Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Миргородського району Полтавської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом після померлої 12 липня 1998 року [PERSON], право власності на земельну частку (пай) розміром 5,46 умовних кадастрових гектарів із земель колишнього КСП імені Кірова, що розташовані на території [PERSON] сільської ради Миргородського району Полтавської області, що належало померлій відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0236682. У позові посилається на те, що 12 липня 1998 року померла [PERSON], яка за життя склала заповіт, відповідно до якого позивач є спадкоємцем всього що належало спадкодавцеві на момент смерті і на що за законом спадкодавець мав право. При зверненні позивача до приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу [PERSON] 07 вересня 2017 року для отримання свідоцтва про право на спадщину, нотаріус їй відмовив у вчиненні нотаріальних дій, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки правовстановлюючий документ на земельну частку (пай) у землях колишнього КСП імені Кірова на території [PERSON] сільської ради Миргородського району Полтавської області, що належала [PERSON], яка померла 12 липня 1998 року, відсутній. В звязку цим позивач звернулася до суду з вказаним позовом. У судове засідання позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с. 63). Представник позивача [PERSON], що діє на підставі довіреності (а.с.69) у судове засідання не зявилася, суду надала заяву, в якій позовні вимоги [PERSON] підтримала повністю, просила їх задовольнити (а.с.68). Відповідач [PERSON] сільська рада Миргородського району Полтавської області направила до суду заяву, в якій просила провести розгляд справи без її представника (а.с.57). Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Встановлено, що 12 липня 1998 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.4). Після її смерті відкрилася спадщина, зокрема на право на земельну частку(пай) розміром 5,46 умовних кадастрових гектарів із земель колишнього КСП імені Кірова, що розташована на території [PERSON] сільської ради Миргородського району Полтавської області, що належало їй відповідно до сертифікату серії ПЛ №0236682. Вищевказаний сертифікат спадкодавцю не видавався, та наразі знаходиться у Відділі у Миргородському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (а.с.10). За життя [PERSON] склала заповіт, згідно з яким у випадку смерті все майно і взагалі все те, що буде належати спадкодавцеві на момент смерті і на що за законом вона матиме право, заповідалось [PERSON] (а.с.5) На час смерті, спадкодавець [PERSON] була зареєстрована та проживала за адресою с. Петрівка [PERSON] сільської ради Полтавської області, що підтверджується довідкою № 470 від 18.08.2017, виданою [PERSON] сільською радою Миргородського району (а.с. 8). Згідно з нормами ст. 25 Закону України "Про сільськогосподарську кооперацію" та ст. 3 Указу Президента України "Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва" від 10 листопада 1994 року № 666/94 право на земельну частку (пай) може бути обєктом спадкування. Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року №7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" визначено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, зокрема й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Згідно з пунктами 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. У відповідності до ст. 549 ЦК УРСР(1963р.), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Довідкою № 471 від 18.08.2017, виданою [PERSON] сільською радою Миргородського району підтверджується, що [PERSON], фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, після смерті [PERSON] (а.с. 8), що свідчить про прийняття спадщини в порядку, передбаченому п.1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР(1963р.) Позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], проте не змогла юридично оформити спадщину на себе по причині відсутності належно оформленого правовстановлюючого документу, що підтверджує право спадкодавця на це майно, в звязку з чим приватний нотаріус Миргородського районного нотаріального округу [PERSON] відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку(пай) (а.с. 7). Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків(спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Спадкування здійснюється за заповітом або законом. Згідно з ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією, а у відповідності з статтями 22, 23 Земельного Кодексу України в редакції, що діяла на момент смерті [PERSON], право власності на земельну ділянку посвідчувалося державним актом і виникало після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Таким чином, вимога позивача про визнання права власності на земельну частку (пай) не може бути задоволена, оскільки спадкодавець за життя не набув права власності на земельну ділянку, а мав лише право на отримання земельної частки (паю). Згідно з п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Оскільки відсутність правовстановлюючого документа, що підтверджує право спадкодавця на земельну частку (пай), перешкоджає позивачу оформити право на спадщину в позасудовому порядку, суд вважає за необхідне визнати за ним право на отримання вказаної вище земельної частки (паю).

Outcome: partial