Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-01 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору позивач за первісним позовом [PERSON] покликається на те, що його мама, [PERSON] , працювала у ВАТ «Стрийський завод гумових виробів» з 1984 року по 2001 рік ( 17 років), до визнання його банкрутом. На той час він проживав з мамою в кімнаті [ADDRESS] , як неповнолітній. 20 березня 1997 року мама подала заяву до директора Стрийського заводу гумових виробів із проханням надати в користування кімнату № [NUMBER] в гуртожитку як працівниці заводу, яка тривалий час працює на підприємстві і яка стояла на черзі для отримання житла. Після задоволення цієї заяви їм надано право користування цією кімнатою якою вони користуються і сьогодні. На даний час [PERSON] передано у власність кімнату [ADDRESS] загальною площею 33,4 кв.м. згідно рішення виконавчого комітету Стрийської міської ради від 26.06.2019 року №155. На сьогодні позивач проживає в кімнаті №5 гуртожитку, так я не може в силу різної статі та віку проживати з мамою в кімнаті №3 гуртожитку. На підставі рішення Стрийської міської ради №586 від 11.08.2018 гуртожиток по [ADDRESS] передано у власність територіальної громади м.Стрия в особі міської ради і зараз він перебуває в повному віданні органу місцевого самоврядування. Для подальшої приватизації кімнат мешканців гуртожитку за дорученням комунального підприємства «Управляюча компанія »Надія» Стрийським міжрайонним бюро технічної інвентаризації виготовлена технічна документація, згідно якої кімнаті №4 присвоєно № 5. Згідно технічного паспорту, виготовленого КП «Стрийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» від 23.05.2019 загальна площа кімнати №5 становить 17,1 кв.м. В кімнаті №5 гуртожитку позивач проживає тривалий термін, в ньому знаходиться все його майно, оплачує комунальні послуги по утриманню цієї кімнати, іншого власного житла немає. Однак, йому стало відомо, що [PERSON] до Стрийської міської ради подано заяву на приватизацію кімнати №5 гуртожитку по [ADDRESS] і яка займає кімнати [ADDRESS] , [ADDRESS] в цьому гуртожитку. Скориставшись довіреністю, виданою арбітражним керуючим по справі банкрутства ВАТ «Стрийський завод гумових виробів» [PERSON] на оформлення документів для приватизації кімнат мешканців гуртожитку, [PERSON] має намір самовільно приватизувати кімнату [ADDRESS] , не маючи на це жодних прав та правових підстав. Для вжиття необхідних заходів для забезпечення моїх прав на житло [PERSON] звернувся із заявою до Стрийської міської ради від 30.05.2019з проханням призупинити приватизацію [PERSON] кімнати №5 в гуртожитку. Аналогічне клопотання від 06.06.2019 року подано до арбітражного керуючого [PERSON] , яке залишено без відповіді. 31.05.2019 позивачем подана заява до комунального підприємства «Управляюча компанія «Надія» з проханням скласти акт обстеження на предмет його проживання в кімнаті №5 гуртожитку. Не дивлячись на те, що працівниками комунального підприємства 20.06.2019 року здійснено огляд цієї кімнати, однак акт обстеження йому не було надано. На повторну заяву щодо акту обстеження від 24.06.2019 року відповіді не отримано. Зважаючи на такі обставини, 25.06.2019 року [PERSON] подана повторна заява до Стрийської міської ради про призупинення приватизації кімнати №5 в гуртожитку [PERSON] . Позивач за первісним позовом [PERSON] подав уточнену позовну заяву (Т.1 а.с.26-29, Т.3 а.с.45-48), де просить визнати за ним право користування кімнатою [ADDRESS] . Як на правову підставу задоволення позовних вимог, позивач покликається на вимоги ст. 386 ЦК України. Позивачі за об`єднаним позовом [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] від свого імені та від імені малолітньої дитини [PERSON] подали 07.10.2019 до суду позов до Стрийської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета позову, Комунальне підприємство «Надія», [PERSON] про визнання права проживання та користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору позивачі покликаються на те, що 11 червня 2002 року ліквідаційна комісія ВАТ «Стрийський завод гумових виробів» видала ордер № 5 для постійного місця проживання [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ордеру, позивачам надано кімнати № 6,7 загальною площею 34,4 кв.м. в гуртожитку [ADDRESS] . Протоколом засідання ліквідаційної комісії ВАТ «Стрийський завод гумових виробів» від 11 червня 2002 року, з метою покращення умов проживання вирішено вселити сім`ю [PERSON] разом з двома неповнолітніми дітьми в кімнату № [NUMBER] площею 17,8 кв.м., та № 7 площею 13,5 кв.м вищевказаного гуртожитку. Протоколом №4 тієї ж комісії від 03 квітня 2013 року, крім кімнат №6 та №7, у зв`язку з покращенням умов проживання їм надано додаткову житлову площу, а саме кімнату №4 площею 17,1 кв.м, та кімнату №5 площею 17,4 кв.м, що підтверджується ордером № 1 від 03.04.2013 року. Відповідно до довідки про склад сім`ї №22 від 23 лютого 2019 року, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] 2013 року народження зареєстровані в кімнатах [ADDRESS] , та який належав ВАТ «Стрийський завод гумових виробів», в якому [PERSON] пропрацювала 35 років. 27 лютого 2017 року між [PERSON] та ВАТ «Стрийський завод гумових виробів» укладено Договір №5 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, та акт здачі і приймання квартири, зі змісту акту вбачається, що вона прийняла кімнати [ADDRESS] . На підставі довіреностей від 27 лютого 2017 року та 29 березня 2018 року ВАТ « Стрийський завод гумових виробів» в особі арбітражного керуючого Козія В.Ю., уповноважено [PERSON] виконувати всі необхідні дії для реєстрації права власності за Довірителем. Після цього, позивач [PERSON] почала звертатись у Стрийську міську раду щодо приватизації кімнат мешканців гуртожитку [ADDRESS] . На сьогоднішній день, всі звернення та скарги щодо приватизації закріплених за сім`єю [PERSON] кімнат у гуртожитку- проігноровані Виконавчим комітетом Стрийської міської ради, що безперечно порушує мої конституційні права. 06 червня 2019 року, позивач [PERSON] звернулась до Стрийського міського голови зі скаргою, та просила вирішити питання приватизації житла, яке офіційно закріплене за нею, а саме кімнати № [NUMBER] гуртожитку № 20, який находиться в [ADDRESS] . У відповіді, яку вона отримала 05 липня 2019 року чітко зазначено, що через наявний спір щодо користування кімнатами, приватизація спірних житлових приміщень призупинена, а для вирішення питання щодо визнання права користування житловими приміщеннями в гуртожитку вона вправі звернутись до суду. Враховуючи те, що позивачі тривалий час не можуть зробити в даних кімнатах ремонт та оформити право власності на належну їм житлову площу, змушені звернутись до суду за захистом своїх законних прав та інтересів. Просять визнати за ними право проживання та користування жилим приміщенням, кімнатами №4,5,6,7 гуртожитку №20, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Представником позивачів за об`єднаним позовом подано заяву про уточнення позовних вимог (Т.1 а.с.189-190), в якій просить визнати за позивачами [PERSON] , [PERSON] [PERSON] , [PERSON] право проживання та користування жилими приміщеннями, кімнатами [ADDRESS] . Як на правову підставу задоволення позовних вимог, позивачі покликаються на вимоги ст. ст. 128, 129 ЖК України. У судовому засіданні позивач за первісним позовом [PERSON] та його представник [PERSON] свої позовні вимоги підтримали повністю покликаючись на викладені в позові обставини та просять суд позов задовольнити. В задоволенні позову [PERSON] просять відмовити. Крім цього позивач [PERSON] суду пояснив, що він вселився у спірну кімнату, оскільки цю кімнату надали його матері, для покращення житлових умов. Вважає, що заява, яку мама подавала керівнику підприємства з проханням надати їй ще одну кімнату для проживання є достатньою підставою для його вселення. Інших документів які надають право вселення в житлове приміщення не має. Позивач за об`єднаним позовом [PERSON] та її представник [PERSON] свої позовні вимоги підтримали повністю покликаючись на викладені в позові обставини, просять їх задоволити. У задоволенні позову [PERSON] просять відмовити. Крім цього позивач [PERSON] суду пояснила, що вона і члени її сім`ї проживають у гуртожитку близько 35 років. Їй, та членам її сім`ї позивачам по справі, надано відповідно до виданих ордерів чотири кімнати №5,6,7,8 (попередня реєстрація №4,5,6,7) в гуртожитку, на підставі чого вони туди і вселилися. [PERSON] без жодного документу і підстав самовільно зайняв, вибивши двері, її кімнату [ADDRESS] . З приводу неправомірного захоплення кімнати [PERSON] , вона зверталася зі скаргою до голови Стрийської міської ради. Щодо покращення умов проживання матері [PERSON] , то вона на сьогодні і займає 2 кімнати, а не одну як стверджує позивач [PERSON] . Представник відповідача Стрийської міської ради Львівської області у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечує, у задоволенні позовних вимог [PERSON] просить відмовити. Відповідач арбітражний керуючий Козій В.Ю. у судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, про причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи КП «Управляюча компанія «Надія» у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, про причини неявки суд не повідомив. Позивачі [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явилися, однак подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Свої позовні вимоги підтримали. Заяви, клопотання учасників справи. Позивачем за первісним позовом [PERSON] подано: заяву про забезпечення позову (Т.1 а.с.41-42); заяву про відкладення розгляду справи (Т.1 а.с.73, 109, ); клопотання про долучення до матеріалів справи доказів (Т.2 а.с.214-216) ; клопотання про застосування строку позовної давності (Т.2 а.с.211-212). клопотання про допит свідків (Т.3 а.с.5) \~ \~ \~ \~ Представником позивача за первісним позовом [PERSON] подано: клопотання про об`єднання позовів (Т.1 а.с.112) ; заяву про відкладення розгляду справи (Т.1 а.с.220) ; заяву про забезпечення позову (Т.1 а.с.237); клопотання про долучення до матеріалів справи документів (Т.2 а.с.1) ; клопотання про допит свідків (Т.2 а.с.98) клопотання про ознайомлення з матеріалами справи (Т.3 а.с.107) Представником позивача за об`єднаним позовом [PERSON] подано: заяву про залучення третьої особи (Т.1 а.с.94-95) ; клопотання про відкладення розгляду справи (Т.1 а.с.110, 183, Т.3 а.с.) ; заяву про уточнення позовних вимог (Т.1 а.с.189-190) заяву про ознайомлення з матеріалами справи (Т.2 а.с.107) клопотання про долучення доказів (Т.2 а.с.182, 232, Т.3 а.с.7, Т.3 а.с.) заперечення на клопотання про застосування строку позовної давності (Т.3 а.с.1-2). Позивачем за об`єднаним позовом [PERSON] подано: клопотання про долучення доказів (Т.2 а.с.111) заяву про ознайомлення з матеріалами справи (Т.3 а.с.4) \~ \~ \~ \~ Позивачем за об`єднаним позовом [PERSON] подано заяву про розгляд справи без її участі (Т.2 а.с.96, 143). Позивачем за об`єднаним позовом [PERSON] подано заяву про розгляд справи без його участі (Т.2 а.с. 145, 210). Представником відповідача Стрийської міської ради подано клопотання про розгляд справи без її участі (Т.2 а.с. 172, 207). Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 09.07.2019 позовну заяву [PERSON] до Стрийської міської ради Львівської області, Арбітражного керуючого Козій Володимира Юрійовича про визнання права користування житлом залишено без руху (Т.1 а.с.23-24). Ухвалою від 29.07.2019 відкрито провадження у справі №456/2541/19 та призначено справу до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження (Т.1 а.с.39-40). Ухвалою від 29.07.2019 судом вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони вчинення будь-яких дій у справі №456/2541/19 (Т.1 а.с.45-46). Ухвалою підготовчого засідання від 18.10.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду у справі №456/2541/19 (Т.1 а.с.66-67). Ухвалою судового засідання від 16.12.2019 розгляд справи №456/2541/19 відкладено (Т.1 а.с.76). Ухвалою судового засідання від 21.05.2020 позовні вимоги у справі №456/3939/19 об`єднано з позовними вимогами у справі №456/2541/19, присвоївши справі №456/2541/19 (Т.1 а.с.113-114). Ухвалою від 09.06.2020 заяву про забезпечення позову у справі №456/2541/19 повернуто (Т.1 а.с.241). Заслухавши пояснення сторін, свідків, з`ясувавши обставини, на які позивачі посилаються як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, суд доходить такого висновку. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Відповідно до Рішення Стрийської міської ради №586 від 11.09.2018 «Про надання згоди щодо прийняття у комунальну власність [ADDRESS] від ВАТ «Стрийський завод гумових виробів» вищезгаданий будинок прийнято у комунальну власність м.Стрия (Т.1 а.с.7,239). Відповідно до копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] виданого 14.08.2008 Стрийським МВ ГУМВС України [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] (Т.1 а.с.6). Відповідно до заяви [PERSON] (мати позивача) від 20.03.1997 остання зверталася до директора Стрийського заводу гумових виробів [PERSON] про надання їй кімнати у гуртожитку від заводу №4 (Т.1 а.с.8). Відповідно до Рішення ВК Стрийської міської ради №155 від 26.06.2019 «Про оформлення та реєстрацію права власності на об`єкти нерухомого майна» затверджено список квартир переданих у власність квартиронаймачам, де [PERSON] передано у власність квартиру [ADDRESS] (Т.1 а.с.9-12, 142-143). Відповідно до заяви від 30.05.2019 та 05.06.2019 [PERSON] звертався до міського голови м.Стрия та арбітражного керуючого у справі про банкрутство ВАТ «Стрийський завод гумових виробів» про призупинення приватизації кімнати [ADDRESS] (Т.1 а.с.14,15-21). Відповідно до заяв від 31.05.2019 та 24.06.2019 [PERSON] звертався до начальника КП "Надія" з проханням скласти акт обстеження на предмет його проживання в кімнаті №5 гуртожитку №20 (Т.1 а.с.17-18,32). Відповідно до відповіді №Л-35/3.22 від 05.07.2019 ВК Стрийської міської ради порекомендував [PERSON] звернутися до суду для вирішення питання щодо визнання права користування житловими приміщеннями в гуртожитку (Т.1 а.с.43). Відповідно до розпорядження міського голови №103 від 14.11.2017 створено комісію про прийняття в комунальну власність [ADDRESS] із трансформаторною підстанцією від ВАТ "Стрийський гумовий завод" (Т.1 а.с.140). Відповідно до витягу засідання ліквідаційної комісії відкритого акціонерного товариства "Стрийський завод гумових виробів" від 11.06.2002 протокол №8 вирішено вселити сім"ю [PERSON] з двома неповнолітніми дітьми в кімнату № [NUMBER] і в кімнату [ADDRESS] (Т.1 а.с.149, Т.2 а.с.32). Відповідно до ордеру №5 від 11.06.2002 [PERSON] на постійне місце проживання надано кімнати №6,7 гуртожитку по [ADDRESS] (Т.1 а.с.134 зворот). Згідно з витягом засідання ліквідаційної комісії відкритого акціонерного товариства "Стрийський завод гумових виробів" від 03.04.2013 та ордеру №1 від 03.04.2013 вирішено надати додаткову житлову площу сім"ї [PERSON] в гуртожитку по [ADDRESS] з вселенням їх крім кімнат [ADDRESS] та [NUMBER] в кімнату № [NUMBER] і в кімнату №5 (Т.1 а.с.99, 100, 134, Т.2 а.с.30,31). Відповідно до довідки про склад сім"ї №32 від 23.02.2017 виданої ВАТ "Стрийський гумовий завод" в кімнатах [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (Т.1 а.с.145). Відповідно до технічного паспорту виготовленого 23.05.2019 Стрийським міжрайонним бюро технічної інвентаризації на кімнати [ADDRESS] заг.пл. кімнат 69,8 кв.м.,кількість мешканців 4 (Т.1 а.с.146-148). Як вбачається зі скарги міському голові м.Стрия, мешканці гуртожитку [ADDRESS] просять дати дозвіл на приватизацію кімнат в гуртожитку(Т.1 а.с.150-151). Відповідно до відповіді №Д-36/3.22 від 05.07.2019 ВК Стрийської міської ради порекомендував [PERSON] звернутися до суду для вирішення питання щодо визнання права користування житловими приміщеннями в гуртожитку (Т.1 а.