Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Дергачівської міської ради Харківської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документ та визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що [INFO] , у віці 69-ти років померла мати позивача - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 29.01.1990 Козачолопанською селищною радою Дергачівського району Харківської області, актовий запис № 14. Після смерті матері позивача відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Єдиним спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є - донька, позивач по справі, [PERSON] . З метою оформлення спадщини за законом та видачі свідоцтва на спадщину після смерті [PERSON] , 06 вересня 2021 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області Смоляної В.В. Згідно роз`яснювального листа нотаріуса Смоляної В.В. № 529/01-16 від 06.09.2021 вбачається, що оскільки померла - [PERSON] , а свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , видане 01 червня 1976 року виконавчим комітетом Козачолопанської селищної ради депутатів трудящих право власності на ім`я [PERSON] , то для видачі свідоцтва про право на спадщину немає правових підстав. У зв`язку з цим, нотаріусом було рекомендовану позивачу звернутися до суду. Як вбачається зі свідоцтва про народження № [NUMBER] , виданого 18.06.1920 Козачолопанською сільською радою Харківської області, матір позивача « [PERSON] (на російській мові зазначено в оригіналі)» народилась [INFO] в селі Козача Лопань Харківської області. Згідно свідоцтва про смерть [NUMBER] , виданого 29.01.1990 Козачолопанською селищною радою Дергачівського району Харківської області, актовий запис № 14, матір позивача « [PERSON] (на російській мові зазначено в оригіналі)», померла [INFO] . Як вбачається зі свідоцтва про народження позивача [NUMBER] , виданого 05.08.1958 Козачолопанською селищною радою Дергачівського району Харківської області, позивач « [PERSON] (на російській мові зазначено в оригіналі)», народилася [INFO] і її матір`ю є « [PERSON] (на російській мові зазначено в оригіналі)». Згідно довідки № 590, виданої 17.06.2021 Дергачівською міською радою Харківського (Дергачівський) району Харківської області, матір позивача « [PERSON] », [INFO] , померла [INFO] . Згідно повторного свідоцтва про шлюб [NUMBER] , виданого 04 червня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дергачівського районного управління юстиції Харківської області, 15.01.1983 позивач уклала шлюб з [PERSON] . Після укладення шлюбу позивача дівоче прізвище « [PERSON] » було змінене на прізвище « [PERSON] ». Той факт, що за життя ім`я матері позивача, [PERSON] було « [PERSON] » знають всі родичі позивача та знайомі, які завжди її називали ім`ям « [PERSON] ». Згідно довідки № 590, виданої 17.06.2021 Дергачівською міською радою Харківського (Дергачівського) району Харківської області, матір позивача, [PERSON] , на день смерті мешкала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею на день смерті за вказаною адресою мешкали і постійно зареєстровані: позивач по даній справі, зять - [PERSON] , онук - [PERSON] та онук - [PERSON] . Позивач після смерті матері - [PERSON] , спадщину на житловий будинок з надвірними будівлями прийняла протягом встановленого законом строку, тобто протягом 6-ти місяців, фактично шляхом вступу в управління нею та володіння спадковим майном: поховала матір, була зареєстрована і проживала разом зі своєю сім`єю на день смерті спадкодавця, також за даною адресою позивач проживає по теперішній час, користуючись всіма речами, які там знаходяться, підтримуючи технічний стан будинку, сплачуючи комунальні платежі. Тобто позивач, [PERSON] є єдиним спадкоємцем першої черги після смерті матері - [PERSON] , так як позивач фактично вступила в управління і володіння спадковим майном. Згідно довідки комунального підприємства технічної інвентаризації «Інвенрос» № 69065 від 06.09.2021, житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] на праві приватної власності належить в цілому [PERSON] згідно свідоцтва про право власності, видане виконкомом Козачолопанської селищної ради 01.06.1976. 05.09.2021 проведено інвентаризацію домоволодіння, розташованого по [ADDRESS] (інвентаризаційна справа № 2529). Домоволодіння, яке розташоване за вищевказаною адресою, складається з житлового будинку літ. «А-1», веранди літ. «а», прибудови літ. «А1 -1», тамбуру літ. «а1» загальною площею 75, 2 м2 , житловою площею 45, 4 м2 , сараю літ. «Б», погребу літ. «В», сараю літ. «Г», літньої кухні літ. «Д», тамбуру літ. «д», гаража літ. «Е», вбиральні літ. «Ж», зливної ями літ. «З», колонки літ. «К», огорожі літ. «N1-N2». В зв`язку з чим, позивач змушена звернутися за захистом свого права на спадщину до Дергачівського районного суду Харківської області. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, в поданій до суду заяві позов підтримала повністю та просила його задовольнити, а розгляд справи проводити без фіксації технічними засобами та за її відсутності. Відповідач - представник Дергачівської міської ради Харківської області не з`явився, в поданій до суду заяві міський голова В.В.Задоренко просив вирішити справу на розсуд суду за відсутності представника відповідача. Суд, вважає можливим справу розглянути за відсутності сторін по справі. На підставі ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, показання свідків [PERSON] , [PERSON] , з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних мотивів. Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України: кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [INFO] , у віці 69-ти років померла мати позивача - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 29.01.1990 Козачолопанською селищною радою Дергачівського району Харківської області, актовий запис № 14. Після смерті матері позивача відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Єдиним спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є - донька, позивач по справі, [PERSON] . З метою оформлення спадщини за законом та видачі свідоцтва на спадщину після смерті [PERSON] , 06 вересня 2021 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області Смоляної В.