Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-11 00:00:00

12.05.2017 року [PERSON] звернувся до Миргородського міськрайонного суду із вище зазначеним позовом, зазначивши, що 29 жовтня 1992 року померла його мама [PERSON] після смерті якої залишилося спадкове майно у виді земельної частки (паю) площею 4,69 в умовних кадастрових гектарах, що була виділена їй в процесі паювання земель колишнього КСП «Зоря» і яка розташована в адміністративних межах Солонцівської сільської ради Миргородського району. Вказана земельна ділянка належала його матері на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ №0074311. Оскільки на момент смерті матері [PERSON] він проживав з нею за однією адресою, то є особою, яка прийняла спадщину. Інших спадкоємців немає. В той же час, він позбавлений можливості оформити таке спадкове майно, як право на земельну частку (пай) через нотаріальну контору, оскільки мати за життя не отримала сертифікат про право на земельну частку (пай), в звязку з чим йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Просить суд визнати за ним право на земельну частку (пай) площею 4,69 в умовних кадастрових гектарах, розташовану на території Солонцівської сільської ради Миргородського району в порядку спадкування після смерті матері [PERSON] 29 жовтня 1992 року. При судовому розгляді справи позивач [PERSON] позов підтримав. Пояснив, що його мама [PERSON] все своє життя пропрацювала в колгоспі. За шість років до смерті він її забрав до себе в м. Миргород, оскільки за станом здоровя вона потребувала стороннього догляду. Йому не відомо чи отримувала його мама за життя сертифікат про право на земельну частку (пай). Офіційних документів, які б підтверджували роботу його мами в колгоспі у нього немає, а тому надати їх суду він не може. Просить суд визнати за ним право на земельну частку (пай) площею 4,69 в умовних кадастрових гектарах, що розташована на території Солонцівської сільської ради Миргородського району, в порядку спадкування після смерті матері [PERSON] Представник відповідача територіальної громади с. Солонці в особі Солонцівської сільської ради Миргородського району сільський голова [PERSON] позов не визнала та в його задоволенні просила відмовити. Пояснила, що мати позивача [PERSON] померла 29 жовтня 1992 року, тобто на той час ще не розпочалося розпаювання землі передбачене Указом Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 року. Вважає, що вона не набула права на земельну частку (пай), а отже таке право не може входити до спадкового майна. Також вважає, що в списку пайовиків зазначено особу в якої співпали прізвище, імя та по батькові матері позивача, або ж вона помилково була включена до такого списку. Зважаючи на викладене, вважала позовні вимоги [PERSON] безпідставними. Ухвалою суду від 14.07.2017 року було виключено з числа третіх осіб Відділ у Миргородському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області та Реєстраційну службу Миргородського міськрайонного управління юстиції (а.с.27-28). Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вважає що заявлений позов не підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що 29 жовтня 1992 року померла [PERSON], мати позивача, що підтверджується копіями відповідних свідоцтв (а.с.5,11). З довідки відділу реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Миргородської міської ради вбачається, що останнім місцем реєстрації померлої [PERSON] було [ADDRESS] та разом з нею був зареєстрований син [PERSON] позивач по справі (а.с.8). Відповідно до ст.ст. 524, 525, 527, 548, 549 ЦК України 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Отже, позивач [PERSON] є особою, яка прийняла спадщину після смерті матері [PERSON]. Згідно з нормами ст. 25 Закону України "Про сільськогосподарську кооперацію" та ст. 3 Указу Президента України "Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва" право на земельну частку (пай) може бути обєктом спадкування. Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року №7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" визначено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, зокрема й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Процес приватизації землі розпочинався з передачі її у власність КСП, сільськогосподарським кооперативам, акціонерним товариствам, створеним на базі колишніх колгоспів, радгоспів та інших державних підприємств на підставі державного акта на право приватної власності на землю з доданим до нього списком осіб, які мали право на одержання своєї частки землі. Відповідно до пункту 2 Указу Президента України № 720 від 08 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам" право на земельну частку мають члени КСП в тому числі пенсіонери,які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, відповідно до списку, що додається до Державного акта на право колективної власності на землю. За змістом зазначеної норми право на земельну частку (пай) виникає в осіб, які на час видачі колективному сільськогосподарському підприємству державного акта на право колективної власності на землю були членами цього підприємства. Виходячи зі змісту статей 22, 23 ЗК України (1990 року) та Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 у таких випадках особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП, включення до списку осіб, долучених до Державного акту на право колективної власності на землю, одержання КСП цього акта. Як вбачається з матеріалів справи ( а.с.48-49) Державний акт на право колективної власності на землю ІІ ПЛ №000110 видано Колективному сільськогосподарському підприємству «Зоря» на підставі рішення Солонцівської сільської ради Миргородського району від 22 лютого 1995 року. [PERSON] померла 29 жовтня 1992 року, тобто до отримання КСП «Зоря» Державного акту на право колективної власності на землю. З її смертю припинилося її членство в КСП, а отже вона не мала права на земельну частку (пай), зважаючи на що це право не ввійшло до спадкового майна, та позивач такого права не може успадкувати, а отже відсутні правові підстави для задоволення позову.

Outcome: dismissed