Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

23.05.2013 року позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом до [PERSON], за участю третіх осіб на боці відповідача без самостійних вимог щодо предмету спору - [PERSON], про звернення стягнення на предмет іпотеки-квартиру за адресою [ADDRESS] та кВ.№32 в цьому ж будинку, заг. пл. 131,50 кв.м. та 83,40 кв.м. шляхом продажу банком з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення банком всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. Також позивач просить виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані або проживають в квартирах зі зняттям з реєстраційного обліку у територіальному органі державної міграційної служби України. В судове засідання представник позивача не з'явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідачка та третя особа в судове засідання не з'явились, про час і місце судового засідання повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили. При цьому суд враховує,що відповідачка та третя особа неодноразово сповіщались про слухання справи, про що в справі є відповідні поштові повідомлення(а.с.62,63,64,69,70,83,84), проте жодного разу не з'явились в судове засідання, а лише 05.03.2014р. представник відповідачки подав апеляційну скаргу на ухвалу суду про відкриття провадження по справі, яка ухвалою апеляційного суду Одеської області від 09.07.2014р.була відхилена.(а.с.117). Зазначена поведінка відповідача свідчить про зловживанням своїми процесуальними правами, що призвело до тривалого розгляду справи. У зв'язку з зазначеним та враховуючи тривалий час розгляду справи суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача та третьої особи відповідно до ст.169 ЦПК України та у відсутності представника позивача згідно заяви (ст.197 ЦПК України). Декілька раз представник позивача просив суд відкласти судове засідання. (а.с.77,126). Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 10.09.2014р. суд витребував інформацію стосовно реєстрації осіб в вказаних квартирах. Суд дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін приходить до висновку, що позивні вимоги позивача підлягають задоволенню на підставі фактів, встановлених в судовому засіданні. Так, судом встановлено, що 13 квітня 2007 року (п.7.6.) між Приватбанком та [PERSON] був укладений кредитний договір № ODVIGA00000053 (а.с.21- 25), згідно п. 7. 1. Договору кредиту, Позивач зобов'язується надати Відповідачу кредитні кошти шляхом: видачі готівки через касу на строк з 13.04.2007р. по 13.04.2017р. включно, у вигляді не поновлюваної кредитної лінії у розмірі 242 076,80 дол.США на наступні цілі: у розмірі 200 000 дол. США на придбання нерухомості, а також у розмірі 42 076,80 дол. США на сплату стразових платежів у випадках та в порядку передбачених п.п. 2.1.3., 2.2.7. даного Договору зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,92 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 0,2 % від суми виданого кредиту щомісячно у період сплати, комісія за розрахункове-касове обслуговування 1,5% у момент отримання кредиту, та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.6.2. даного Договору. Період сплати вважати період с 13 по 17 число кожного місяця. Погашення заборгованості, що складається з заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди за надання фінансового інструменту (за винятком винагороди,що сплачується в момент надання кредиту) повинно здійснюватися щомісячно в період сплати позичальником коштів у сумі 3176,93 дол. США, для виконання якого банк відкрив рахунок [NUMBER], кредитний рахунок [NUMBER], рахунок по відсотках [NUMBER], рахунок для винагороди-[NUMBER] для зарахування коштів.(розділ 7.1,7.2. Договору). Згідно п.7.3. забезпеченням виконання позичальником зобов'язань за цим договором виступає іпотека, а також всі інші види застави, іпотеки, поруки і т.п., надані банку з метою забезпечення зобов'язань за даним договором. Згідно п.7.4. вбачається, що згідно ст..212 ЦК України, при порушенні позичальником зобов'язань по погашенню кредиту, передбаченого п.п.1.1.,2.2.4.,2.3.3., цього Договору, позичальник сплачує Банку відсотки за користування кредитом у розмірі 2,43 % на місяць, нараховані на суму непогашеної в строк заборгованості перед Банком. Позивач повністю та в строк виконав свої зобов'язання за вказаним кредитним договором, видавши [PERSON] кредитні кошти. А позичальник зобов'язався повернути отриманий кредит, сплатити проценти за користування кредитом в сумі та строк, що передбачені умовами Договору та Графіком погашення заборгованості, що є Додаток № 1 кредитного Договору та є невід'ємною частиною укладеного між сторонами Договору.(а.с.26-28) та додаток №2-по відсоткам (а.с.32-34). 07.11.20008р. між банком та [PERSON] укладено додатковий договір №1 до кредитного договору № ODVIGA00000053 (а.с.30), згідно п.2 якого передбачено: Погашення заборгованості повинно здійснюватися щомісячно платежами у сумі 3262,33 дол. США, для погашення заборгованості за кредитним договором , що складається із заборгованості по кредитку, відсоткам,, винагороди за надання фінансового інструменту (п.7.1 у новій редакції Договору). Пункт 7.4. викладено в новій редакції: згідно ст..212 ЦК України, при порушенні позичальником зобов'язань по погашенню кредиту, передбаченого п.п.1.1.,2.2.4.,2.3.3., цього Договору, позичальник сплачує Банку відсотки за користування кредитом у розмірі 2,55 % на місяць, нараховані на суму непогашеної в строк заборгованості перед Банком. 29.06.2010р. між банком та [PERSON] укладено додатковий договір №2 (а.с.31) до кредитного договору № ODVIGA00000053 (а.с.30), згідно п.1 якого передбачено: п. 7. 1. Договору кредиту читати в наступній редакції: Банк зобов'язується надати Відповідачу кредитні кошти шляхом: видачі готівки через касу на строк з 13.04.2007р. по 13.04.2017р. включно, у вигляді не поновлюваної кредитної лінії у розмірі 242 076,80 дол.США на наступні цілі: у розмірі 200 000 дол. США на придбання нерухомості, а також у розмірі 42 076,80 дол. США на сплату стразових платежів у випадках та в порядку передбачених п.п. 2.1.3., 2.2.7. даного Договору зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,95 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 0,2 % від суми виданого кредиту щомісячно у період сплати, комісії за розрахункове-касове обслуговування 1,5% у момент отримання кредиту, та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.6.2. даного Договору. Період сплати вважати період с 13 по 17 число кожного місяця. Погашення заборгованості повинно здійснюватися щомісячно платежами у сумі 3187,49 дол. США, для погашення заборгованості за кредитним договором , що складається із заборгованості по кредитку, відсоткам,, винагороди за надання фінансового інструменту. Пункт 7.4. викладено в новій редакції: Згідно ст..212 ЦК України, при порушенні позичальником зобов'язань по погашенню кредиту, передбаченого п.п.1.1.,2.2.4.,2.3.3., цього Договору, позичальник сплачує Банку відсотки за користування кредитом у розмірі 2,50 % на місяць, нараховані на суму непогашеної в строк заборгованості перед Банком. 13.04.2007р. між Банком та [PERSON] як іпотекодавець та [PERSON] як поручителем укладено Договір іпотеки,(а.с.35-38) згідно умов якого предметом є надання нерухомого майна : квартира [ADDRESS] що складається в цілому із чотирьох житлових кімнат, заг. пл.. 83,4 кв.м. та підсобних приміщень заг. пл.. 131,5 кв.м. та належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу від10.06.2004р. та квартира [ADDRESS] та складається в цілому з двох житлових кімнат, заг. пл..20,3 кв.м. та підсобних приміщень аг. пл.. 28,6 кв.м. ,що належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу від 11.11.2004р. Сторони визначили що вартість предмету іпотеки складає 1 330 473 грн., що в еквіваленті складає 263 460 дол. США по курсу НБУ станом на 13.04.2007р., з яких вартість квартири [ADDRESS] складає 1 092 820 грн. що в еквіваленті складає 216 400 дол США, вартість квартири [ADDRESS] складає 237 653 грн.,що складає в еквіваленті 47 060 дол. США. Згідно п.33.2 цією іпотекою забезпечується виконання зобов'язань позичальника [PERSON] що випливають із кредитного договору № ODVIGA00000053 від 13.04.2007р. 07.11.2008р. між Банком та [PERSON] укладено Договір до договору іпотеки(а.с.39-40), згідно якого внесли зміни до п.33.2.,п.34.2 договору іпотеки і виклали в наступній редакції: Пунктом 33.2. за цим договором іпотека забезпечується виконанням зобов'язань позичальника [PERSON] що випливають із кредитного договору № ODVIGA00000053 від 13.04.2007р., додаткового договору №1 від 07.11.2008р. з: Повернення кредиту, наданого у вигляді не поновлюваної кредитної лінії у розмірі 242 076,80 дол.