Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

Іпотечний центр в м. Києві та Київській області Державної спеціалізованої фінансової установи "Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву" звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з зазначеною позовною заявою, в якій просить стягнути на свою користь з [PERSON]: заборгованість по сплаті щоквартальних платежів у розмірі 5024,12 грн; пеню за несвоєчасну сплату щоквартальних платежів у розмірі 819,05 грн., зазначивши в обґрунтування позовних вимог, що 30 грудня 2004 року між Регіональним відділенням в м. Києві Державного фонду сприяння молодіжному житловому будівництву та сім'єю [PERSON] було укладено кредитну угоду №129, за якою Фонд від імені Держави надав прямий (цільовий) адресний кредит в сумі 173803,00 грн. на будівництво житла за будівельною адресою: [ADDRESS]. 30 березня 2007 року [PERSON] отримав свідоцтво про право власності на житло, відповідно до розрахунку суми зобов'язань за кредитом щоквартальний платіж якого становить 1566,00 грн. Заборгованість по сплаті за кредитом виникла 31.12.2013 року, станом на 05.11.2014 року заборгованість позичальника становить 5843,17 грн., з яких 5024,12 грн заборгованість по погашенню кредиту, 819,05 грн.- нарахована від суми несвоєчасно здійсненого платежу. Представник позивача у судове засідання не з'явився, звернувшись до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, поважні причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надійшло. На підставі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, враховуючи їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 30 грудня 2004 року між Регіональним відділенням в м. Києві Державного фонду сприяння молодіжному житловому будівництву, в особі директора Сокол Ольги Іванівни, що діє на підставі Положення про регіональне відділення Фонду та сім'єю в особі, [PERSON], було укладено Кредитну угоду № 129, згідно з умовами Положення про порядок надання пільгових довготермінових кредитів молодим сім'ям та одиноким молодим громадянам на будівництво (реконструкцію) і придбання житла, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України "Про порядок надання пільгових довготермінових кредитів молодим сім'ям та одиноким молодим громадянам на будівництво (реконструкцію) і придбання житла" від 29.05.2001 р. №584 та розпорядження Кабінету Міністрів України "Про проведення у м. Києві експерименту із запровадженням нового механізму часткової компенсації відсоткової ставки за кредитами наданими комерційними банками молодим сім'ям та одиноким молодим громадянам на будівництво житла" від 10.08.2004 р. №554-р Фонд від імені Держави надав Позичальнику прямий адресний (цільовий) кредит у сумі 173803,00 грн., терміном повернення 30 років з дати укладення кредитної угоди (а.с. 4-8). Відповідно п. 1.2 Кредитної угоди кредит за цією Угодою надається на будівництво житла загальною площею 115,13 кв.м., згідно з проектом за адресою: [ADDRESS]. Відповідно п. 1.3. Кредитної угоди протягом терміну, встановленого в п.п. 1 угоди, Позичальник зобов'язується внести суму коштів, що визначається у розрахунку погашення кредиту (додаток 2), до повного виконання зобов'язань за кредитною угодою на рахунок Фонду. Відповідно п. 2.6. Кредитної угоди термін використання кредитних коштів на будівництво (реконструкцію) житла закінчується після здачі житлового будинку в експлуатацію, його дія розпочинається з дня першого перерахування банком-агентом Забудовнику коштів за виконані роботи. Відповідно п. 2.9. Кредитної угоди погашення кредиту рівними частинами та сплата відсотків за користування кредитом здійснюється позичальником, починаю з дати реєстрації свідоцтва про право власності на збудоване житло, щокварталу (не пізніше останнього дня звітного кварталу). Відповідно до Додатку №1 Розрахунку розміру кредиту, сум внесків Позичальника та суми коштів на страхування в період будівництва (реконструкції) житла розмір кредиту складає 173803,00 грн. (а.с. 9-10). Відповідно до Додатку №2 Розрахунку суми зобов'язань за кредитом, розміру щоквартального платежу та суми відсотків за користування ним, щоквартальний платіж Позичальника становить 1566,00 грн. (а.с. 16). 30 грудня 2004 р. між Регіональним відділенням в м. Києві Державного фонду сприяння молодіжному житловому будівництву і [PERSON] з однієї сторони та Товариством з обмеженою відповідальністю Територіальне міжгосподарче об'єднання "Ліко-Холдінг" було укладено Договір [NUMBER] про будівництво житла (а.с. 13-14). Відповідно до п. 1. цього Договору Фонд вносить інвестиції в будівництво квартири [ADDRESS] коштами позичальника, а Організація зобов'язується побудувати та передати квартиру, згідно з Положенням про порядок надання пільгових довготермінових кредитів молодим сім'ям та одиноким молодим громадянам на будівництво (реконструкцію) і придбання житла і придбання житла, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.05.2001 р. №584, Інвестиційною угодою про будівництво житла від 12 серпня 2004 року та актом прийому передачі. Відповідно до Додатку №2 до договору [NUMBER] від 30 грудня 2004 року сторони узгодили Графік фінансування квартири [ADDRESS] (а.с. 12). 30 січня 2007 року Іпотечним центром в м. Києві та Київській області Державної спеціалізованої фінансової установи "Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву і [PERSON] з однієї сторони та Товариством з обмеженою відповідальністю Територіальне міжгосподарче об'єднання "Ліко-Холдінг" було укладено додаткову угоду про внесення змін до договору [NUMBER] від 30.12.2004 р, пункт 2 та 3 Договору викладено в новій редакції (а.с. 15). Відповідно до Свідоцтва про право власності від 30 березня 2007 року квартира [ADDRESS], складається з трьох кімнат, жилою площею 66,90 кв.м. , загальною площею 112,30 кв.м., належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі Наказу Головного управління житлового забезпечення від 15 березня 2007 року №467/С/КІ, що підтверджується копією Технічного паспорту (а.с. 18). Іпотечний центр в м. Києві та Київській області Державної спеціалізованої фінансової установи "Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву" направив виклик щодо належного виконання кредитного договору [PERSON] від 05.09.2014 №615, який був залишений з боку відповідача без задоволення (а.с. 25). Відповідно бухгалтерської довідки Іпотечного центру в м. Києві та Київській області Державної спеціалізованої фінансової установи "Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву" від 06.11.2014 р. № 3694 заборгованість [PERSON], станом на 05.11.2014 р., становить 5843,17 грн., з них: 5024,12 грн. - тіло кредиту, 819,05 грн. - нарахована пеня (а.с. 26). Судом об'єктивно встановлено, що між сторонами у справі на підставі укладеної угоди виникли зобов'язання, за якими позивач надав відповідачеві прямий адресний (цільовий) кредит, а останній зобов'язався його повернути на визначених умовах та у відповідний строк. Проте, всупереч взятим на себе зобов'язанням по виплаті кредитних коштів у визначені договором строки, відповідач їх належним чином не виконав, у зв'язку з чим у відповідача перед позивачем виникла прострочена заборгованість. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов'язковим для виконання сторонами, згідно ст. 629 ЦК України. Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України під порушенням зобов'язання передбачено його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За змістом ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Згідно з ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів у заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. За таких обставин, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved