Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визначення часток в праві спільної власності. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 13.04.1963 його мати [PERSON] є власником 48/100 частин житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд по вул. Зарічанській (до перейменування вул. [PERSON]), 13 у с. Заріччя Пирятинського району Полтавської області. Власником решти 52/100 часини будинку є відповідач [PERSON]. Вищевказане будинковолодіння розташоване на земельній ділянці для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1753 гектарів, яка належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON]. 03 червня 2016 року померла [PERSON]. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина у виді 48/100 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та невизначеної частини земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1753 гектарів, що розташована за вказаною адресою. При зверненні до Пирятинської державної нотаріальної контори для оформлення свідоцтва про право на спадщину, [PERSON] було відмовлено у його видачі оскільки частка померлої у спільному з [PERSON] майні земельній ділянці для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1753 гектарів не виділена. Просив визначити частку померлої 03.06.2016 [PERSON] у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1753 гектарів, що розташована по вул. Зарічанській (до перейменування вул. [PERSON]), 13 у с. Заріччя Пирятинського району Полтавської області, у розмірі 48/100 частини. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав\~суду заяву про слухання справи у його відсутність. Позов підтримує у повному обсязі та просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав\~суду заяву про слухання справи у його відсутність. Проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч. 4 ст. 174\~ ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову при умові, що визнання відповідачем\~ позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд уважає, що справа може бути розглянута у відсутність відповідача, оскільки його особисті пояснення у судовому засіданні не обовязкові. Судом\~встановлено: 03 червня 2009 року померла [PERSON] (а.с.9). Внаслідок її смерті відкрилася спадщина у виді 48/100 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що в цілому складається з житлового будинку «А-1» (загальною площею 120,10 м2, житловою площею 50,20 м2), погреба з шийкою «Ж», сараю «Б», прибудови до сараю «б, сажу «В», вбиральні «Д», навісу «е», гаражу-літньої кухні «Е», вбиральні «И», літнього душу «К», огорожі №2, огорожі №3, огорожі №4, хвіртки №5, огорож №6, ями вигрібної №7, воріт №8 (а.с.15-17), розташованого по вул. Зарічанській (до перейменування вул. [PERSON]), 13 у с. Заріччя Пирятинського району Полтавської області, що належав померлій на підставі договору купівлі-продажу від 13 квітня 1963 року, посвідченого державним нотаріусом Пирятинської державної нотаріальної контори Полтавської області (реєстр. № 833), та невизначеної частини земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1753 гектарів, що розташована за вказаною адресою (а.с.10-11,12,13-14). Як передбачено ст. 1217 Цивільного кодексу України (далі ЦК) спадкування здійснюється за заповітом або законом. Позивач [PERSON] є сином [PERSON] та спадкоємцем її майна за заповітом, посвідченим приватним нотаріусом Пирятинського районного нотаріального округу Полтавської області 18.02.2016, зареєстрованим в реєстрі за №124 (а.с.37). Позивач у визначений законом строк подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті матері (а.с.31). При зверненні до Пирятинської державної нотаріальної контори для оформлення свідоцтва про право на спадщину, [PERSON] було відмовлено у його видачі, оскільки частка померлої [PERSON] у спільному з [PERSON] майні земельній ділянці для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1753 гектарів не виділена (а.с.20). Відповідно до довідки КП «Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» № 340-Т від 02.11.2016, матеріалів інвентаризаційної справи № 1087 співвласником будинковолодіння, розташованого по вул. Зарічанській (до перейменування вул. [PERSON]), 13 у с. Заріччя Пирятинського району Полтавської областіє відповідач [PERSON], якому належить 52/100 частини будинковолодіння (а.с.18,19). Судом встановлено, що земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 5323810104:04:001:0150, площею 0,1753 га, належала на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 951858 (а.с.13-14). В звязку з тим, що співвласник указаного нерухомого майна [PERSON] померла, укласти договір визначення ідеальних часток не можливо. Указані обставини є перешкодою у спадкуванні майна позивачем [PERSON] Згідно\~ст. 86 Земельного кодексу України\~земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Частина 2\~ст. 89 Земельного кодексу України\~передбачає, що у спільній сумісній\~\~власності перебувають земельні ділянки: а) подружжя; б) членів фермерського господарства, якщо інше не передбачено угодою між ними; в) співвласників жилого будинку. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки відповідно до ч. 4\~ст. 89 Земельного кодексу України. Частиною 5\~ст. 89 Земельного кодексу України\~визначено, що поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Згідно ч.1\~ст.1226 ЦК України\~частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. В пункті 17 Постанови Пленуму ВССУ від 07.02.2014р. №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що частка суб'єкта права спільної сумісної власності визначається, зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Відповідно до\~статті 368 ЦК\~спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Так, спільною сумісною власністю, зокрема, є: майно, набуте подружжям за час шлюбу, якщо інше не встановлено договором або законом (статті 60 - 74 Сімейного кодексу України\~(далі - СК)); майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. У пункті 3.4 Інформаційного листа ВССУ від 16.05.2013р. №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що відповідно до\~ст.1226 ЦК України\~частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Зі змісту\~ст. 357 ЦК України\~вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається , що частка кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Право спільної часткової власності на земельну ділянку відповідно до п.г ч.1 ст. 87 Земельного кодексу України виникає також за рішенням суду. Згідно із п. 18 Постанови Пленуму ВСУ "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" від 16.04.2004 № 7, при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 р., згідно з положеннями чинної до цієї дати статті 30 ЗК ( 2768-14 ) до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. В разі переходу права власності на будівлі та споруди до кількох осіб право на земельну ділянку визначалось пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено в договорі відчуження останніх. На підставі викладеного, суд вважає за можливе визначити, що частка[PERSON] у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку за цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер 5323810104:04:001:0150) площею 0,1753 гектарів, що розташована по вул. Зарічанській (до перейменування вул. [PERSON]), 13 у с. Заріччя Пирятинського району Полтавської області складає 48/100 частини. На підставі викладеного та ст.ст. 15, 16, 357,1226 ст.ст. 86, 87, 89 ЗК України, п. 18 Постанови Пленуму ВСУ "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" від 16.04.2004 № 7,

Outcome: approved