США з яких: 200 000 дол. СШП на придбання нерухомості, а також у розмірі 42 076,80 дол. США на сплату страхових платежів на строк по 13.04.2017р. включно; сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 0,99 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом у період сплати з 13 по 17 число щомісячно; винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,2 % від суми виданого кредиту щомісячно; комісія за розрахункове-касове обслуговування 1,5% у момент отримання кредиту, при порушенні позичальником зобов'язань по погашенню кредиту, позичальник сплачує Банку відсотки за користування кредитом у розмірі 2,55 % на місяць, нараховані на суму непогашеної в строк заборгованості перед Банком; сплата пені в розмірі 0,15% від суми простроченого платежа, але не менше 1 грн. за кожен день прострочки. Погашення заборгованості повинно здійснюватися щомісячно платежами у сумі 3262,33 дол. США. В порушення умов договору та чинного законодавства, [PERSON] взявши на себе зобов'язання за кредитним договором у встановлений Графіком строк, належним чином необхідні платежі не виконував. У зв'язку з чим згідно розрахунку (а.с.8-14), у [PERSON] перед ПАТ «ПриватБанк», станом на 11.06.2013 року виникла заборгованість у сумі - 163 112,91 долл. США, що по курсу НБУ станом на 11.06.2013р. складає 1 303 272,15 грн., яка складається з : заборгованість за кредитом-129053,24 дол. США, заборгованості за процентами - 20903,61 дол. США, комісія за розрахункове обслуговування - 5200 дол. США, пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань - 7956,06 дол США. У зв'язку з невиконанням [PERSON] взятих за вказаним кредитним договором зобов'язань від 13 квітня 2007 року ПАТ КБ «ПриватБанк» направив 15.04.2013р. [PERSON], [PERSON] повідомлення про повернення суми кредиту в повному обсязі, а також процентів,комісії та штрафних санкцій тридцятидневний строк .(а.с.16) та про право на застосування ст..33,40 Закону України «Про іпотеку». У вказаний строк заборгованість погашена не була. З відповіді Житлового управління фірми «РЕНЕСАНС»ДТД - 92» від 18.11.2014р. на ухвалу суду вбачається, що в квартирах №32, 41 ніхто не зареєстрований, особливий рахунок відкритий на [PERSON] Згідно ухвали Приморського районного суду м.Одеси від 27.10.2014р. (справа №522/28090/13-ц) вбачається, що позовні миги [PERSON] до ПАТ «ПриватБанк», третя особа - [PERSON] про визнання недійсним кредитного договору та договору іпотеки залишений без розгляду ( у зв'язку з неявкою). Відповідно до ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх доводів або заперечень. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то він підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (ст. ст. 530, 631 ЦК України). Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Як зазначалось вище, сторони встановили як строк дії договору, так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню залежно від договору до 13 квітня 2017 року. Графіком платежів, який є складовою частиною договору, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Крім того, судом установлено, що відповідачка та третя особа отримали письмову вимогу ПАТ КБ"ПриватБанк" від 15.04.2013 року . Пунктами 16.7.1. звернення стягнення на предмет іпотеки можливо у випадку якщо в момент настання термінів виконання якого - не будь зобов'язань вони не будуть виконані, 16.7.2. Іпотечного договору визначено, що іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання термінів виконання позичальником будь-якого із зобов'язань за кредитним договором у випадку порушення позичальником зобов'язань, передбачених умовами кредитного договору. П.22. передбачено що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється відповідно до розділу V Закону України «Про іпотеку». Згідно п.37 Пленуму ВССУ №5 від 30.03.2012р. « Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» невиконання вимог частини першої статті 35 Закону України "Про іпотеку" про надіслання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення зобов'язання не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду (на відміну від інших способів звернення стягнення (частина третя статті 33 цього Закону), оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя, що відповідає положенням статті 124 Конституції України. Згідно зі ст. 3 Закону України "Про іпотеку" іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Відповідно до частини 1 статті 33 Закону України "Про іпотеку" невиконання або неналежне виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно із частиною 3 статті 36 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Як роз'яснено в п. 41 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 5 від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. Оскільки вказане положення закону є оціночним, то суд має належним чином його мотивувати, співставити обставини зі змістом цього поняття, визначитись, чи не суперечить його застосування загальному змісту та призначенню права, яким урегульовано конкретні відносини (зокрема про право на першочергове задоволення вимог за рахунок предмета застави), та врахувати загальні засади цивільного законодавства - справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України). Судом встановлено, що заборгованість за кредитним договором становить 163 112,91 дол США, а вартість предмету іпотеки за договором іпотеки становить 263 460 дол США. Таким чином заявлені вимоги не є співмірними, тому суд з урахуванням вартості предметів іпотеки вважає за доцільним звернути стягнення лише на квартиру [ADDRESS], вартість якої складає 216 400 дол США в рахунок погашення зазначеної заборгованості. У ч. 1 ст. 39 Закону України "Про іпотеку" визначено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Приписами ст. 38 Закону України "Про іпотеку" передбачено право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, порядок та процедура такого продажу. Ч.5 ст.38 Закону передбачено, що Дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця. Згідно з частиною 6 статті 38 Закону України "Про іпотеку" ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Частиною 8 цієї статті зазначено, що Договір купівлі-продажу предмета іпотеки, укладений відповідно до цієї статті, є правовою підставою для реєстрації права власності покупця на нерухоме майно, що було предметом іпотеки. У разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (частина 1 статті 39 Закону України "Про іпотеку"). Резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України "Про іпотеку", так і положенням пункту 4 частини 1 статті 215 ЦПК України. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). З урахуванням зазначеного суд вважає можливим задовольнити позов частково: В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в розмірі 163 112,91 долл.США,що за курсом НБУ від 11.06.13р. по 7,99 становить 1303272,15 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки, лише на квартиру [ADDRESS], шляхом продажу ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем за процедурою передбаченою ст..38 Закону, за початковою ціною не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, а також з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПАТ КБ "ПриватБанк" всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу предмета іпотеки. Також суд вважає можливим надати позивачу право на проведення дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності . З урахуванням співмірності позовних вимог та оцінки предметів іпотеки в частині звернення позовних вимог на іншу квартиру №32 в цьому ж будинку слід відмовити. При цьому суд не вбачає підстав для задоволення вимоги щодо надання позивачу права проведення дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості,її перепланування та перебудови, у зв'язку з необґрунтуванням позивачем таких вимог. Згідно з ст. 39 Закону України "Про іпотеку" одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення, а відповідно до ст. 40 Закону України "Про іпотеку" та ст. 109 ЖК України - звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Проте судом не встановлено, що відповідачка та будь-які особи проживають за адресами згідно предмету іпотеки, крім того згідно адресного бюро вона зареєстрована в іншій квартирі цього будинку - в кв.№22, тому позов в цій частині не підлягає задоволенню. Таким чином суд вважає що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial