Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даним позовом. Вказала, що 17 листопада 2018 року у дорожньо-транспортній пригоді загинула її донька [PERSON] . Сім`я донька за життя складалась з її сина [PERSON] , [INFO] , який їй доводиться внуком. Вони всі разом проживали в її будинку по [ADDRESS] . Після загибелі [PERSON] її син залишився проживати разом з нею та перебуває на повному її утриманні та вихованні. 16 травня 2007 року її донька розірвала шлюб з відповідачем по справі [PERSON] . Відповідач являється біологічним батьком [PERSON] . Але після розірвання шлюбу, відповідач повністю самоусунувся від надання допомоги та виховання свого сина. Це слугувало підставою для того, щоб її донька звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів. Однак, навіть після прийняття судом рішення про стягнення аліментів, відповідач уникав їх сплати та на день звернення до суду заборгував біля одного року сплати аліментів, що становить в сумі більше ніж 3000 гривень. З дня народження її внук виховувався лише його матір`ю та нею, як бабусею. Відповідач інтересами та вихованням сина взагалі не цікавиться, ні матеріально, ні морально не допомагає, до дитини не приїжджає, з дитиною не спілкується. Після поховання доньки, відповідач на своє ім`я оформив пенсію по втраті годувальника, однак жодних коштів з цієї пенсії на свою дитину не виділяє. 01 лютого 2019 року відповідач змінив рахунок та всю пенсію отримує одноособово, однак єдиним хто мав право на отримання цієї пенсії є [PERSON] , який перебував на утриманні своєї матері до дня її смерті. Її внук [PERSON] проживає разом з нею та перебуває на повному її утриманні та вихованні. Дитина навчається у філії ЗОШ І-ІІ ступенів с.Буша, Ямпільського району, Вінницької області. За час навчання, відповідач жодного разу не поцікавився навчанням свого сина, не відвідував батьківські збори, не з`являвся на шкільні свята, а на дні народження сина були лише два рази. Відповідач не працює, веде розгульний та аморальний спосіб життя. Відповідач ніяким чином не піклується про сина, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться його успіхами, досягненнями, не цікавиться станом здоров`я сина, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини. Враховуючи те, що відповідач систематично і навмисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків протягом тривалого часу, не виявляє інтересу до існування до свого сина, не спілкується з дитиною у обсязі необхідному для його нормального самоусвідомлення, матеріально дитину не забезпечує, а тому просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . Визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] разом із бабусею [PERSON] , за адресою [ADDRESS] . Встановити опіку над малолітнім [PERSON] , [INFO] та призначити її опікуном внука [PERSON] , [INFO] . Стягувати з відповідача на користь [PERSON] , [INFO] на його особистий рахунок у відділенні Державного ощадного банку України в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) батька, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Снітко В.А. діючи на підставі ордеру серії [NUMBER] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з відміткою "вручення адресату". Відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України якщо учасник справи був належним чином повідомлений про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі неявки в судове засідання учасника справи без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Враховуючи те, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи та не з`явився в судове засідання, не повідомив суд про причини своєї неявки, тому вважаю за можливе провести судове засідання за відсутності відповідача . Третя особи, яка не заявляє самостійних вимог з приводу спору представник служби у справах дітей Ямпільської РДА в судове засідання не з`явився. Надав суду заяву про розгляд даної справи за відсутності їх представника. Позовні вимоги вважають обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору представник органу опіки та піклування при Бушанській сільській раді Ямпільського району Вінницької області в судове засідання не з`явився, продату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. З показів свідка [PERSON] в судовому засіданні було встановлено, що вихованням [PERSON] займалась його покійна мати [PERSON] .. Після смерті останньої [PERSON] проживає разом із бабусею [PERSON] в [ADDRESS]. [PERSON] життям сина [PERSON] не цікавиться, участі у його вихованні не приймає, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. З показів свідка [PERSON] в судовому засіданні було встановлено, що батько [PERSON] життям дитини не цікавився, жодної фінансової та моральної допомоги не надавав не цікавився. [PERSON] проживав разом з матір`ю та бабусею. Після смерті [PERSON] вихованням дитини займається бабуся [PERSON] . З показів свідка [PERSON] судом було встановлено, що вона працює в дитячому садку, який раніше відвідував [PERSON] та знає його з дитинства. Вказала, що [PERSON] життям сина не цікавиться, участі у його вихованні не приймає. Зловживає спиртними напоями. Матеріальної допомоги на утримання сина не надає. На даний час [PERSON] проживає разом з бабусею та вона займається його вихованням . З показів неповнолітнього свідка [PERSON] в судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] являється його батьком. Однак з ним він не спілкується, матеріальної допомоги йому не надає. Вказав, що батько отримує замість нього допомогу по втрату годувальника, однак жодного разу коштів йому не надав. Востаннє бачив батька на похоронах матері. Він проживає разом з бабусею з народження в селі Дорошівка, Ямпільського району Вінницької області та в подальшому бажає залишитись там проживати. Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до цього правовідносини: Із наданих сторонами письмових доказів - копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] встановлено, що 03 березня 1995 року між [PERSON] та [PERSON] шлюб було розірвано. Остання змінила своє прізвище на дошлюбне [PERSON] ( а.с.6). З копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] встановлено, що 27 серпня 1995 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , остання змінила своє прізвище на [PERSON] (а.с.7). З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] встановлено, що [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). З копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] встановлено, що 08 травня 2004 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , остання змінила своє дівоче прізвище на прізвище чоловіка [PERSON] (а.с.10). З копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] встановлено, що 16 травня 2007 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , розірвано (а.с.11). З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] встановлено, що [INFO] року в [ADDRESS] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] встановлено, що [INFO] [PERSON] померла (а.с.8). З копії трудової книжки серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] працювала науковим співробітником Адміністрації державного історико-культурного заповідника «Буша» та була звільнена у зв`язку із смертю (а.с.13-15). Із довідки виданої виконавчим комітетом Бушанської сільської ради Ямпільського району, Вінницької області від 16 січня 2019 року №40 встановлено, що [PERSON] , [INFO] , з моменту народження та по даний час проживав та проживає за адресою [ADDRESS] (а.с.16). З довідки виданої виконавчим комітетом Бушанської сільської ради Ямпільського району, Вінницької області від 09 січня 2019 року №26 встановлено, що за [PERSON] [INFO] рахується житловий будинок за адресою [ADDRESS] (а.с.17). З копії дозволу на право виконання будівельних робіт від 23 грудня 1991 року встановлено, що [PERSON] було надано дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку в [ADDRESS] (а.с.18). З витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-0509009092018 встановлено, що [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,2500 га, цільове призначення для ведення будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер [NUMBER] (а.с.19-23). З довідки виданої Опорним навчальним закладом «Закладом загальноосвітньої середньої освіти І-ІІІ ступенів №2 ім. Івана Богуна м.Ямпіль, Ямпільського району Вінницької області» від 28 січня 2019 року №01-21/21 встановлено, що за час навчання учня [PERSON] його батько не брав участі у вихованні сина, не спілкувався з учителями, не забирав дитину додому, не брав участі в батьківських зборах. Вихованням хлопчика займалась мати [PERSON] та бабусі [PERSON] (а.с.24). З акту обстеження житлово-побутових умов від 25 січня 2019 року по [ADDRESS] встановлено, що [PERSON] проживає з дня народження з бабусею [PERSON] Разом з ними проживала мати [PERSON] [PERSON] , яка померла. Житлово-побутові умови задовільні. Дитина забезпечена всім необхідним для навчання та проживання. Взаємини між бабусею та внуком доброзичливі. Батько дитини з ними не проживає, вихованням не займається, матеріальну допомогу не надає (а.с.25). З акту обстеження житлово-побутових умов від 04 лютого 2019 року по [ADDRESS] в [ADDRESS] встановлено, що комісія у складі голови опікунської ради та членів опікунської ради вважають, що [PERSON] повинна бути опікуном [PERSON] (а.с.26). З довідки виданої виконавчим комітетом Бушанської сільської ради Ямпільського району Вінницької області від 28 сінчя 2019 року №54 встановлено, що [PERSON] зареєстрована та проживає по [ADDRESS] разом з внуком [PERSON] (а.с.27). З довідки-характеристики № 55 від 28 січня 2019 року встановлено, що [PERSON] за місцем проживання характеризується позитивно. Користується повагою серед жителів громади. Проживає у власному будинку займається підсобним домогосподарством (а.с.28). З довідки виданої лікарем психіатром Ямпільської районної поліклініки Вінницької області від 29 січня 2019 року встановлено, що [PERSON] на обліку у лікаря-психіатра не перебуває та за медичною допомогою не зверталась (а.с.29). З довідки виданої лікарем наркологом Ямпільської районної поліклініки Вінницької області від 29 січня 2019 року встановлено, що [PERSON] на обліку у лікаря-нарколога не перебуває та за медичною допомогою не зверталась (а.с.30). З довідки № 01-21/8 від 17 січня 2019 року встановлено, що [PERSON] з 1 класу по даний час навчається у філії ЗОС І-ІІ ст.. с.Буша опорного навчального закладу "ЗЗСО І-ІІІ ступенів № 2 ім. Івана Богуна м.Ямпіль, Вінницької області" (а.с.31). Із розрахунку зі сплати аліментів по виконавчому провадженню АСВП №3927356 наданого Могилів-Подільським міськрайонним відділом державної виконавчої служби ГТУЮ у вінницькій області встановлено, що [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів за 2018 рк в сумі 3963 гривні 11 копійок (а.с. 71-73). З рішення опікунської ради виконавчого комітету Бушанської сілької ради Ямпільського району Вінницької області від 24.04.2019 року №1 встановлено, що опікунська рада вирішила рекомендувати [PERSON] жительку [ADDRESS] к гідну кандидатуру для встановлення піклування над [PERSON] , [INFO] (а.с.86). Із висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та визначення місця проживання неповнолітнього [PERSON] від 27 травня 2019 року встановлено, що Ямпільська районна державна адміністрація як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Окрім цього, Ямпільська районна державна адміністрація як орган опіки та піклування, вважає за доцільне визначити місце проживання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] біля його бабусі [PERSON] . Із висновку про можливість [PERSON] виконувати обов`язки опікуна від 27 травня 2019 року встановлено, що служба у справах дітей Ямпільської районної державної адміністрації вважає, що [PERSON] має можливість виконувати обов`язки опікуна. Суд, заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язанні виховувати дитину, піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, чого не виконує [PERSON] . Відповідно до п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Як роз`яснено у п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і у сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і у сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Водночас відповідачем у справі не надано суду жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, які б підтверджували виконання ним обов`язків виховання та утримання дитини, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, про наявність правових підстав для задоволення позовної вимоги щодо позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки як вбачається з матеріалів справи відповідач будучи батьком ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, не спілкується з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення, має заборгованість по сплаті аліментів. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і у сукупності, суд розцінює як ухилення від виховання дитини, оскільки відповідач свідомо нехтує своїми обов`язками відносно сина. Відповідно до ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір може ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Частиною 1 статті 141 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ч.3 ст.157 СК України той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради від 27.02.1991 р. №789-ХІІ, а також частин 7 і 8 статті 7 Сімейного кодексу України, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року №16 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України", вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (у тому числі в одній квартирі) проте з ким із них і, хто саме з дітей залишається, суд повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому, суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. В судовому засіданні було встановлено, що неповнолітній [PERSON] проживає разом з бабусею по [ADDRESS] . Дитина забезпечена всім необхідним для навчання та розвитку. В сім`ї позивача панує атмосфера доброзичливості. Вона намагається приділяти достатньо уваги всебічному гармонійному розвитку внука. За місцем проживання позивач характеризується позитивно. На обліку лікаря нарколога та психіатра не перебуває. [PERSON] належить житловий будинок по [ADDRESS] . З урахуванням пріоритетності прав та інтересів дитини, ставлення батька до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дитини до бабусі, а також і те, що позивач опікується внуком, створює належні умови для його повноцінного розвитку та виховання, має для цього можливості, тому, виходячи виключно з інтересів неповнолітної дитини [PERSON] , суд вважає за доцільне визначити місцем проживання останнього - місце проживання його бабусі - позивача. Відповідно до ст.243 СК України, опіка, піклування встановлюється над дітьми- сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Згідно з ч.2 ст.244 СК України, при призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. [PERSON] являється внуком [PERSON] . Починаючи з народження та по даний час [PERSON] проживає разом із [PERSON] в житловому будинку [ADDRESS] та перебуває на повному утриманні та вихованні позивача. Виходячи з інтересів [PERSON] , враховуючи психологічний стан дитини, думку представника служби у справах дітей, суд вважає за можливе призначити позивача опікуном над неповнолітнім [PERSON] , [INFO] . Згідно ч.2 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ст.18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Як передбачає ч.1, ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частина 2 цієї ж статті наголошує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Положеннями ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Аналізуючи зазначені норми закону, суд констатує, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі, не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини. Відповідно до ч. 2 ст.186 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При визначенні розміру аліментів суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище неповнолітньої дитини, яка є здоровою та у певній мірі матеріально забезпеченою. Матеріальне становище платника аліментів, який не працює. Однак те, що відповідач на час розгляду справи офіційно не працевлаштований не може бути підставою для звільнення його від батьківського обов`язку утримувати свою неповнолітню дитину. Приймаючи до уваги вимоги діючого законодавства, а також встановлені по справі обставини, розмір прожиткового мінімуму, який встановлений на даний час, можливість відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Суд вважає, що з урахуванням фактичних обставин справи та виходячи з закріплених ч.9 ст.7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, розмір стягуваних аліментів, який необхідний для забезпечення мінімальних потреби дитини становить ј від заробітку доходу відповідача, але не менше 50 % встановленого для дитини відповідного віку. Відповідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а оскільки позивач, звернулась до суду із позовом 12 лютого 2019 року, тому суд має підстави для стягнення аліментів із 12 лютого 2019року. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Судом відстрочено позивачу сплату судового збору до ухвалення судового рішення по справі. Відповідно до п.31 Постанови Пленуму ВССУ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 №10 у разі якщо судом було відстрочено сплату позивачем судового збору, який із тих чи інших причин до ухвалення рішення у справі сплачено не було, а рішення ухвалено на користь позивача, то стягнення суми судового збору здійснюється безпосередньо з відповідача у дохід Державного бюджету України. Позовні вимоги задоволені в повному обсязі, а тому суд відповідно ст.141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути із відповідача у дохід Державного бюджету України судовий збір за чотири заявлені позовні вимоги у сумі 3073 гривні 60 копійок.

Outcome: approved