Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до ТОВ «ТЕРРАКС» ЛТД, та згідно уточнених позовних вимог просила визнати за [PERSON] (і.н.[NUMBER]) майнові права на апартаменти, загальною площею 145,3 кв. м., що розташовані на 2 поверсі в об'єкті незавершеного будівництва 20-ти поверхової секції сімейно-оздоровчого комплексу за адресою: [ADDRESS]; зобов'язати ТОВ «ТЕРРАКС» ЛТД (код ЄДРПОУ 32428789) виконати умови договору комісії №73 від 06.04.2005 р. з додатками №1, №2, №3 до цього договору та здійснити фактичні та юридичні дії (правочини), необхідні для введення об'єкта нерухомості, розташованого за адресою: [ADDRESS] в експлуатацію; зобов'язати ТОВ «ТЕРРАКС» ЛТД( код ЄДРПОУ 32428789) виконати умови договору комісії №73 від 06.04.2005 р. з додатками №1, №2, №3 та після здачі в експлуатацію 20-ти поверхової секції сімейно-оздоровчого комплексу за адресою: [ADDRESS], після сплати [PERSON] залишку заборгованості по сплаті суми договору комісії №73 від 06.04.2005р. згідно до п.4.2 договору комісії від 06.04.2005 р. передати у власність [PERSON] (і.н.[NUMBER]) апартаменти, загальною площею 145,3 кв. м., що розташовані на 2 поверсі в об'єкті незавершеного будівництва 20-ти поверхової секції сімейно-оздоровчого комплексу за адресою: [ADDRESS], а також підготувати всі необхідні документи для оформлення права власності [PERSON] на об'єкт нерухомості (апартаменти). При цьому посилалась на те, що 06 квітня 2005 року між [PERSON] та ТОВ «ТЕРРАКС» ЛТД (код ЄДРПОУ 32428789) було укладено договір № 73 на будівництво об'єкта нерухомості (далі «Договір ») та Додатки №1, №2, №3 до цього Договору, де згідно з п.1.1 ТОВ «ТЕРРАКС» ЛТД (далі «Відповідач») зобов'язалось за дорученням Комітента, за плату та за його рахунок здійснити всі фактичні та юридичні дії, необхідні для будівництва об'єкта нерухомості сімейно-оздоровчого комплексу круглорічної дії, розташованого в прибережній зоні в [ADDRESS], з метою передачі у власність [PERSON] апартаментів під будівельним номером 107 загальною площею 145,3 кв. м., розташованих на 2 поверсі в 20-типоверховій секції сімейно-оздоровчого комплексу за адресою: [ADDRESS] (копія Договору та відповідних Додатків додається). Згідно з п.4.1., п.6.1. Договору, «Реалізація доручення Комітента здійснюється в строк до «25 грудня 2007 року» включно. До закінчення даного строку Відповідач зобов'язується здати в експлуатацію закінчене будівництво сімейно-оздоровчого комплексу і протягом 45 днів передати у власність [PERSON] апартаменти». На підставі Рішення Одеської міської ради від 08.04.2011р. № 620-VІ адреса будівництва змінена з «[ADDRESS]» на «[ADDRESS].» Також, нею сплачено 91,84% від загальної вартості апартаментів, передбачених розділом 5 Договору. Проте, відповідачем досі не виконано взяті на себе зобов'язання щодо будівництва та введення в експлуатацію об'єкта нерухомості, передачі апартаментів у власність позивача. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] підтримав позов, просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник ТОВ «ТЕРРАКС» ЛТД Константинович Є. Ю. заперечував щодо задоволення позовних вимог, надавав в ході розгляду справи письмові заперечення від 28.04.2016р., які долучені до матеріалів справи. В запереченнях посилався на те, що позивач не довів, що договір комісії укладений з метою приховати договір купівлі-продажу майнових прав, і такі наміри при цьому були у сторін. Все зводиться лише до поверхневого порівняльного аналізу спільних чи схожих елементів договору комісії з іншими договорами при посиланні на загальні положення про купівлю-продаж ЦК України. За таким підходом договір комісії, можливо, наприклад, порівняти з договором інвестування, договором доручення, договором підряду чи навіть спільної діяльності. Доказів, які б підтверджували інше волевиявлення сторін, ніж викладене у договорі комісії, не існує. Договір комісії, хоча і є змішаним договором, за своєю суттю є договором про надання послуг чи посередницьким договором, яких породжує у суб'єкта зобов'язальне право вимагати від іншої особи (комісіонера) надання (передачі) речі після її виготовлення (створення). Одержання коштів на підставі цивільно-правових договорів, що передбачають оплатність, а договори комісії є різновидом посередницьких договорів, оскільки комісіонер діє за дорученням, в інтересах та за рахунок комітента, а комітент надає забудовнику необхідні грошові кошти для виконання свого доручення. Вважає, що сплив строк позовної давності в частині позовних вимог про визнання правочину удаваним. Також посилається на те, що позивач не в повному обсязі сплатила виплати, передбачені умовами договору комісії. Враховуючи, що право власності на апартаменти, визначені в договорі комісії, виникнуть з моменту державної реєстрації, вважає, що позовні вимоги в частині визнання за позивачем права власності на майнові права задоволенню не підлягають. В цій частині представник відповідача також зазначив, що будівництво комплексу не завершено, комісіонер здійснює спорудження об'єкта у вигляді сімейно-оздоровчого комплексу; частиною цього комплексу є 20-ти поверховий корпус, в якому розміщуються майбутні апартаменти позивача. На цьому етапі існування договірних правовідносин у позивача є майнове (зобов'язальне) право вимагати від комісіонера надання передачі речі після її створення та реєстрації за собою права власності, і це право він не заперечує і не оспорює. Також, посилається на те, що з боку відповідача не було порушень прав позивача при укладенні з ТОВ «УІБК «УКРСПОРТБУДІНВЕСТ» договору іпотеки, предметом якого став об'єкт незавершеного будівництва - Сімейно-оздоровчий комплекс на [ADDRESS], вважає його самостійним об'єктом нерухомості який може бути переданий в іпотеку без згоди інших співвласників, оскільки був зареєстрований як окремий об'єкт нерухомості. Також, вважає позовні вимоги в частині зобов'язання передачі об'єкту нерухомості в натурі необґрунтованими, оскільки базуються лише на припущеннях. Представник 3-ї особи - ТОВ «УІБК «УКРСПОРТБУДІНВЕСТ» в судове засідання не з'явився, до суду надані письмові пояснення директора ТОВ «УІБК «УКРСПОРТБУДІНВЕСТ» Зюзя А.С. від 05.05.2016р., які долучені до матеріалів справи. В поясненнях директор ТОВ «УІБК «УКРСПОРТБУДІНВЕСТ» Зюзя А.С. посилався на те, що просив суд у задоволенні позову відмовити. В письмових поясненнях зазначав, що власником об'єкта незавершеного будівництва - Сімейно-оздоровчого комплексу на [ADDRESS] є ТОВ «ТЕРРАКС» ЛТД, через що вважає, що при укладенні договору іпотеки не вимагалось будь-яке погодження з 3-ми особами, інформація про заборону на відчуження вказаного об'єкта нерухомості була відсутня. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, які були надані в ході судового розгляду справи, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 06 квітня 2005 року між [PERSON] та ТОВ «ТЕРРАКС» ЛТД ( код ЄДРПОУ 32428789) було укладено договір комісії № 73 на будівництво об'єкта нерухомості (далі «Договір») та Додатки №1, №2, №3 до цього Договору, де згідно з п.1.1 ТОВ «ТЕРРАКС» ЛТД (далі «Відповідач») зобов'язалось за дорученням Комітента, за плату та за його рахунок здійснити всі фактичні та юридичні дії, необхідні для будівництва об'єкта нерухомості сімейно-оздоровчого комплексу круглорічної дії, розташованого в прибережній зоні в [ADDRESS], з метою передачі у власність [PERSON] апартаментів під будівельним номером 107 загальною площею 145,3 кв. м., розташованих на 2 поверсі в 20-типоверховій секції сімейно-оздоровчого комплексу за адресою: [ADDRESS] (копія Договору та відповідних Додатків додається). Згідно з п.4.1., п.6.1. Договору, «Реалізація доручення Комітента здійснюється в строк до «25 грудня 2007 року» включно. До закінчення даного строку Відповідач зобов'язується здати в експлуатацію закінчене будівництво сімейно-оздоровчого комплексу і протягом 45 днів передати у власність [PERSON] апартаменти». Рішенням Одеської міської ради від 14 квітня 2010 року № 5848-V ТОВ «ТЕРРАКС» ЛТД передано у довгострокову оренду, строком на 25 років, в тому числі на 5 років для завершення будівництва, земельну ділянку, площею 3.14 га, за адресою: [ADDRESS], для завершення будівництва та подальшої експлуатації сімейно-оздоровчого комплексу, організації та благоустрою території для відпочинку та оздоровлення. Згідно матеріалів інвентаризаційної справи КП «МБТІ та РОН» ОМР, відповідач ТОВ «ТЕРРАКС» ЛТД набуло право власності на незакінчене будівництво сімейно-оздоровчого комплексу за адресою: [ADDRESS]. Згідно опису об'єкту незакінченого будівництва сімейно-оздоровчого комплексу, воно складається з 13ти поверхового корпусу 70 % відсотків ступеню готовності та 23-ти поверхового корпусу 80 % готовності, відповідно. Підставою реєстрації права власності на незакінчене будівництво став договір оренди земельної ділянки, площею 3,14 га (кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення: для завершення будівництва та подальшої експлуатації сімейно-оздоровчого комплексу, організації та благоустрою території для відпочинку та оздоровлення), укладений між відповідачем та Одеською міською радою на підставі рішення Одеської міської ради від 14.04.2010 року № 5848-V, та відповідних змін до вказаного договору оренди, внесених до нього відповідачем та Одеською міською радою, на підставі рішення ОМР від 08.04.2011 року № 620-VI щодо зміни до рішення ОМР від 14.04.2010 року № 5848-V, а саме: замість слів [ADDRESS]. Листом Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 23.06.2015р. № ДС-29-15-7777.5-2402/22-15 підтверджена відповідність будівництва сімейно - оздоровчого комплексу, та