Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із вказаним позовом до відділу культури, національностей та релігій Косівської районної державної адміністрації про вирішення індивідуального трудового спору, мотивуючи свої вимоги тим, що вона з 1990 року перебуває у трудових відносинах з відділом культури, національностей та релігій Косівської РДА. Працювала на посадах завідуючої та директора Рожнівського будинку культури ім. І. Франка. 22 серпня 2016 року переведена на контрактну форму трудових відносин, яку продовжено до 22 серпня 2018 року. У грудні 2017 року керівництвом відділу культури її повідомлено, що з січня 2018 року вона буде працювати на тій же посаді, але вже в Рожнівській обєднаній територіальній громаді Косівського району, оскільки відповідно до рішення Косівської районної ради від 21 грудня 2017 року Рожнівський будинок культури ім. І. Франка передано з підпорядкування відділу культури, національностей та релігій Косівської РДА до Рожнівської сільської ради об'єднаної територіальної громади. Після 1 січня 2018 року вона продовжувала виконувати свої трудові обов'язки - директора Рожнівського будинку культури ім. І.Франка. Заробітну плату з цього часу їй нараховує та виплачує Рожнівська сільська рада ОТГ. В лютому 2018 року вона звернулася до відділу культури, національностей та релігій Косівської РДА про виплату їй компенсації за невикористані щорічні основні відпустки за період роботи 2013-2017 роки. Однак, відповідач своїм листом від 02 березня 2018 року повідомив її, що їй необхідно звернутися до Рожнівської сільської ради ОТГ. 15 березня 2018 року вона звернулася з цього приводу до Рожнівської ОТГ і 20 березня 2018 року дано відповідь про те, що бухгалтерська документація з нарахування компенсації за невикористанні нею відпустки та особова кадрова справа не передані до Рожнівської сільської ради ОТГ. Також їй повідомлено, що жодних коштів від відділу культури на компенсацію за невикористані нею щорічні відпустки до Рожнівської ОТГ не перераховано. Таким чином, відповідач не нарахував та не виплатив їй компенсації за невикористані нею щорічні основні відпустки за період роботи у відповідача з 20.02.2013 року по 31.12.2017 року, в розмірі 10389,44 гривень. Тому вважає, що відповідач умисно порушив її право на компенсацію за невикористані щорічні основні відпустки та умисно не їх виплачує. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги з підстав викладених в позовній заяві, пояснила, що станом на час розгляду справи відповідачем виплачено їй частково суму компенсації за невикористані нею щорічні основні відпустки за період роботи у відповідача з 20.02.2013 року по 31.12.2017 року, а саме в розмірі 8447,04 грн. Просить позов задоволити. Представник відповідача відділу культури, національностей та релігій Косівської районної державної адміністрації в особі начальника відділу [PERSON] вимоги позову заяперечив, подав суду письмові пояснення. В судовому засіданні представник [PERSON] доповнила, що протягом 2015-2017 років [PERSON] надавалися відпустки згідно поданих заяв та графіків відпусток. Відповідно до рішення Косівської районної ради від 21.12.2017 року №388-12/2017 «Про передачу бюджетних установ- закладів культури та рухомого майна у власність Рожнівської сільської об»єднаної територіальної громади». Відбулась зміна власника, з відділу культури національностей та релігій на Рожнівську ОТГ, тому відповідно до ч. 4 ст. 36 Кодексу законів про працю дія трудового договору з працівниками закладів культури, які перейшли у власність обєднаних територіальних громад, продовжується, жодних наказів (звільнення, переведення, переміщення працівників) не видавалося, записи у трудову книжку про звільнення не вносяться. Відділ культури передав по Акту передачі штатних одиниць та кадрових документів по клубних установах, бібліотеках та дитячій музичній школі с. Рожнів, с. Кобаки, с. Хімчин, до Рожнівської ОТГ особові справи, особові картки форми П-2 (відпустки) та трудові книжки працівників закладів культури. А тому норма п. 5 ч. 1 ст. 36 КЗпП (звільнення в порядку переведення) для врегулювання трудових відносин з працівниками закладів культури не застосовується і всі заборгованості по наданню відпусток та виплат компенсацій за невикористані відпустки повинно бути виплачено Рожнівським ОТГ Косівського району. Просить в позові відмовити. Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, відповідно до копії трудової книжки [PERSON], [INFO], заповненої 18.12.1968 року (а.с.6-7), позивачка з 20.02.1990 року по 01.01.2018 року перебувала в трудових відносинах з відділом туризму і культури Косівської РДА. Відповідно до рішення Косівської районної ради від 21.12.2017 року № 388-12/2017 "Про передачу бюджетних установ - закладів культури та рухомого майна у власність Рожнівської сільської об'єднаної територіальної громади"(а.с.5), передано із спільної власності територіальних громад сіл, селищ та міста Косівського району та з підпорядкування відділу культури, національностей та релігій Косівської районної державної адміністрації у власність Рожнівської сільської об'єднаної територіальної громади та підпорядкування Рожнівської сільської ради об'єднаної територіальної громади бюджетні установи - заклади культури та структурні підрозділи централізованої бібліотечної системи Косівського району, зокрема: Рожнівський будинок культури ім. І.Франка. Згідно положень ст.36 КЗпП України, зміна підпорядкованості підприємства, установи, організації не припиняє дії трудового договору. У разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Також, відповідно до положень ст.74 КЗпП України, громадянам, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи, надаються щорічні (основна та додаткові) відпустки із збереженням на їх період місця роботи (посади) і заробітної плати. Проте, відповідно до ст.83 КЗпП України, у разі переведення працівника на роботу на інше підприємство, в установу, організацію грошова компенсація за не використані ним дні щорічних відпусток за його бажанням повинна бути перерахована на рахунок підприємства, установи, організації, куди перейшов працівник. Перерахування грошової компенсації за не використані працівником дні щорічних відпусток на інше підприємство за його бажанням, також передбачено ст.24 Закону України "Про відпустки". Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] 16.02.2018 року було подано заяву до відділу культури, національностей та релігій Косівської райдержадміністрації про видачу їй довідок про невикористані нею щорічні відпустки за період з 19.02.2013 року по 01.01.2018 року, а також про розрахунок належної їй компенсації за невикористані відпустки (а.с.8). Проте, згідно відповіді начальника відділу культури, національностей та релігій Косівської райдержадміністрації [PERSON] від 02.03.2018 року № 52/1-22 (а.с.9), [PERSON] повідомлено про те, що документи, які стосуються кадрової роботи передані в Рожнівську ОТГ в січні 2018 року. На заяву [PERSON] від 15.03.2018 року сільському голові Рожнівського ОТГ про видачі довідок та нарахування компенсації за невикористані відпустки (а.с.10), було надано відповідь Рожнівською сільською радою ОТГ Косівського району Івано-Франківської області від 20.03.2018 року № 343/02.2-17 (а.с.11) про те, що бухгалтерська документація з нарахуванням їй компенсації за невикористані нею відпустки та особова кадрова справа [PERSON] не передані до Рожнівської сільської ради ОТГ. 26.03.2018 року [PERSON] звернулася до начальника відділу культури, національностей та релігій Косівської райдержадміністрації про видачу довідки про заробітну плату за період з 20.02.2013 року по 31.12.2017 року, на що їй було надано довідки про заробітну плату за 2015-2017 роки (а.с.14-16). Однак, 23.04.2018 року [PERSON] звернулася із заявою про виплату їй компенсації за невикористані нею чергові щорічні відпустки під час роботи у відділі культури за період з лютого 2013 року по січень 2018 року, або перерахувати нараховану грошову компенсацію на рахунок Рожнівської ОТГ для подальшої їй виплати (а.с.17). 06.07.2018 року за № 156/1-22 надійшла відповідь начальника відділу культури, національностей та релігій Косівської райдержадміністрації про те, що норма п.5 ч.1 ст.36 КЗпП для врегулювання трудових відносин з працівниками закладів культури не застосовується і всі заборгованості по наданню відпусток та виплат компенсацій за невикористані відпустки лягло на Рожнівську ОТГ. А тому, у відділі культури відсутні підстави для виплати директору будинку культури ім. І.Франка компенсації за невикористані дні відпустки. Суд вважає, що дана відмова є незаконною, суперечить вище вказаному трудовому законодавству та порушує законні права позивачки на виплату їй належної компенсації за невикористані щорічні основні відпустки. Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" від 24.12.1999 року № 13, розглядаючи спори про виплату грошової компенсації за невикористану відпустку, необхідно виходити з того, що згідно зі ст.83 КЗпП вона може бути стягнена на вимогу працівника за всі дні невикористаної ним основної й додаткової щорічної відпустки та додаткової відпустки для працівників, які мають дітей, тільки в разі звільнення його з роботи, а під час неї - лише за частину цих відпусток за умови, що тривалість наданих йому при цьому щорічної й додаткової відпусток становить не менше 24 календарних днів та що працівник не є особою віком до 18 років. При цьому слід мати на увазі, що тривалість визначеної в робочих днях щорічної відпустки (основної й додаткової), яка не була використана працівником за попередні роки, зберігається такою, якою вона була до набрання чинності Законом "Про відпустки". Розмір грошової компенсації за невикористану відпустку за попередні роки визначається виходячи із середнього заробітку, який працівник має на час її проведення. Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. №100. Відповідно до п.п. а) п.1 вказаного Порядку, цей Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадках, зокрема надання працівникам щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або виплати їм компенсації за невикористані відпустки. Пункт 2 Порядку зазначає, що обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. В даному випадку суд вважає, що існують всі підстави для застосування до спірних правовідносин вимог ст.83 \~ \~ \~ \~КЗпП України, оскільки позивачу не були виплачені належні суми за не використані відпустки та не перераховані за заявою позивача на рахунок організації, у зв'язку із зміною підпорядкування. Розрахунок компенсації за 2015-2017 роки проводиться на підставі довідок про заробітну плату (а.с.14-16), а за 2013-2014 роки за основу взято мінімальну заробітну плату встановлену Законом України "Про державний бюджет". Отже, компенсація [PERSON] включає: 1147 гривень за 2013 рік; 1218 гривень за 2014 рік; 2127,96 гривень за 2015 рік; 2435,47 гривень за 2016 рік; 3461,06 гривень за 2017 рік, що в загальному розмірі становить 10389,49 гривень. Разом із тим як пояснила в судовому засіданні позивачка їй нараховано та виплачено компенсацію за невідбуті відпустки за 3 роки із розрахунку (72 дні х 117,32 грн = 8447,01 грн) , що підтверджено проведеним розрахунком за № 26/1-22 від 12.02.2019 року та довідкою про доходи. Таким чином сума заборгованості відповідача перед позивачкою складає 1942,40 грн. , що підлягає до стягнення в судовому порядку. Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягнення не нарахованої та не виплаченої компенсації за невикористані щорічні основні відпустки, що складає 1942,40 гривні . Окрім того, у відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідача на користь позивача слід стягнути оплачений судовий збір. На \~підставі \~наведеного, \~ст.ст. 36, 74, 83 КЗпП України, постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" від 24.12.1999 року № 13 та\~

Outcome: approved