Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

В грудні 2014 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про стягнення з [PERSON] аліментів на її користь на утримання неповнололітньої доньки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі розмірі 2000 грн. починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, мотивуючи тим, що відповідач кошти на утримання дитини дає нерегулярно та в досить малих розмірах, однак донька вже досягла сімнадцятирічного віку та потребує значних витрат на одяг, харчування, засоби гігієни, відвідування різних розважальних закладів,отримання різного роду послуг. В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач проти позову заперечував, вказував на те, що при розлучені з [PERSON] було ухвалено, що матеріальне забезпечення буде відбуватись за взаємною згодою сторін згідно ст. 181 СК України, що і відбувалось регулярно, однак заносити гроші у відповідача не завжди була можливість, він попросив позивача відкрити картковий рахунок, на який щомісяця перераховував кошти. За 2014 рік відповідачем було перераховано приблизно 8 тисяч гривень, а також на протязі 17 років сплачуються комунальні послуги, оскільки дочка прописана на житлову площу [PERSON] зв'язку з погіршенням матеріального становища відповідач просив врахувати дані обставини викладені ним в запереченні. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з жовтня 1996 року (а.с. 9); від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO] (а.с. 10). 12 грудня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м.Києва шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 1203, відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 11). Судом встановлено, що неповнолітня донька сторін проживає з матір'ю в квартирі [ADDRESS], згідно довідки № 6606 виданою КП «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду Святошинського району м.Києва» ЄРРЦ Філія № 805, 806 (а.с. 12). Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п. 2 ст. 182 СК Українимінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"роз'яснено, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження"він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК Українирегулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції Українибатьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства"визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Як вбачається зі змісту позовної заяви та пояснень сторін, відповідач не належним чином виконує свої обов'язки по утриманню доньки, також відповідач перебуває у скрутному матеріальному становищі. А тому суд, відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, з урахуванням обставин визначених в ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України, а саме: стану здоров'я та матеріального становища дитини, стану здоров'я та матеріального становища платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, зважаючи, що у відповідача скрутне матеріальне становище, суд вважає за необхідне зменшити розмір частки аліментів до ?, що підлягає стягненню з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно на користь позивачки. Вказана позиція суду узгоджується з позицією Верховного суду України викладену в п. 17 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Крім того, згідно ст.88 ЦПК України, з відповідача у дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243, 60 грн., оскільки при зверненні до суду з вищезазначеною заявою позивач була звільнена від сплати судових витрат. На підставі ст.180, 181, 182, 183, 184 Сімейного кодексу України та

Outcome: partial