Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

В грудні 2015 року позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідачів матеріальну шкоду, завдану пошкодженням його автомобіля, зокрема, з [PERSON] стягнути 31 684,40 грн.; а з ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» 12 753,69 грн.; вирішити питання про судові витрати. В обгрутування вимог позивач з урахуванням пояснень його представника в судовому засіданні посилається на наступне. Так, 21.10.2014 близько 10 години 30 хвилин [PERSON], керуючи транспортним засобом «HYNDAI», д.н.з. [NUMBER], на перехресті вул. Клінічної та вул. Народної в м. Києві, не дотрималась безпечної дистанції для руху, в результаті чого здійснила зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням [PERSON], який рухався попереду, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. 03.11.2014 постановою Солом?янського районного суду м. Києва винною у скоєнні даної ДТП було визнано [PERSON] Власником транспортного засобу «HYNDAI», д.н.з. [NUMBER], є [PERSON], а особою, що має право керування транспортним засобом є [PERSON], цивільно-правова відповідальність якої на момент ДТП була застрахована ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп». 21.10.2014 позивач звернувся до ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» із заявою про виплату страхового відшкодування, надавши необхідний пакет документів. На підставі звіту № 1758 від 04.11.2014 року наданого СПД [PERSON] позивачу було виплачено суму страхового відшкодування, за вирахуванням франшизи в розмірі 36 246,31 грн. Однак, звіт № 1758 від 04.11.2014 року наданий СПД [PERSON] по визначенню розміру матеріального збитку, вважає позивач, є необ?єктивним та не відображає дійсний розмір матеріальних збитків, оскільки при його складані не мав враховуватись коефіцієнт фактичного зносу запчастин, а також позивач не був ознайомлений з цим звітом. З метою встановлення реальної вартості робіт, необхідних для відновлення пошкодженого автомобіля 24.10.2014 року позивач звернувся до ТОВ «АВТ Баварія». Згідно з рахунком-фактурою № 461080 від 24.10.2014 року вартість робіт по відновленню автомобіля [NUMBER], за попереднім кошторисом складає 78 778,20 грн. Крім того, наполягає представник позивача, позивачем були понесені додаткові витрати, пов?язані із оцінкою та складанням попереднього кошторису вартості робіт по відновленню автомобіля в розмірі 1 909,20 грн. Враховуючи положення частини 9.2 статті 9 та статті 12 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закону України "ОСЦПВВНТЗ") позивач вважає, що стягненню з ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» підлягає сума страхового відшкодування, за винятком раніше виплаченої частини, та з урахуванням ліміту відпоідальності в сумі 50 000,00 грн., - в розмірі 12 753,69 грн. Також позивач просить застосувати положення ст.1194 ЦК України, якими передбачено порядок повного відшкодування завданої шкоди в разі недостатності страхової виплати, а тому на цій підставі просив стягнути з [PERSON] завдану шкоду в розмірі 31 684,40 грн. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти стягнення з його довірительниці суми франшизи в розмірі 1000,00 грн. Щодо решти вимог, то зазначав, що калькуляція, складена ТОВ "АВТ Баварія" не може вважатися належним доказом на підтвердження суми матеріального збитку, спричиненого потерпілій внаслідок ДТП особі, відповідно і не можуть бути стягнуті із неї витрати на здійснення такої "оцінки". Вважав, що позивачем та його представником жодним чином не спростований звіт спеціаліста, наданий страховою компанією, що спеціалістом вірно визначена розмір, який підлягає відшкодуванню із урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, і з урахуванням вирахування ПДВ. В той же час, експертиза, призначена за клопотанням позивача, ним же опдачена і не була, відтак підстав для завдоволення позову в решті вимог не вбачав. ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» в судове засідання свого представника не направило, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялось належним чином, відповідно до вимог ст. 74 ЦПК України. Надіславши до суду письмові заперечення по справі (а.с. 46-51). Страхова компанія вважає, що позовні вимоги є необгрунтованими та такими, що не відповідают нормам діюяого законодавства. Що звіт спеціаліста з оцінки спричиненої позивачу шкоди позивачем належними та допустимими доказами не спростований, а будь-яких доказів того, що позивач відремонтував свій автомобіль і при цьому сплатив ПДВ немає, відтак і стягувати суму ПДВ підстав також не має. Щодо врахування коефіцієнту фізичного зносу, то вважав, що в цій частині, в частині його незастосування, висновки позивача є неправильними, оскільик це прямо передбачено відповідними методиками, яких спеціаліст і дотримався, а те, що такий звіт не був направлений позивачу не може бути підставою для неврахування його висновків, оскільик під час самого проведення такого дослідження і огляду автомобіля позивач був присутній і не був позбавлений можливості вносити свої зауваження. Представник позивача в судовому засіданні підтвердила, що автомобіль до сих пір позивачем не відремонтовано. Заслухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, чи слід задовольнити позов або в позові відмовити (ст.214 ЦПК України) Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В свою чергу, статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, яка в частині 1 вказує на підстави звільнення від доказування, зокрема, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судовим розглядом встановлено та не оспорюється сторонами, що 21.10.2014 о 10 годині 30 хвилин в м. Києві по вул. Народна, 18 сталася ДТП за участю автомобілів «HYNDAI», д.н.з [NUMBER], під керуванням [PERSON] та «BMW», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON], власником автомобіля є [PERSON], що призвело до механічних пошкоджень обох транспортних засобів. 03.11.2014 постановою Солом?янського районного суду м. Києва [PERSON] було визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення (а.с. 12) Остання відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалена постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою (а.с.13) На момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON], як водія автомобіля «HYNDAI», д.н.з [NUMBER], згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів була застрахована ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», що підтверджується полісом №АС/8062292, яким встановлений ліміт відповідальності ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» за шкоду, спричинену майну - 50 000,00 грн., а розмір франшизи визначений в розмірі 1 000,00 грн. (а.с. 99) 21.10.2014 позивач звернувся до ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» з заявою про дорожньо-транспортну пригоду, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування. 24.10.2014 СПД [PERSON] було проведено огляд транспортного засобу «BMW», д.н.з. [NUMBER], на якому був присутній позивач, про що складено протокол огляду транспортного засобу, який є додатком до акту № 1758 (а.с. 105) На підставі звіту № 1758 про визначення вартості матеріального збитку від 04.11.2014 року транспортного засобу «BMW», д.н.з. [NUMBER], (а.с. 100-104) та калькуляції (а.с.106-108) було встановлено, що вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу (далі - КТЗ) визначена за витратним підходом становить 58 479,30 грн.; коефіцієнт фізичного зносу - 0,3719, а тому вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу становить 41 910,22 грн. з урахуванням ПДВ. Сума ПДВ 20% (а.с. 107 зворотна сторона) ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» були проведені розрахунки щодо вартості відновлювального ремонту, з вирахуванням вартості ПДВ та франшизи, і виплачено позивачу 36 246,31 грн. Розрахунки суми ПДВ та франшизи судом перевірені і сторонами не оспорювались в судовому процесі (а.с.96) Після перерахунку ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на рахунок позивача 36 246,31 грн., останній не погодився з розміром оціненої шкоди, в зв?язку з врахуванням СПД [PERSON] при оцінці завданої шкоди коефіцієнту фізичного зносу запчастин, а тому, з метою встановлення реальної вартості робіт, звернувся до АВТ «Баварія», яка відповідно до рахунку-фактури № 461080 від 24.10.2014 року склала попередній кошторис на суму 78 778,20 грн. Суд погоджується із доводами представника відповідача про те, що даний розрахунок не може бути належним та допустим доказом на підтвердження шкоди, завданої власнику транспортного засобу під час ДТП. Виходячи з предмету та підстав позову, а також враховуючи клопотання представника позивача 16.10.2015 року ухвалою суду по справі було призначено авто товарознавчу експертизу. Оплата проведення експертизи була покладена на позивача, яку він та його представник гарантували. Згідно листа Т.в.о. Голікова Т.Д. Київського науково-дослідного інституту судових експертиз № 21947/15-54 від 09.02.2016 року ухвала суду від 16.10.2005 року була залишена без виконання через невиконання позивачем попередньої оплати за проведення експертизи (а.с. 143) Відповідно до ст.146 ЦПК України суд оцінює вищезазначену поведінку позивача як ухилення від проведення експертизи на підтвердження заявлених ним обставин і сприймає звіт, який був наданий страховою компанією. Відтак в матеріалах справи знайшли підтвердження доводи страхової компанії щодо відсутності зобов`язань перед позивачем і відповідно необхідності доплати суми страхового відшкодування. Враховуючи вищевказане, при визначені розміру вартості матеріальної шкоди завданої транспортному засобу позивача необхідно керуватися розрахунками, які містяться в звіті № 1758 про визначення вартості матеріального збитку від 04.11.2014 року СПД [PERSON]. Щодо врахування коефіцієнту фізичного зносу при визначені вартості відновлювального ремонту транспортного засобу «BMW», д.н.з. [NUMBER], суд зазначає наступне. Так, відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно зі ст. 29 вказаного Закону передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Таким чином, відповідно до положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплата страхового відшкодування здійснюється страховиком на підставі звіту про оцінку, або висновку експертного автотоварознавчого дослідження з визначення вартості відновлювального ремонту в порядку, визначеному вказаним Законом. А сам порядок проведення встановлений на підставі Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фондом державного майна України від 24.11.2003 року №142/5/2092. Зокрема п. 2.4 встановлено, що вартість матеріального збитку (реальні збитки)визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Відповідно до ст.. 36.2 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Згідно письмових заперечень представника ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та не заперечувалось представником позивача, сума страхового відшкодування була перерахована на особистий банківський рахунок позивача без суми ПДВ, яка становить 4 662,91 грн. Крім того, страхова компанія зобов?язалась доплатити позивачу утриману суму ПДВ після надання документів щодо ремонту транспортного засобу, проведеного на СТО, яке є платником податку на загальних підставах, проте до теперішнього часу автомобіль не відремонтовано (а.с. 47) Щодо відповідача [PERSON], то згідно зі ст. ст. 12, 31, 32 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, та не відшкодовується шкода, пов'язана із втратою товарної вартості транспортного засобу. Саме ці втрати підлягають відшкодуванню за рахунок особи, винної у заподіянні шкоди. Таким чином, з урахуванням вимог цивільного законодавства відшкодуванню за рахунок винної особи підлягає сума франшизи в розмірі 1000,00 грн. Вимоги позивача в частині стягнення понесених ним додаткових витрат, пов?язаних з оцінкою та складанням попереднього кошторису вартості робіт по відновленню транспортного засобу, також не підлягають задоволенню, виходячи з того, що ці документи суд як доказ не прийняв. Таким чином, оцінюючи зібрані докази по справі в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному зв`язку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено (1000*444,38/44438,09) Враховуючи викладене,

Outcome: partial