В. Згідно роз`яснювального листа нотаріуса Смоляної В.В. № 529/01-16 від 06.09.2021 вбачається, що оскільки померла - [PERSON] , а свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , видане 01 червня 1976 року виконавчим комітетом Козачолопанської селищної ради депутатів трудящих право власності на ім`я [PERSON] , то для видачі свідоцтва про право на спадщину немає правових підстав. У зв`язку з цим, нотаріусом було рекомендовану позивачу звернутися до суду. Як вбачається зі свідоцтва про народження № [NUMBER] , виданого 18.06.1920 Козачолопанською сільською радою Харківської області, матір позивача « [PERSON] (на російській мові зазначено в оригіналі)» народилась [INFO] в селі Козача Лопань Харківської області. Згідно свідоцтва про смерть [NUMBER] , виданого 29.01.1990 Козачолопанською селищною радою Дергачівського району Харківської області, актовий запис № 14, матір позивача « [PERSON] (на російській мові зазначено в оригіналі)», померла [INFO] . Як вбачається зі свідоцтва про народження позивача [NUMBER] , виданого 05.08.1958 Козачолопанською селищною радою Дергачівського району Харківської області, позивач « [PERSON] (на російській мові зазначено в оригіналі)», народилася [INFO] і її матір`ю є « [PERSON] (на російській мові зазначено в оригіналі)». Згідно довідки № 590, виданої 17.06.2021 Дергачівською міською радою Харківського (Дергачівський) району Харківської області, матір позивача « [PERSON] », [INFO] , померла [INFO] . На день смерті [PERSON] мешкала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею на день смерті за вказаною адресою мешкали і постійно зареєстровані: позивач по даній справі, зять - [PERSON] , онук - [PERSON] та онук - [PERSON] . Згідно повторного свідоцтва про шлюб [NUMBER] , виданого 04 червня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дергачівського районного управління юстиції Харківської області, 15.01.1983 позивач уклала шлюб з [PERSON] . Після укладення шлюбу позивача дівоче прізвище « [PERSON] » було змінене на прізвище « [PERSON] ». Позивач після смерті матері - [PERSON] , спадщину на житловий будинок з надвірними будівлями прийняла протягом встановленого законом строку, тобто протягом 6-ти місяців, фактично шляхом вступу в управління нею та володіння спадковим майном: поховала матір, була зареєстрована і проживала разом зі своєю сім`єю на день смерті спадкодавця, також за даною адресою позивач проживає по теперішній час, користуючись всіма речами, які там знаходяться, підтримуючи технічний стан будинку, сплачуючи комунальні платежі. Позивач - [PERSON] є єдиним спадкоємцем першої черги після смерті матері - [PERSON] , так як позивач фактично вступила в управління і володіння спадковим майном. Згідно довідки комунального підприємства технічної інвентаризації «Інвенрос» № 69065 від 06.09.2021, житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] на праві приватної власності належить в цілому [PERSON] згідно свідоцтва про право власності, видане виконкомом Козачолопанської селищної ради 01.06.1976. 05.09.2021 проведено інвентаризацію домоволодіння, розташованого по [ADDRESS] (інвентаризаційна справа № 2529). Домоволодіння, яке розташоване за вищевказаною адресою, складається з житлового будинку літ. «А-1», веранди літ. «а», прибудови літ. «А1 -1», тамбуру літ. «а1» загальною площею 75, 2 м2 , житловою площею 45, 4 м2 , сараю літ. «Б», погребу літ. «В», сараю літ. «Г», літньої кухні літ. «Д», тамбуру літ. «д», гаража літ. «Е», вбиральні літ. «Ж», зливної ями літ. «З», колонки літ. «К», огорожі літ. «N1-N2». Відповідно до п. 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 07.07.1994 року, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину (тим, які постійно проживали разом зі спадкодавцем, чи подавали заяву нотаріусу про прийняття спадщини). Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, законами України від 02 вересня 1993 року №3425-XII "Про нотаріат", від 23 червня 2005 року №2709-IV "Про міжнародне приватне право", іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Згідно ст. 315 ч. 1 п. 6 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту : належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно ст. 315 ч. 2 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. (ст. 294 ч. 6 ЦПК України). Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»: спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, законами України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII "Про нотаріат", від 23 червня 2005 року № 2709-IV "Про міжнародне приватне право", іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Тому відразу розглядається справа про встановлення факту та про визнання права власності, так як встановлення вищевказаного факту пов`язане зі спором про право. Згідно ст. 524 ЦК України 1963 року (який діяв на той час), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ст. 526 ЦК України 1963 року (який діяв на той час), місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця. Статтею 527 ЦК України 1963 року (який діяв на той час) передбачено, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народжені після його смерті. Згідно ст. 529 ЦК України 1963 року (який діяв на той час), при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги в рівних частинах є діти, подружжя та батьки померлого. Згідно ст. 548 ЦК України 1963 року (який діяв на той час), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийняття спадщини визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно з вимогами ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1, 2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини або постійно проживав разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, аналізуючи вищевказане, беручи до уваги надані суду докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. На підставіст.ст. 1216, 1217, 1218, 1220, 1261, 1268, 1270 ЦК України,ст. ст. 524, 526, 527, 529, 548, 549 ЦК України в редакції 1963 року,

Outcome: approved