Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання договору про надання послуг по переобладнанню автомобіля недійсним. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що він є фізичною особою-підприємцем, займається облаштуванням салонів автомобілів. 09.07.2012 року ним було підписано два примірники проекту договору про надання послуг, кожна сторінка якого була видрукувана на окремому аркуші та підписана ним. Згідно умов договору він повинен був виконати роботи по зміні анатомії та конфігурації сидінь її авто, в тому числі перетяжки сидінь шкірою, вишивки індивідуального малюнка. Строк дії договору з 09.07.2013 року до повного виконання ним робіт. Йому не було повернуто підписаного іншою стороною - відповідачем другого примірника договору, пізніше йому стало відомо, що відповідач замінила першу сторінку договору, при цьому виклавши істотні умови в іншій редакції, на якій відсутній його підпис, а тому вважає, що не було дотримано передбаченої законом письмової форми правочину, а отже його слід визнати недійсним. Просить суд визнати недійсним договір про надання послуг по переобладнанню автомобіля від 07.03.2012 року та стягнути з відповідача в його користь судові витрати у справі. Відповідачем [PERSON] було подано заперечення на позовну заяву, згідно якого позов не визнає, проти його задоволення заперечує, оскільки рішенням Центрального районного суду м. Сімферополя від 06.03.2013 року по справі № 122/10206/2012 позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] задоволено - стягнуто із [PERSON] на її користь 239459 грн., вирішено питання про судові витрати. Даним рішенням встановлено, що 07.03.2012 року між позивачем та відповідачем було укладено договір надання послуг по переобладнанню автомобіля, за умовами якого виконавець договору зобов"язався за дорученням замовника надати послуги із тюнінгу автомобіля, а замовник прийняти та оплатити ці послуги. Так як роботи проведені [PERSON] не були узгоджені із замовником [PERSON], тому було завдано шкоду замовнику. Апеляційним судом Автономної Республіки Крим 10.06.2013 року дане рішення було залишено без змін, у тексті ухвали зазначено, що договір, укладений між позивачем та відповідачем вважається неукладеним. Так як рішенням суду, що набрало законної сили, встановлено, що договір, який просить визнати [PERSON] недійсним є неукладеним, а тому не може бути визнаний недійсним, в зв"язку з чим позов до задоволення не підлягає. Позивач та його представник в судове засідання не з'явились, надали свої письмові пояснення. Згідно поданих письмових заперечень вказано, що про спірний договір дізнався із рішення Центрального районного суду м. Сімферополя АР Крим. З [PERSON] взагалі не знайомий, в будь-яких договірних відносинах з нею не перебував. Просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилась, згідно телеграми її представник в судове засідання з"явитись не може у зв"язку із зайнятістю в іншому судовому розгляді, просить відкласти розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши представлені письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є фізичною особою-підприємцем згідно свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця від 17.10.2003 року (а.с. 5). Відповідно до фотокопії договору про надання послуг по переобладнанню автомобіля від 07.03.2012 року позивач зобов'язувався надати послуги по тюнінгу автомобіля - доопрацювання і переобладнання салону автомобіля з метою покращення його споживчих властивостей, а відповідач прийняти та оплатити ці послуги. Найменування та вартість послуг вказуються в додатку (протоколі погодження) до даного договору, на першій сторінці якого відсутні будь-які підписи сторін (а.с. 9-10). Статтею 203 ЦК України визначені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, серед яких є вимога про те, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч.3 ст.203), а також визначено, що правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч.4 ст.203). Згідно ст. 51 ЦК України до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин. Згідно п.2 ч.1 ст.208 ЦК України, правочин між фізичною особою та юридичною особою, крім правочинів визначених ст.206 ЦК належить вчиняти у письмовій формі. Відповідно до ч.2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами. Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства та скріплюється печаткою. Із змісту позовної заяви [PERSON] вбачається, що він підписував два примірники проекту договору про надання послуг. Вказані примірники забрав представник відповідачки [PERSON] - [PERSON]. Однак в подальшому особливі умови договору були змінені шляхом заміни першого аркуша паперу. Таким чином, стверджував, що не підписував договір від 07.03.2012 року. В подальшому позивач не з'явився в судове засідання, а надав письмові заперечення, які за своїм змістом відрізняються від змісту позову. Суд не мав можливості усунути вказані розбіжності в поясненнях шляхом відібрання особистих пояснень в судовому засіданні, оскільки ні позивач, ні відповідач в судове засідання не з'явились. Крім цього, до позовної заяви додано фотокопії "договора на оказание услуг по переоборудуванию автомобиля" від 07.03.2012 року, будь-ким не посвідчений та не завірений належним чином. Вказаний договір позивач просить визнати недійсним. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу для своїх вимог і заперечень, крім випадків, втановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами або іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем до суду не було подано оригіналу спірного договору, а суду не надалось можливості його витребувати у відповідачів, оскільки вони не являлись до суду і не виконали вимог ухвали від 29.10.2013 року. Таким чином, суд позбавлений можливості дослідити спірний договір, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed