Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

В лютому 2014 року [PERSON] звернувся в суд з вищевказаним позовом. Позовні вимоги мотивовано тим, що 21.11.1983 року [PERSON] згідно ордеру № 2093 отримав право на заселення однокімнатної квартири [ADDRESS], загальною площею 32,5кв.м. та житловою площею 17,07кв.м. Після отримання ордеру позивач вселився в дану квартиру і до цього часу постійно проживає та зареєстрований в ній. Тому на ім'я позивача був відкритий окремий особовий рахунок [NUMBER] і він є квартиронаймачем даної квартири. Окрім нього у вказаній квартирі зареєстрована колишня дружина [PERSON], з якою він зареєстрував шлюб в 1987 році, після чого вона на правах члена сім'ї наймача, за його згодою заселилась в спірну квартиру та 02.10.1987 року була прописана в ній. Проте спільне життя між сторонами не склалося та шлюб фактично розпався в 2000 році, після чого відповідач забрала з квартири всі свої речі та повернулася на попереднє місце проживання в с. Обозівку та проживає там на даний час. 07.03.2007 року рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці було розірвано шлюб між сторонами. Відповідач з 2000 року в квартирі не проживає, своїх особистих речей в ній не зберігає, участі в утриманні квартири, оплати комунальних послуг не бере, квартирою не цікавиться, тому всі обов'язки пов'язані з утриманням даного жотлового приміщення покладені лише на позивача. В зв'язку з цим позивач вважає, що відповідач втратив право користування житловою площею в даній квартирі та у відповідності до ст.71, 72 ЖК України просить визнати її такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивач позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просив визнати [PERSON] особою, яка втратила право користування квартирою [ADDRESS]. Також додав, що на даний час невідомо, де проживає відповідач та не заперечив проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явилась з невідомих причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. За таких обставин у відповідності до ст. 224 ЦПК України, суд розглянув справу у її відсутність на підставі наявних у справі доказів, ухваливши заочне рішення, оскільки представник позивач не заперечив проти такого порядку вирішення спору. Вислухавши пояснення представника позивача, свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ордера № 2093, виданого 21.11.1983 року виконавчим комітетом міської ради народних депутатів, [PERSON] надано право на вселення в квартиру [ADDRESS] (а.с. 37). Відповідно до особового рахунку [NUMBER] ТОВ "Бокуд 1" квартира [ADDRESS] є державною власністю, її квартиронаймачем є [PERSON], на його ж ім'я відкрито особовий рахунок. Також з вказаного рахунку вбачається, що у вказаній квартирі, крім [PERSON], зареєстрована також дружина [PERSON] (а.с. 3). Так, судом встановлено, що згідно рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 07.03.2007 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 5). З довідки № 2377 приватного підприємства "Бокуд" від 15.10.2013 року судом встановлено, що в квартирі за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). З акту ПП "Бокуд" від 15.10.2013 року вбачається, що відповідач [PERSON] в квартирі [ADDRESS], не проживає з 2000 року по теперішній час (а.с. 4). Підтверджено даний факт в судовому засіданні показами свідків [PERSON] та [PERSON], які є сусідами сторін. Згідно листа виконавчого комітету Вінницької міської ради від 02.04.2014 року, судом встановлено, що квартира [ADDRESS] перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Вінниці та фізичні особи, які зареєстровані та постійно проживають у даній квартирі до виконавчого комітету ВМР із заявою про приватизацію даної квартири не зверталися (а.с. 38). Крім того, з відповіді Вінницького міського відділу УМВС України у Вінницькій області від 03.04.2014 року, суд вбачає, що за період з 2011 по 2014 роки гр. [PERSON] до них не зверталася з заявами щодо порушення її житлових прав (а.с.35). З аналізу вищевикладеного, суд приходить до висновку, що правовідносини, які склались між сторонами є відносинами з приводу користування жилими приміщеннями в будинках державного житлового фонду, оскільки квартира [ADDRESS] не приватизована, та для їх врегулювання підлягають застосуванню норми ст. 71, 72 ЖК України. За змістом ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приіщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України особа визнається такою, що втратила право користування жилим приміщенням, якщо вона відсутня в ньому понад встановлені строки. Приймаючи до уваги, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт відсутності відповідача у квартирі [ADDRESS] понад встановлені законом строки, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved