Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

Позивач ПАТ КБ „ПриватБанк" подало до Кельменецького районного суду позовну заяву у якій просить стягнути з відповідача - [PERSON] на користь ПАТ КБ „ПриватБанк" заборгованість у розмірі 14040 гривень 16 копійок за кредитним договором №б/н від 26.01.2007 року, яка складається з наступного: 5493 гривні 28 копійок - заборгованість за кредитом, 5909 гривень 11 копійок - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1493 гривні - заборгованість по комісії за користування кредитом , штрафи: 500 гривень - фіксована частина, 644 гривні 77 копійок - процентна складова. Стягнути судові витрати у розмірі 243 гривні 60 копійок. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Представник позивача в судове засідання не з'явився. В матеріалах справи наявна заява, в якій представник позивача Зюлковська Л.В. просить слухати справу без участі представника позивача. Позовні вимоги підтримує повністю. Не заперечує щодо винесення заочного рішення. Враховуючи згоду представника позивача на заочний розгляд справи, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних в справі доказів. Судом досліджені наступні докази: розрахунок заборгованості за договором від 26.01.2007 року, укладеного між „ПриватБанком" та [PERSON] станом на 30.11.2014 року, довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти [PERSON] від 09.01.2015 року, копія анкети-заяви [PERSON] від 26.01.2007 року, Умови і правила надання банківських послуг ПАТ КБ „ПриватБанк", довідка про умови кредитування з використанням кредитки „Універсальна", 55 днів пільгового періоду", виписки по особовому рахунку [PERSON] за період з 26.01.2007 по 31.01.2015 року, пам'ятка клієнта кредитка „Універсальна". Судом встановлено, що між ПАТ КБ „ПриватБанк" та відповідачем [PERSON] 26.01.2007 року був укладений кредитний договір. Згідно даного договору відповідач [PERSON] в період з 14 листопада 2012 року отримав кредит в розмірі 5693 гривні 91 копійка зі сплатою відсотків у розмірі 22,8% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач зобов'язався погашати заборгованість щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості, але не менше 50 гривень. Сторонами визначено розмір комісії за кредитне обслуговування в розмірі 1% на місяць. Отже, між позивачем та відповідачем відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України склалися зобов'язальні правовідносини з приводу позики грошей, тобто грошові зобов'язання. Згідно пункту 8.6 Умов і правил надання банківських послуг ПАТ Комерційний банк „ПриватБанк" при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань передбачених цим договором більше ніж на 120 днів, клієнт зобов'язується сплатити штраф 500 гривень + 5% від суми позову. Проте, станом на 30.11.2014 року відповідач [PERSON] не виконав свої зобов'язання за договором, щодо оплати частки боргу у встановлений договором строк та не повернув позивачу основний борг в сумі 5493 гривні 28 копійок, а також прострочив заборгованість по відсотках. Відповідно до умов договору відповідачу нараховані штрафи: 500 гривень штрафу (фіксована частина), 644 гривні 77 копійок штраф (процентна складова). Відповідно до ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.1050 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Проте, відповідач в порушення умов договору, який згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим до виконання, в порушення ст. 525 Цивільного кодексу України односторонньо відмовився від своїх зобов'язань за цим договором, порушив свої зобов'язання по поверненню суми позики за цим договором. Згідно ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив зобов'язання якщо він не виконав його у строк встановлений договором. Згідно ч.1. ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до положень ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. За правилами ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Виходячи з аналізу зазначених статей, штраф є відповідальністю, яка залежить лише від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання й у часі визначається з настанням однієї з подій як невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У заяві позивальника за підписом відповідача [PERSON] від 26.01.2007 року зазначено що останній ознайомився з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною картою та Тарифами ПриватБанку і погоджується, що його заява разом із пам'яткою клієнта, Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною картою і Тарифами ПриватБанку становить між ним і банком договір про надання банківських послуг. Вказані вище обставини стверджується взаємним зв'язком доказів, досліджених судом у їх сукупності. Дані докази є належними та допустимими. Враховуючи викладене вище суд вважає, що позовну заяву публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості слід задовольнити частково. Зокрема з відповідача на користь позивача слід стягнути основний борг в сумі 5493 гривні 28 копійок, заборгованість по відсотках в сумі заборгованість по відсотках в сумі 4290 гривень 48 копійок, 1493 гривні комісії за користування кредитом, 1063 гривні 83 копійок штрафів. Визначаючи розмір відсотків, які слід стягнути з відповідача на користь позивача, суд враховує , що в матеріалах справі відсутні належні та допустимі докази того, що розмір процентів за користування кредитом був збільшений з 01 січня 2013 року до 30 відсотків річних , а з 01 вересня 2014 року до 34,8 відсотків річних. Тому для розрахунку розміру відсотків за період з 01 січня 2013 року суд застосовує ставку 22,8 відсотків річних. Заборгованість по відсотках таким чином складає в сумі 4290 гривень 48 копійок. У зв'язку із наведеним, розмір процентної частини штрафу в розмірі 5% від суми заборгованості по кредиту складає 563 гривні 83 копійки, а не 644 гривні 77 копійок як зазначено у позовній заяві. Суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 214 гривень 11 копійок в рахунок відшкодування витрат понесених по сплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене вище, на підставі ч.1 ст.61 Конституції України, ст. ст. 509,525,526, 549,550,551,553, 554,610 - 612,623,625,629,1046 - 1050, 1054 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial