Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

01 жовтня 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа: Орджонікідзевський відділ державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції про звільнення майна з - під арешту. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що 24.06.2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №12М/11, згідно з яким позивач надав відповідачу кредит в розмірі 82337,94 грн. В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором позивач та відповідач уклади договір застави автотранспорту № 12М/11 від 24.06.2011 року. Відповідно до умов договору застави відповідач передав в заставу автомобіль марки Nissan, модель: Primera, рік випуску 19926, тип ТЗ - легковий седан, №кузова /шасі: [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. Орджонікідзевським ВДВС ММУЮ на примусовому виконанні постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження накладено арешт на вищевказаний автомобіль, належний на праві власності відповідачу. Вказане обтяження зареєстровано в МРЕВ, що підтверджується карткою арешту. В даному випадку, право застави у ПАТ КБ «Приватбанк» виникло 24.06.2011 року, а постанова про накладення арешту від 2012 року, тобто пізніше ніж було укладено договір застави. Крім того, згідно ст. 14 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Відповідно до витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна вищий пріоритет на заставлене майно має ПриватБанк. Отже, державна виконавча служба не має правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувачів, які не є заставодержателями. На підставі викладеного, посилаючись на норми законодавства, просить суд звільнити з - під арештів, накладеного Орджонікідзевським ВДВС ММУЮ, майно, належне на праві власності відповідачу, а саме: автомобіль марки Nissan, модель: Primera, рік випуску 1992, тип ТЗ - легковий седан, №кузова /шасі: [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], а також заборонити органам Державної виконавчої служби вчиняти будь - які дії, пов'язані з обмеженням ПАТ КБ «ПриватБанк» права розпоряджатися відносно вказаного автомобіля, стягнути з відповідачів судові витрати. Представник позивача Пархоменко М.О., яка діє на підставі довіреності, у судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі. Не заперечує проти винесення заочного рішення. Також надала пояснення у письмовому вигляді. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON], відповідачі [PERSON], [PERSON] до судового засідання не з'явились за невідомих суду причин, про причини неявки суд не повідомили, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином та своєчасно згідно вимог діючого законодавства. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи до судового засідання не з'явився за невідомих суду причин, про місце, день та час слухання справи повідомлявся належним чином. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 24 червня 2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 12М/11, за умовами якого банк надав відповідачу грошову суму в розмірі 82 337,94 грн. для проведення реструктуризації по кредиту № 213863 від 12.03.2008 р. Пунктом А.5 вказаного договору встановлено, що зобов'язання позичальника за кредитним договором забезпечуються: Договором поруки фізичної особи [PERSON] , договорами застави автотранспорту 24 червня 2011 року [PERSON] (заставодавець) та ПАТ КБ «ПриватБанк» (заставодержатель) був укладений договір застави автотранспорту. Предметом вказаного договору є надання Заставодавцем в заставу майна, опис якого визначений в п.6 цього договору, в забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] перед Заставодержателем. Пунктом 2 вказаного договору встановлено, що за цим договором заставою забезпечується виконання зобов'язань Позичальника, що випливають з кредитного договору від 24 червня 2011 року №12М/11. Відповідно до п. 6 договору застави автотранспорту від 24 червня 2011 року, Заставодавець надав в заставу автотранспорт: автомобіль марки Nissan, модель: Primera, рік випуску 1992, тип ТЗ - легковий седан, №кузова /шасі: [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. Постановою державного виконавця Орджонікідзевського ВДВС ММУЮ від 28 серпня 2012 року накладено арешт на все рухоме, нерухоме майно, що належить боржнику [PERSON] та заборонено здійснювати відчуження будь - якого майна, яке належить боржнику в межах суми боргу. Стягувачем зазначений - [PERSON] Згідно копії витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна № 42016379 від 27.09.2013 року, зареєстрована 11.07.2011 року застава рухомого майна на підставі договору застави автотранспорта від 24.06.2011 року. Також зазначено, що боржник - [PERSON], предмет обтяження - [NUMBER], номер державної реєстрації [NUMBER]. Статтею 575 ЦК України визначено, що закладом є застава рухомого майна, що передається у володіння заставодержателя або за його наказом - у володіння третьої особі. Правила про окремі види застав встановлюється законом. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про заставу», банк має право з метою задоволення своїх вимог звернути стягнення на предмет застави у випадку невиконання або неналежного виконання боржником своїх зобов'язань перед банком. Статтею 589 ЦК України передбачено, що у разі невиконання зобов'язання забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право на звернення стягнення на предмет застави. Згідно ч.1,2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Відповідно до ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження", заставодержатель має право звернутися до суду про звільнення заставленого майна з-під арешту. Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.08.1976 року №6 "Про судову практику в справах про виключення майна з опису" за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються як на праві власності на описане майно, так і на праві володіння ним, і відповідачам в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно. Постановою Пленуму ВСУ "Про судову практику в справах про виключення майна з опису" визначено, що при розгляді позовів про виключення майна з опису суди зобов'язані всебічно і повно з'ясовувати обставини, наведені позивачем на підтвердження своїх вимог, додержуючись при цьому неухильно як правових норм, що гарантують права осіб, які беруть участь у справі, так і правил про належність і допустимість доказів. Відповідно до ст. 16 Закону України "Про заставу" право застави виникає з моменту укладення договору застави. В даному випадку право застави у ПАТ КБ «Приват Банк» виникло - 24 червня 2011 року, а постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження була винесена у 2012 році, тобто пізніше, ніж було укладено договір застави. Однак, на момент накладення арешту на майно державний виконавець не з'ясував, що спірний автомобіль перебуває в заставі з метою забезпечення виконання ним кредитного зобов'язання. Згідно Інструкції "Про проведення виконавчих дій " № 512/5 від 02.04.2012 року та ст. 54 Закону України "Про виконавче провадження", для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставне майно може бути звернено в разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. На підставі викладеного, суд вважає необхідним зняти арешт з рухомого майна - автомобіль марки Nissan, модель: Primera, рік випуску 1992, тип ТЗ - легковий седан, №кузова /шасі: [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], який накладений на підставі постанови Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції від 28 серпня 2012 року. Суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позову в частині заборони органам державної виконавчої служби вчиняти будь які дії, пов'язані з обмеженням ПАТ КБ «Приватбанк» права розпорядження відносно спірного автомобіля, оскільки відповідно до п.1 ч.1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а не тих, що можуть бути порушені у майбутньому. Крім того, на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача судовий збір в сумі 114,70 гривні. На підставі ст. 52, 54, 60 Закону України "Про виконавче провадження", ст.ст. 16,20 Закону України «Про заставу», Інструкції "Про проведення виконавчих дій " № 512/5 від 02.04.2012 року,

Outcome: partial