Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення кредиторської заборгованості щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров'ю громадян, що виникла у зв'язку зі здійсненням підприємницької діяльності. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 05.08.2014 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців внесено запис про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем [PERSON]. З квітня 2001 року фізична особа-підприємець [PERSON] перебував на обліку у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України м. Дніпропетровську Дніпропетровської області як платник обов'язкових страхових внесків відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" від 23.09.1999р. №1105-ХІУ. У зв'язку з внесенням державним реєстратором запису про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем [PERSON] відділенням Фонду проведено невиїзну документальну перевірку правильності нарахування, повноти і своєчасності перерахування страхових внесків та витрачання коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, згідно довідки № 40 від 29.08.2014р. заборгованість за платником страхових внесків станом на 01.07.2014р. відсутня. Але в 2006 році приватним підприємцем [PERSON] було передано відділенню Фонду на облік для здійснення виплат підтверджуючі документи на [PERSON], який працюючи у ПП [PERSON], в 2006 році отримав трудове каліцтво, і якому відділення Фонду здійснює страхові виплати та надає соціальні послуги. У зв'язку з визначенням МСЕК потерпілому на виробництві [PERSON] ступеня втрати професійної працездатності до 01.08.2015р. з встановленням дати її переогляду на МСЕК 01.08.2015р., розрахунку потреби в капіталізації коштів підлягають страхові виплати [PERSON] та пенсія по інвалідності внаслідок трудового каліцтва, яку він отримує, тільки до 01.08.2015р. Сума щомісячної страхової виплати [PERSON] станом на 30.09.2014р. складає 891,16 грн. Згідно довідки УПФУ в Індустріальному районі м. Дніпропетровська, основний розмір пенсії по інвалідності внаслідок трудового каліцтва [PERSON] складає 91,80 грн. Згідно висновку МСЕК від 06.09.2011р. [PERSON] встановлено 3 групу інвалідності від трудового каліцтва і визначено потребу в санаторно-курортному лікуванні 1 раз на 3 роки. Середня вартість путівки для санаторно-курортного лікування становить 9756,50 грн. З врахуванням того, що [PERSON] минулого разу проходив санаторно-курортне лікування в квітні 2012 року, , наступного разу необхідність у проходженні такого лікування настає у нього в 2015 році. Тому капіталізації підлягають також платежі на оздоровлення [PERSON] в сумі 9756,50 грн. Таким чином загальна сума грошових вимог відділення Фонду складає 19546,78 грн. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала та надала суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання заперечень проти позову, у зв'язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.08.2014 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців внесено запис про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем [PERSON]. З квітня 2001 року фізична особа-підприємець [PERSON] перебував на обліку у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України м. Дніпропетровську Дніпропетровської області як платник обов'язкових страхових внесків відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" від 23.09.1999р. №1105-ХІУ. В зв'язку з внесенням державним реєстратором запису про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем [PERSON] відділенням Фонду проведено невиїзну документальну перевірку правильності нарахування, повноти і своєчасності перерахування страхових внесків та витрачання коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, згідно довідки № 40 від 29.08.2014р. заборгованість за платником страхових внесків станом на 01.07.2014р. відсутня. Але в 2006 році приватним підприємцем [PERSON] було передано відділенню Фонду на облік для здійснення виплат підтверджуючі документи на [PERSON], який працюючи у ПП [PERSON], в 2006 році отримав трудове каліцтво, і якому відділення Фонду здійснює страхові виплати та надає соціальні послуги. Сума щомісячної страхової виплати [PERSON] станом на 30.09.2014р. складає 891,16 грн., що підтверджується постановою ВВД ФССНВУ у м. Дніпропетровськ Дніпропетровської області від 11.09.2013р. Згідно Довідки УПФУ в Індустріальному районі м. Дніпропетровська від 04.11.2013 року основний розмір пенсії по інвалідності внаслідок трудового каліцтва [PERSON] складає 91,80 грн. Згідно висновку МСЕК від 06.09.2011р. [PERSON] встановлено 3 групу інвалідності від трудового каліцтва і визначено потребу в санаторно-курортному лікуванні 1 раз на 3 роки. Середня вартість путівки для санаторно-курортного лікування для інвалідів 3 групи інвалідності від трудового каліцтва або професійного захворювання по відділенню Фонду в м.Дніпропетровську за 2013 рік становить 9756,50 грн. З врахуванням того, що [PERSON] минулого разу проходив санаторно-курортне лікування в квітні 2012 року, що підтверджується постановою ВВД ФССНВУ в м. Дніпропетровську Дніпропетровської області від 19.04.2012р. №0404/6449/6449/18, наступного разу необхідність у проходженні такого лікування настає у нього в 2015 році. Тому капіталізації підлягають також платежі на оздоровлення [PERSON] в сумі 9756,50 грн. Відповідно до ч.1 ст.46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб і фізичних осіб-підприємців» від 15.05.2003р. № 755-ІV державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця проводиться у разі, зокрема, прийняття фізичною особою - підприємцем рішення про припинення підприємницької діяльності. Згідно з ч.1 ст.47 Закону № 755 у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення процедури державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичних осіб - підприємців за заявницьким принципом» від 13.05.2014р. № 1258-УІІ для проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем за її рішенням фізична особа - підприємець або уповноважена нею особа подає (надсилає) державному реєстратору реєстраційну картку на проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем за її рішенням. Частиною 6 ст.47 цього ж Закону державний реєстратор за відсутності підстав для залишення реєстраційної картки на проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем за її рішенням без розгляду зобов'язаний не пізніше наступного робочого дня з дати надходження цього документа внести до Єдиного державного реєстру запис про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем та в той же день видати (надіслати поштовим відправленням з описом вкладення) їй повідомлення про внесення такого запису. Відповідно до ч.З ст.46 Закону № 755 фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця. Законом України від 13.05.2014р. № 1258-VІІ внесено зміни до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010р. № 2464-VІ, якими статтю 6 доповнено частиною четвертою такого змісту: у разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця така фізична особа користується правами, виконує обов'язки та несе відповідальність, що передбачені для платника єдиного внеску, в частині діяльності, яка здійснювалася нею як фізичною особою - підприємцем. Відповідно до ч.1 ст.51 Цивільного кодексу України до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин. Згідно з частиною 1 статті 52 Цивільного кодексу України фізична особа - підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення. Частиною 1 ст.53 Цивільного кодексу України визначено, що фізична особа, яка неспроможна задовольнити вимоги кредиторів, пов'язані із здійсненням нею підприємницької діяльності, може бути визнана банкрутом у порядку, встановленому законом. Статтею 105 Цивільного кодексу України (з врахуванням приписів ч.1 ст.51 цього Кодексу визначено, що строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється, не може становити менше двох і більше шести місяців з дня опублікування повідомлення про рішення щодо припинення юридичної особи. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 112 Цивільного кодексу України у разі ліквідації платоспроможної юридичної особи вимоги її кредиторів задовольняються у першу чергу щодо відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, та вимоги кредиторів, забезпечені заставою чи іншим способом. Частиною другою статті 1205 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі ліквідації юридичної особи платежі, належні потерпілому або особам, визначеним статтею 1200 цього Кодексу, мають бути капіталізовані для виплати їх потерпілому або цим особам у порядку, встановленому законом або іншим нормативно-правовим актом. Статтею 2 Закону №1105 встановлено, що дія Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили страту працездатності" від 23.09.1999 року № 1105-XIV поширюється на осіб, які працюють на умовах трудового договору (контракту) на підприємствах, в установах, організаціях, незалежно від їх форм власності та господарювання (далі - підприємства), у фізичних осіб, на осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, та громадян - суб'єктів підприємницької діяльності. Згідно ст.7 Закону №1105 роботодавцем відповідно до цього Закону вважається юридична (підприємство, установа, організація) або фізична особа, яка в межах трудових відносин використовує працю фізичних осіб. Відповідно до положень статей 15,46 Закону №1105 Фонд соціального страхування від нещасних випадків - некомерційна самоврядна організація, що здійснює страхування від нещасного випадку, провадить акумулювання страхових внесків. Постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року № 765 затверджено «Порядок капіталізації платежів для задоволення вимог, що виникли із зобов'язань підприємства-банкрута перед громадянами внаслідок заподіяння шкоди їх життю і здоров'ю». Відповідно до пункту 1 цього Порядку здійснюється капіталізація платежів для задоволення вимог, що виникли із зобов'язань суб'єкта підприємницької діяльності - банкрута відшкодувати шкоду, заподіяну життю і здоров'ю громадян, у тому числі застрахованих у Фонді соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Капіталізація платежів здійснюється щодо кожної особи з урахуванням заборгованості за попередні роки та необхідності виплати майбутніх платежів. Під час розрахунку сум цих платежів повинні враховуватися заробітна плата потерпілого, відсоток втрати професійної працездатності, витрати по догляду за потерпілим, на реабілітацію, протезування, придбання транспортних засобів та види соціальної допомоги відповідно до медичного висновку, необхідність сплати одноразової допомоги у зв'язку з травмою або професійним захворюванням, які можуть призвести до смерті потерпілого, а також інших виплат, передбачених законодавством. За змістом пункту 3 Порядку капіталізація платежів розраховується на період, що визначається як різниця між середньою тривалістю життя для чоловіків і жінок у країні та їх віком на момент здійснення капіталізації. Таким чином, аналіз наведених норм законодавства дає підстави вважати, що капіталізація платежів поширюється на всі випадки ліквідації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців і здійснюється на підставі Порядку. Чинне законодавство не звільняє платоспроможні підприємства та фізичних осіб-підприємців у разі їх ліквідації від фінансування Фонду соціального страхування від нещасних випадків шляхом внесення капіталізованих платежів у разі ліквідації, в будь-якому випадку, повинна бути проведена капіталізація платежів для продовження страхових виплат та соціальних послуг особі, яка потерпіла на підприємстві, протягом її життя. При цьому вимоги ст.46 Закону №1105 та положення Порядку щодо капіталізації платежіз поширюються на всі випадки ліквідації юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, а не лише у випадку ліквідації підприємства- банкрута. А відтак існує наявність підстав для стягнення з фізичної особи [PERSON] платежів, що підлягають капіталізації, для задоволення вимог, що виникли із зобов'язань [PERSON] при здійсненні ним підприємницької діяльності, перед особою, що отримала трудове каліцтво під час роботи у нього. Відповідно до п.2.1. «Положення про забезпечення потерпілих внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання путівками для санаторно-курортного лікування», затвердженого Постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 31.10.2007р. №49 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 26.12.2007р. за №1400/14667, організація санаторно-курортного лікування потерпілих здійснюється за рахунок коштів Фонду. Санаторно-курортні путівки придбаваються виконавчою дирекцією Фонду та видаються потерпілим робочими органами виконавчої дирекції Фонду. Згідно з п.2.2. цього Положення відповідно до висновку МСЕК потерпілі забезпечуються путівками для санаторно-курортного лікування за прямими наслідками виробничої травми чи професійного захворювання. Виходячи, з вищевикладеного, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача та стягнути з відповідача суму кредиторських вимог по платежам, що підлягають капіталізації в розмірі 19546,78 грн.

Outcome: approved