Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-16 00:00:00

В січні 2020 р. [PERSON] (позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м Києва з позовом до [PERSON] (відповідач 1), Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» (відповідач 2), в якому просив стягнути з відповідача 1 франшизу в розмірі 1000,00 грн, з відповідача 2 3267,76 грн майнового збитку, та солідарно з відповідача 1 та відповідача 2 вартість авто товарознавчого експертного дослідження в розмірі 1700,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником автомобіля «Mitsubishi Galant», д.н.з. [NUMBER] . 07.06.2019 р. о 08:30 год. відповідач 1, керуючи автомобілем «Ssang Yong Actyon», д.н.з. [NUMBER] , по вул. Заболотного, 158 в м. Києві, порушила вимоги п.п. 2.3 б, 10.3, 13.1 ПДР України, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем «Mitsubishi Galant», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням позивача. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 30.08.2019 р. у справі №752/12400/19, яка залишена без змін постановою Київського апеляційного суду від 28.10.2019 р., відповідача 1 визнано винною у вчиненні ДТП, накладено стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом на строк 6 місяців. Цивільно-правова відповідальність відповідача 1 була застрахована в ПрАТ «СК «Уніка», яке 02.10.2019 р. виплатило позивачу страхове відшкодування в розмірі 8451,71 грн. Водночас, згідно висновку щодо вартості матеріального збитку, підготовленим на замовлення позивача, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Mitsubishi Galant», д.н.з. [NUMBER] , становить 12719,47 грн. Вартість проведення оцінки склала 1700,00 грн. Позивач вважає, що сума виплаченого відповідачем 2 страхового відшкодування не покрила фактичний матеріальних збиток, різниця у виплаті становить 4267,76 грн, з яких 1000,00 грн - франшиза, 3267,76 грн - збиток, який не покритий страховим відшкодуванням. Вказане стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Представник відповідача 2 подав відзив на позов, згідно яких вважає вимоги позивача безпідставними, 11.06.2019 р. було проведено огляд автомобіля позивача представником ПрАТ «СК «Уніка» та визначено розмір страхового відшкодування в розмірі 8451,71 грн, яке було виплачено позивачу. Відповідач 2 звертає увагу, що пошкодження, які були зафіксовані в ході огляду автомобіля, а також розмір страхового відшкодування були узгодженні з позивачем,будь-яких претензій з боку позивача не надходила. Крім того, оцінка, що була вчинена на замовлення позивача, проводилась через 5,5 місяців після дати ДТП. Вважають наданий звіт неналежним та недопустимим доказом, а витрати на правничу допомогу необґрунтованими та неспівмірними з ціною позову. (а.с. 54-62) У відзиві на позов відповідач 1 вважає вимоги позивача безпідставними, вважає право позивача не було порушено, оскільки з вимогою про виплату франшизи в розмірі 1000,00 грн позивач не звертався. Крім цього, заперечує щодо стягнення витрат за проведену оцінку, оскільки її було проведено без участі відповідача 1, а покладення вказаних витрат на відповідача 1 суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Кошти за правничу допомогу були оплачені не адвокату, який провадить незалежну професійну діяльність, а фізичній особі-підприємцю, тому не підлягають стягненню. (а.с. 112-115) В судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву про розгляд справи у відсутність сторони позивача, позов підтримав. Відповідач 1, 2 в судове засідання не з`явились, належним чином повідомлялись про день та час розгляду справи, про причини неявки суд не повідомляли. За приписами ч. 1 ст. 211 ЦПК України, розгляд справи відбувається в судовому засіданні. У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Осаулова А.А. від 27.01.2020 року призначено спрощене позовне провадження по цивільній справі для розгляду справи по суті з повідомлення учасників справи. (а.с. 46) Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частовому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 07.06.2019 р. о 08:30 год. відповідач 1, керуючи автомобілем «Ssang Yong Actyon», д.н.з. [NUMBER] , по вул. Заболотного, 158 в м. Києві, порушила вимоги п.п. 2.3 б, 10.3, 13.1 ПДР України, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем «Mitsubishi Galant», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням позивача. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 30.08.2019 р. у справі №752/12400/19, яка залишена без змін постановою Київського апеляційного суду від 28.10.2019 р., відповідача 1 визнано винною у вчиненні ДТП, накладено стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом на строк 6 місяців. (а.с. 65-67, 6-9) У відповідності до вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як вказано у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 року у справі № 234/16272/15-ц, з огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою 28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. За змістом ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст. 1166 ЦК України, шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Ssang Yong Actyon», д.н.з. [NUMBER] , застрахована в ПрАТ «СК «Уніка» згідно полісу АМ№5455556 від 15.11.2018 р., строк дії з 21.11.2018 р. по 20.11.2019 р., ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну - 100000,00 грн, франшиза - 1000,00 грн. 11.06.2019 р. позивач звернувся до ПрАТ «СК «Уніка» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду.(а.с. 69) Згідно заяви від 11.06.2020 р. [PERSON] просить виплатити ПрАТ «СК «Уніка» страхове відшкодування по страховому випадку №304726 від 07.06.2019 р. В заяві, яка підписана [PERSON] , вказано, що будь-яких претензій до страховика щодо призначення платежу в подальшому з його сторони будуть відсутні (а.с. 68) Згідно заяви від 11.06.2020 р. [PERSON] просить відшкодувати ПрАТ «СК «Уніка» матеріальний збиток, отриманий у зв`язку з ДТП, що сталась 07.06.2019 р. (а.с. 71) Стаття 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти. 11.06.2019 р. було складено акт №00304726 огляду транспортного засобу «Mitsubishi Galant», д.н.з. [NUMBER] (дефектна відомість). З актом [PERSON] ознайомлений, пошкодження зафіксовані вірно, про що свідчить підпис останнього. (а.с.85) Тобто, вимоги ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо направлення представника для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду МТСБУ були дотримані. З заяви, підписаної 16.09.2019 р. [PERSON] , вбачається, що [PERSON] з сумою страхового відшкодування в розмірі 8494,18 грн ознайомлений та згодний, вказана сума є остаточною і будь-яких майнових чи немайнових вимог до ПрАТ «СК «Уніка» він не матиме. (а.с. 88) Відповідно до страхового акту/наказу №00304726, затвердженого 01.10.2019 р., сума страхового відшкодування, яке підлягає виплаті [PERSON] , складає 8494,18 грн. (а.с. 87) 02.10.2019 р. позивачу було перераховано 8494,18 грн страхового відшкодування згідно платіжного доручення №111610 від 02.10.2019 р. (а.с. 89) Стаття 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що в зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. (п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ) Необхідно також зазначити, що позивач був присутній при огляді транспортного засобу 11.06.2019 р., будь-яких зауважень під час огляду від позивача не надходило. Відповідно до п. 36.7 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» рішення страховика (МТСБУ) про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) може бути оскаржено страхувальником чи особою, яка має право на відшкодування, у судовому порядку. Тобто, в разі незгоди з розміром відшкодування потерпіла особа вправі оскаржити в судовому порядку рішення страховика про здійснення страхового відшкодування. Водночас, позивач в порядку вказаної статті рішення ПрАТ «СК «Уніка» про здійснення страхового відшкодування в розмірі 8494,18 грн не оскаржував. Більш того, в заяві від 16.09.2020 р. позивач зазначив, що ознайомлений та згодний з розміром страхового відшкодування, вказана сума є остаточною і будь-яких майнових чи немайнових вимог до ПрАТ «СК «Уніка» він не матиме. В зв`язку з чим, наданий висновок щодо вартості матеріального збитку №701/11-19 від 26.11.2019 р., який зроблений на замовлення позивача, суд не приймає до уваги, оскільки розмір страхового відшкодування в розмірі 8494,18 грн визначений відповідачем 2 правомірно, з чим позивач погодився (доказів протилежного суду не надано). Крім цього, ДТП відбулась 07.06.2019 р., а огляд автомобіля на замовлення позивача проводився 25.11.2019 р. Тобто, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 2 майнового збитку в розмірі 3267,76 грн та з відповідачів 1, 2 1700,00 грн витрат на автотоварознавче дослідження не ґрунтуються на вимогах закону. Більше того, згідно ч.ч 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. В свою чергу приписами ч.ч. 1,2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Належним доказом у спірних правовідносинах є висновок експерта, але клопотань про призначення експертизи не було, як і не надано доказів понесення позивачем фактичних витрат на ремонт автомобіля (квитанцій, рахунків, тощо). Щодо вимог про стягнення з відповідача 1 франшизи, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Поняття «франшиза» міститься в статті 9 Закону України «Про страхування» від 07.03.1996 № 85/96-ВР, відповідно до якої франшиза це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. У ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 №1961-IV (далі Закон №1961-IV) зазначено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування має бути компенсована страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки (п. 36.6 ст. 36 Закону №1961-IV). Так, згідно полісу АМ№5455556 від 15.11.2018 р. розмір франшизи становить 1000,00 грн. Таким чином, в ідеальному значенні франшиза- це частина збитку, яка підлягає самостійному відшкодуванню (покриттю) страхувальником за свій рахунок при виникненні страхового випадку. Судом встановлено, що з 28.10.2019 р. (часу набрання законної сили постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 30.08.2019 р. у справі №752/12400/19) по день звернення до суду 11.01.2020 р. відповідач 1 не відшкодував позивачу франшизу в розмірі 1000,00 грн. Більш того в ході розгляду справи, відповідач 1, знаючи про наявність вимоги про стягнення з нього вказаної суми, та фактично не заперечуючи наявність зобов`язання з виплати вказаної суми, кошти в сумі 1000,00 грн позивачу не повернув, що свідчить про порушення прав позивача та підлягає захисту. Таким чином, оцінюючи належність допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог частині стягнення з відповідача франшизи в розмірі 1000,00 грн. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, слід зазначити наступне. Відповідач 1 та відповідач 2 у відзивах на позов вважають витрати на правничу допомогу адвоката необґрунтованими та не підтвердженим належними доказами. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України). П. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. В той же час, ч. 3 ст. 141 ЦПК України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При цьому, за умовами ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи (ухвала Верховного Суду від 27.05.2020 р. у справі №357/9099/19). Проте, в порушення вимог ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України позивачем не надано детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не надано доказів суду щодо вартості кожної наданої послуги і виконаних робіт, що сплачена або підлягає сплаті позивачем, а складність справи, кількість судових розглядів та предмет спору не обумовлює необхідність стягнення таких сум коштів. Зворотнього суду доведено не було. Відтак, не підлягають стягненню витрати на правничу допомогу на користь позивача. Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Крім цього, в порядку, визначеному ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 1 на користь позивача судовий збір в розмірі - 768,40 грн. Враховуючи наведене,

Outcome: partial