Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

I. Виклад позицій позивача та відповідача. 22.12.2020 [PERSON] (далі позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач 1),\~ [PERSON] \~ (далі відповідач 2) з вимогою про зменшення розміру аліментів на утримання малолітніх синів: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] з 1/4 до 1/8 заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, посилаючись на те, що у нього змінився матеріальний стан, погіршився стан здоров`я, на його утриманні перебувають батьки пенсіонери, він сам є особою з інвалідністю ІІІ групи, хворіє на серцево судинне захворювання, потребує постійного лікування, а тому змушений звернутися до суду з даним позовом. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвокат Федик Ю.Ю., яка приймає участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала, не заперечує щодо зменшення розміру аліментів, які стягуються з [PERSON] на утримання їхнього спільного сина [PERSON] . [INFO] , про що подала до суду письмову заяву (а.с.59). Представник відповідача [PERSON] адвокат Білозор О.Л., який приймає участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що позивачем [PERSON] не надано суду доказів у підтвердження обставин, які відповідно до вимог ст.192 СК України є підставою для зменшення розміру аліментів. ІІ.\~Заяви (клопотання)\~учасників справи. 04.02., 23.02., 02.03.2021 до суду поступили заяви від представника позивача [PERSON] адвоката Хейніса О.Г. про проведення судових засідань в режимі відеоконференції з Вінницьким міським судом Вінницької області та Вінницьким районним судом Вінницької області (а.с. 49 51, 78 79, 126). 10.02.,\~02.03.2021\~до суду\~надійшли письмові\~заяви \~від відповідача\~ [PERSON] \~про розгляд\~справи у\~її відсутності.\~Позовні вимоги\~визнає в\~повному обсязі (а.с.59,\~123). 11.02.2021 від відповідача [PERSON] до суду поступила заява про відкладення розгляду справи, у зв`язку з тим, що вона своєчасно не отримала позовної заяви з додатками, долученими до неї і має намір скористатись правничою допомогою, для чого їй необхідно додатковий час (а.с.62 63). 12.02., 29.03.2021 від представника позивача [PERSON] адвоката Хейніса О.Г. до суду надійшли клопотання про долучення доказів до матеріалів справи (а.с. 66 67). 02.03.2021 від\~представника відповідача\~ [PERSON] \~ адвоката\~Білозора О.Л. до суду поступила заява про відкладення розгляду справи, у зв`язку з зайнятістю у іншому судовому засіданні (а.с.121). Інших заяв та клопотань, пов`язаних із розглядом справи, від учасників справи не надходило. ІІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду\~від 15.01.2021\~позовну заяву\~прийнято до\~розгляду та\~відкрито провадження\~у справі.\~Цією ж\~ухвалою прийнято\~рішення про\~розгляд справи\~у порядку\~спрощеного позовного\~провадження,\~з повідомленням\~(викликом)\~сторін.\~Клопотань від\~сторін про\~інше не\~надходило.\~Вказаною ухвалою\~суду відповідачам\~ запропоновано надати в 15-денний строк з дня отримання даної ухвали відзив на позовну заяву (а.с. 41). Ухвалу суду від 15.01.2021 разом з копією позовної заяви та додатками до неї направлено на адресу відповідачів. Відповідач [PERSON] копію ухвали отримала 22.01.2021 (а.с. 48). [PERSON] \~відзив на\~позовну заяву\~не подала. Відповідач [PERSON] , у зв`язку із зміною місця проживання, ухвалу суду від 15.01.2021 разом з копією позовної заяви та додатками до неї, своєчасно не отримала. 11.02.2021 відповідачеві повторно надіслано пакет документів і надано термін для подачі відзиву. Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не подала. Ухвалами суду від 05.02., 23.02.2021 постановлено проводити судові засідання в режимі відеоконференції з Вінницьким міським судом Вінницької області та Вінницьким районним судом Вінницької області (а.с.53 54, 80 - 81). ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. У справі, що розглядається судом встановлено, що позивач [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] ( [PERSON] ). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з матір`ю [PERSON] (а.с.32). Згідно з паспортом громадянина України № [NUMBER] від 22.10.2020 [PERSON] після розлучення з [PERSON] присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.63). Крім того, позивач [PERSON] перебував у зареєстрованому щлюбі з відповідачем [PERSON] , від шлюбу з якою має сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з матір`ю [PERSON] (а.