Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

Звернувшись до суду з даним позовом, позивач [PERSON] посилається на те, що з 1992 року проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] у належному йому будинку [ADDRESS]. За час спільного проживання з [PERSON] вона за власні кошти придбала майно, яке перевезла за вказаною адресою. Крім того, зберігала у будинку 2500 доларів США, 200 Євро та 20000 грн. [PERSON] був пенсіонером, з доходів мав лише пенсію, значну частку якої вони витрачали на ліки та медичне обслуговування. [INFO] року [PERSON] помер. Після його смерті вирішила деякий час пожити у своєї матері. Всі речі, які належать їй на праві власності, а також, які придбала для спільного користування з [PERSON], залишила в будинку [ADDRESS]. Відповідач змінив замки в будинку, перешкоджає їй розпоряджатися своїм майно, пояснюючи тим, що він є спадкоємцем майна [PERSON] на підставі заповіту. За цих підстав позивач, уточнивши свої позовні вимоги, просила зобов'язати відповідача негайно повернути їй незаконно утримуване ним майно: котел опалювальний газовий "Росс" вартістю 3100 грн., насос водяний вартістю 350 грн., колонку газову "Демрад" вартістю 1870 грн., пральну машину "Вірпул" вартістю 2000 грн., відеоплеєр "Піонер" вартістю 494 грн., телевізор "LG" вартістю 1945 грн., спліт-систему "Самсунг" вартістю 1943 грн., холодильник "LG" вартістю 4550 грн., КВ-трансівер багатодіапазонний "ІС-746" вартістю 20000 грн., трансівер FT-2000 UAESU вартістю 18000 грн., трансівер "ІС-7400" вартістю 10000 грн., а також грошові кошти в загальній сумі 42000 грн. У судовому засіданні позивач [PERSON] свій позов підтримала за вищенаведених підстав. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на те, що спірне майно було придбано його батьком під час спільного проживання з [PERSON], тому вказане майно не є особистою приватною власністю позивача. Просив у задоволенні позову відмовити. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що у будинку його померлого сина [PERSON] по вул. Готвальда в м. Горлівка з 1992 року мешкала [PERSON] Ніяких її особистих речей в будинку немає. Всі речі були придбані його сином [PERSON] Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що відповідач є її чоловіком. Батько чоловіка [PERSON] мешкав у будинку [ADDRESS] разом з [PERSON] Після смерті [PERSON] остання пішла з будинку. 6 травня 2013 року [PERSON] зібрала свої речі. Ніяких речей [PERSON] в будинку немає. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що з 1990-х років по сусідству з неї у будинку [ADDRESS] проживали [PERSON] та [PERSON] як чоловік та жінка. Яке майно вони придбали за час спільного проживання їй невідомо. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що по сусідству з нею у будинку [ADDRESS] мешкали [PERSON] та [PERSON] приблизно 20 років. Останні замінили опалення, купували колонку, котел. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що з 1992 року позивач мешкала у будинку по [ADDRESS] разом з [PERSON] Зі слів останнього їй відомо, що вони купували холодильник, телевізор, котел, колонку. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що по сусідству з ним у будинку [ADDRESS] останні 22 роки мешкали [PERSON] та [PERSON] Останні купували телевізор, кондиціонер, холодильник. Також під час їх спільного проживання вони придбали радіоапаратуру, яку використовував [PERSON] Чи є в будинку особисте майно [PERSON] їй невідомо. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що позивач є сестрою її чоловіка. З 1992 року [PERSON] мешкала з [PERSON] як чоловік та жінка у будинку [ADDRESS] до його смерті. За час спільного проживання вони придбали холодильник, телевізор, кондиціонер, пральну машину, замінили систему опалення. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що по сусідству з нею у будинку [ADDRESS] разом з [PERSON] протягом 20 років мешкала [PERSON] Зі слів [PERSON] їй відомо, що вони купували котел, холодильник, телевізор. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що з 2002 року підтримувала відносини як чоловік та жінка з [PERSON], але мешкав [PERSON] у цей період в будинку [ADDRESS] з [PERSON] Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що її колишній чоловік [PERSON] мешкав у будинку [ADDRESS] зі своєю співмешканкою [PERSON] Яке майно купували [PERSON] та [PERSON] їй невідомо. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що дружила з батьком та матір'ю відповідача. Батько відповідача [PERSON] мешкав у будинку [ADDRESS] зі своєї співмешканкою [PERSON] В [PERSON] була інша жінка, але в указаному будинку вона інших жінок, крім [PERSON], не бачила. В будинку бачила котел, колонку, кондиціонер, насос. Це майно належало [PERSON] Суд, дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають з огляду на наступне: Згідно ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. З аналізу вказаної норми закону вбачається, що предметом віндикаційного позову є вимога власника майна про повернення такого майна з чужого незаконного володіння. Таким чином, віндикаційний позов передбачає наявність у позивача права власності (іншого суб'єктивного права титульного володільця) на витребуване майно, вибуття майна з його володіння, перебування майна у незаконному володінні відповідача, відсутність у відповідача правових підстав для володіння майном (безтитульний статус його володільця). Статтями 10, 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Проте позивач не надала суду належних доказів на підтвердження того, що майно, яке вона просить витребувати у відповідача, а саме: котел опалювальний газовий "Росс" вартістю 3100 грн., насос водяний вартістю 350 грн., колонка газова "Демрад" вартістю 1870 грн., пральна машина "Вірпул" вартістю 2000 грн., відеоплеєр "Піонер" вартістю 494 грн., телевізор "LG" вартістю 1945 грн., спліт-система "Самсунг" вартістю 1943 грн., холодильник "LG" вартістю 4550 грн., КВ-трансівер багатодіапазонний "ІС-746" вартістю 20000 грн., трансівер FT-2000 UAESU вартістю 18000 грн., трансівер "ІС-7400" вартістю 10000 грн., а також грошові кошти в загальній сумі 42000 грн., є її особистою приватною власністю. Як встановлено у судовому засіданні з пояснень сторін та допитаних у судовому засіданні в якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] з 1992 року позивач проживала однією сім'єю з [PERSON] як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу в будинку [ADDRESS] до його смерті [INFO] року. В період спільного проживання [PERSON] та [PERSON] були придбані котел газовий вартістю 3100 грн., насос водяний вартістю 350 грн., колонка газова вартістю 1870 грн., відеоплеєр вартістю 494 грн., телевізор "LG" вартістю 1945 грн., спліт-система "Самсунг" вартістю 1943 грн., холодильник "LG" вартістю 4550 грн., пральна машина, трансівери та інше майно. В силу ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. У відповідності до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином, позивач має право на 1/2 частину майна, що є їх спільною сумісною власністю з [PERSON] Також у судовому засіданні встановлено, що спадкоємцем майна після смерті [PERSON] є його син - відповідач [PERSON], який у встановлений строк звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Зазначене спростовує доводи позивача щодо незаконного володіння відповідачем спірним майном. Відповідно до статті 11 ч. 1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог. Враховуючи наведене, позовні вимоги про витребування майна у відповідача задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed