Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на земельну ділянку, зазначивши, що [PERSON] являвся власником земельної ділянки, площею 3,38 га в межах Галаганівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧР № 058343 від 14 травня 2004 року. 10 листопада 1996 року [PERSON] помер. Позивач, після смерті [PERSON], фактично прийняла спадщину, шляхом вступу у володіння та користування спадковим майном та речами померлого. Позивач проводила ремонт будинку померлого, користувалась предметами домашнього вжитку померлого, обробляла присадибну земельну ділянку. Крім того позивач здійснювала догляд за [PERSON] та провела його поховання. Але для можливості оформити свої спадкові права їй потрібно встановити факт прийняття спадщини після померлого. Позивач, будучи спадкоємицею майна померлого [PERSON] відповідно до закону, як його дочка, звернулась до нотаріальної контори для видачі свідоцтва, але нотаріус відмовив їй в оформленні спадкового майна і рекомендував звернутися до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно в звязку із відсутністю оригіналу Державного акту на право власності на земельну ділянку. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити та визнати за позивачем право власності на вказану земельну ділянку, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧР № 058343 від 14 травня 2004 року, пояснивши, що [PERSON] є дочкою померлого і єдиною спадкоємицею його майна згідно закону та прийняла спадщину. Але оскільки оригінал Державного акту відсутній і вона не змогла нотаріально оформити вказане спадкове майно, тому, просить суд встановити факт прийняття спадщини та визнати за нею право власності на вказану земельну ділянку. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, надіславши заяву в якій позов визнав і згідний на задоволення позовних вимог. Допитані в судовому засіданні свідки пояснили, що померлий [PERSON] останні 5 років проживав разом з позивачем. Дружина [PERSON] [PERSON] померла на початку 1996 року. [PERSON] здійснювала за ним догляд, оскільки померлий проживав один, тяжко хворів, та провела його поховання. Після смерті [PERSON] позивач користувалась майном померлого, проводила ремонт його будинку, обробляла присадибну земельну ділянку. Суд, вислухавши представника позивача, свідків, задовольнивши заяву відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 10 листопада 1996 року, відповідно до повторного свідоцтва про смерть серії 1-СР № 285098 від 11.10.2016 року, помер [PERSON]. Після його смерті на території Галаганівської сільської ради Чигиринського району відкрилася спадщина. [PERSON] являвся власником земельної ділянки, загальною площею 3,38 га, кадастровий номер 7125481200:01:000:0230 та кадастровий номер 7125481200:01:000:0574 в межах Галаганівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧР № 058343 від 14.05.2004 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 235, що підтверджується довідкою відділу Держгеокадастру у Чигиринському районі від 28.10.2016 року № Л-933/0-1037/19-16. Вказане підтверджується і копією вищезазначеного Державного акту в матеріалах справи. Оригінал Державного акту було втрачено, про що свідчить оголошення опубліковане у газеті «Чигиринські вісті» від 22.10.2016 року № 42 (12728). Спадкоємцем майна [PERSON] є позивач, як його дочка, що вбачається з копії свідоцтва про народження серії VІІ-УР № 0579841 від 19.08.1968 року та копії повторного свідоцтва про шлюб серії І-СР № 013006 від 23.12.2005 року. Крім того, як вбачається зі свідоцтва про смерть серії І-СР № 015642 від 15.01.1996 року, померла дружина [PERSON] [PERSON], що свідчить про те, що позивач є єдиною спадкоємицею майна померлого [PERSON] відповідно до закону. Судом також встановлено факт прийняття спадщини позивачем після смерті [PERSON], і це крім показів свідків підтверджується також довідкою виконавчого комітету Галаганівської сільської ради Чигиринського району від 10.10.2016 року № 856. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] фактично прийняла спадщину після померлого батька, вступивши в управління спадковим майном та користуючись його майном. Як вбачається з постанови нотаріуса Другої черкаської державної нотаріальної контори, в порядку заміщення нотаріуса Чигиринської державної нотаріальної контори [PERSON] № 998/02-31 від 19.11.2016 року гр. [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 3,38 га, що знаходиться в межах Галаганівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області, після смерті [PERSON] Так, з огляду на те, що спадщина після смерті [PERSON] відкрилася та була прийнята до 01 січня 2004 року, то правовідносини, що виникли, регулюються нормами Цивільного кодексу Української РСР 1963 року. За змістом ст.6 ЦК УРСР кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права. За загальними положеннями про спадкування за ЦК УРСР 1963 року, зокрема згідно зст.524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця (ст.525 ЦК УРСР). Відповідно до ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст.549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. Європейський суд з прав людини в своїх рішенням вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року, "Новоселецький проти України" від 11 березня 2003 року, "Федоренко проти України" від 1 червня 2006 року). На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що оскільки інших спадкоємців, які б прийняли спадщину після померлого [PERSON] не має, тому суд вважає можливим позов задовольнити, встановивши факт прийняття спадщини позивачем та визнати за нею право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом.

Outcome: approved