Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-11 00:00:00

30 січня 2019 року позивачі звернулись до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовом про встановлення факту належності квартири на праві спільної часткової власності померлому [PERSON] , визначення часток [PERSON] , [PERSON] реконструйованої квартири [ADDRESS] та визнання за [PERSON] права власності, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування позову посилаються на правомірність набуття спадкодавцем [PERSON] , а також набуття, в свою чергу, позивачем в порядку спадкування за законом права власності на це майно після смерті [PERSON] та неможливість оформлення ними своїх прав на спадкове майно в порядку спадкування через відсутність правовстановлюючого документу на нього. Позивачі в судове засідання не з`явились, через канцелярію суду подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, правом на участь у судовому засіданні свого представника не скористався, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, також в цій заяві зазначив, що при вирішенні даної справи покладається на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог враховуючи таке. Згідно копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 06.06.1974 позивач [PERSON] є дружиною [PERSON] /а.с.6/, який помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 14.06.2018 /а.с.15/. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу від 10.07.2018 вбачається, що позивачка [PERSON] , 09.09.2000 зареєструвала шлюб та змінила прізвище з " [PERSON] " на " [PERSON] ". Згідно з копією свідоцтва на право власності на житло ВАТ "Свема" від 17.11.1997 за № 2362 вбачається, що квартира [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] /а.с. 9-10/. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що [PERSON] мав разом з двома іншими співвласниками на праві спільної сумісної власності квартиру [ADDRESS] , а тому після його смерті відкрилася спадщина на належну [PERSON] частину вищевказаної квартири. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З довідок ТОВ «ТД Дизайн» від 05.07.2018 вбачається, що за адресою: [ADDRESS] були зареєстровані [PERSON] , [INFO] та [PERSON] з 19.02.1975 й по день смерті /а.с.18/. Оскільки на час відкриття спадщини [PERSON] постійно проживала разом із спадкодавцем [PERSON] та не заявила про відмову від спадщини, суд доходить висновку, що вона прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON] Із копії технічного паспорту на квартиру який виготовлено станом на 27.06.2018, вбачається, що квартира [ADDRESS] та позначений літерою "А-5" має загальну площу 45,7 кв.м, житлову - 26,1 кв.м /а.с.12-13/. Площа квартири збільшилась (порівняно з площею, вказаної в Свідоцтві про право власності на житло від 17.11.1997) за рахунок самочинного будівництва балкону. Відповідно до ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені устаттях 1261-1265 цього Кодексу. В свою чергу, згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Позивач [PERSON] , будучи однією із спадкоємців померлого за законом, звернулася до нотаріальної контори для видачі свідоцтва про право на спадщину на своє ім`я на 1/3 частку спірної квартиру, але нотаріус відмовив їй у видачі цього свідоцтва в зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на зазначену квартиру. Однак, з вищевикладеного вбачається, що позивач [PERSON] позбавлена можливості реалізувати своє право на спадщину після смерті свого чоловіка через те, що частки у спільній сумісній власності на квартиру не виділені. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Статтею 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. З матеріалів справи вбачається, що будь-яких спорів між співвласниками вказаного будинку за життя щодо розміру часток у праві спільної сумісної власності не виникало, судові рішення з вказаного питання не постановлювалися. Жодних домовленостей щодо розмірів часток співвласники також не досягали. З огляду на викладене, суд вважає, що частки кожного із співвласника квартиру [ADDRESS] є рівними. Згідно з ч. 2 ст. 256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог п.п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ч. 1 ст. 1218 ЦК України). Таким чином, до спадщини, що відкрилась зі смертю [PERSON] ввійшло лише те майно, яке належало спадкодавцю на день його смерті. Об`єкти самочинного будівництва до спадкової маси не входять. Отже, суд не може врахувати площу квартири [ADDRESS] зазначену в технічному паспорті, виготовленому 27.06.2018, а тому позовні вимоги необхідно задовольнити частково - без врахування площі здійсненого самочинного будівництва балкону.

Outcome: partial