Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-08 00:00:00

В квітні\~2020\~року представник\~позивача Кротівщинська\~сільська рада\~Великобагачанського району\~Полтавської області\~сільський голова\~Москаленко В.Г.\~звернувся до\~суду із\~позовною заявою\~до Головного управління Держгеокадастру в Полтавській області, [PERSON] з вимогою про визнання протиправним та скасувати наказ в.о. начальника Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області Остапенко Л.О. від 21.02.2020 року №\~5427-СГ про передачу у власність для ведення особистого селянського господарства земельної ділянки, кадастровий номер 5320282200:00:003:0532, площею 2,0000 га, громадянину [PERSON] та скасувати державну реєстрацію права власності на [PERSON] , проведену на підставі цього наказу Хорольською міською радою Полтавської області 24.02.2020 року, номер запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 35667701, і державну реєстрацію іншого речового права на цю земельну ділянку, права оренди землі, зареєстрованого 05.03.2020 року виконавчим комітетом Омельницької сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, номер запису про право 35870429. В обґрунтування свого позову позивач вказує на те, що на території Кротівщинської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області знаходилися землі колективної власності КСП ім. Котляревського. На підставі рішення загальних зборів КСП ім. Котляревського від 14.04.2000 року, розпорядженням Великобагачанської РДА № 156 від 27.04.2000 року перереєстровано в ТОВ "Промінь", яке є його правонаступником. 17.09.2007 року державна реєстрація юридичної особи ТОВ "Промінь" припинена у зв`язку з визнанням її банкрутом. З 01.01.2019 року землі колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені, вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані, а не державною власністю. З 18.02.2020 року Кротівщинська сільська рада розпочала державну реєстрацію цих земель. При проведенні державної реєстрації встановлено, що земельною ділянко з кадастровим номером 5320282200:00:003:0532 без передбачених законом підстав розпорядилося ГУ Держгеокадастру у Полтавській області, яке на підставі ст. 122 ЗК України має право розпоряджатися лише землями державної власності. Так, наказом ГУ Держгеокадастру у Полтавській області від 21.02. 2020 року №\~5327-СГ передана у власність громадянину [PERSON] земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства відповідно до ст. 121 Земельного Кодексу України з кадастровим номером 5320282200:00:003:0532, площею 2,0000 га. Позивач зазначав, що зазначена земельна ділянка відносилася до земель колективної власності КСП ім. Котляревського, а отже, не знаходилася у віданні ГУ Держгеокадастру у Полтавській області і не відносилася до земель сільськогосподарського призначення державної власності. Відповідно до рішення сорок сьомої позачергової сесії сьомого скликання Кротівщинської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області від 18.02.2020 року земельна ділянка, кадастровий номер 5320282200:00:003:0532, площею 2,0000 га, яка відноситься до земель сільськогосподарського призначення, прийнята у комунальну власність Кротівщинської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області. [PERSON] зареєстрував право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером 5320282200:00:003:0532, площею 2,0000 га, реєстрація проведена на підставі цього спірного наказу Хорольською міською радою Полтавської області 24.02.2020 року, номер запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 35667701, та передав її в оренду [PERSON] , державну реєстрацію права оренди землі зареєстровано 05.03.2020 року виконавчим комітетом Омельницької сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, номер запису про право 35870429. Представник позивача вважає, що права Кротівщинської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області порушені, тому й звернувся до суду з даним позовом. В судовому засіданні представники позивача Великобагачанської селищної ради, яка є правонаступником Кротівщинської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві. Представник першого відповідача Головного управління Держгеокадастру в Полтавській області не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином (том 2 а.с. 32). В раніше направленому до суду відзиві (том 1 а.с. 77-84) представник першого відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі на підставі того, що земельна ділянка з кадастровим номером 5320282200:00:003:0532, площею 2,0000 га, знаходиться за межами населеного пункту, а отже розпорядником даної земельної ділянки є ГУ Держгеокадастру у Полтавській області, тому передача у власність вище вказаної земельної ділянки [PERSON] здійснено відповідно до чинного законодавства. Другий відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог позивача, зазначав, що діяв відповідно до вимог чинного законодавства та отримав і зареєстрував відповідне право власності на земельну ділянку згідно вимог Земельного кодексу України. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Представник третьої особи Масло Анастасія Володимирівна в судовому засіданні зазначила, що позов не підлягає до задоволення, так як є необґрунтованим та безпідставним, позивачем на день розгляду справи не надано до суду жодного доказу, що він є власником оспорюваної земельної ділянки, посилалася на аргументи зазначені у поясненні третьої особи, яке було подано в межах даного провадження (том 1 а.с. 98, 99, 100). Суд, заслухавши представників позивача, відповідача, представника третьої особи, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до Державного акту на право колективної власності на землю серії ПЛ від 12.12.1995 року, зареєстрований в Книзі записів державних актів за № 1, колективному сільськогосподарському підприємству імені Котляревського рішенням Кротівщинської сільської Ради народних депутатів Великобагачанського району Полтавської області, передано у колективну власність 2767,8 гектарів землі для ведення сільськогосподарського виробництва (том 1 а.с. 33-36). Відповідно до архівної довідки № 01-21/47 від 04.03.2020 року, на підставі рішення загальних зборів колективного сільськогосподарського ім. Котляревського від 14.04.2000 року та рішення зборів засновників товариства з обмеженою відповідальністю "Промінь" від 14.04.2000 року, розпорядженням голови Великобагачанської районної адміністрації від 27.04.2000 року № 156 колективне сільськогосподарське підприємство імені Котляревського перереєстровано у товариство з обмеженою відповідальністю "Промінь", яке є його правонаступником (том 1 а.с. 7). Товариство з обмеженою відповідальністю "Промінь", ідентифікаційний код юридичної особи 03772157, державну реєстрацію якого припинено 17.09.2010 року, що підтверджується відомостями із Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (том 1 а.с. 8-9). Тому суд приходить до висновку, що колективне сільськогосподарське підприємство, якому належали землі на підставі Державного акту на право колективної власності на землю серії ПЛ від 12.12.1995 року, припинено 17.09.2010 року. Право власності на земельну ділянку, кадастровий номер 5320282200:00:003:0532, площею 2,0000 га із земель сільськогосподарського призначення, зареєстровано за [PERSON] , другим відповідачем по справі (том 1 а.с. 16, 17), що також підтверджується відомостями отриманими із перегляду графічного та інформаційного матеріалу із Інтернет-ресурсу Публічна кадастрова карта України https://map.land.gov.ua/?cc= 3734364.0513155484,6404422.9613457685&z =16&l= kadastr&bl=ortho10k_all&marker =3734364.0513155484,6404422.9613457685, який оглянуто в судовому засіданні, що також відповідає графічному зображенню том 1 а.с. 128, 143, які містяться в Технічній документації із землеустрою щодо інвентаризації земель та земельних ділянок, яка була надіслана на адресу суду Головним управління Держгеокадастру в Полтавській області (том 1 а.с. 110-150). Документ на підставі якого проведено держану реєстрацію права власності є наказ Головного управління Держгеокадастру в Полтавській області № 5327-СГ від 21.02.2020 року, відповідно до якого, [PERSON] надано у власність земельну ділянку площею 2,0000 га пасовищ, кадастровий номер 5320282200:00:003:0532, із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства на території Кротівщинської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області за межами населених пунктів (том 1, а.с. 85). Суд, дослідивши в судовому засіданні графічні матеріали: 1)\~План зовнішніх меж земель, переданих у колективну власність, який долучений до Державного акту на право колективної власності (том 1 а.с. 33, 34, 35); 2)\~Копію Експлікацію земель Кротівщинської сільської ради (том 1 а.с. 206) в тому числі і її оригінал у збільшеному масштабі, який був оглянутий судом у судовому засіданні; 3)\~електронне зображення матеріалу із Інтернет-ресурсу Публічна кадастрова карта України https://map.land.gov.ua, за запитом земельна ділянка кадастровий номер 5320282200:00:003:0532, приходить до висновку, що земельна ділянка кадастровий номер 5320282200:00:003:0532 повністю знаходиться в межах земель переданих у колективну власність колективному сільськогосподарському підприємству ім. Котляревського. Суд не погоджується із аргументом представника третьої особи, що даний висновок можна зробити тільки на підставі відповідної судової експертизи. Контури та конфігурація земельної ділянки кадастровий номер 5320282200:00:003:0532, її розміщення поблизу земель водного фонду, специфіка конфігурації земель водного фонду, дають суду змогу належно ідентифікувати, що вказана земельна ділянка лежить в межах земельної ділянки визначеної літерами СТФХЦЧ на плані зовнішніх меж земель переданих у колективну власність (том 1 а.с. 34, 35), що підтверджують також відомості з Експлікації земель Кротівщинської сільської ради (том 1 а.с. 206) Відповідно до п. 21 Земельного Кодексу України, з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні" землі колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені (крім земельних ділянок, які на день набрання чинності зазначеним Законом перебували у приватній власності), вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані. Зазначений Закон є підставою для державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки, сформовані за рахунок земель, які в силу зазначеного Закону переходять до комунальної власності. Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні" від 10.07.2018 за №\~2498-VIII, набрав чинності 01.01.2019 року. Тому суд вважає, що після 01.01.2019 року зазначена вище земельна ділянка, яка була вже сформована повинна перейти до комунальної власності в силу спеціального Закону. Хронологія подій свідчить про те, що після набрання чинності спеціального закону за №\~2498-VIII, Головне управління Держгеокадастру в Полтавській області вийшло за межі своїх повноважень та передала у власність громадянину земельну ділянку, яка перебувала у комунальні власності, видавши відповідний наказ Головного управління Держгеокадастру в Полтавській області № 5327-СГ від 21.02.2020 року, відповідно до якого, [PERSON] надано у власність земельну ділянку площею 2,0000 га пасовищ, кадастровий номер 5320282200:00:003:0532 (том 1, а.с. 85). Суд не приймає до уваги аргументи представник, що зазначена вище земельна ділянка перейшла у власність держави після припинення юридичної особи з посиланням на ст. 346 ЦК України, так як вважає, що до даних правовідносин слід застосувати норму спеціального закону, а саме Закону №\~2498-VIII, який набрав чинності 01.01.2019 року. Суд констатує, що в подальшому позивачеві, відповідно до рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Великобагачанської селищної ради Полтавської області Андріященка С.Д. від 26.03.2020 року № 51789942 відмовлено у державній реєстрації права власності, форма власності: комунальна на земельну ділянку, кадастровий номер 5320282200:00:003:0532, в зв`язку з наявністю суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями (т. 1, а.с. 15). З огляду на вище зазначене, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог позивача в частині скасування рішення на підставі якого проведено держану реєстрацію права власності земельної ділянки, кадастровий номер 5320282200:00:003:0532, за другим відповідачем по справі [PERSON] , а саме наказу Головного управління Держгеокадастру в Полтавській області № 5327-СГ від 21.02.2020 року, з огляду на те, що при видачі даного наказу Головне управління Держгеокадастру в Полтавській області вийшло за межі своїх повноважень, оскільки не є розпорядником земель, які є комунальною власністю Кротівщинської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області. Щодо заявленої позовної вимоги про скасування державної реєстрації права власності і державної реєстрації іншого речового права на земельну ділянку, то суд зазначає наступне. Позивач звернувся до суду із позовною вимогою про скасування державної реєстрації права власності на [PERSON] , проведену на підставі цього наказу Хорольською міською радою Полтавської області 24.02.2020 року, номер запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 35667701, і державну реєстрацію іншого речового права на цю земельну ділянку, права оренди землі, зареєстрованого 05.03.2020 року виконавчим комітетом Омельницької сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, номер запису про право 35870429, зазначаючи, що його права порушено. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Під захистом цивільних прав розуміється передбачений законодавством засіб, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення права, його відновлення і (або) компенсація витрат, викликаних порушенням права. Обраний спосіб захисту має безпосередньо втілювати мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту, тобто мати наслідком повне припинення порушення його прав та охоронюваних законом інтересів. Належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання цієї норми у її практичному застосуванні - гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування. Засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає не лише запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права. Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (пункт 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16). Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 та від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц. Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", який набрав чинності з 16.01.2020, статтю 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01 липня 2004 року №\~1952-IV (далі за текстом Закон України №\~1952) викладено у новій редакції. Відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини 3 статті 26 Закону України № 1952 (в редакції, чинній з 16.01.2020) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Зміст зазначеної правової норми свідчить про те, що, на відміну від частини 2 статті 26 Закону України № 1952 у попередній редакції, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, чинна редакція встановлює такі способи судового захисту порушених прав та інтересів особи: 1) судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; 2) судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; 3) судове рішення про скасування державної реєстрації прав. При цьому з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). З 16.01.2020 року, законодавець виключив такий спосіб захисту порушених речових прав як скасування запису про проведену державну реєстрацію права, а відтак апеляційний суд помилково зазначив про необхідність застосування позивачем такого способу судового захисту, який в практичному аспекті не зможе забезпечити і гарантувати позивачу відновлення порушеного права, а значить не спроможний надати особі ефективний захист її прав. Підтвердженням наведеного висновку є пункт 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", згідно з яким судові рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що на момент набрання чинності цим Законом набрали законної сили та не виконані, виконуються в порядку, передбаченому Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" до набрання чинності цим Законом. Отже, за змістом цієї правової норми виконанню підлягають виключно судові рішення: 1) про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 2) про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 3) про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, тобто до їх переліку не входить судове рішення про скасування запису про проведену державну реєстрацію права (зазначена позиція Верховного Суду викладена в Постанові КАСАЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУД ВЕРХОВНОГО СУДУ від 23 червня 2020 року, справа № 922/2589/19). Згідно статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Зважаючи на те, що з 16.01.2020 і на час ухвалення рішення судом матеріально-правове регулювання спірних реєстраційних відносин істотно змінилося, на що не звернув уваги позивач та представник позивача під час розгляду даної справи, суд зазначає про наявність достатніх підстав вважати, що за таких обставин позивач будуть позбавленим можливості ефективного захисту своїх порушених прав у спосіб, запропонований в позові, а саме шляхом ухвалення судового рішення про скасування запису про право власності. Суд зазначає, що вимога про скасування запису про право власності не відповідає передбаченим законом способам захисту. Як зазначалося вище, виходячи з чинних приписів статті 26 Закону України № 1952 відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. Наразі такого способу захисту порушених речових прав як скасування запису про проведену державну реєстрацію права закон не передбачає, тому, з огляду на помилковість твердження позивача про доцільність застосування такого способу судового захисту, який в практичному аспекті не зможе забезпечити і гарантувати позивачеві відновлення порушеного права, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Інші досліджені в судовому засіданні докази не спростовують висновків суду щодо часткового задоволення позову. Зважаючи на встановлені в ході судового розгляду обставини справи, суд констатує, що не вбачає в діях другого відповідача по справі [PERSON] дій, які порушували права чи інтереси позивача по справі, а тому вважає, що судові витрати слід стягнути із першого відповідача по справі. На підставі викладеного,

Outcome: partial