Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

ПАТ "Укрсоцбанк" (далі - Банк) звернулось до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором про надання кредиту № 640/298-САФ03.16-2 від 24 січня 2008 року в сумі 29 869,98 дол. США, що становить по курсу НБУ на 20 листопада 2015 року - 712 074 грн. 72 коп. У судове засідання сторони не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку. Представник позивача, згідно наданої заяви, просив про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відомості про поважність причин неявки у судове засідання відповідача матеріали справи не містять. Суд ухвалив про заочний розгляд справи в порядку ст. 224, 225 ЦПК України на підставі наявних в ній даних та доказів. Дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 24 січня 2008 року між АКБ соціального розвитку "Укрсоцбанк", правонаступником якого є Банк, та [PERSON] укладено договір про надання кредиту № 640/298-САФ03.16-2, згідно умов якого відповідачу було надано у користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти. Відповідно до п. 1.1 договору, надання кредиту здійснювалось одним траншем у сумі 26 100 дол. США, зі сплатою 12,5 % річних. Згідно п. 1.2 договору, кредит надавався відповідачу на оплату придбаного автомобіля марки Skoda Octavia, 2007 р.в., бежевого кольору. 10 жовтня 2008 року між сторонами укладено додаткову угоду № 1 до договору № 640/298-САФ03.16-2 від 24 січня 2008 року, якою змінили відсоткову ставку по кредиту до 13 % річних, продовжили строк повернення кредиту. На виконання своїх зобов'язань позивач перерахував відповідачу вказану суму. В свою чергу, відповідач належним чином умови договору не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість за тілом кредиту та відсотках. Відповідно ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинно бути виконано належним чином та в установлений строк, згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплатити відсотки, а в силу ст. 551 ЦК України Банк набув права на стягнення з відповідача неустойки. На підставі ч. 2 ст. 1054, ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Разом з тим, при вирішенні питання про розмір пені слід врахувати наступне. Конституційний Суд України у рішенні від 07 липня 2013 року по справі щодо офіційного тлумачення положень ЗУ "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань" від 22 липня 1996 року дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання, повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Крім того, вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509, ч. 1,2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати зі споживача надмірні грошові кошти як неустойку спотворює її дійсне значення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобовязання, неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитора. Такий висновок Конституційного Суду України узгоджується з положеннями Резолюції Асамблеї ООН Керівні принципи для захисту інтересів споживачів від 09 квітня 1985 року № 39/248, в якій наголошено: визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах. Тому Конституційний Суд України зазначив, що захист від цих зловживань базується на положеннях законодавства, зокрема, ч. 3 ст. 551 ЦК України. Враховуючи, що розмір нарахованої банком на підставі умов кредитного договору пені (86 449 грн. 41 коп., з яких: 58 399 грн. 09 коп. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 28 050 грн. 32 коп. - пеня за несвоєчасне повернення відсотків) є великий порівняно з розміром заборгованості за договором, та враховуючи положення ч. 3 ст. 551 ЦК України, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перебільшує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, суд вважає за можливе зменшити розмір нарахованої позивачем пені до 60 000 грн., з яких: 50 000 грн. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 10 000 - пеня за несвоєчасне повернення відсотків. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором № 640/298-САФ03.16-2 від 24 січня 2008 року в розмірі 26 243,61 дол. США (еквівалент 625 625 грн. 30 коп.) та пеню в розмірі 60 000 грн. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також слід стягнути судовий збір в розмірі 9 385 грн. 27 коп. Таким чином, позов слід задовольнити частково.

Outcome: partial