Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

У листопаді 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розподіл сумісно нажитого майна, обґрунтовуючи свої вимоги наступним. Вони з відповідачкою перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний у липні 2013 року. Під час шлюбу вони придбали наступне майно: ліжко "Hava", вартістю 2400 грн.; матрас "Helena", вартістю 2420 грн.; шафу "Софія", вартістю 2875 грн.; холодильник "LG GW P227HLQA" вартістю 7969 грн.; смартфон "Savsung GT-19001 HKD" вартістю 4530 грн. На теперішній час згоди між ними про розподіл вказаного майна не досягнуто. Просив розділити сумісно нажите майно, виділивши йому холодильник "LG GW P227HLQA" вартістю 7969 грн.; смартфон "Savsung GT-19001 HKD" вартістю 4530 грн., виділити відповідачці - ліжко "Hava", вартістю 2400 грн.; матрас "Helena", вартістю 2420 грн.; шафу "Софія", вартістю 2875 грн; судові витрати покласти на сторони солідарно. У січні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з уточненням позовної заяви, в якій посилався на те, що холодильник "LG GW P227HLQA" вартістю 7969 грн. Та смартфон "Savsung GT-19001 HKD" вартістю 4530 грн ними були придбані в період шлюбу на кошти, отримані за кредитним договором з публічним акціонерним товариством «Дельта Банк». За період сумісного проживання ними було виплачено за кредитом 9110 грн. Станом на 02 червня 2013 року заборгованість за кредитом складала 8310,26 грн, яку він самостійно погасив після припинення шлюбних відносин з відповідачкою. Просив визнати за ним право особистої приватної власності на майно на суму 8310,26 грн, сплачених ним з особистих коштів за кредитним договором; розділити сумісно нажите майно, виділивши йому холодильник "LG GW P227HLQA" вартістю 7969 грн.; смартфон "Savsung GT-19001 HKD" вартістю 4530 грн., виділити відповідачці ліжко "Hava", вартістю 2400 грн.; матрас "Helena", вартістю 2420 грн.; шафу "Софія", вартістю 2875 грн; судові витрати покласти на сторони солідарно. Рішенням Пролетарського районного суду м. Донецька від 17 січня 2014 року позов [PERSON] задоволено частково: визнано за [PERSON] право власності на смартфон "Savsung GT-19001 HKD" вартістю 4530 грн., визнано за [PERSON] право власності на холодильник "LG GW P227HLQA" вартістю 7969 грн., ліжко "Hava", вартістю 2400 грн., матрас "Helena", вартістю 2420 грн., шафу "Софія", вартістю 2875 грн., а всього на загальну суму 13486 грн., стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] для зрівняння часток 3389 грн. В апеляційній скарзі [PERSON] просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі, мотивуючи тим, що судом першої інстанції порушено вимоги матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи. Заслухавши суддю-доповідача, позивача [PERSON], який просив апеляційну скаргу задовольнити, відповідачку [PERSON], яка просила апеляційну скаргу відхилити, представника третьої особи Ємельяненка І.В., який просив ухвалити рішення на розсуд суду, дослідивши матеріали цивільної справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом першої інстанції встановлено наступне. Сторони з 12 березня 2011 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Пролетарського районного суду міста Донецька від 03 липня 2013 року (а.с.4). Сторони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO] року, яка мешкає з відповідачкою. Позивач аліменти на утримання доньки не сплачує, має заборгованість станом на 95 грудня 2013 року в сумі 3129,24 грн (а.с.48-49). Під час шлюбу сторонами було придбане наступне майно: ліжко "Hava", вартістю 2400 грн.; матрас "Helena", вартістю 2420 грн.; шафу "Софія", вартістю 2875 грн.; холодильник "LG GW P227HLQA" вартістю 7969 грн.; смартфон "Savsung GT-19001 HKD" вартістю 4530 грн., а всього на суму 20194 грн (а.с.6, 14, 15, 19). Апеляційним судом встановлено наступне. Між сторонами склалися сімейні правовідносини. Холодильник "LG GW P227HLQA" вартістю 7969 грн. Та смартфон "Savsung GT-19001 HKD" вартістю 4530 грн сторонами були придбані в період шлюбу на кошти, отримані за кредитним договором від 11 січня 2012 року, укладеним позивачем з публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (а.с.14-15). 