Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

30 січня 2017 року ПАТ КБ Приват Банк звернулось до суду з позовом, в якому позивач вказував, що з відповідачем по справі [PERSON] 21 квітня 2006 року ПАТ КБ Приват Банк (відповідно до рішення загальних зборів акціонерів від 30 квітня 2009 року змінено назву із ЗАТ КБ «ПриватБанк» на ПАТ КБ «ПриватБанк», - державна реєстрація змін від 17 липня 2009 року номер запису ЄДРПОУ 12241050038006727) уклало договір кредиту DNH4KP82330225, згідно із яким позивач зобовязався надати відповідачу кредит у розмірі 7 394 грн. 39 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 %, на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. В порушення норм ст. 526,527,530 ЦК України та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. У звязку із порушенням\~ умов кредитного договору, станом на 24 листопада 2016 року у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість у розмірі 12 9317 грн. 45 коп., яка складається із: - заборгованості за кредитом 7 143 грн. 79 коп.; - заборгованості по процентам за користування кредитом 47 883 грн. 93 коп. - пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 74\~289 грн. 73 коп. а також штрафів відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: - штрафу (фіксована частина) 500 грн. 00 коп.; - штрафу (процентна складова) 5629,28 грн. Судовим наказом Центрально-Міського районного суду м. Горлівки Донецької області від 04 лютого 2009 року, з відповідача на користь позивача було присуджено до стягнення заборгованість за кредитним договором в сумі 16\~731 грн. 82 коп. За таких обставин позивач вважає, що відповідач у строк, вказаний в договорі своїх зобовязань по договору не виконує, а тому\~ просить суд стягнути вказані кошти з відповідача. В судове засідання представник позивача не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позові, проти вирішення справи у заочному порядку не заперечував.\~\~\~\~ Під час розгляду справи, судом приймалися усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення відповідача про місце, день та час розгляду справи. Згідно із\~Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження», пересилання пошти не здійснюється до м. Горлівка Донецької області, що є останнім відомим зареєстрованим місцем проживання відповідача, що позбавляє суд можливості надіслання поштою судового виклику до суду за зареєстрованим у передбаченому законом порядку місцем проживання та перебування відповідача (ч.5 ст.74 ЦПК України). У звязку із чим, відповідно до розяснень ВССУ (вих. № 10-1437/0/4-14 від 13 жовтня 2014 року), та згідно із вимогами ч. 9 ст. 74 ЦПК України, виклик у судове засідання відповідача був здійснений шляхом розміщення оголошення у друкованому засобі масової інформації місцевої сфери розповсюдження - газеті «Донеччина», відповідно розпорядження КМУ від 16 грудня 2015 року №1333-р. Однак, незважаючи на прийняті судом заходи, відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у його відсутності від нього до суду не надходило. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають частковому задоволенню з огляду на такі встановлені у судовому засіданні обставини та відповідні ним докази. В судовому засіданні встановлено, що 21 квітня 2006 року ПАТ КБ Приват Банк (відповідно до рішення загальних зборів акціонерів від 30 квітня 2009 року змінено назву із ЗАТ КБ «ПриватБанк» на ПАТ КБ «ПриватБанк», - державна реєстрація змін від 17 липня 2009 року номер запису ЄДРПОУ 12241050038006727) з відповідачем по справі [PERSON] уклало договір кредиту DNH4KP82330225, згідно із яким позивач зобовязався надати відповідачу кредит у розмірі 7 394 грн. 39 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 %, на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов (а.с. 9-13,13 з.б.). В порушення норм ст. 526,527,530 ЦК України та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. У звязку із порушенням\~ умов кредитного договору, станом на 24 листопада 2016 року у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість у розмірі 129 317 грн. 45 коп., яка складається із: - заборгованості за кредитом 7 143 грн. 79 коп.; - заборгованості по процентам за користування кредитом 47 883 грн. 93 коп. - пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 74\~289 грн. 73 коп. а також штрафів відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: - штрафу (фіксована частина) 500 грн. 00 коп.; - штрафу (процентна складова) 5629,28 грн., що стверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості (а.с. 7-8). Судовим наказом Центрально-Міського районного суду м. Горлівки Донецької області від 04 лютого 2009 року, з відповідача на користь позивача було присуджено до стягнення заборгованість за кредитним договором в сумі 16\~731 грн. 82 коп. (а.с. 6, 6 з.б.). Суд виходить з вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач у судове засідання не зявився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивача. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив зобовязання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. \~Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, \~належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно із ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов ПАТ КБ Приват Банк в частині стягнення заборгованості по відсоткам за користування кредитом підлягає задоволенню, оскільки відповідач [PERSON] зобовязань по договору кредиту не виконує, а тому слід стягнути з відповідача на користь позивача вказані кошти в повному обсязі. Так, судом встановлено, що судовим наказом від 04 лютого 2009 року, з відповідача на користь позивача було присуджено до стягнення заборгованість за кредитним договором в сумі 16\~731 грн. 82 коп. Таким чином, від заборгованості за кредитом - 7 143 грн. 79 коп. віднімається 7\~147 грн. 79 коп. = 0 грн. Від заборгованості по процентам за користування кредитом 47 883 грн. 93 коп. віднімається 9 588 грн. 03 коп. = 38295 грн. 90 коп. Отже з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення заборгованість по процентам за користування кредитом у сумі 38 295 грн. 90 коп. Розвязуючи спір в частині стягнення пені та штрафів, суд виходить з наступного.\~ Відповідно до ст.1 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014\~та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014. За змістом ст. 2 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р,\~м. Горлівка Донецької області визначено як населений пункт, в якому проводилась антитерористична операція. Суд також зазначає, що виходячи з аналізу норм ч. 2 ст. 2 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», за якими банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції, слід дійти висновку, що у випадку нарахування пені та/або штрафів у період проведення АТО, вони повинні бути скасовані. При цьому, розпорядження КМУ про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року, лише чітко визначає коло осіб, на яких розповсюджується дія норм ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», і у сенсі ч.2 ст.2 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», не є початком відліку часу з якого розповсюджується заборона на нарахування пені та штрафів. Як встановлено у судовому засіданні,\~ останнє відоме зареєстроване місце проживання відповідача по справі [PERSON] є м. Горлівка Донецької області, тобто, в населеному пункті, який віднесено згідно із розпорядженням КМУ від 02 грудня 2015 року № 1275-р до населених пунктів, де проводилась антитерористична операція. З врахуванням встановлених обставин та відповідних їм норм чинного законодавства, за спірними правовідносинами встановлений мораторій на стягнення пені та штрафів. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що\~ позов в частині стягнення\~\~ пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором та штрафів, підлягає частковому задоволенню. Як видно із розрахунку заборгованості, станом на 16 березня 213 року розмір пені за порушення строків розрахунків становив 3 763 грн. 42 коп., який утворився\~ за період з\~ 21 липня 2006 року по 16 серпня 2013 року. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення пені з врахуванням принципу диспозитивності підлягає частковому задоволенню, а саме в сумі 3\~763 грн. 42 коп. Щодо стягнення пені за період з 14 квітня 2014 року по 24 листопада 2016 року та стягнення штрафів, то в цій частині у позові слід відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно із розясненнями п. 36 Постанови Пленуму ВССУ України № 10 від 17 жовтня 2014 року, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI). Суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 623 грн. 25 коп. Так, сума задоволених вимог від суми вимог позивача становить 35 %, отже 623 грн. 25 коп. становить 35 % від суми 1780 грн. 72 коп. На підставі наведеного,

Outcome: partial