с.31). Судовим наказом Шаргородського районного суду Вінницької області від 20 вересня 2011 року у справі № 2-н-42/11 з позивача [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15 вересня 2011 року (а.с.7). За рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 17 травня 2019 року у справі № 152/98/19 з позивача стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23 січня 2019 року і до повноліття дитини (а.с.11 13). Судом встановлено, що позивач [PERSON] регулярно сплачує аліменти в повному обсязі, заборгованості на час звернення до суду з даним позовом не має. Із довідки Шаргородських ЕМ №СО 75 60 від 24.11.2020 вбачається, що позивач [PERSON] працює майстром експлуатаційних бригад Шаргородських ЕМ і його заробіток за період часу з серпня 2020 року по жовтень 2020 року склав 52636,80 грн, із яких за аліментними зобов`язаннями на користь відповідачів утримано, після обов`язкових відрахувань 21185,92 грн., тобто 50 відсотків заробітної плати (а.с. 20). Згідно виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого [PERSON] , [INFO] від 12.11.2020, довідки ЛКК КНП «Шаргородська ЦРЛ» № 223 від 15.12.2020 та довідки Шаргородського центру первинної медико санітарної допомоги №3 від 16.03.2021, останній хворіє на гіпертонічну хворобу ІІ ст., ризик СУ високий, гіпертонічна ангіопатія сітківки, гіпертензивне серце (гіпертрофія лівого шлуночка), СНО, ФК1, ФВ 63%. Аліментарно конституційне ожиріння ІІ ст (ІМТ 38), потребує лікування, в тому числі санітарно курортного лікування (а.с.23, 26, 134). Судом встановлено, що позивачу [PERSON] після ухвалення рішень про стягнення аліментів, а саме - 25.11.2020 встановлено третю групу інвалідності безтерміново, що підтверджується довідкою до акта огляду медико соціальною експертною комісією серії 12ААБ 3695839 від 25.11.2020 (а.с.24). Згідно з вимогами ст.ст. 81, 263, 264 ЦПК України та принципу оцінки доказів (ст.89 ЦПК України) суд перевірив доводи позивача та факти, які підлягають встановленню, з метою з`ясування та дослідження матеріального стану, стану здоров`я позивача, наявність у позивача інших дітей і непрацездатних членів сім`ї, його спроможності сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірах, визначених у рішенні суду. V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються положеннями\~СК України. Статтею 51 Конституції України передбачені права дітей на матеріальне утримання з боку батька та права на їх повноцінне життя та всебічний розвиток. Відповідно до ст.ст. 3, 18, 27 Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою ВР України №789 Х11 від 27.02.1991), батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей … першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини. Згідно з положеннями статті 6\~СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. За приписами ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідно до ч. 9 ст. 7 СК України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно ст. 8 ЗУ "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За приписами ч. 1 ст.\~12\~Закону України\~"Про\~охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. За статтею 141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до\~ст. 150 Сімейного Кодексу України\~\~батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. У пункті 54 рішення ЄСПЛ у справі "Хант проти України" від 07.12.2006 зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі "Ослон проти Швеції" №2 від 27.11.1992) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Згідно ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною першою\~статті 192 СК України\~визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, змінився сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. Відповідно до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати. Дана норма містить дві підстави для коригування аліментів: а) шляхом зміни розміру аліментів у бік зменшення або збільшення; б) шляхом звільнення платника аліментів від їх сплати. Аліментні правовідносини існують тривалий час. Тому матеріальний або сімейний стан особи, яка одержує аліменти, а також того, хто їх сплачує, протягом цього часу може істотно змінитися як у бік погіршення так і у бік покращення. Виходячи з\~вимог чинного\~законодавства,\~вказані обставини\~повинні бути\~суттєвими і\~відігравати значну\~роль у\~житті заявника,\~платника аліментів\~та доведеними\~при розгляді\~спору про\~зменшення або\~збільшення розміру\~аліментів,\~встановлених рішенням\~суду. Пунктом 23\~постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2\~ст.182 СК України). З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахуванням встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Законом України\~«Про Державний\~бюджет України\~на 2021\~рік» прожитковий мінімум для дитини вікoм від 6 до 18 років з 1 січня 2021 року становить 2395 грн. на одну особу в розрахунку на місяць, який визначає вартісну величину достатнього для забезпечення нормального функціонування організму дитини, збереження її здоров`я, забезпечення набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. VІ.\~Висновки суду. Згідно зі статями 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. За приписами статтей 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд, з урахуванням норм матеріального права, фактичних обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, оцінивши подані позивачем докази, дійшов до висновку, що матеріальний стан платника аліментів [PERSON] , в порівнянні з його матеріальним становищем на момент ухвалення рішень про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх синів 2011 та 2016 рр.. народження, змінився через погіршення стану\~здоров`я,\~оскільки з\~часу винесення\~рішень про\~стягнення аліментів\~на утримання\~дітей,\~йому встановлено\~третю групу\~інвалідності \~безстроково,\~у зв`язку\~з чим\~позивач потребує\~ лікування,\~в тому\~числі і\~санітарно \~курортного та\~додаткових витрат\~на організацію\~свого життя\~і лікування, оскільки обставини наведені [PERSON] є суттєвими і відіграють значну роль у житті позивача, платника аліментів та доведені при розгляді спору про зменшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду відповідно до положень\~ст.192 СК України\~є підставою для зменшення розміру аліментів. При цьому суд не приймає до уваги посилання позивача [PERSON] на те, що підставою для зменшення розміру аліментів є та обставина, що на його утриманні перебуває хвора мати [PERSON] , 1952 року народження, оскільки остання згідно довідки № 1447/02 25 19, виданої 26.11.2020 Головним Управлінням ПФУ у Вінницькій області перебуває на обліку як пенсіонерка, отримує пенсію за віком, одружена, має чоловіка - батька позивача [PERSON] , який, в силу вимог ст.90 СК України, зобов`язаний брати участь у витратах дружини [PERSON] , пов`язаних з хворобою (а.с.28, 29). Поряд з цим, [PERSON] не зверталась до суду з позовом до позивача [PERSON] про стягнення з нього аліментів на неї як на непрацездатну матір, яка потребує матеріальної допомоги та з вимогами до чоловіка [PERSON] про стягнення коштів на її утримання, на підставі ст.ст. 90, 202 СК України. Твердження [PERSON] \~про те,\~що у\~нього збільшилися\~витрати у\~зв`язку\~з регулярним\~придбанням ліків\~судом не\~приймаються до\~уваги,\~оскільки долучені\~позивачем до\~матеріалів справи\~фіскальні чеки\~на придбання\~ліків (а.с.\~68\~ 73;\~135\~ 138)\~не є\~належними,\~достовірними та\~допустимими доказами,\~в силу\~вимог ст.ст.\~76\~-\~81\~ ЦПК\~України, на\~підтвердження того, що позивачу призначено саме ці медичні препарати лікарями і, що вони були придбані саме ним. З урахуванням викладеного, розмір аліментів підлягає зменшенню з 1/4 частини до 1/6 частини зі всіх видів заробітку (доходу) але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та на утримання сина [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частини до 1/8 частини зі всіх видів заробітку (доходу) але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття, з урахуванням тієї обставини, що відповідач [PERSON] матір неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , з якою проживає дитина визнала позовні вимоги. При ухвалені рішення у даній справі, судом на підставі вимог ч.4 ст.263 ЦПК України також враховано правові висновки, викладені в постановах Верховного Суду від від 05.02.2020 у справі № 664/252/19-ц; від 27.02.2020 у справі № 500/3753/18.

Outcome: partial