Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

11 червня року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про встановлення батьківства, внесення змін про батька дитини в актовому записі про народження дитини та стягнення аліментів на її утримання на період до досягнення дитиною повноліття. Вимоги позову мотивовані тим, що [PERSON] є батьком її дитини малолітнього сина [PERSON], але від виконання батьківських обов'язків ухиляється, кошти на утримання дитини на надає. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] до суду надали заяву про розгляд справи в їх відсутність, наполягають на задоволенні позову з підстав викладених у позові а.с. 156. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] до суду надали заяву про розгляд справи в їх відсутність, відповідач позов визнав в повному обсязі , його представник підтримав позицію відповідача а.с. 154. Третя особа орган опіки та піклування Миколаївської селищної ради Широківського району Дніпропетровської області , до суду надали заяву про розгляд справи в їх відсутність а.с. 155. Згідно ч.2 ст. 158 ЦПК України , особа , яка бере участь у справі , має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності . Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] року народився [PERSON], про що Миколаївською селищною радою Широківського району Дніпропетровської області видано свідоцтво про народження серія [NUMBER], та зроблено актовій запис № 01 від 10 січня 2014 року а.с. 6. Батьком дитини зазначений [PERSON]. Відповідно до пояснень позивачки, запис про батька здійснений з її слів. Після народження сина, відповідач деякий час спілкувався з позивачем, визнавав сина своєю дитиною, але в подальшому став ухилятися від виконання батьківських обов'язків, тому позивач звернулася до суду та просила встановити факт батьківства у судовому порядку. 06 лютого 2015 року ухвалою суду по справі призначена судово-медична експертиза на вирішення якої поставлено питання чи є відповідач батьком дитини. Проведення експертизи покладено на КЗ ""Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи"" ДОР"" . Висновком експерта №78 молекулярно-генетичної експертизи з встановлення батьківства підтверджується, що відповідно законам успадкування в генотипі дитини присутні тільки такі алелі, які виявляються у матері та біологічного батька. Молекулярно-генетичним аналізом встановлено: у дитини серед досліджених локусів не виявлено алелей умовно батьківського (не материнського) походження, які б не виявлялись у припустимого батька. Таким чином встановлено, що громадянин [PERSON] [INFO], може бути біологічним батьком дитини [PERSON], [INFO], народженого громадянкою [PERSON], [INFO]. Вірогідність того, що [PERSON] дійсно є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , і це не є наслідком випадового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв'язків , за результатами даної експертизи складає не менше 99,9999% а.с. 146-150. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57-60 ЦПК України; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, письмових доказів. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Згідно ч.2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду. Згідно ч.1 ст.126 СК України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до державного органу реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Згідно ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного; стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. З урахуванням всіх доказів, які були надані позивачем до суду, та молекулярно-генетичної експертизи, суд вважає за доцільне визнати батьківство відповідача [PERSON] щодо малолітнього [PERSON], [INFO], а також внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів на утримання інших дітей, непрацездатність чоловіка або дружини, батьків, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути не меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Позивач, на утриманні якої знаходиться неповнолітня дитина, займається вихованням дитини, проживає разом з нею, про що суду надана відповідна довідка, яка мається в матеріалах справи. Відповідач утримань за виконавчими листами не має. Обставин, що мають істотне значення при визначенні розміру аліментів у відповідача немає і, отже, він зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частка заробітку відповідача, що буде стягуватися як аліменти повинна скласти 1/4 частини з усіх видів доходу, але не менш 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дочкою повноліття. На підставі ст. 88 ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON] сплачений нею при подачі позову та документально підтверджений судовий збір в розмірі 243, 60 грн. , та 250 грн. витрати , пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача , відповідно до ст. 79 ЦПК України. На підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовій збір на користь державного бюджету у розмірі 243,60 грн.. На підставі ст. 128, 180, 181, 191 СК України,

Outcome: approved