14 березня 2013 року між позивачем та публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" був укладений договір, за яким позивач отримав кредит (а.с.127) , який було використано для погашення заборгованості за кредитним договором від 11 січня 2012 року. Фактичні шлюбні відносини припинені сторонами у травні 2013 року, з 01 червня 2013 року сторони у шлюбних відносинах не перебували. Вказані обставини визнані сторонами, тому на підставі ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Станом на 01 червня 2013 року за кредитом по договору від 14 березня 2013 року заборгованість складала 8310,26 грн (а.с.111), яка була погашена позивачем після припинення шлюбних відносин з відповідачкою (а.с.108-117). Відповідно з ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно зі ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно з ч.1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Під майном ч. 1 ст. 190 ЦК України має на увазі окрему річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Відповідно до ч. 3 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Як роз'яснює Пленум Верховного Суду України в п.п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року N 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (частина 4 статті 65 СК України). Згідно з ч. 4 ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Отже, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя є як предмети матеріального світу, так і майнові права та обов'язки. Договір, укладений одним із подружжя, створює обов'язки для другого з подружжя в разі, якщо його укладено в інтересах сім'ї, а одержане за цим договором майно фактично використано на задоволення потреб сім'ї. Апеляційним судом встановлено, що кошти, одержані позивачем за укладеним в період шлюбу договором від 14 березня 2013 року було використано для погашення заборгованості за кредитним договором від 11 січня 2012 року, укладеним позивачем з публічним акціонерним товариством «Дельта Банк», за кошти, отримані від якого було придбано холодильник та смартфон, які визнано об'єктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON]. За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку про те, що зазначені кредитні договори створили обов'язки щодо повернення кредиту і для відповідачки, а тому з неї на користь позивача підлягає стягненню половина вартості погашеного позивачем після припинення шлюбних відносин з відповідачкою кредиту в сумі 4155,13 грн (8310,26 грн : 2). При ухваленні рішення суд першої інстанції вищевказані вимоги закону не врахував, тому рішення суду на підставі п.п.1, 2, 4 ч.1 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог. На підставі ч.ч.1,3 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. З матеріалів справи вбачається, що під час шлюбу сторонами було придбане наступне майно: ліжко "Hava", вартістю 2400 грн.; матрас "Helena", вартістю 2420 грн.; шафу "Софія", вартістю 2875 грн.; холодильник "LG GW P227HLQA" вартістю 7969 грн.; смартфон "Savsung GT-19001 HKD" вартістю 4530 грн., а всього на суму 20194 грн (а.с.6, 14, 15, 19). Апеляційний суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, необхідно розподілити сумісно нажите майно, придбане в період шлюбу, виділивши [PERSON] смартфон "Savsung GT-19001 HKD" вартістю 4530 грн., ліжко "Hava", вартістю 2400 грн., матрас "Helena", вартістю 2420 грн., шафу "Софія", вартістю 2875 грн., а всього на суму 12225 грн.; [PERSON] - холодильник "LG GW P227HLQA" вартістю 7969 грн. Як вбачається з матеріалів справи, сторони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO] року, яка мешкає з відповідачкою, позивач аліменти на утримання доньки не сплачує, має заборгованість, яка станом на 05 грудня 2013 року складає 3129,24 грн (а.с.48-49). Тому апеляційний суд з урахуванням вимог ч. 3 ст.70 СК України вважає можливим збільшити частку майна відповідачки та не стягувати з неї на користь позивача компенсацію зрівняння часток в сумі 2027,13 грн (8310,26 грн : 2)- (12225 грн - 20194 грн : 2). 2128 грн На підставі ч.ч.1, 5 ст.88 ЦПК України підлягають задоволенню вимоги про стягнення з відповідачки на користь позивача понесених судових витрат на оплату судового збору в сумі 229,40 грн (а.с.13).

Outcome: partial