Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даним позовом, вказуючи, що їй на праві приватної спільної власності належить 1/4 частина трикімнатної квартири [ADDRESS] . Також власниками вказаної квартири в рівних частках є її: мати - [PERSON] , яка померла [INFO] , батько [PERSON] , який помер [INFO] та брат [PERSON] , який помер [INFO] . Маючи намір отримати спадок, який залишився після смерті рідних, а також здійснити реєстрацію права власності на житло вона звернулась до нотаріуса та їй стало відомо, що на спірну квартиру накладено арешт на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження № б/н, виданої 04.09.2009 року, особа, майно якої обтяжується - [PERSON] . 28.11.2019 року вона звернулася до вказаного відділу із заявою про зняття арешту з квартири, у зв`язку зі смертю боржника, але отримала відмову з підстав того, що вона не являється стороною виконавчого провадження. Окрім цього, з відповіді їй стало відомо, що на виконанні у вказаному відділі перебували виконавчі провадження з виконання виконавчих документів про стягнення з [PERSON] на користь стягувачів певних сум, всі виконавчі провадження завершені. Оскільки всі виконавчі провадження відносно її матері завершені, а також з урахуванням того, що боржник [PERSON] померла [INFO] , а арешт з майна не знято, вона змушена звертатися за захистом своїх прав та законних інтересів до суду. З урахуванням уточненої позовної заяви від 15.01.2020 року (а.с.25-26), просить зобов`язати Вільногірський міський відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) зняти арешт з квартири [ADDRESS] , який було накладено в межах виконавчого провадження відділом державної виконавчої служби Вільногірського міського управління юстиції, на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження б/н, виданої 04.09.2009 року, реєстраційний номер обтяження: 9123065 від 06.10.2009 року. Судові витрати по справі просить залишити за нею. Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 02.01.2020 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, сторонам роз`яснені їх процесуальні права та обов`язки. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала, просить його задовольнити в повному обсязі. (а.с. 46) Відповідач - Вільногірський міський відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) свого представника в судове засідання не направили, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, надали заяву, згідно якої просять винести рішення на розсуд суду. Крім того, в заяві зазначили, що виконавче провадження відповідно до якого було накладено арешт на майно боржника, на виконанні у відділі не перебуває та в архіві не знаходиться, так як знищене. (а.с.42) Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, згідно копії свідоцтва на право власності на житло від 14.12.1993 року, виданого органом приватизації - Вільногірським державним гірничо-металургійний комбінатом, згідно з розпорядженням № 713 від 11.11.1993р., [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , належить на праві приватної спільної сумісної власності квартира [ADDRESS] (а.с. 7) Технічні характеристики квартири [ADDRESS] , підтверджено копією технічного паспорту, який виготовлено станом на 20.06.2019 року. (а.с. 8-11) Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої 28.08.2019рн., [PERSON] на праві приватної, спільної часткової власності, належить ј частка квартири [ADDRESS] . Також з інформації вбачається, що на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження б/н, виданої 04.09.2009 року ВДВС Вільногірського МУЮ, державним реєстратором Виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області 06.10.2009 року, внесено до реєстру відомості про арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 9123065, реєстратор: Дніпропетровська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України. (а.с. 12) Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народилась [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] . (а.с. 40) Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] . (а.с. 39) Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] (а.с. 17) Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] померла [INFO] (а.с. 15) Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] (а.с. 16) Після смерті [PERSON] відкрита спадкова справа за номером у реєстрі 64235647, що підтверджено витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі, який видано 27.05.2019 року приватним нотаріусом Савельєвою Г.В. (а.с. 36) Згідно копії заяви від 28.11.2019 року, позивачка звернулася до начальника Вільногірського відділу ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області з проханням прийняти міри щодо зняття арешту з квартири [ADDRESS] у зв`язку зі смертю боржника. (а.с. 13) Згідно копії листа начальника Вільногірського відділу ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області, [PERSON] , на ім`я [PERSON] від 16.12.2019 року за вих. № 6891 останній повідомлено, що всі виконавчі провадження, у відношенні до [PERSON] були завершені та відмовлено в наданні інформації по виконавчим документам, оскільки остання не є стороною виконавчого провадження. (а.с. 14) Згідно виписки ВП-спецпідрозділ, вбачається, що виконавчий лист № 2-528 від 30.09.2008 року про стягнення з [PERSON] на користь ВАТ ЕК Дніпрообленерго боргу та судових витрат у розмірі 310,53 грн., 29.12.2011 року повернуто стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження» (а.с. 43-44) Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 2 Постанови Пленуму ВССУ № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03 червня 2016 року позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідно до ч. 2 ст. 30 ЦПК України, позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини. Згідно ч. 1 ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Частиною 2 цього Закону передбачено, що арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Згідно п.5.1.4 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 74/5 від 15.12.1999 року (яка діяла станом на час накладення арешту), стягнення на майно боржника звертається в розмірах і обсягах, потрібних для виконання за виконавчими документами, з урахуванням витрат на виконання та стягнення виконавчого збору. Якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, то стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця. Стягнення може бути звернено на майно боржника, яке належить йому на праві приватної власності. Відповідно до ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. Відповідно до ч.5 ст.59 Закону України "Про виконавче провадження" у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до вимог ст.41 Конституції України та ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч.1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч.ч.1, 2 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч.1ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Статтею 391 ЦК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Як вбачається з ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 року № 1952-ІУ (далі-Закон), державною реєстрацією є офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону наявність зареєстрованих обтяжень на нерухоме майно є підставою для відмови у реєстрації права власності на нерухоме майно. Пунктом 4.1. Положення про Єдиний реєстр заборон на відчуження об`єктів нерухомого майна, який затверджено наказом міністерства юстиції України № 31/5 від 9 червня 1999 року, визначено, що підставами для внесення у Базовий реєстр відомостей про зняття заборон та арештів на відчуження об`єктів нерухомого майна, є повідомлення та заяви органів та осіб, за ініціативою яких були накладені відповідні заборони та арешти, а також органів, які згідно з чинним законодавством мають право зняти заборони та арешти на використання майна. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] , з 14.12.1993 року вказана квартира належала зазначеним особам на праві приватної спільної сумісної власності, потім перейшла в приватну спільну часткову власність вказаних осіб, частка [PERSON] у вказаному майні складає 1/4 частину. Разом з тим, постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Вільногірського міського управління юстиції у Дніпропетровській області про відкриття виконавчого провадження від 04.09.2009 року накладено арешт на вказану квартиру в цілому, який зареєстровано в реєстрі 06.10.2009 року за № 9123065 Дніпропетровською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, особа, майно, якої обтяжується - [PERSON] , однак на час звернення позивачки з даним позовом до суду, всі виконавчі провадження, у відношенні [PERSON] завершені, [INFO] остання померла, та після її смерті відкрилася спадщина на належну їй частку квартири, а існування обтяження вищевказаної квартири у виді арешту майна, перешкоджає позивачці [PERSON] як здійснювати свої правомочності власника по вільному володінню, користуванню та розпорядженню належним їй майном так і прийняти спадщину, що залишилася після смерті матері та інших родичів, тому позов підлягає задоволенню, а арешт, накладений вищевказаною постановою державного виконавця - скасуванню. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд враховує заяву позивача, яка просить судові витрати по справі покласти на неї, тому судові витрати у справі у виді сплаченого позивачкою судового збору в розмірі 768,40 грн. слід віднести на рахунок позивачки. На підставі ст.ст. 317, 319, 321, 366, 391 ЦК України, ст.ст. 2,24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", ст.ст. 56, 59 Закону України "Про виконавче провадження» і

Outcome: approved