Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Хмільницької міської ради Вінницької області за участі третьої особи на стороні позивача [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що [INFO]. помер його батько [PERSON], після смерті якого залишилася спадщина, яка складається із 51/200 частки житлового будинку з погосподарськими будівлями, розташовані за адресою: [ADDRESS] та належала йому відповідно свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя. Окрім позивача, право на спадкування за законом, відповідно до ст. 1261 ЦК України, після смерті батька виникло в дочки спадкодавця - [PERSON]. Із заявою про відкриття спадщини до нотаріальної контори позивач не звертався, в зв'язку з тим, що на час відкриття спадщини він постійно проживав разом із спадкодавцем, в будинку [ADDRESS], тобто вважав себе таким, що прийняв спадщину свого батька, згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Однак, звернувшись до нотаріальної контори, він отримав від нотаріуса відмову у видачі свідоцтва про на спадщину в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Тому, за захистом своїх невизнаних прав позивач вимушений звернутися до суду з даною позовною заявою. У судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явився, надавши суду письмову заяву, у якій просив справу розглянути у його відсутність. Вказав, що заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача - Хмільницької міської ради Вінницької області та третя особа в судове засідання також не з'явилися. Разом із тим письмово повідомили суд щодо розгляду справи у їх відсутність, зазначивши при цьому, що будь-яких заперечень відносно позову вони не мають. За наведених вище обставин справа розглядається у відсутність сторін на підставі наявних у ній доказів. Суд, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 25.11.2009р. Позивач [PERSON] згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20.04.1976р. являється сином померлого [PERSON] Після смерті спадкодавця [PERSON] відкрилася спадщина, в тому числі на 51/200 частки житлового будинку з погосподарськими будівлями, розташовані за адресою: [ADDRESS] та належала йому відповідно свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя, посвідченого 13 січня 1988 року, державним нотаріусом Хмільницької міської нотаріальної контори Вінницької області Мироненко О.О., зареєстрованим в реєстрі за № 42. Як слідує із відповіді Хмільницької міської державної нотаріальної контори від 17.12.2014р. № 451/01-16, спадкова справа після смерті [INFO]. [PERSON] не заводилась. Інший спадкоємець [PERSON] від прийняття спадщини відмовилась, про що зазначила у своїй заяві від 17.12.2014р. У відповідності до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Довідкою КП "Хмільниккомунсервіс" від 24.11.2014р. № 1389 доведено, що позивач [PERSON] до дня смерті свого батька [PERSON] постійно проживав з ним та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Таким чином суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] є спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті свого батька [PERSON] в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 1268 ЦК України, а отже правомірно претендує на неї. Водночас, з матеріалів справи слідує, що отримати свідоцтво про право на спадщину на належне спадкодавцеві нерухоме майно неможливо, так як відсутні правовстановлюючі документи на таке майно. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", судам роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Так, вирішуючи даний спір суд керується наступним. Згідно з абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на новостворене нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 1 липня 2004 року N 1952-ІV, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. На час виникнення спірних правовідносин пов'язаних із набуттям спадкодавцем [PERSON] права на 51/200 частки житлового будинку з погосподарськими будівлями, розташовані за адресою: [ADDRESS], діяла Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року № 56, згідно із ст. 1, ст. 6 якої встановлено, що реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР проводять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих. Не підлягають реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Вказана Інструкція передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ у тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Як вбачається з матеріалів справи, спірний житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] та господарські будівлі побудовані на протязі 1933-1990 років, що підтверджується інформацією, яка міститься в технічному паспорті на вказаний житловий будинок. Належність зазначеної частки спадкодавцю [PERSON] доведена належними та допустимими доказами, а саме домовою книгою із яких убачається, що у особистій власності [PERSON] в [ADDRESS] з господарськими будівлями; технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок в [ADDRESS], виготовленим КП ВООБТІ станом на 19.08.2009р.; договором дарування від 21 грудня 1991 року відповідно якого позивач є власником 51/200 частки житлового будинку з по господарськими будівлями, які розташовані за [ADDRESS]. Таким чином здобуті докази свідчать про те, що при житті спадкодавець [PERSON] володів, користувався та розпоряджався 51/200 частки житлового будинку з погосподарськими будівлями, розташовані за адресою: [ADDRESS], а отже зазначена частка перебувала у його власності, і вказане право власності зареєстроване за ним згідно вимог діючого на той момент законодавства. У зв'язку із цим дане нерухоме майно є об'єктом спадкових прав. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК). У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. А згідно зі статтею 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як уже зазначалося судом до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК). А тому суд приходить до висновку, що в порядку спадкування вказане право має бути визнане за єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину - позивачем [PERSON] За таких обставин суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Оскільки питання про розподіл судових витрат позивачем не ставиться, понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору необхідно залишити за останньою.

Outcome: approved