Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до суду із позовом до відповідача, КП «Харківводоканал» про захист прав споживачів, у якому, з урахуванням подальших уточнень, просив суд визнати незаконними і недійсними вимоги відповідача до позивача та його родини про сплату 2641,66 коп. нарахувань за надані послуги у зв'язку їх фактичним ненаданням, припинити вимагати оплату вартості повірки лічильника, зобов'язати відповідача здійснювати його обслуговування, ремонт та повірку за власний рахунок, стягнути із відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 39080 грн., а також заборонити відповідачу здійснювати дзвінки позивачу без його письмової згоди. У судове засідання сторони з'явились, позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі та пояснив, що із заборгованістю не згоден, оскільки вважає, що повірка на час її проведення повинна була здійснюватись за рахунок постачальника послуг. Крім того, вказав про те, що відповідачем незаконно здійснювались дзвінки із вимогою про погашення заборгованості. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позовної заяви та вказав про те, що в порушення вимог чинного законодавства, споживач [PERSON], та члени його родини систематично сплачували, але не в повному обсязі за спожиті послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у період з 1999р. по 2000р.; з 2002р. по 2013р. Щодо решти вимог, представник відповідача вказував на необґрунтованість вимог відповідача. Крім того, вказував на те, що відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 11 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», засоби вимірювальної техніки можуть застосовуватися, якщо вони відповідають вимогам, щодо точності, встановленим для цих засобів, у певних умовах їх експлуатації. Засоби вимірювальної техніки, на які поширюється державний метрологічний контроль, дозволяється застосовувати ... тільки за умови, якщо вони пройшли повірку або державну метрологічну атестацію. Згідно з п. 15 "Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення", затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630, засоби обліку води і теплової енергії, встановлені у квартирі (будинку садибного типу) та на вводі у багатоквартирний будинок, підлягають періодичній повірці, періодична повірка приладів обліку води проводиться в строк не пізніше 1 місяця. За цей час споживач оплачує відповідні послуги за середньомісячними показаннями приладу обліку води за попередні 3 місяці. Термін повірки квартирних приладів обліку води, встановлених у квартирі позивача за адресою: [ADDRESS], закінчився у II кварталі 2009 р. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, а тому необхідність відмовити у задоволенні позову у зв'язку із наступним. Відповідно до положень статті 28 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність" своєчасно (з урахуванням установлених міжповірочних інтервалів) подавати засоби вимірювальної техніки на повірку зобов'язані підприємства, організації та фізичні особи. У вказаній статті також зазначено, що подання засобів вимірювальної техніки на періодичну повірку здійснюється фізичними особами, що не є суб'єктами підприємницької діяльності, - власниками засобів вимірювальної техніки. Крім того, положеннями зазначеної статті визначено органи, що уповноважені проводити повірку засобів вимірювальної техніки. Враховуючи, що на протязі ІІ кварталу 2009 р. та наступного за ним місяця позивач не виконав повірку приладів обліку води, що підтверджується матеріалами справи, квартирні прилади обліку води були зняті з абонентського обліку, нарахування за послуги водопостачання та водовідведення проводились згідно встановлених норм водоспоживання та затверджених тарифів відповідно до кількості зареєстрованих осіб. Згідно постанови Національної комісії регулювання електроенергетики України (НКРЕ) "Про затвердження Порядку формування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення" від 17.02.2011 р. № 243 та «Порядку формування тарифів на централізоване водопостачання і водовідведення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 р. № 869, до складової тарифу на централізоване водопостачання та водовідведення не входить повірка засобів обліку води, які не є власністю підприємства. Згідно п. 24. "Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 р. № 869, витрати з проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонту квартирних засобів обліку води, у тому числі їх демонтажу, транспортування та монтажу після повірки, визначаються відповідно до укладених договорів між виконавцем та субпідрядником, який виконує зазначені послуги, з розрахунку на один квартирний засіб обліку води та теплової енергії і нараховуються щомісяця споживачеві у складі послуги залежно від кількості таких засобів обліку шляхом додавання плати за проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонту квартирних засобів обліку води та теплової енергії, у тому числі їх демонтажу, транспортування та монтажу після повірки, до загальної вартості послуг. Відповідно до ст. ст. 319, 322 Цивільного кодексу України, споживачі, які є власниками квартирних приладів обліку води, зобов'язані утримувати майно, яке їм належить. Тобто, обов'язок проведення періодичної повірки квартирних приладів обліку води покладено саме на їх власника, тобто на позивача. Оскільки показники приладів обліку води, які не пройшли повірку, не можуть використовуватись при визначенні оплати за надані послуги, КП «Харківводоканал» обґрунтовано нарахувало позивачу плату за послуги з водопостачання та водовідведення згідно з нормами водоспоживання згідно з п.21 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» № 630 від 21.07.2005р., положення якого передбачають, що у разі відсутності у квартирі та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормами споживання. В зв'язку з неможливістю, здійснювати нарахування за послуги водопостачання і водовідведення за об'ємами згідно до показань приладів обліку, з 01.08.2009р. нарахування плати здійснюється згідно затверджених норм водоспоживання. Такі дії КП «Харківводоканал» обумовлені законодавчою забороною у відношенні приладів обліку, що не пройшли держповірку, а саме згідно ч.1 і ч.2 ст.11 Закону України «Про метрологію і метрологічну діяльність». Таким чином, показання не повірених лічильників не може братись за основу для нарахування вартості наданих комунальних послуг. Статтею 4 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України та регулюється нормативно-правовими актами у галузі цивільного, житлового законодавства та іншими нормативно-правовими актами, які регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. Таким чином, взаємовідносини між підприємством, яке надає житлово-комунальну послугу, та споживачами регулюються Цивільним кодексом України, Житловим кодексом України, Законом України "Про житлово-комунальні послуги". Як зазначено п. 8 ч. 3 сг. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", споживач зобов'язаний не допускати порушення законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг, у тому числі підприємства, яке надає житлово-комунальну послугу. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору, розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань приладів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», п.п. 18, 30 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. № 630, споживач зобов'язаний своєчасно оплачувати комунальні послуги до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим. Таким чином, з даного акту цивільного законодавства у споживача комунальних послуг виникає грошове зобов'язання по сплаті наданих послуг. В порушення вимог чинного законодавства, споживач [PERSON], та члени його родини систематично сплачували, але не в повному обсязі за спожиті послуги з централізованого водопостачання та водовідведеиня у період з 1999р. по 2000р.; з 2002р. по 2013р. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 11 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», засоби вимірювальної техніки можуть застосовуватися, якщо вони відповідають вимогам, щодо точності, встановленим для цих засобів, у певних умовах їх експлуатації. Засоби вимірювальної техніки, на які поширюється державний метрологічний контроль, дозволяється застосовувати ... тільки за умови, якщо вони пройшли повірку або державну метрологічну атестацію. Згідно з п. 15 "Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення", затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630, засоби обліку води і теплової енергії, встановлені у квартирі (будинку садибного типу) та на вводі у багатоквартирний будинок, підлягають періодичній повірці, періодична повірка приладів обліку води проводиться в строк не пізніше 1 місяця. За цей час споживач оплачує відповідні послуги за середньомісячними показаннями приладу обліку води за попередні 3 місяці. Термін повірки квартирних приладів обліку води, встановлених у квартирі позивача за адресою: [ADDRESS], закінчився у II кварталі 2009 р. Відповідно до положень статті 28 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність" своєчасно (з урахуванням установлених міжповірочних інтервалів) подавати засоби вимірювальної техніки на повірку зобов'язані підприємства, організації та фізичні особи. У вказаній статті також зазначено, що подання засобів вимірювальної техніки на періодичну повірку здійснюється фізичними особами, що не є суб'єктами підприємницької діяльності, - власниками засобів вимірювальної техніки. Крім того, положеннями зазначеної статті визначено органи, що уповноважені проводити повірку засобів вимірювальної техніки. Враховуючи, що на протязі ІІ кварталу 2009 р. та наступного за ним місяця позивач не виконав повірку приладів обліку води, квартирні прилади обліку води були зняті з абонентського обліку, нарахування за послуги водопостачання та водовідведення проводились згідно встановлених норм водоспоживання та затверджених тарифів відповідно до кількості зареєстрованих осіб. Згідно постанови Національної комісії регулювання електроенергетики України (НКРЕ) "Про затвердження Порядку формування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення" від 17.02.2011 р. № 243 та «Порядку формування тарифів на централізоване водопостачання і водовідведення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 р. № 869, до складової тарифу на централізоване водопостачання та водовідведення не входить повірка засобів обліку води, які не є власністю підприємства. Згідно п. 24. "Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 р. № 869, витрати з проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонту квартирних засобів обліку води, у тому числі їх демонтажу, транспортування та монтажу після повірки, визначаються відповідно до укладених договорів між виконавцем та субпідрядником, який виконує зазначені послуги, з розрахунку на один квартирний засіб обліку води та теплової енергії і нараховуються щомісяця споживачеві у складі послуги залежно від кількості таких засобів обліку шляхом додавання плати за проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонту квартирних засобів обліку води та теплової енергії, у тому числі їх демонтажу, транспортування та монтажу після повірки, до загальної вартості послуг. Відповідно до ст. ст. 319, 322 Цивільного кодексу України, споживачі, які є власниками квартирних приладів обліку води, зобов'язані утримувати майно, яке їм належить. Тобто, обов'язок проведення періодичної повірки квартирних приладів обліку води покладено саме на їх власника, тобто на позивача. Позивачем не надано жодного доказу не отримання або отримання іншої кількості об'ємів наданих послуг з централізованого водопостачання та водовідведення ніж ті, що були нараховані КП "Харківводоканал". За адресою: [ADDRESS], 01.01.2000р. позивачем [PERSON], були встановлені та взяті на абонентський облік прилади обліку води, термін повірки яких закінчився 01.05.2009р. 13.07.2012р. були встановлені та взяті на абонентський облік нові прилади обліку води, термін повірки яких - 01.04.2016р. З моменту встановлення нових приладів обліку води, нарахування за послуги централізованого водопостачання та водовідведення здійснюються з урахуванням їх показників. Оскільки чергова повірка повинна бути виконана - 01.04.2016р., вимоги щодо її проведення до позивача з боку відповідача не здійснювалось. Тому посилання позивача є безпідставними та необґрунтованими, а вимога припинити вимагати від нього оплату повірки квартирних приладів обліку води за готівковий рахунок не підтверджується жодним доказом та є такою, що не підлягає задоволенню. Стосовно вимог позивача щодо зобов'язання КП «Харківводоканал» здійснювати обслуговування, ремонт та повірку лічильників за власний кошт, суд не вбачає підставі для задоволення позову в цій частині, оскільки позивачем не вказано та не обґрунтовано яке саме право позивача було порушено комунальним підприємством "Харківводоканал". Також вимога позивача є не конкретизованою, оскільки позивач не зазначає що саме КП "Харківводоканал" повинно обслуговувати та ремонтувати, повіряти (в тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) за свій рахунок. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Таким чином, доводи позивача ніяким чином не підтверджені, є безпідставними, та такими, що не підлягають задоволенню. Згідно ст. 23 Цивільного кодексу України, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних і фізичних страждань, завданих фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. При вирішенні питання про відшкодуванні моральної шкоди підлягає обов'язковому з'ясуванню наявність шкоди, наявність протиправних дій, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправними діями особи, яка завдала шкоду. Розмір відшкодування моральної шкоди, має бути адекватним нанесеній шкоді, тобто позивач був зобов'язаний оцінити шкоду зі вказівкою, з чого саме складаються моральні страждання, які він оцінив у суму 39080 грн. За ч.1 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Судовим розглядом не встановлено фактів порушення прав позивача з боку відповідача та в межах заявлених вимог, тому суд не вбачає підстав для відшкодування моральної шкоди. Стосовно вимог щодо заборони відповідачу здійснювати телефонні дзвінки споживачу без його письмової згоди, суд дійшов висновку про наступне. Згідно ст. 5 Закону України «Про інформацію», кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Згідно ст. 6 вищевказаного Закону, право на інформацію забезпечується обов'язком суб'єктів владних повноважень інформувати громадськість та засоби масової інформації про свою діяльність і прийняті рішення. На підставі ч. 2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець зобов'язаний надавати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру цін/тарифів, норми споживання, режим надання житлово- комунальних послуг, їх споживчі властивості тощо. Отже, надавання інформації КП «Харківводоканал» в телефонному режимі про наявність заборгованості за послуги централізованого водопостачання та водовідведення за особовим рахунком позивача, має інформаційний характер. Разом із тим, суд вважає, що користування відповідачем таким правом, має відбуватись з урахуванням вимог ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» та не містити ознаки агресивної підприємницької діяльності. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed