Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

13 листопада 2017 року до Слов'янського міськрайонного суду звернулась [PERSON] із заявою про встановлення факту родинних відносин. В обґрунтування заяви зазначила, що [INFO] померла її рідна сестра [PERSON], [INFO]. 06 листопада 2017 року постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій, заявниці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], у зв'язку із відсутністю документів які підтверджують родинні стосунки заявниці із спадкодавцем, а саме свідоцтва про народження заявниці та свідоцтва про народження її сестри. Таким чином, оскільки у заявниці немає можливості підтвердити факт родинних відносин між нею та спадкодавцем [PERSON] у позасудовому порядку, що унеможливлює оформлення заявницею своїх спадкових прав після смерті сестри, вона вимушена була звернутися до суду із даною заявою та просити суд ухвалити рішення яким встановити факт того, що вона є рідною сестрою [PERSON], [INFO], яка померла [INFO] в м. Горлівка Донецької області. Заявниця [PERSON], та її представник [PERSON], який діє на підставі договору про надання правової допомоги від 11 листопада 2017 року (а.с. 19), будучи належним чином повідомленими про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не з'явились, подали до суду заяви з проханням розгляд справи проводити у їх відсутності, заявлені вимоги задовольнити. Під час розгляду справи, судом приймалися усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення заінтересованої особи про місце, день та час розгляду справи. До складу тимчасово окупованої території України, визначеної Верховною Радою України, входять тимчасово окуповані території України, особливий правовий режим яких встановлено відповідно до Законів України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» №1207-VII від 15 квітня 2014 року, а також «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» №1680- VII від 16 вересня 2014 року та постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» № 254-VIII від 17 березня 2015 року. Відповідно ст.ст. 1, 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. В судовому засіданні достовірно встановлено, що м. Горлівка Донецької області є територією проведення антитерористичної операції. Так, відповідно до ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (далі - Закон), цей Закон визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення. Статтею 1 цього Закону передбачено, що період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014. Розпорядженням КМУ №1275 від 02 грудня 2015 року затверджено перелік населених пунктів де здійснювалась антитерористична операція, і в цьому переліку зазначено м. Горлівка. Розпорядженням КМУ від 07 листопада 2014 року № 1085 затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення. До цього переліку зокрема належить і м. Горлівка Донецької області. Зазначене свідчить, що з квітня 2014 року по теперішній час в м. Горлівка Донецької області проводиться антитерористична операція і там не здійснює свою діяльність Горлівська міська рада Донецької області. У зв'язку із чим, про місце, дату та час розгляду справи представника заінтересованої особи було повідомлено шляхом публікації оголошення про до суду у засобі масової інформації державної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур'єр». Втім, незважаючи на прийняті судом заходи, представник Горлівської міської ради Донецької області у судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про відкладення судового засідання чи розгляд справи у його відсутності від нього до суду не надходило. Суд, дослідивши надані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, приходить до висновку, що вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість. В судовому засіданні встановлено, що згідно із свідоцтвом про смерть [NUMBER], [PERSON], [INFO], уродженка села Пилипи - Борівські Томашпільського району Вінницької області померла [INFO] в м. Горлівка Донецької області (а.с. 10). Згідно із паспортом громадянина України [NUMBER], заявниця [PERSON], народилась 02 грудня 1934 року в селі Пилипи - Боровськи Чернівецького району Вінницької області (а.с. 6-7). Згідно із повідомленням державного архіву Вінницької області Вінницької обласної державної адміністрації № 07-1785/7 від 25 липня 2017 року, у частково збереженій книзі актових записів про народження громадян по с. Пилипи-Борівські Томашпільського району Вінницької області за 1925 рік, актового запису про народження [PERSON] не виявлено (а.с. 11). Постановою державного нотаріуса Першої Горлівської державної нотаріальної контори Фоменко О.М., від 06 листопада 2017 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, заявниці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], у зв'язку із відсутністю документів які підтверджують родинні стосунки заявниці із спадкодавцем, а саме свідоцтва про народження заявниці та свідоцтва про народження її сестри (а.с. 9). Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 2 Постанови ВСУ №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідно заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника. У судовому засіданні встановлено, що дійсно, у заявниці не збереглися документи, які прямо підтверджують родинні відносини із спадкодавцем, втім, та обставина, що [PERSON], яка померла [INFO] є її рідною сестрою, знаходять своє підтвердження у відомостях, що містяться в представлених суду письмових доказах, які не суперечать одне одному та узгоджуються між собою. На теперішній час, заявниця має намір отримати свідоцтво про право власності на спадкове майно після смерті сестри, для чого їй необхідно надати нотаріусу відомості про підтвердження родинних відносин із нею, тобто, необхідно встановити факт родинних відносин зі спадкодавцем. Згідно із ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги, та зокрема, можуть бути встановлені на підставі письмових доказів. Суд зазначає, що відповідно до статті 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності. Досліджені в ході судового розгляду в силу положень ст. 60 ЦПК України письмові докази, не містять внутрішніх протиріч, та узгоджуються між собою. Їх взаємозв'язок та належна оцінка дає підстави суду дійти до висновку про можливість задоволення вимог [PERSON] про встановлення факту родинних відносин.

Outcome: approved