Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-15 00:00:00

Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON], вказавши, що відповідачка має неповнолітніх дітей, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], по відношенню до яких є одинокою матір'ю. У позові позивач зазначає, що 10 березня 2017 року до відділу служби звернулась громадянка [PERSON] та повідомила, що громадянка [PERSON] веде асоціальний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями, збирає вдома чоловіків. Мати покинула дітей зі своїм батьком інвалідом на чотири дні самих, без коштів та їжі. Того ж дня працівники сектору ювенальної превенції склали акт управління Національної поліції України та закладу охорони здоров'я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку, згідно акту діти були доставлені до КЗ «Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» ЗОР де і перебувають на повному державному забезпеченні. Спеціалістами відділу було проведено бесіду з малолітнім [PERSON] в якій хлопець повідомив, що мати вживає алкоголь та покинула їх на чотири дні самих, одного разу зателефонувала, але не повідомила де перебуває. 16 березня 2017 року [PERSON] з'явилась до відділу по Дніпровському району та надала пояснення з приводу малолітніх дітей, які перебувають у КЗ «Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» ЗОР. З матір'ю малолітніх проведена профілактична бесіда з належного виконання батьківських обов'язків щодо дітей, про що підписано відповідне ознайомлення. 11 квітня 2017 року [PERSON] написала заяву на повернення дітей в родину, проте мати не надала потрібний пакет документів, не влаштувалась на роботу, не надала доступ до помешкання для проведення обстеження житлово-побутових умов родини. 27 квітня 2017 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району було розглянуте питання доцільності/недоцільності повернення малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], на виховання в сім'ю. Одноголосно вирішено, діючи в інтересах дітей, прийняте наступне рішення: - недоцільно повертати малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в сім'ю матері; - за доцільне подати позовну заяву про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Позивач просить позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] відносно дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та стягнути з [PERSON], [INFO], на користь особи чи установи, на утриманні якої будуть знаходитись малолітні діти, аліменти у розмірі ? частки (але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку) від усіх видів доходів відповідача щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позовної заяви. Представник органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району в судове засідання не прибула, на адресу суду направила заяву в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав зазначених у позові, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачка до суду не з'явилась, про місце і час розгляду справи у суді була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. В справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, тому суд ухвалив на підставі ст.ст. 169, 224 ЦПК України розглянути справу заочно. Вивчивши матеріали справи, оцінивши всі докази в сукупності, суд приходить до висновку, що позов пред'явлений обґрунтовано і підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності зі ст. 164 Сімейного кодексу України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. В абзаці 2 п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України судам роз'яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтва про народження. Відомості щодо батьків, кожної з вказаних дітей записані згідно з ч. 1 ст. 135 СК України. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 10 березня 2017 року було проведено обстеження умов проживання малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] за адресою: [ADDRESS]. Встановлено незадовільні умови проживання, квартира потребує ремонту, вана і туалет в занедбаному стані, одна кімната не жила (нагадує сховище), виділена окрема кімната для матері яка облаштована меблями, діти мешкали в залі разом з дідом інвалідом. У великій кімнаті знаходяться два дивани, шафа для речей, телевізор, тумба. Діти мешкають разом з дідом, хлопці сплять разом на одному дивані, дівчинка спить разом з дідом інвалідом. Одяг у незначній кількості, іграшок та книг майже не має. Діти, відповідно до акту управління Національної поліції України та закладу охорони здоров'я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 10 березня 2017 року, доставлені до КЗ «Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» ЗОР і перебувають на повному державному забезпеченні. Відповідачка написала заяву Начальнику служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради на повернення дітей в родину, проте відповідно до пояснень [PERSON] від 24 квітня 2017 року, вона не змогла надати необхідний пакет документів тому що вона забула і була на роботі. Потім її звільнили у зв'язку з тим, що вона часто залишала роботу для зібрання необхідних довідок. Згідно з висновком про позбавлення батьківських прав гр. [PERSON], [INFO], орган опіки та піклування дійшов висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO] відносно малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідачка по справі не має ніякого впливу на дітей, не піклується про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, не створює належні умови для розвитку їх природних здібностей. Як встановлено у судовому засіданні, відповідачка зловживає горілчаними напоями. У відповідності до ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Оскільки відповідачка не приймає ніяких достатніх мір по виконанню своїх батьківських обов'язків, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району від 27 квітня 2017 року, на підставі якого було зроблено висновок про позбавлення батьківських прав [PERSON] від 20 червня 2017 року № 02/01-25/0633, вважає за необхідне, з метою захисту прав і інтересів неповнолітніх дітей, позбавити відповідача батьківських прав. За таких підстав, у суду немає підстав вважати, що [PERSON] може змінити своє відношення до своїх батьківських обов'язків. Відповідно до п. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. На підставі п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У зв'язку з вищевикладеним, суд вважає необхідним судові витрати покласти на відповідача. Відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави за вимогу щодо позбавлення батьківських прав в сумі 640 грн. 00 коп. та за вимогу щодо стягнення аліментів - в сумі 640 грн. 00 коп. На підставі викладеного і

Outcome: approved