Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-19 00:00:00

У травні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з указаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до наказу директора Снігурівського районного центру фінансово-господарського обслуговування закладів та установ освіти (далі - Центр ФГО) № 53-к від 31 жовтня 2018 року її прийнято на посаду техніка-будівельника цього підприємства. За розпорядженнями голови Снігурівської райдержадміністрації № 103-к від 23.06.2020 року та № 233-к від 28.12.2020 року на неї також покладено виконання обов"язків директора Центру ФГО відповідно з 24.06.2020 року та з 28.12.2020 року до 6 місяців з доплатою в розмірі різниці між фактичним окладом і посадовим окладом директора вказаного підприємства. Свої трудові обов"язки вона виконує до цього часу та за 2020 рік заробітна плата їй виплачена в повному обсязі. Однак з січня місяця по квітень 2021 року заробітна плата їй не виплачується, фінансування Центру ФГО не здійснюється. Станом на 01 травня 2021 року згідно розрахункових відомостей за січень-квітень 2021 року заборгованість із заробітної плати складає 89388 грн (22347 грн х 4 місяці) з врахуванням обов"язкових податків та платежів. На її звернення з приводу звільнення та розрахунку із заробітної плати відповідачі посилаються на те, що кожний з них не є правонаступником прав та обов"язків колишнього роботодавця. Посилаючись на вимоги ст. 34 Закону України "Про оплату праці" вважає, що вона має право на отримання компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати. Враховуючи викладене, з урахуванням збільшених позовних вимог (а.с.88-89), просить стягнути з відповідачів на її користь 89388,00 грн заробітної плати за період роботи з січня по травень включно 2021 року; зобов`язати відповідачів нарахувати та виплатити компенсацію\~втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати з січня 2021 року по травень 2021 року, а також зобов`язати відповідачів нарахувати та сплатити єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування із заробітної плати за період роботи у січні травні 2021 року та допустити негайне виконання судового рішення. 17 травня 2021 року від відповідача Снігурівської міської ради надійшов відзив на позовну заяву, у якому міський голова просила відмовити у задоволенні позовних вимог щодо стягнення зі Снігурівської міської ради на користь [PERSON] заробітної плати у розмірі 89388 грн за період її роботи у Центрі ФГО протягом січня-квітня 2021 року, посилаючись на те, що заробітна плата безальтернативно має бути стягнута з належного відповідача, тоді як Снігурівська міська рада не є належним відповідачем у справі. Зауважують, що державна реєстрація зміни засновника Центр ФГО не здійснена і на теперішній час засновником цієї комунальної організації, відповідно до інформації, що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, й надалі є Снігурівська районна рада. Наразі Снігурівська районна рада знаходиться в стані ліквідації. Баштанська районна рада як правонаступник Снігурівської районної ради повинна прийняти рішення щодо подальшої діяльності юридичної особи - Центру ФГО, а також забезпечити фінансування цієї комунальної організації, в тому числі й в частині виплати заробітної плати її працівникам (а.с.55-61). 24 травня 2021 року від відповідача Баштанської районної ради надійшов відзив на позовну заяву, у якому голова райради просила відмовити у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з Баштанської районної ради на користь [PERSON] заробітної плати у розмірі 89388 грн за період її роботи у Центрі ФГО протягом січня-квітня 2021 року, посилаючись на те, що Баштанська районна рада не є належним відповідачем у справі. Баштанська районна рада є правонаступником Снігурівської міської рази, однак наразі обмежена у правах виділення коштів на подальше існування або ліквідацію Центру ФГО. Тому вважають, що заборгованість по заробітній платі слід стягнути з Центру ФГО, де працює позивачка (а.с.98-100). Від інших відповідачів відзиви до суду не надходили. В судовому засіданні позивачка та представник позивача уточнили позовні вимоги в частині розміру заборгованості, просили стягнути заборгованість по заробітній платі за період з січня по травень 2021 року в розмірі 55\~279,42 грн. (посадовий оклад та надбавка в розмірі 50% до посадового окладу за п`ять місяців), в іншій частині позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник Баштанської\~районної ради\~в судовому\~засіданні позовні\~вимоги до\~Баштанської районної\~ради не\~ визнала,\~вважає,\~що заборгованість\~по заробітній\~платі підлягає\~стягненню з Центру ФГО в розмірі посадового окладу за п`ять місяців. Представник\~Снігурівської міської\~ради\~в судовому\~засіданні позовні\~вимоги до\~Снігурівської міської\~ради\~ не\~визнав,\~вважає,\~що заборгованість\~по заробітній\~платі підлягає\~стягненню з Центру ФГО. Представник Центру ФГО та представник Баштанської районної державної адміністрації Миколаївської області у судове засіданні не з`явився, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином. Заслухавши пояснення позивачки та її представника, представників відповідачів, дослідивши докази по справі, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що згідно наказу №\~53-к від 31 жовтня 2018 року [PERSON] прийнято на посаду техніка-будівельника Центру ФГО, що підтверджується записами в трудовій книжці позивачки серії [NUMBER] від 11 серпня 1975 року (а.с.16-19). Розпорядженнями Снігурівської районної державної адміністрації Миколаївської області № 103-к від 23 червня 2020 року та № 233-к від 28 грудня 2020 року на [PERSON] покладено обов"язки директора Центру ФГО, відповідно з 24 червня 2020 року та з 28 грудня 2020 року до шести місяців, з доплатою в розмірі різниці між її фактичним окладом і посадовим окладом директора Центру ФГО (а.с.20, 21). Відповідно до п.1.1. статуту Центру ФГО, затвердженого рішенням ХІ сесії Снігурівської районної ради від 15 грудня 2016 року №1 (а.с.8-15), Центр ФГО є комунальним закладом. Засновником (власником) Центр ФГО є Снігурівська районна рада (п.1.2. Статуту, затвердженого рішенням ХІ сесії Снігурівської районної ради від 15 грудня 2016 року №1). Снігурівський районний центр ФГО утримується за рахунок районного бюджету і є бюджетним неприбутковим закладом (п.1.3. Статуту, затвердженого рішенням ХІ сесії Снігурівської районної ради від 15 грудня 2016 року №1). Органом управління майном Центру ФГО є Снігурівська районна державна адміністрація (п. 1.5. Статуту, затвердженого рішенням ХІ сесії Снігурівської районної ради від 15 грудня 2016 року №1). Центр ФГО є юридичною особою, є бюджетним неприбутковим закладом, має самостійний баланс, рахунки в органах державної казначейської служби України (пункти 4.1., 4.2., 4.3. Статуту, затвердженого рішенням ХІ сесії Снігурівської районної ради від 15 грудня 2016 року №1). Постановою Верховної ради України від 17 липня 2020 року №807-ІХ "Про утворення та ліквідацію районів" у Миколаївській області утворено Баштанський район (з адміністративним центром у місті Баштанка) у складі територій Баштанської міської, Березнегуватської селищної, Вільнозапорізької сільської, Володимирівської сільської, Горохівської сільської, Інгульської сільської, Казанківської селищної, Новобузької міської, Привільненської сільської, Снігурівської міської, Софіївської сільської, Широківської сільської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України та ліквідовано Снігурівський район. Правонаступником Снігурівської районної ради, яка ліквідована 08.06.2021 року, відповідно до Закону України від 17.11.2020 року №1009-ІХ "Про внесення змін до деяких законів України щодо впорядкування окремих питань організації та діяльності органів місцевого самоврядування і районних державних адміністрацій" є Баштанська районна рада. Рішенням четвертої сесії восьмого скликання Баштанської районної ради за № 10 від 17 лютого 2021 року "Про безоплатну передачу установ, закладів, майна (майнових прав) зі спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Снігурівського району Миколаївської області, ліквідованого постановою Верховної Ради України від 17 липня 2020 року №807-IX "Про утворення та ліквідацію районів", у комунальну власність новоутворених територіальних громад Миколаївської області", вирішено, крім іншого, передати безоплатно зі спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Снігурівського району Миколаївської області, ліквідованого постановою Верховної Ради України від 17 липня 2020 року №807-ІХ "Про утворення та ліквідацію районів", у комунальну власність Снігурівської міської територіальної громади Баштанського району Миколаївської області у особі Снігурівської міської ради Снігурівський районний центр фінансово-господарського обслуговування закладів та установ освіти та його майно, необоротні активи, незавершені капітальні інвестиції, малоцінні та швидкозношувальні предмети, матеріали та інші цінності (а.с.69-72). Рішенням Снігурівської міської ради за №16 від 30 березня 2021 року "Про відмову в прийнятті зі спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Снігурівського району в особі Баштанської районної ради у комунальну власність Снігурівської міської територіальної громади в особі Снігурівської міської ради Снігурівського районного центру фінансово-господарського обслуговування закладів та установ освіти та Снігурівської централізованої бухгалтерії з обслуговування культурно-освітніх закладів", відмовлено в прийнятті зі спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Снігурівського району Миколаївської області, ліквідованого постановою Верховної Ради України від 17 липня 2020 року №807-ІХ "Про утворення та ліквідацію районів", в особі Баштанської районної ради у комунальну власність Снігурівської міської територіальної громади в особі Снігурівської міської ради Снігурівського районного центру фінансово-господарського обслуговування закладів та установ освіти (а.с.73-74). Рішенням Баштанської районної ради №16 від 14 квітня 2021 року припинено дію рішення районної ради від 17 лютого 2021 року (а.с.67-68). Рішенням Баштанської районної ради № 23 від 30 червня 2021 року: - прийнято у комунальну власність Баштанської районної ради зі спільної власності територіальних громад міста, сіл, селищ Снігурівського району Миколаївської області, ліквідованого постановою Верховної Ради України від 17 липня 2020 року № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів», юридичну особу Центр ФГО; - змінено засновника Центру ФГО зі Снігурівської районної ради Миколаївської області (Миколаївська обл.., Баштанський район, м. Снігурівка, вул.. Центральна, 72, код ЄДРПОУ 25379101) на Баштанську районну раду Миколаївської області (Миколаївська обл.., Баштанський район, м. Баштанка, вул.. героїв Небесної Сотні, 37, код ЄДРПОУ 24789498); - змінено назву Центру ФГО з «Снігурівського районного центру фінансово-господарського обслуговування закладів та установ освіти» Снігурівської районної ради Миколаївської області» на «Снігурівський центр фінансово-господарського обслуговування закладів та установ освіти» Баштанського району Миколаївської області»; - внесено зміни до статут Центру ФГО та затверджено статут в новій редакції (а.с. 132-133). \~ \~ \~ \~Рішенням Баштанської районної ради № 24 від 30 червня 2021 року прийнято рішення про ліквідацію Центру ФГО та про призначення комісії з ліквідації (а.с. 134-135). \~ \~ \~ \~Відповідно до п.1.1. статуту Центру ФГО, затвердженого рішенням сесії Баштанської районної ради від 30 червня 2021 року №23 (а.с.142-151), Центр ФГО є комунальним закладом. Засновником (власником) Центр ФГО є Баштанська районна рада (п.1.2. Статуту, затвердженого рішенням сесії Баштанської районної ради від 30 червня 2021 року №23). Снігурівський районний Центр ФГО утримується за рахунок районного бюджету і є бюджетним неприбутковим закладом (п.1.3. Статуту, затвердженого рішенням сесії Баштанської районної ради від 30 червня 2021 року №23). Органом управління майном Центру ФГО є Баштанська районна рада (п.1.4. Статуту, затвердженого рішенням сесії Баштанської районної ради від 30 червня 2021 року №23 Центр ФГО є юридичною особою, є юридичною особою неприбутковою організацією, має самостійний баланс, рахунки в органах державної казначейської служби України (пункти 4.1., 4.2., 4.3. Статуту, затвердженого рішенням сесії Баштанської районної ради від 30 червня 2021 року №23). З січня 2021 року по теперішній час позивачка продовжує працювати в Центрі ФГО та виконувати посадові обов`язки, про що свідчать табелі обліку використання робочого часу (а.с.36-39), однак разом з тим заробітну плату за вказаний період останній не виплачено, що також не заперечувалось сторонами в судовому засіданні. Частиною 1\~ст.1 Закону України "Про оплату праці"\~встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до\~статті 43 Конституції України\~кожен має право на працю; кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до частини першої\~статті 94 Кодексу законів про працю України\~заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. Згідно зі\~ ст.115 КЗпП України\~ заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але нерідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується на передодні. Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника. Заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки. Відповідно до\~статті 21 Закону України "Про оплату праці" \~працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до ст.15 Закону України "Про оплату праці" форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною, галузевими (міжгалузевими) і територіальними угодами. Як встановлено в ході судового розгляду, з 28 грудня 2020 року позивачка виконує обов`язки директора Центру ФГО. Згідно штатного розпису Центру ФГО на 01.01.2021 рік, посадовий оклад директора становить 7449,00 грн (а.с.35). Таким чином, на користь позивача підлягає стягненню розмір посадового окладу в розмірі 7449,00 грн за період з січня по травень 2021 року в загальному розмірі 37\~245,00 грн. З витягу з Протоколу №23 засідання президії Снігурівського районного комітету Профспілки від 04.01.2021 року вбачається, що президія постановила з метою диференціації заробітної плати та за зразкове виконання службових обов`язків, досягнення високої якості роботи, за складність виконуваної роботи, погодити встановлення надбавки до посадового окладу у межах фонду оплати праці з 01.01.2021 року у розмірі згідно наказу. При цьому в протоколі зазначено, що голова районного комітету, повідомив присутніх, що в межах фонду оплати праці працівникам Центру ФГО можна встановити надбавки згідно наказу Міністерства освіти і науки України №557 від 26.09.05 р. "Про впорядкування умов оплати праці та затвердження схем тарифних розрядів працівників навчальних закладів, установ освіти на наукових установ" за складність, на напруженість у роботі, з метою забезпечення диференціації заробітної плати працівників з січня 2021 року (а.с.140). Наказом №1-к від 04 січня 2021 року в.о. директора Центру ФГО [PERSON] установлено надбавку за складність, напруженість у роботі до посадового окладу в межах фонду оплати праці з 01.01.2021 року в розмірі 50%, (а.с.138). Вказаним наказом в.о. директора Центру ФГО було встановлено надбавку в т.ч. і собі. Однак, відповідно до п. 6.6.2. Статуту Центру ФГО, затвердженого рішенням ХІ сесії Снігурівської районної ради від 15 грудня 2016 року №1, До повноважень Снігурівської районної державної адміністрації належать, зокрема, встановлення надбавок та доплат до посадового окладу, премій директору Центру ФГО, в межах, передбачених діючим законодавством. Статутом Центру ФГО, затвердженого рішенням ХІ сесії Снігурівської районної ради від 15 грудня 2016 року №1, не передбачено право директора Центру ФГО встановлення собі будь-яких доплат, надбавок та премій, в тому числі і за погодженням з профспілковими організаціями. Таким чином, позивачка як в.о. директора Центру ФГО не мала права встановлювати собі надбавку, підписавши наказ №1-к від 04 січня 2021 року, яким в.ч. встановила собі надбавку, вийшла за межі своїх повноважень, в зв`язку з чим сума встановленої їй надбавки в розмірі 50% до посадового окладу не підлягає стягненню. Щодо нарахування та виплати компенсації втрати частини заробітної плати, у зв`язку з порушенням строків її виплати суд зазначає наступне. Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані\~Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати"\~\~№ 2050-ІІІ від 19 жовтня 2000 року\~(далі - Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України № 159 від 21 лютого 2001 року\~(далі - Порядок № 159). Згідно з нормами статей\~1,\~2 Закону № 2050-ІІІ\~підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому\~Законі\~слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. У відповідності до\~статті 3 Закону № 2050-ІІІ\~сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але невиплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). За приписами\~статті 4 Закону № 2050-ІІІ\~виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Пунктом 2 Порядку № 159 передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року. Згідно з п. 3 Порядку № 159 компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема, соціальні виплати (допомога сім`ям з дітьми, державна соціальна допомога інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, допомога дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо). Отже, основною умовою для виплати громадянину компенсації, передбаченої\~статтею 2 Закону № 2050-ІІІ\~та Порядком № 129, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата). Верховний Суд у постанові від 16 квітня 2020 року у справі №\~200/11292/19-а дійшов правового висновку про те, що системний аналіз наведених вище положень дає змогу дійти висновку, що основними умовами для виплати суми компенсації є: порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії, страхових виплат) та виплата нарахованих доходів. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу. Таким чином, враховуючи вищезазначене, вимоги позивачки в частині нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до\~ст. 253 КЗпП України\~особи, які працюють за трудовим договором (контрактом) на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання або у фізичної особи, підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню. Відповідно до п.1 ч.1 ст.7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі Закону) базою нарахування єдиного внеску для підприємств, установ та організацій, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, є сума нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до\~Закону України "Про оплату праці". Згідно з ч. 9 ст. 9 Закону обчислення і сплата єдиного внеску за працівників, які працюють на підприємствах, в установах та організаціях, здійснюються роботодавцями за рахунок сум, на які внесок нарахований. Положеннями ч.2, 4, 5, 8 ст. 9 Закону передбачено, що обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього\~Закону\~нараховується єдиний внесок. Обчислення єдиного внеску за минулі періоди здійснюється виходячи з розміру єдиного внеску, що діяв на день нарахування (обчислення, визначення) заробітної плати (доходу), на яку відповідно до цього\~Закону\~нараховується єдиний внесок. Сплата єдиного внеску здійснюється виключно у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки територіальних органів Пенсійного фонду, відкриті в органах Державного казначейства України для його зарахування. Платники єдиного внеску зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом. При цьому платники, зазначені у п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов`язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників авансові платежі). Винятком є випадки, якщо внесок, нарахований на ці виплати, вже сплачений у строки, встановлені абзацом першим цієї частини, або за результатами звірення платника з територіальним органом Пенсійного фонду за платником визнана переплата єдиного внеску, сума якої перевищує суму внеску, що підлягає сплаті, або дорівнює їй. Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі. При цьому фактичним отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення) вважається отримання відповідних сум готівкою, зарахування на рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, отримання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей у рахунок зазначених виплат, фактичне здійснення з таких виплат відрахувань згідно із законодавством або виконавчими документами чи будь-яких інших відрахувань. Базовим звітним періодом є календарний місяць. Водночас, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 12 Закону "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" Пенсійний фонд України відповідно до покладених завдань, зокрема, формує та веде реєстр (облік) застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. З огляду на викладене, враховуючи вимоги закону, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги в частині нарахування єдиного\~внеску на\~загальнообов`язкове\~державне соціальне\~страхування також підлягають задоволенню. Позивачка у позовній заяві просить стягнути з відповідачів заробітну плату та зобов`язати відповідачів нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати,\~зобов`язати нарахувати та сплатити єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування із заробітної плати. Відповідно до частини першої\~статті 176 ЦК України\~держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади не відповідають за зобов`язаннями створених ними юридичних осіб, крім випадків, встановлених законом. Нормами\~ЦК України\~передбачено, що територіальні громади діють у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин - можуть створювати юридичні особи публічного права (комунальні підприємства, спільні комунальні підприємства, навчальні заклади тощо) у випадках та в порядку, встановлених\~Конституцією України\~та законом. Водночас територіальні громади не відповідають за зобов`язаннями створених ними юридичних осіб, крім випадків, встановлених\~законом, а юридичні особи, створені територіальними громадами, у свою чергу, не відповідають за зобов`язаннями відповідно територіальних громад. Підстави та умови субсидіарної відповідальності визначаються положеннями\~статті 619 ЦК України. За загальним змістом цієї норми субсидіарна відповідальність повинна бути передбачена договором або\~законом, така відповідальність настає за умови пред`явлення вимоги до основного боржника та його відмовою від задоволення вимог кредитора або не надсилання відповіді у розумний строк про задоволення вимоги. Тобто, виходячи зі змісту вказаної норми, підставою для застосування субсидіарної відповідальності для засновників таких юридичних осіб має бути виключно пряма вказівка\~закону\~або договору. Чинним трудовим законодавством солідарна відповідальність у трудових спорах за вимогами, визначеними позивачем до відповідачів, не передбачена. З огляду на те, що Баштанська районна рада, Снігурівська міська рада, Баштанська районна державна адміністрація не є роботодавцем, з яким позивачка перебуває у трудових відносинах, а Центр ФГО є юридичною особою, фінансується за рахунок районного бюджету, суд дійшов висновку про безпідставність вимог позивача до Баштанської районної ради, Снігурівської міської ради та Баштанської районної державної адміністрації. Зазначене узгоджується з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року у справі №711/3288/17-ц (провадження №61-25288сво18). Таким чином, належним відповідачем у справі є Центр ФГО. Відповідно до ч.1\~ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У відповідності до п.1 ч.1\~ст.5 ЗУ "Про судовий збір", від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Згідно з ч.6\~ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Виходячи з цього, на підставі\~ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн. Відповідно до\~ст. 430 ЦПК України, суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення суду в частині присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. В іншій частині позову слід відмовити. На підставі викладеного, ст. 43 Конституції України,ст.ст.1,15,21 Закону України "Про оплату праці", ст.ст.1-4\~Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати",\~\~ст.ст.4 , 7 Закону України\~ "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" \~та

Outcome: partial