Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість по оплаті послуг з управління багатоквартирним будинком у розмірі 8311,36 грн., інфляційних збитків у розмірі 1288,26 грн., 3% річних у розмірі 186,82 грн., пені у розмірі 199, 43 грн. а також суму сплаченого позивачем судового збору в розмірі 1728,00 грн. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19 листопада 2019 року по справі відкрите провадження та визначено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволенні позову. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] адвокат Литвинець Ю.В. заперечував проти задоволення позову, вважав його необґрунтованим з підстав викладених у відзиві на позов. Суд, заслухавши думку представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справ або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що Рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради від 01.09.2017р. № 520 «Про призначення управителів багатоквартирних будинків міста Запоріжжя» згідно із\~Законом України\~«Про особливості\~здійснення права\~власності у\~багатоквартирному будинку» ТОВ «МІСТО ДЛЯ ЛЮДЕЙ ЗАПОРІЖЖЯ» було визначено переможцем конкурсу на управителя багатоквартирних будинків за двома лотами в місті Запоріжжя. Згідно з рішенням виконкому міської ради № 520 від 01.09.2017 року ТОВ«МІСТО ДЛЯ ЛЮДЕЙ ЗАПОРІЖЖЯ» починаючи з 1 листопада 2017 року обслуговує багатоквартирні будинки в Олександрівському та Хортицькому районі, Південному мікрорайоні та Правобережній частини Дніпровського району міста Запоріжжя. За результатами цього конкурсу ціну послуги з управління багатоквартирним будинком було визначено на підставі конкурсних пропозицій ТОВ «МІСТО ДЛЯ ЛЮДЕЙ ЗАПОРІЖЖЯ» як переможця конкурсу, що запропонував найнижчу ціну послуги. Відповідно до ч. 1 ст. 1\~Закону № 417-VІІІ\~управитель багатоквартирного будинку - фізична особа-підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб. 06.09.2017 р. Договір № 06/09/2017-872 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком з ТОВ «МІСТО ДЛЯ ЛЮДЕЙ ЗАПОРІЖЖЯ» від імені співвласників багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] укладено заступником голови Запорізької міської ради Бородаєм О.М. , уповноваженим на укладання цього договору пунктом 6 рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 01.09.2017 №520 (надалі Договір). Відповідно до Договору на співвласників багатоквартирного будинку покладено обов`язок сплачувати за надані управителем послуги з управління багатоквартирним будинком. Вартість послуг за Договором для житлових та нежитлових приміщень на 1 поверсі складає 5,31 грн. на місяць за 1 квадратний метр загальної площі житлового або нежитлового приміщення в будинку. Для житлових та нежитлових приміщень на 2 та вище поверхах складає 5,31 грн. на місяць за 1 квадратний метр загальної площі житлового або нежитлового приміщення в будинку. Житлове приміщення відповідача [PERSON] , а саме квартира [ADDRESS] знаходиться вище першого поверху, у зв`язку з чим, вартість послуги за договором складає 5,31 грн. на місяць за 1 квадратний метр загальної площі житлового або не житлового приміщення будинку. Позивачем у позові зазначено, що кожного місяця відповідач повинен сплачувати за надані послуги з управління багатоквартирним будинком по своїй квартири 437,44 грн., дана сума розраховується за формулою: тариф х загальну площу квартири, оскільки відповідно до статті 360\~ЦК України, а саме співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Також даний обов`язок визначений у ч. 2 ст. 7\~Закону № 417-VІІІ, а саме, кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника. Відповідно до ч. 6 ст. 1\~Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017р. № 2189-VIII, індивідуальний споживач це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Особовий рахунок № [NUMBER] відкритий на відповідача [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Позивачем у позові зазначено, що ТОВ «Місто для людей Запоріжжя» надавав відповідачу послуги з управління багатоквартирним будинком за Договором за період з 01.11.2017 р. по 31.05.2019 р. Однак судом встановлено, що договір між позивачем чи балансоутримувачем і відповідачем не укладався. Тому дані спірні правовідносини врегульовані Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 №1875-IV (далі Закон 1875). Посилання позивача на застосування до спірних правовідносин положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9.11.2017 №2189-VIII (набрав чинності 10.12.2017, введено в дію 01.05.2019) є безпідставним, оскільки як вбачається із заявленого позову, позивач просить стягнути заборгованість за послуги, які, як він вважає, були надані відповідачці починаючи з листопада 2017 року, тобто до набрання чинності вказаним Законом та введення його в дію. Виходячи з системного аналізу змісту ст. ст.\~11, 509 ЦК України\~та ст.\~19, п. п. 1,5 ч. 3 ст.\~20, п. 3 ч. 2 ст.\~21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"\~відносини між сторонами по справі (виконавцем та споживачем), як учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг, повинні ґрунтуватися на договорі про надання житлово-комунальних послуг, укладеному на основі типового договору; обов`язку споживача (відповідача) оплачувати вартість житлово-комунальних послуг має передувати виконання позивачем обов`язку підготувати договір на надання житлово-комунальних послуг та надати його на підписання споживачу і, власне, надання послуги. Такі висновки суду щодо застосування вказаних норм матеріального права узгоджуються із висновками Суду касаційної інстанції (постанова Вищого господарського суду України від 26 жовтня 2010 року у справі за позовом комунального підприємства "ЖЕК-2" Чернігівської міської ради до Чернігівської митниці, третя особа - Чернігівський міськвиконком, про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги, справа N 2/69). Законом України "Про житлово-комунальні послуги"\~визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Виробник - суб`єкт господарювання, який виробляє або створює житлово-комунальні послуги. Споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Відповідно до частини першої\~статті 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (частини перша та друга\~статті 640 ЦК України). Згідно з частиною другою\~статті 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. У разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся) ч. 1 ст. 638 ЦК України. Відповідач заперечував укладення з ним договору про надання житлово-комунальних послуг. Позивач не надав суду такий договір. Хоча, відповідно до ч. 1 ст. 19, ст. 26 Закону №1875, п.п. 11 п. 10 Договору, наданого позивачем, укладення договору про надання житлово-комунальних послуг є обов`язковим та повинно здійснюватися з ініціативи позивача. Доказів того, що позивач підготував та направив проект договору відповідачу, а останній відмовився від підписання такого - матеріали справи не місять. Статтею 901 ЦК України\~встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Зазначені положення можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Згідно з\~ст. 902 ЦК України\~виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору. Відповідачка заперечувала надання Позивачем будь-яких послуг (виконання робіт) по будинку, в якому проживає. Суд погоджується із доводами відповідача, що надані позивачем Розрахунки та виписки з особового рахунку не є належними та допустимими доказами на підтвердження факту надання послуг відповідачу, оскільки вони складені в односторонньому порядку позивачем, в них відсутня інформація щодо змісту та обсягу наданих послуг (проведених робіт), часу їх проведення (надання), і вони не є первинними документами, які відповідно до законодавства можуть підтверджувати факт здійснення господарської операції. Згідно норм\~Закону України "Про житлово-комунальні послуги"\~споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними (були надані споживачу). Саме таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 22.01.2020 у справі №201/9729/18, у постанові від 20.03.2019 по справі № \~761/23853/15-ц, Вищий господарський суд України у постанові від 12.09.2017 (справа №910/582/17), які суд враховує при розгляді цієї справи. Статтею 89 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оскільки Позивач не надав належних та допустимих доказів укладення з відповідачем договору про надання житлово-комунальних послуг та доказів надання ним послуг з управління будинком, - вимоги про стягнення заборгованості по оплаті послуг з управління будинком, інфляційних збитків, 3% річних та пені є безпідставними. У цій справі суд не застосовує висновки Верховного Суду у справі №6-2951цс 15 (постанова від 20.04.2016), оскільки судом встановлені інші обставини: не доведено факт надання (користування) житлово-комунальними послугами.

Outcome: dismissed