Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-08 00:00:00

В позові до суду позивачка вказала наступне: [INFO] року близько 21 год. 30 хв. на автошляху Київ - Харків, що на території Яготинського району Київської області, відбулося зіткнення автомобіля «Ауді-100», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], який рухався у напрямку м.Києва, з автомобілем «ТАТА» реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON]. В результаті дорожньо-транспортної пригоди, пасажири автомобіля «Ауді-100» [PERSON] та [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень померли на місці пригоди. В зв'язку з цим, було порушено кримінальну справу, яка знаходиться на розгляді в Яготинському районному суді Київської області, та в рамках кримінальної справи її було визнано потерпілою, так як вона є матір'ю [PERSON], який загинув [INFO] року. В зв'язку із смертю її сина в іншому місті, нею понесені значні витрати на перевезення його тіла до рідного дому. Крім того, під час поховання, нею було дотримано звичаї, притаманні на території їхнього проживання та понесено витрати на загальну суму 15 920 гривень. Крім того, на спорудження надгробного пам'ятника нею було витрачено 25 000 гривень. Під час скоєння ДПТ, у якій заподіяно її сину - [PERSON] - тяжкі тілесні ушкодження, від яких настала його смерть, цивільно-правова відповідальність відповідача - [PERSON] - була застрахована у КМД НАСК «Оранта», що підтверджується полісом АА №7381138 від 22.04.2012 року. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілих, відповідно до даного страхового полісу, становить 100 000 (сто тисяч) гривень на одного потерпілого відповідно до п.9.3. ч.9 . ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». А тому, саме відповідачі - Національна Акціонерна Страхова Компанія «Оранта» - має нести відповідальність по відшкодуванню матеріальних витрат, пов'язаних із ритуальними послугами та похованням [PERSON] В силу ч. 27.4. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик здійснює відшкоду вання особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятка, за умови надання страховику документів, що підтверджують такі витрати, та пред'явлення оригіналу свідоцтва про смерть. У разі смерті потерпілого, особи, які взяли на себе витрати з його поховання, мають право на відшкодування таких витрат (п. 27.1 ст. 27 Закону № 1961-ІУ). При цьому під витратами на поховання маються на увазі витрати на забезпечення комплексу заходів та обов'язкових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом у могилу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Відшкодування шкоди, пов'язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди, життю, здоров 'ю, майну третьої особи. Згідно п. 27.2. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик здійснює відшко дування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Статтею 1200 ЦК України передбачено, що у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відповідно до п. 8 Закон України "Про Державний бюджет України на 2013 рік" розмір мінімальної заробітної плати на [INFO] року становила 1147 грн. Так як на утриманні мого сина - [PERSON], який загинув [INFO] року, перебував його син (мій онук) - [PERSON] , то я вважаю, що НАСК «Оранта», повинна відшкодувати шкоду на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України та сплатити [PERSON] страхове відшкодування, яке становить 41 292 гривень (36Х 1147 грн). Відповідно ст. 27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). В свою чергу, вона разом із сім'єю пережили і продовжуємо переживати сильні душевні та моральні страждання, психологічне потрясіння, завдані трагічною загибеллю під час ДТП єдиного сина та батька її неповнолітнього онука. Вони перенесли величезне душевне страждання та нервове потрясіння, втрату в інтересі до життя та постійно відчувають нестерпний глибокий душевний біль, який напевно ніколи їх не покине. Це призвело до значного погіршення психічного стану, адже передчасна та раптова загибель рідної людини, є подією, що не може не залишити сліду в душі. Вона тривалий час перебувала у стані депресії, намагалася відійти від реальності та забути про болючу втрату. Однак, біль та страждання повертаються знову й знову. Смерть сина для неї та всієї їхньої родини стала важкою та непоправною втратою. З моменту трагедії вона постійно переживає моральні страждання. Її не покидає відчуття власної бездіяльності, що не змогла в потрібний час захистити свого сина. Трагедія, в результаті якої вона втратила сина, та її неповнолітній онук батька, назавжди залишить глибокий біль, моральні та душевні переживання, що неабияк перешкоджає вести активне особисте функціонування. Згідно із ч. 2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім 'єю. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров' я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Пунктом 22.3. ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 Цивільного кодексу України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю, визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього Закону. Таким чином розмір моральної шкоди, яку повинен сплатити відповідач - НАСК «Оранта» - становить 5000 гривень. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, згідно зі ст. 1194 ЦК України, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати. Згідно із ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Володілець джерела підвищеної небезпеки несе відповідальність за шкоду, яка є наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини володільця джерела підвищеної небезпеки у її заподіянні. На володільця джерела підвищеної небезпеки не може бути покладено обов'язок з відшкодування такої шкоди лише в разі, якщо буде встановлено, що вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Враховуючи характер та обсяг її та її неповнолітнього онука душевних та моральних страждань, характеру немайнових втрат, розмір моральної школи, яку заподіяв [PERSON] - вона оцінює в розмірі 200 000 грн. Просила: Стягнути з Національної Акціонерної Страхової Компанії «Оранта» на користь [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 40 920 гривень. Стягнути з Національної Акціонерної Страхової Компанії «Оранта» на користь [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 41 292 гривні. Стягнути з Національної Акціонерної Страхової Компанії «Оранта» на користь [PERSON] та [PERSON] моральну шкоду у розмірі 5 000 гривень Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 100 000 гривень. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 100 000 гривень. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, так як відбуває покарання в місцях позбавлення волі, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Представник відповідача- НАСК» Оранта» в судове засідання не з»явився, позов не визнав, в запереченні на позовні вимоги вказав наступне: Відповідно до ст. 27.4. ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, за умови надання страховику документів, що підтверджують такі витрати, та пред'явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Таким чином загальний розмір страхового відшкодування витрат на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника не може перевищувати 13 764 грн. Відповідно до ст. 2 Закону України "Про поховання та похоронну справу", поховання померлого - це комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Наведене однозначно свідчить про те, що церемонія поминання не відноситься до поховання. Більше того, зі змісту абзаців 8, 9 та 10 статті другої Закону України "Про поховання та похоронну справу" випливає, що церемонія поховання та церемонія поминання є зовсім різними поняттями. Таким шляхом пішла і судова практика. Зокрема, Верховний Суд України в своїй ухвалі від 29.09.2010 по справі № 6-353ІбсвЮ вказав, що "Понесені на організацію поминального обіду затрати не відносяться до витрат з поховання, які відповідно до Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів " відшкодовує страховик." Щодо суми страхового відшкодування утриманцям потерпілого. Відповідно до ст.27.2. ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Таким чином, враховуючи наявні матеріали справи, сума страхового відшкодування на користь [PERSON] в розмірі 41 292 грн. є обґрунтованою. Однак, в матеріалах позовної заяви, наданої відповідачеві, відсутні будь які докази того, що [PERSON], 1995 року народження (повнолітній на час настання ДТП) є утриманцем (безробітним, непрацездатним, матеріально залежним) потерпілого. Додатково зауважимо, дійсно, згідно статті 22 Закону «При настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи». Відповідно до статті 6 Закону «Страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором». Однак, в матеріалах позовної заяви, наданої відповідачеві, відсутні будь які докази того, що страхувальник - [PERSON] є винним у ДТП, що мало місце [INFO] року близько 21 години 30 хвилин на автошляху Київ - Харків за участю автомобіля «Ауді» д.н.з. [NUMBER] та автомобіля ТАТА д.н.з. [NUMBER]. Враховуючи вищевикладене, зокрема відсутність доказів вини страхувальника, ВАТ НАСК «Оранта» не має законної можливості та підстав для сплати страхового відшкодування та вважає позовні вимоги необгрунтованими. В судовому засіданні встановлено наступне: [INFO] року близько 21 год. 30 хв. на автошляху Київ - Харків, що на території Яготинського району Київської області, відбулося зіткнення автомобіля «Ауді-100», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], який рухався у напрямку м.Києва, з автомобілем «ТАТА ЛПТ6ІЗ» реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON]. В результаті дорожньо-транспортної пригоди, пасажири автомобіля «Ауді100» [PERSON] та [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень, померли на місці пригоди. Вироком Яготинського районного суду Київської області від 24.04. 2014 року, в даному ДТП винним визнано водія автомобіля «Ауді-100» [PERSON] / На даний час вирок в законну силу не вступив /.По даній справі, її визнано потерпілою, так як вона є матір»ю загиблого під час ДТП [PERSON] Станом на [INFO] року / на час скоєння ДТП /, цивільно-правова відповідальність відповідача - [PERSON] - була застрахована у КМД НАСК «Оранта», що підтверджується полісом АА №7381138 від 22.04.2012 року. В силу ч. 27.4. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик здійснює відшкоду вання особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятка, за умови надання страховику документів, що підтверджують такі витрати, та пред'явлення оригіналу свідоцтва про смерть. У разі смерті потерпілого, особи, які взяли на себе витрати з його поховання, мають право на відшкодування таких витрат (п. 27.1 ст. 27 Закону № 1961-ІУ). При цьому під витратами на поховання маються на увазі витрати на забезпечення комплексу заходів та обов'язкових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом у могилу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Відшкодування шкоди, пов'язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди, життю, здоров 'ю, майну третьої особи. Згідно п. 27.2. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик здійснює відшко дування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. В зв'язку із смертю [PERSON] в іншому місті, матір»ю останнього були понесені витрати на перевезення його тіла до рідного дому. Крім того, під час поховання, позивачкою було дотримано звичаї, притаманні на території її проживання та понесені витрати на загальну суму 15 920 гривень. / а.с. 13/. Крім того, на спорудження надгробного пам'ятника позивачкою було витрачено 25 000 гривень./ а.с. 12 / Відповідно до ст. 2 Закону України "Про поховання та похоронну справу", поховання померлого - це комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Наведене однозначно свідчить про те, що церемонія поминання не відноситься до поховання. Зі змісту абзаців 8, 9 та 10 статті 2-ої Закону України "Про поховання та похоронну справу" випливає, що церемонія поховання та церемонія поминання є зовсім різними поняттями. В зв»язку з цим, із витрат понесених позивачкою в зв»язку і з похованням сина, необхідно виключити вартість поминального обіду в розмірі 4000 грн. Таким чином, розмір стягнень пов»язаних з похованням [PERSON] буде складати; 36 9020 грн / 25000 грн. + 11920 грн /. Щодо вимог позивачки в частині стягнення матеріальної шкоди з НАСК « Оранта» в розмірі 36920 грн. В силу ст.. 1200 ЦК України, у разі смерті потерпілого, право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. На день смерті [PERSON], його мати / позивачка / була та на даний час є працездатною особою, не перебувала на утриманні свого сина, догляд за дітьми, братами, сестрами померлого до досягнення ними 14 -го віку, не здійснювала. Тому в частині вказаний вимог, необхідно відмовити. Відповідно до ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати. Щодо вимог позивачки в частині стягнення коштів на користь її внука [PERSON], в зв»язку із смертю батька останнього, а її сина [PERSON] Як видно із копії свідоцтва про народження, [PERSON] [INFO], на день смерті свого батька досяг 18 річного віку, а тому був повнолітнім. Вимоги позивачки в частині стягнення коштів на користь повнолітнього [PERSON], є безпідставні, так як будучи повнолітнім він сам має право звернутися до суду з позовом про стягнення кошті, в зв»язку із смертю батька. Тому в цій частині вимог позивачки, необхідно відмовити. Щодо вимог позивачки в частині стягнення моральної шкоди. Відповідно ст. 27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Згідно із ч. 2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім 'єю. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров' я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Пунктом 22.3. ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 Цивільного кодексу України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю, визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього Закону. Таким чином розмір моральної шкоди, яку повинен сплатити НАСК «Оранта», становить 5000 гривень. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, згідно зі ст. 1194 ЦК України, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Згідно із ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Володілець джерела підвищеної небезпеки несе відповідальність за шкоду, яка є наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини володільця джерела підвищеної небезпеки у її заподіянні. На володільця джерела підвищеної небезпеки не може бути покладено обов'язок з відшкодування такої шкоди лише в разі, якщо буде встановлено, що вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. В силу вимог п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року за №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», оскільки положення щодо захисту права власності поширюється також на особу, яка хоч і не є власником, але володіє майном на праві повного господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором, така особа також вправі вимагати відшкодування шкоди, заподіяної цьому майну. Преамбула до Загальної Декларації прав людини закріплює положення про те, що визнання гідності, властивої всім членам людської сім'ї, і рівних та невід'ємних їх прав є основою свободи, справедливості та загального миру. Преамбула до Міжнародного пакту про економічні, соціальні та культурні права проголошує, що всі права людини «випливають із властивої людській особі гідності». В силу п.п.9, 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При заподіянні особі моральної шкоди обов'язок по її відшкодуванню покладається на осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Враховуючи характер та глибину моральних с страждань п позивачки в зв»язку із трагічною смертю свого сина, суд оцінює моральну шкоду в розмірі 55 тисяч, із яких; 5 тисяч грн. стягуються із НАСК « Оранта», а 50 тисяч грн. із винної особи- [PERSON]

Outcome: approved