Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-06 00:00:00

08 травня 2019 року позивач [PERSON] звернулася до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що з відповідачем [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з 30 вересня 2017 року. Від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя між ними не склалося і з 26 березня 2018 року вони не проживають разом. Будь-якої допомоги у матеріальному забезпеченні, лікуванні, вихованні сина відповідач не надає, тому вона звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на дитину. Нажаль, їх син народився передчасно, в зв`язку з чим потребував та потребує по теперішній час особливого догляду, має проблеми із здоров`ям. Від народження проходить лікування стосовно дисплазії тазостегнових суглобів, кривошиї, синдрому гіперзбудженості на фоні перинатального ураження ЦНС, має лактозну непереносимість. На медичне обстеження, лабораторні дослідження, лікування та спеціальне харчування сина на момент подання позову вона витратила 12 091,93 гривень. Хлопчик росте, тому потребує більшої кількості спеціального харчування. Самотужки вона не в змозі сплачувати вартість спеціалізованого харчування та лікування дитини. Просить суд стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання сина за період з грудня 2018 року по квітень 2019 року в розмірі 6 045,97 гривень. Судові витрати покласти на відповідача. 09 вересня 2020 року позивач подала суду клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів, збільшення позовних вимог, просить стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання дитини в розмірі 8 129,87 гривень. Позивач та її представник в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просять їх задовільнити. Відповідач та його представник позовні вимоги визнали частково. Вважають, що половина від витрачених позивачем додаткових витрат на дитину становить 4 895,94 гривень. Решту суми вони не визнають, бо витрати на придбання інших препаратів, крім суміші Nutrilon безлактозної, придбані без призначення лікаря, також відповідачем не визнаються витрати на консультації лікарів - вони є безкоштовними, витрати на проїзд до лікарні та інше харчування для дитини не підлягають стягненню, оскільки він сплачує аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки та на дружину, до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі 1/4 частки, що є достатнім для забезпечення дитини всім необхідним. Просить суд стягнути з нього не половину понесених додаткових витрат на дитину, а 1/4 їх частку, оскільки він є інвалідом ІІ групи, отримує лише пенсію по інвалідності. Також, не визнає збільшені позовні вимоги, оскільки позивач збільшила їх у непередбачений ЦПК України спосіб (витрати на дитину за 2020 рік). Свідок [PERSON] пояснила суду, що в неї на диспансерному обліку з вересня 2018 року перебуває дитина сторін. В дитини поганий сон, зригування, біль в животі. Дитина потребує індивідуального спеціального харчування. Здали аналізи в м.Павлограді, в дитини лактозна непереносимість. Дитині запропоновано спеціальне, особливе харчування до 10 місяців, потім переведено на дорослий прикорм - звичайну їжу. Дитина перебуває також на обліку в лікарів невропатолога та ортопеда. Вислухавши сторони та свідка, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. За правилами статей 2,12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК). В частині заявленого позивачем клопотання від 09 вересня 2020 року про збільшення позовних вимог до 8 129,87 гривень, суд приходить до наступного. Відповідно п.2 ч.2 ст.49 ЦПК України крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Згідно ч.5 ст.49 ЦПК України у разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої та частинами третьою і четвертою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у рішенні суду. Клопотання позивача про збільшення позовних вимог не відповідає вимогам ч.5 ст.49 ЦПК України, оскільки нею не надано доказів направлення копії клопотання та доданих до нього документів іншим учасникам справи, тому суд не приймає його до розгляду, повертає його позивачу, про що зазначає в рішенні суду. Таким чином, суд розглядає справу в межах позовних вимог, заявлених 08 травня 2019 року, а саме: вимога про стягнення додаткових витрат на дитину за період з грудня 2018 року по квітень 2019 року. Дійсно, [PERSON] та [PERSON] з 30 вересня 2017 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб [NUMBER] від 30 вересня 2017 року. Від шлюбу мають дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] від 02 травня 2018 року. З відповідача на користь позивача судовим наказом Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 07 травня 2018 року стягнуто аліменти на утримання малолітньої дитини - сина [PERSON] , в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, з 05 травня 2018 року, щомісячно, до повноліття дитини. Також, згідно рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 14 травня 2018 року, з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача на її утримання в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення сином [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 27 травня 2019 року шлюб між сторонами розірвано, змінено відповідачу після розірвання шлюбу прізвище на дошлюбне - [PERSON] . Консультативним висновком спеціаліста - ортопеда консультативної поліклініки обласної дитячої клінічної лікарні ДОР від 26 липня 2018 року [PERSON] має діагноз: дисплазія тазостегнових суглобів, лівостороння м`язова кривошия. Потребує лікування. Копіями направлень [PERSON] до Центру ортопедії від 26 липня 2018 року та до лабораторії "Біотех" підтверджується, що дитина пройшла медичне обстеження, встановлено захворювання: кривошия та дисбактеріоз кишківника, чуттєвість до антибіотиків. Згідно результату лабораторного дослідження медичної лабораторії "Сінево" від 21 жовтня 2018 року у [PERSON] , [INFO] , встановлено лактозну непереносимість. Згідно довідки Комунального некомерційного підприємства "Першотравенський міський центр первинної медико-санітарної допомоги" від 03 грудня 2018 року, [PERSON] , 2018 року народження, перебуває на обліку в КНП "Першотравенський міський центр первинної медико-санітарної допомоги" з діагнозом: лактозна недостатність з 21 жовтня 2018 року, потребує спеціального харчування (суміш "Nutrilon" безлактозна) та в лікуванні. Вказані докази були предметом дослідження в аналогічній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] №186/1973/18, їм надана оцінка в рішенні Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 20 лютого 2019 року, залишеному без змін Дніпровським апеляційним судом, тому додаткового дослідження ці обставини не потребують. Копіями чеків, наданих позивачем та досліджених в судовому засіданні підтверджується, що нею понесені додаткові витрати на дитину за період з грудня 2018 року по квітень 2019 року включно: грудень 2018 року: на придбання суміші "Nutrilon" безлактозної - 1 161,88 гривень, на консультацію ортопеда, УЗІ тазобедрених суглобів - 500 гривень та направлення, КЗ "ПЦМЛ" ДОР - 118 гривень. січень-квітень 2019 року: на придбання суміші "Nutrilon" безлактозної - 7 437,69 гривень, на медичні препарати: белаптен та нурофен - 231,15 гривень, пинаризин - 17,75 гривень, диакарб та аспаркам - 107 гривеньфармазолин та аспирин - 40,10 гривень, фенистал - 144,84 гривні, аугнентин, ацмдолак, тонзипрет - 368,10 гривень відповідно, дитяче харчування безлактозне, каша, пюре, кефір - 611,66 гривень, вартість поїздок до лікарні - 1 000 гривень, масажний коврик - 320 гривень. Крім того, позивачем витрачено 14 травня 2019 року та 21 жовтня 2019 року на лабораторне дослідження дитини - букальний зішкріб - 343 та 340 гривень відповідно. Відповідно до ст.51 Конституції України, ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 8 ЗУ "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з частинами першою, другою статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року №789 ХІІ (78912) та набула чинності для України 27.09.1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно ст.141,180,182 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Статтею 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Також, колегією суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в ухвалі від 08 грудня 2010 року зроблено правовий висновок про те, що участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору. За змістом ст. 185 Сімейного кодексу України доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами. Крім того, Верховний Суд у справі 6-1489цс17 сформував правовий висновок про те, що Сімейний кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Положення ч.1 ст. 185 СК України стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати. Суд, враховуючи всі вивченні обставини в справі, звертаючи увагу на майновий та сімейний стан позивача та відповідача, те, що підставою для стягнення додаткових витрат на дитину є її хвороба та лікарський висновок про потребу дитини в спеціальному харчуванні та лікуванні, те, що відповідач сплачує на користь позивача аліменти в розмірі 50% всіх видів заробітку (доходу), те, що батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача додаткові витрати на дитину за грудень 2018 року: в сумі 580,94 гривень - половину вартості придбаної за призначенням лікаря суміші "Nutrilon" безлактозної, не стягуючи витрати на консультацію ортопеда, УЗІ тазостегнових суглобів - 500 гривень та направлення, КЗ "ПЦМЛ" ДОР - 118 гривень, оскільки квитанція до прибуткового касового ордера №2225 від 29 грудня 2018 року не містить даних, за що саме сплачено 118 гривень, а квитанція про оплату від 28 грудня 2018 року містить дані про те, що від [PERSON] прийнято 500 гривень за повторну консультацію ортопеда+УЗІ тазостегнових суглобів, однак не містить даних про те, хто саме ці консультації отримав, не містить підпису відповідного лікаря; за січень-квітень 2019 року: в сумі 3 718,85 гривень - половину вартості придбаної за призначенням лікаря суміші "Nutrilon" безлактозної, 160 гривень - половина вартості масажного коврика, 341,50 гривень - половину вартості лабораторного дослідження дитини 14 травня та 21 жовтня 2019 року, оскільки ці витрати визнані відповідачем, не стягуючи витрати на придбання медичних препаратів, оскільки матеріали справи не містять призначення лікаря для їх застосування саме дитині, вартість дитячого харчування та вартість витрат на проїзд, оскільки ці витрати не є додатковими витратами на дитину, що викликані особливими обставинами та можуть бути сплачені за рахунок аліментів, які стягнуті з відповідача на користь позивача на утримання дитини. Посилання відповідача, як підставу для зменшення суми, що підлягає стягненню з нього на користь позивача, до 1/4 частки понесених нею додаткових витрат на утримання дитини, оскільки він є інвалідом ІІ групи та отримує лише пенсію по інвалідності, суд не може взяти до уваги, оскільки судовому розгляду підлягали позовні вимоги позивача за період з грудня 2018 року по квітень 2019 року, а, згідно довідки МСЕК серії 12 ААБ №612929 від 22 квітня 2020 року, відповідачу встановлено ІІ групу інвалідності за загальним захворюванням з 21 квітня 2020 року. Таким чином, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 1/2 частка додатково витрачених на дитину коштів в розмірі 4 801,29 гривень. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити за недоведеністю. Відповідно до 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору при пред`явленні позову до суду, а відповідач є особою з інвалідністю ІІ групи, якого також звільнено від сплати судового збору, суд вважає, що судові витрати по справі слід віднести за рахунок держави. Клопотання позивача від 09 вересня 2020 року про долучення доказів по справі та збільшення розміру позовних вимог - повернути позивачу [PERSON] .

Outcome: approved