зазначено, що будівництво за адресою: "[ADDRESS]" відповідає адресі "[ADDRESS], у зв'язку із змінами адреси, які відбулись на підставі рішень ОМР від 14.04.2010 року № 5848-V та рішення ОМР від 08.04.2011 року № 620-VI. Таким чином, суд дійшов до висновку, що ТОВ «ТЕРРАКС» ЛТД є замовником будівництва Сімейно-оздоровчого комплексу на [ADDRESS] та виступає комісіонером за укладеним договором комісії. Крім того, вказаний сімейно-оздоровчий комплекс передано в іпотеку ТОВ «Українська інвестиційно-будівельна компанія «Укрспортбудінвест», згідно договору іпотеки від 17.07.2014р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за №646. Що стосується позовних вимог про визнання за позивачем майнових прав на апартаменти, загальною площею 145,3 кв. м., що розташовані на 2-му поверсі в об'єкті незавершеного будівництва 20-ти поверхової секції сімейно-оздоровчого комплексу за адресою: [ADDRESS] та зобов'язання ТОВ «ТЕРРАКС» ЛТД після здачі в експлуатацію 20-ти поверхової секції сімейно-оздоровчого комплексу за адресою: [ADDRESS] передати у її власність апартаменти, загальною площею 145,3 кв. м., що розташовані на 2 поверсі в об'єкті незавершеного будівництва 20-ти поверхової секції сімейно-оздоровчого комплексу за адресою: [ADDRESS], суд виходив з наступного. За договором комісії комісіонер зобов'язується за дорученням комітента за плату вчинити один або декілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента. Комітент зобов'язаний забезпечити комісіонера усім необхідним для виконання обов'язку перед третьою особою. Реалізація доручення комітента за укладеними договорами комісії здійснюється комісіонером шляхом укладання з відповідними організаціями та підприємствами договорів на проведення будівельних та інших робіт, необхідних для спорудження об'єкта нерухомості та вводу його до експлуатації та передачі апартаментів від комісіонера комітенту у власність. Згідно ч. 1 ст. 525 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 620 ЦК України у разі невиконання боржником обов'язку передати кредиторові у власність або у користування річ, визначену індивідуальними ознаками, кредитор має право витребувати цю річ у боржника та вимагати її передання відповідно до умов зобов'язання. Отже, не виконавши зобов'язання щодо введення сімейного - оздоровчого комплексу до експлуатації в строк, вказаний в договорі, відповідач порушив зобов'язання, встановлені договором, а у позивача виникло право вимагати виконання умов Договору. Відповідно до статті 190 ЦК України майном як особливим об'єктом вважаються річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Закон України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» дає визначення поняття «майнові права», які можуть оцінюватися, як будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги (стаття 3 Закону). Майнові права на нерухомість, що є об'єктом будівництва, не є речовими правами на чуже майно. Майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об'єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому. Така правова позиція викладена Верховним судом України у Постанові від 12 листопада 2014 року. (постанова № 6-129цс14). Судом враховано практику Європейського суду з прав людини, яка викладена в рішеннях від 8 листопада 2005 року у справі «Кечко проти України» та від 01.06.2006р. у справі «Федоренко проти України», в яких зазначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право власності може бути "існуючим майном" або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності (cf., PressosCompaniaNavieraS.A. v. Belgium, рішення від 20 листопада 1995 року, серія А, N 332, с. 21, п. 31). До того ж, поняття "власності", яке міститься в першій частині статті 1 Протокол уN1 ,має автономне значення, яке не обмежене власністю на фізичні речі і не залежить від формальної класифікації в національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, наприклад, борги, що становлять майно, можуть також розглядатись як "майнові права", і, таким чином, як "власність" в цілях вказаного положення. Питання, що потребує визначення, полягає в тому, чи мав відповідно до обставин справи, взятих в цілому, заявник право на матеріальний інтерес, захищений статтею 1 Протоколу N 1 (див. Broniowski v. Poland, N 31443/96, пар. 98). Відповідно до роз'яснень п.11 Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 2 Постанови від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» у мотивувальній частині кожного рішення має бути наведено також посилання на закон та інші нормативно-правові акти матеріального права, на підставі яких визначено права та обов'язки сторін у спірних правовідносинах, на статті 10, 11, 60, 212 та 214 ЦПК (статті 224 - 226 ЦПК - при ухваленні заочного рішення) й інші норми процесуального права,

Outcome: approved