Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

29 вересня 2015 року позивач звернулась з позовом до відповідача та просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь гроші в сумі 10884,5 грн., - половину вартості викраденого та прихованого майна, що є спільним майном подружжя. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що в 2013 році відповідач без її згоди вивіз з будинку частину майна, яке є спільною власністю подружжя, оскільки було придбане в період перебування у шлюбі. З цього приводу вона звернулась до СВ Жовтневого РВ УМВС України в Миколаївській області. В протоколі допиту від 30 липня 2013 року відповідач вказав на те, що в зв'язку з прийняттям рішення про розірвання шлюбу із позивачкою він зібрав своє майно, а саме: музичну апаратуру, ноутбук, електроінструменти, відеокамеру, рушницю ТОЗ-66, яке ним було придбане самостійно для власного використання. Відповідач вивіз та приховав за цінами (2013 року): підсилювач "Muzon W 3002" вартістю 2523,00 грн.; ревер "Zoom-Rex-300" вартістю 1213,00 грн.; ревер 2-канальний "Lexikon МХ 200" вартістю 3200,00 грн., клавішний музичний інструмент "Yamaxa-640" вартістю 5000,00 грн.; пульт музичний професійний звукорежисера вартістю 2633, 00 грн.; трансформатор вартістю 500,00 грн.; турбінка вартістю 600,00 грн.; електродрель вартістю 500,00 грн.; шуруповерт вартістю 400,00 грн.; електрозварювальний апарат вартістю 1600,00 грн.; електронасос БЦМ 4-куб. вартістю 900, 00 грн.; інтернет-модем з кабелем "Інтертелеком" вартістю 1200,00 грн. Всього на суму 20 269.00 грн. Крім цього, [PERSON] вивіз з будинку, належний дочці [PERSON] велосипед "Дніпро" вартістю 500,00 грн.; крупорушку вартістю 1000,00 грн. Загальна вартість майна становить 21 769,00 грн. Таким чином, [PERSON] має сплатити їй половину вартості вказаного майна, а саме 10 884,5 грн., оскільки воно було придбано в період шлюбу. Так як відповідач відмовляється сплатити половину вартості вказаного майна, позивач просить стягнути в судовому порядку. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити. Суду пояснила, що вони з відповідачем [PERSON] одружились в 1993 році, у шлюбі прожили 20 років. До шлюбу [PERSON] грав у музичній групі на барабанах, але музичної освіти не мав. З музичних інструментів у нього був барабан та баян. В 1993 році він поступив на навчання в інститут культури. Музичну апаратуру купували вже перебуваючи у шлюбі: підсилювач був придбаний в 1999 році в магазині "Музичний світ", що розташований в м. Миколаїв, вул. Московській за 2523,00 грн.; ревер "Zoom-Rex-300" вартістю 1213,00 грн..; ревер 2-канальний "Lexikon МХ 200" купували 2011 році за 3200,00 грн., клавішний музичний інструмент "Yamaxa-640" вартістю 5000,00 грн. був придбаний у магазині "Музичний світ" в 2002 році; пульт музичний професійний звукорежисера, вартістю 2633,00 грн. в 2000 році; трансформатор вартістю 50,00 грн. відповідачем придбаний у знайомих хлопців до 2000 року; турбінку вартістю 600,00 грн. вони купили приблизно 2010-2011 роках на ринку "Колос" в м. Миколаєві; електродрель придбали на ринку "Колос" в 2007-2008 роках за 500,00 грн.; шуруповерт вартістю 400,00 грн. купили в 2008-2009 роках; електрозварювальний апарат, вартістю 1600,00 грн. був придбаний до 2010 року; електронасос БЦМ 4-куб. купили в 1999 році на ринку "Колос" вартістю 900, 00 грн.; інтернет-модем з кабелем "Інтертелеком", вартістю 1200,00 грн. колишній чоловік придбав в 2011 році. Всього на суму 20 269,00 грн. Крім того, [PERSON] був вивезений: велосипед "Дніпро" зеленого кольору, який був придбаний в 2002 році за 500,00 грн., та крупорушка, яку вони разом купили на ринку "Колос" за 1000,00 грн. Наполягала на тому, що музична апаратура були придбана ними в період шлюбу. Відповідач в 2015 році звертався до суду із позовом про розподіл майна подружжя. Жовтневим районним судом Миколаївської області винесено рішення, але питання щодо розподілу вказаного в позові майна судом не розглядалось. Квитанцій щодо вартості майна не має. Гарантійні талони, в яких зазначено дату придбання майна, знаходились у коробках, в яких зберігається майно. Заперечувала щодо належності електроінструментів батькам відповідача. Просила позов задовольнити. Представник позивача в судовому підтримав заявлені вимоги свого довірителя в повному обсязі, просив їх задовольнити. Вказав на те, що вартість майна, вказаного в позові, вказана з урахуванням амортизації. Вартість майна визначена за ціни 2013 року, які були взяті з інтернету. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, заперечував проти його задоволення. Суду пояснив, що майже всі перелічені у позові речі належать йому на праві особистої власності, оскільки були придбані до шлюбу або за гроші батьків. Електроінструменти належать його батьку, у якого він їх позичав. З переліченого позивачкою у позові майна в період шлюбу був придбаний електронасос БЦМ, вартістю 100,00 грн. який залишився у користуванні позивачки. Пояснив, що в 1990 році він був прийнятий на посаду директора Будинку культури. При Радянському Союзі апаратура через декілька років списувалась. Цю списану апаратуру він залишав собі. Після служби в армії в 1992 році був знову прийнятий на посаду директора Будинку культури. Зазначав, що ще до шлюбу його батьки - [PERSON], [PERSON] придбали йому музичну апаратуру, яка згодом за допомогою батьків, за їх кошти, оновлювалась. Вказав на те, що гроші в сумі 1500,00 грн. на придбання підсилювача та ревера йому дали батьки, ревера двоканального, пульта професійного у нього не було, був пульт "Електроніка" який він взяв у клубі, клавішний музичний інструмент "Yamaxa" був списаний в 1993 році з Будинку культури, трансформатор належить його батькам, електроінструменти - турбінка, електродрель, шуруповерт, електрозварювальний апарат, це також майно його батьків. В зв'язку з чим, це майно не є майном подружжя. Електронасос він залишив позивачу. Інтернет модем належить його приятелю, який дав йому цей модем у користування. Велосипеда "Дніпро" та крупорушки у них не було. В 2013 році він дійсно вивозив речі: колонки, ноутбук, музичний пульт "Електроніка", електроінструменти. Вислухавши пояснення учасників процесу, допитавши свідків, дослідивши письмові докази у справі, розглядаючи позов в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів, суд дійшов наступного висновку. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 68 СК України визначено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Частиною 1 статті 70 Сімейного кодексу України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя роз'яснено, що до складу майна, яке підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Частиною 4 статті 70 СК України визначено, що присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено в судовому засіданні, сторони перебували у шлюбі з 18 вересня 1993 року по 03.09.2013 року. Як пояснили позивач та її представник та що не заперечував відповідач Жовтневим районним судом Миколаївської області 02 жовтня 2015 року було ухвалене рішення щодо поділ майна подружжя між сторонами. З пояснень сторін та копій з матеріалів кримінального провадження вбачається, що частину майна відповідач перевіз до домоволодіння своїх батьків, зазначивши, що це є його особистим майном та майном його батьків і не є спільним сумісним майном подружжя. Вказане у позовній заяві майно не було предметом поділу спільного сумісного майна подружжя у судовому порядку, що підтвердили сторони. Аналізуючи досліджені докази, суд приходить до висновку, що підсилювач "Muzon W 3002", ревер "Zoom-Rex-300", ревер 2-канальний "Lexikon МХ 200", клавішний музичний інструмент "Yamaxa-640", пульт музичний професійний звукорежисера, турбінка, електродрель, шуруповерт, електрозварювальний апарат, електронасос БЦМ 4-куб., велосипед "Дніпро", крупорушка були придбані в період шлюбу та є спільною сумісною власністю подружжя. Такого висновку суд дійшов аналізуючи пояснення сторін, показання допитаних у судовому засіданні свідків, які підтвердили існування цього майна та придбання його у період шлюбу сторін, а також дослідивши письмові докази матеріалів справи. Свідок [PERSON] суду пояснила, що відповідач є її сином. Під час навчання в школі він вчився грати на баяні. В 1989 році вона разом із чоловіком купили сину музичні колонки та музичний клавішний інструмент "Ямаха". У 8-9 класі у нього вже були колонки, барабан, "Ямаха" та мікрофони. До армії він закінчив музичну школу, після армії поступив навчатись в Інститут культури. Відповідач працював директором будинку культури у с. Пересадівка Жовтневого району Миколаївської області. Гроші на оновлення музичної апаратури вони давали з батьком. В 2002 році вона особисто дала відповідачу 2000,00 грн. на оновлення музичної апаратури. Вказані в позові електроінструменти належать її чоловіку [PERSON] Дрель придбав її чоловік в 2007 році, турбінку в 2005 році. Син брав інструмент у батька, оскільки робив ремонт у своєму будинку. Підтвердила те, що у онуки - [PERSON] був велосипед зеленого кольору, вона на нього приїздила до них у гості. Щодо придбання крупорушки сином та невісткою їй нічого не відомо. Свідок [PERSON] суду пояснив, що його син - відповідач [PERSON] після закінчення школи попросив його купити йому музичну апаратуру. Апаратуру син купував в м. Миколаєві, в якому саме магазині не відомо. Першу "Ямаху" купили до армії в 1990 році за 1000,00 грн. Другу купили в 1993 -1994 році за 2000,00 грн. Гроші давав він з дружиною. Електроінструменти вказані в позові належать йому, він особисто їх придбав. Оскільки син робив ремонт у своєму будинку, то інколи позичав інструменти. Трансформатор теж належать йому та його дружині. Чи була у позивача та відповідача крупорушка йому не відомо. Підтвердив, що в квітні 2013 році відповідач привозив до них особисті речі, музичну апаратуру, електроінструменти. Суд критично сприймає показання свідків [PERSON] та [PERSON], щодо належності музичної апаратури на праві особистої власності їх сину, оскільки їх показання щодо часу придбання музичної апаратури та її вартості не узгоджуються між собою. Також суд критично сприймає показання щодо належності свідкам електроінструментів, які перевіз до них відповідач. Наявність у матері відповідача гарантійного талону на електроінструмент суд не розцінює як підтвердження права власності на інструмент, оскільки, як пояснила позивач і не заперечував відповідач, гарантійні талони знаходились у коробках, в яких зберігались інструмент та апаратура. Також суд враховує, що свідки є батьками відповідача. Свідок [PERSON] суду пояснила, що позивач є її рідною сестрою. Остання їй подзвонила в 2013 році та повідомила про те, що відповідач вивіз з будинку музичну апаратуру, електроінструменти. Пояснила, що відповідач в 1995 році придбав першу "Ямаху", за яку суму їй невідомо. В 2001 році сторони купили велику "Ямаху", оскільки відповідач грав у клубі, на святах. Сестра жалілася їй, що постійно відповідач витрачає кошти на оновлення музичної апаратури. Купував колонки, трансформатор, мікрофони, підсилювачі. Зазначила, що допомагала грошима позивачу на придбання апаратури. Все вказане в позові майно було придбане в період шлюбу. Батьки відповідача гроші на апаратуру не давали. Особисто давала 1500,00 грн. на зварювальний апарат. Стверджувала, що крупорушка у сторін була, бо тримали велике господарство. Сторони в 2005-2007 році робили ремонт в будинку, в цей період і були ними придбані електроінструменти. Матеріально допомагала сторонам купувати будівельні матеріали для будівництва будинку. Однак, свідок не змогла надати показання щодо вартості зазначеного у позові майна. Свідок [PERSON] суду пояснила, що проживала по сусідству з сім'єю [PERSON] з 1998 року та товаришувала з ними. Зі слів позивача їй відомо, що в 2013 році відповідач вивіз музичну апаратуру та електроінструменти: "Ямаху", колонки, ревери, турбінку, зварювальний апарат, велосипед, дрель, крупорушку. Всі речі, зазначені в позові, сторони спільно купували, оскільки зі слів [PERSON] та [PERSON] батьки відповідача матеріально не допомагали. Вона особисто бачила спірна речі. Відповідач приходив до її чоловіка, розказував, що саме ним було придбано. Сума, за яку було все це було придбано, їй достеменно не відома. Зі слів позивача "Ямаху" купили за 5000,00 грн. Відповідач [PERSON] її чоловіку розповідав, що один ревер вони придбали за 1400,00 грн., інший ревер - 2300,00 грн., крупорушку, турбінку - 600,00 грн., шуруповерт - 500,00 грн., зварювальний апарат купили за 1000,00 грн. Зазначала, що відповідач вивіз електронасос БЦМ, оскільки позивачка деякий час користувалась її допомогою у поливі городу., це їй відомо зі слів [PERSON] та [PERSON] Суд критично сприймає показання свідка [PERSON] щодо вартості майна. Оскільки, як вона пояснила, ці висновки вона зробила, виходячи із вартості аналогічного придбаного нею майна та зі слів її чоловіка, який не допитувався в якості свідка у судовому засіданні. Гарантійний талон реверу "Lexicon", згідно з яким він був придбаний 13.01.2013 року (а.с. 77) та керівництво по експлуатації кормоподрібнювача "Еликор", згідно з яким він був придбаний 28.10.2010 року (а.с. 78-87) суд розцінює, як підтвердження того, що це майно було придбане в період шлюбу, оскільки це узгоджується з іншими дослідженими в судовому засіданні доказами. Належних доказів того, що ревер був придбаний за власні кошти відповідачем не надано. Суд вважає, що трансформатор, з урахуванням дати його випуску, є власністю батьків відповідача, оскільки це підтверджується показаннями [PERSON], [PERSON] та поясненнями відповідача, які узгоджуються між собою. Щодо інтернет-модема з кабелем "Інтертелеком", то в матеріалах справи наявні докази (а.с. 55-57), що підтверджують право власності [PERSON] на цю річ. Відповідно до рахунку № 2966561/8263151 від 11.01.2013 року [PERSON] сплачені кошти за послуги "Укртелекому" в сумі 399,00 грн. та 100,00 грн. (а.с. 55-57). Суд не приймає до уваги гарантійні зобов'язання щодо експлуатації акустіки 2.0, модель МЗ-250, яка була придбана 30.11.2007 року (а.с. 88-94), оскільки з цього документу неможливо зрозуміти, що це саме пульт звукорежисера, як стверджували представники позивача. За таких обставин, суд приходить до висновку, що підсилювач "Muzon W 3002", ревер "Zoom-Rex-300", ревер 2-канальний "Lexikon МХ 200", клавішний музичний інструмент "Yamaxa-640", пульт музичний професійний звукорежисера, турбінка, електродрель, шуруповерт, електрозварювальний апарат, електронасос БЦМ 4-куб., велосипед "Дніпро", крупорушка були придбані в період шлюбу, є спільною сумісною власністю подружжя та відповідач [PERSON] приховав це майно і його вартість має бути врахована при поділі. Відповідно до частини 3 статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 60 ЦПК України також визначає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Недоведеність позову є підставою для відмови у його задоволенні. В своїй позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача на її користь гроші в сумі 10884,5 грн., - половину вартості прихованого майна, що є спільним майном подружжя. З'ясувавши всі обставини справи, суд прийшов до висновку, що частина вказаного в позові майна є спільною власністю подружжя, оскільки було придбане в період перебування у шлюбі. Проте, оскільки, позивачем не надано жодного доказу щодо вартості спірного майна, половину вартості якого позивач просить стягнути з відповідача, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову в зв'язку з його недоведеністю та необґрунтованістю. Суд неодноразово пропонував стороні позивача надати докази щодо підтвердження вартості спірного майна. Однак цього зроблено не було. Під час промови представник позивача вказав, що для оцінки майна необхідно призначати судову експертизу, але відповідач не заявляє про це клопотання. В той час, як доказування обставин, що підтверджують заявлені позовні вимоги, є саме його обов'язком. Викрадення майна відповідачем, як зазначає у своїй позовній заяві позивач, не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні. Належних, допустимих та достатніх доказів щодо цього позивачем не надано. Суд критично сприймає подані в якості доказу копії матеріалів кримінального провадження, згідно з яким 18.07.2013 року слідчим СВ Жовтневого РВ УМВС України в Миколаївській області за заявою [PERSON] від 17.07.2013 року до ЄРДР внесені відомості про вчинення злочину, передбаченого ст. 356 КК України з приводу самовільного, незаконного вивозу [PERSON] з місця проживання: [ADDRESS] спільно придбаного в період шлюбу майна (а.с. 10-16), оскільки до суду це кримінальне провадження не направлялось та рішення за цим кримінальним провадження судом не приймалось. Оскільки у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі, виходячи з положень ст. 88 ЦПК України, не підлягають відшкодуванню витрати, понесені позивачем при зверненні із цим позовом до суду.

Outcome: dismissed