Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

позивач звернувся з вказаним позовом, в якому вказав, що між ним та відповідачем 07 липня 2011 року було укладено договір користування № 11/2710, відповідно до якого відповідач дозволив йому користуватися земельною ділянкою загальною площею 2700 кв.м, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] на період оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку, на якій розташована належна йому адміністративна будівля. Просив визнати недійсним вказаний договір відповідно до ст.215 ЦК України, ч.1 ст.203 ЦК України, а саме в порушення п.34 ч.1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування"ч.1 ст.203 ЦК України. У судове засідання прибув представник позивача, просив задовольнити позовні вимоги, вказав, що договір користування земельною ділянкою укладений в порушення Закону України "Про місцеве самоврядування", а саме без відповідного рішення ради, межі земельною ділянки не встановлювалися, державна реєстрація права користування не проводилася. У судовому засіданні представник відповідача проти позовних вимог заперечувала, вказала, що вказаний договір користування не є договором в розумінні договору оренди земельної ділянки, правила укладання якого визначені Земельним кодексом України та передбачена його державна реєстрація. Вказаний договір укладений господарюючими суб'єктами відповідно до ст.6 ЦК України, та вони домовилися про усі істотні умови договору, тому підстав для визнання його недійсним немає. Суд вислухавши учасників судового розгляду та перевіривши матеріали справи вважає позов обгрунтованим з огляду на наступне. Як встановлено у судовому засіданні, між сторонами виникли правовідносини, що регулюються Земельним кодексом України (далі - ЗК України). Відповідно до договору користування № 11/2710 від 07.07.2011 року Донецька міська рада в особі заступника міського голови - начальника управління будівництва та перспективного розвитку міської ради Тарабановського В.І., що діє на підставі рішення Донецької міської ради від 19.09.2008 № 23/48 (далі - розпорядник) з одного боку, та [PERSON], з другого боку, домовилися про те, що розпорядник дозволяє використовувавти земельну ділянку загальною площею 2700 кв.м., яка знаходиться за адресою [ADDRESS] на період оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку та їх державної реєстрації у встановленому законодавством порядку. Даний договір містить умови щодо строку, плати за ділянку та інші умови, які погодили сторони. Вказаний договір зареєстрований в управлінні земельних ресурсів Донецької міської ради, про що в книзі реєстрації договорів 07.07.2011 за № 11/2710 та набрав чинності з дати реєстрації (а.с.7-9). Як вбачається з довідки № 05-19-54412 щодо земельної ділянки (кадастровий номер 1410138300:00:001:0253), яка дійсна до 31.12.2010р., нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 2700 кв.м. за адресою [ADDRESS], яка відноситься до земель комерціного використання, землекористувачем якої є [PERSON], становить 1400556,56 грн.(а.с.25). Спірний договір є таким, що укладений в порушення актів цивільного законодавсвта. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. (ст.1 ЗК України). Суб'єктами земельних відносин є громадяни, органи місцевого самоврядування та органи державної влади (ст.2 ЗК України). Відповідно до ст.12 ЗК України до повноваження сільских, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст, крім іншого, належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності. Відповідно до п.34 ч.1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях ради вирішуються питання регулювання земельних відносин. Такий самий порядок визначений і ЗК України, а саме, відповідно до вимог ст.ст. 122, 124 ЗК України надання земель комунальної власності у користування та оренду здійснюється на підставі рішення відповідної ради та згідно визначеної процедури. У даному випадку, договір про право користування був укладений без визначення меж земельної ділянки, без наявності грошової оцінки (термін довідки про грошову оцінку землі закінчився) та без наявності рішення Донецької міської ради про виділення земельної ділянки, тому надання участка землі територіальної громади без рішення представницького органу територіальної громади, є таким, що порушує права територіальної громади. Посилання представника відповідача на ст.6 ЦК України в обгрунтовання своїх заперечень, суд вважає такими, що не заслуговують на увагу з огляду на те, що відповідно до вказаної статті сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадах цивільного законодавства, сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавсвта і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Однак вказаної статею також передбачено, що сторони у договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо у цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або по суті відносин між сторнами. Таким чином, з огляду на те, що актами цивільного законодавства (Законом України "Про мцісцеве самоврядування в Україні") питання регулювання земельних відносин віднесено до виключної компетенції ради, передання земельної ділянки у тимчасове користування Донецької міською радою є таким, що не відповідає вимогам законодавства, а тому відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України договір користування земельною ділянкою загальною площею 2700 кв.м, яка знаходиться за адресою [ADDRESS], укладений між Донецькою міською радою та [PERSON] 07 липня 2011 року за № 11/2710 має бути визначний недійсним у зв'язку з недодержанням Донецької міською радою вимог, що встановлені ч.1 ст.203 ЦК України, яка визначає, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, в також інтересам держави та суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ст.88 ЦПК України на користь позивача слід стягнути судові витрати, понесені у зв'язку із зверненням до суду.

Outcome: approved