с.154). Як вбачається з повідомлення №ЮР/2395-4 від 22.05.2019 та квитанцій №16, 89 від 22.05.2019 [PERSON] оплатила на рахунок Стрийського МБТІ за виконання робіт по технічній інвентаризації об`єктів нерухомого майна по [ADDRESS] (Т.2 а.с.15). Відповідно до повідомлення ліквідатора ВАТ «Стрийський завод гумових виробів» Шлапак Д.В. від 18.03.2006 на адресу [PERSON] вбачається, що ліквідатор зверталася до міського голови м.Стрия про прийняття у комунальну власність м. Стрий будівлю гуртожитку по [ADDRESS] з належними до неї комунікаціями та трансформаторну підстанцію, однак відповіді не отримала (Т.2 а.с.18). Відповідно до скарги Стрийському міському голові від 06.06.2019 [PERSON] просить перевірити обставини щодо захоплення кімнати [ADDRESS] [PERSON] та вирішити питання приватизації житла (Т.2 а.с.29). Відповідно до типового договору №5 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 27.02.2017 укладеного між ВАТ «Стрийський завод гумових виробів» та [PERSON] , яка проживає в [ADDRESS] кімнати №4,5,6,7 заг.пл. 69,8 кв.м. остання зобов`язана своєчасно вносити оплату за послуги з утримання будинків (Т.2 а.с.35-36). Відповідно до акту здачі і приймання квартир (кімнати) від 27.02.2017 ВАТ «Стрийський завод гумових виробів» в особі арбітражного керуючого [PERSON] здав, а [PERSON] прийняла кімнати [ADDRESS] на першому поверсі (Т.2 а.с.36 зворот). Відповідно до скарги від 21.06.2019 вбачається, що [PERSON] зверталася до голови Стрийської міської ради про приватизацію кімнат мешканців гуртожитку по [ADDRESS] (Т.2 а.с.36-46). Відповідно до заяви від 26.06.2019 вбачається, що [PERSON] зверталася до голови Стрийської міської ради про надання їй письмового обґрунтування відмови в приватизації кімнат в гуртожитку (Т.2 а.с.48). Відповідно до відповіді заступника міського голови №Д-36/3.22 від 05.07.2019 щодо заяв [PERSON] про приватизацію кімнат у гуртожитку останній повідомлено, що на даний час приватизація спірних житлових кімнат призупинена, оскільки наявний спір щодо користування кімнатами та вона може звернутися до суду для вирішення питання щодо визнання права власності (Т.2 а.с.50, 54). Відповідно до дублікатів квитанцій з Приватбанку вбачається, що [PERSON] сплачувала комунальні послуги за кімн.6-7 в гуртожитку [ADDRESS] (Т.2 а.с.56-76). Як вбачається з відповіді КП «Управляюча компанія «Надія» №119 від 21.06.19 [PERSON] повідомлено, що оформлення документів на приватизацію проводиться згідно списку затвердженого арбітражним керуючим [PERSON] та йому належить кімн. №3 (Т.2 а.с.79). Відповідно до витягу ПП «Ехомед» №225 від 20.08.2019 [PERSON] (позивач) знаходиться на «Д» обліку у сімейного лікаря, пульмонолога-алерголога (Т.2 а.с.83). Відповідно до технічного паспорта на гуртожиток [ADDRESS] виготовлений ФОП [PERSON] 15.05.2017 на замовлення ВАТ «Стрийський завод гумових виробів» перший поверх гуртожитку складається з 59 номерів приміщень, І коридора, ІІ сходової клітки, ІІІ коридора, VІ коридора, загальною площею 355,2 кв.м., житловою площею 193,3 кв.м., підсобна площа 112,7 кв.м., площа приміщень загального користування 49,2 кв.м., самочинно збудована, переобладнана площа приміщень 95,8 кв.м. Кімната №4 заг.пл. 17,1 кв.м., кімната №5 заг.пл. 17,4 кв.м.(Т.2 а.с.117-123). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12.09.2020 батьками [PERSON] [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (Т.2 а.с.124). Відповідно до заяв мешканців гуртожитку [ADDRESS] [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] вбачається, що сусіди не бачили щоб в кімн. [ADDRESS] проживав [PERSON] (Т. 2 а.с.132-136). Відповідно до технічного паспорта на гуртожиток [ADDRESS] виготовлений Стрийським міжрайонним бюро технічної інвентаризації 28.11.2018 на замовлення КП «Надія» Стрийської міської ради перший поверх гуртожитку складається з 65 номерів приміщень, І коридора, ІІ сходової клітки, ІІІ коридора, VІ коридора, загальною площею 357,0 кв.м., житловою площею 176,2 кв.м., допоміжна площа 131,2 кв.м., площа приміщень загального користування 49,6 кв.м. Кімната №4 заг.пл. 16,9 кв.м., кімната №5 заг.пл. 17,1 кв.м., кімната №6 заг.пл. 17,3 кв.м, кімната №7 заг.пл. 17,8 кв.м., кімната №8 заг.пл. 11,8 кв.м (Т.2 а.с.174-181). Відповідно до довідки КП «УК «Надія» №242 від 02.12.2020 вбачається, що під час перевірки майстрами кімнати [ADDRESS] виявлено, що кімната була захаращена побутовими речами, велосипедами, дозвільних документів на користування нею [PERSON] не мав (Т.2 а.с.183, 213). Відповідно до довідки ОСББ «Загадка» та виписки АТ «Ощадбанк» вбачається, що [PERSON] за період з березня 2020 року по грудень 2020 рік сплачувала квартплату за кімнати №5,6,7, а [PERSON] не оплачував квартплату за кімн.№5 (Т.2 а.с.233-237, Т.3 а.с.12-16). Відповідно до відповіді Стрийського міжрайонного бюро технічної інвентаризації №600 від 22.03.2021 на адвокатський запит [PERSON] вбачається, що нумерація приміщень у гуртожитку змінилася внаслідок проведеного внутрішнього перепланування вищезгаданої будівлі (Т.3 а.с.27). Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] надав суду показання, за змістом яких він зареєстрований за адресою [ADDRESS] , однак проживає з 2015 року за іншою адресою. Лесів Любомир проживав з мамою, вони займають дві кімнати на першому поверсі гуртожитку, номер кімнати не знає. Його кімната № [NUMBER] знаходиться на другому поверсі, приходить він туди 1 раз на місяць, хто точно проживає в кімнаті №4 по новому в кімнаті №5 не може. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] надала суду показання, за змістом яких [PERSON] з сином [PERSON] проживають в гуртожитку по [ADDRESS] . Любомир проживає в гуртожитку від народження. На даний час він проживає в кімнаті [ADDRESS] більше 10 років, а його мати в кімнаті [ADDRESS] . [PERSON] проживає в гуртожитку з 2000 року в кімнатах №7,8. Крім цього зазначила, що у 1990 х роках ті люди, які звільнялися з роботи залишали кімнати в гуртожитку, а ті хто потребував більшої площі брали в користування іншу вільну кімнату, тому [PERSON] зайняла кімнату [ADDRESS] . Ордери ніхто не отримував. Раніше нумерація кімнат була інша. На даний час на кімнатах відсутні номери. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] надав суду показання, за змістом яких [PERSON] проживає в гуртожитку по [ADDRESS] від народження. [PERSON] проживає в двох кімнатах в кінці коридору на першому поверсі, відгородила ці кімнати цегляною стіною та зробила вхід з вулиці. Також пояснив, що коли хтось виселявся з гуртожитку, ті сім`ї, які мали дітей брали собі вільні кімнати. Ніхто з мешканців гуртожитку не мав претензій щодо проживання [PERSON] в кімнаті №5. Крім цього, зазначив що сім`я [PERSON] користується трьома кімнатами, номерів не знає. Матері [PERSON] надали дві кімнати. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] надала суду показання, за змістом яких вона є мамою [PERSON] . З 1984 року проживає в гуртожитку по [ADDRESS] . В 1993 році заселилася в кімнату [ADDRESS] і проживала в ній з сином. Пізніше вона зверталася до директора заводу з заявою для покращення умов життя надати їй ще одну кімнату. У 1997 році їй надано кімнату № [NUMBER] , тоді №4. Зараз вона проживає в кімнаті [ADDRESS] і має ще кухню. Син її проживає з дружиною та дитиною в кімнаті [ADDRESS] , там знаходяться їхні речі. Сплачують за комунальні послуги. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] надала суду показання, за змістом яких вона проживає у гуртожитку з 2005 року. На даний час їздить за кордон на роботу. Їй відомо, що [PERSON] проживає в кімнаті [ADDRESS] . В даній кімнаті бачила речі [PERSON] ,шафу, ліжко. Його мама живе в кімнаті №2. [PERSON] проживає в кінтаті №6,7. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] надала суду показання, за змістом яких вона є сестрою [PERSON] . Спочатку сестра проживала в двох кімнатах з сином, донькою, зятем, пізніше їй дали ще дві кімнати. Вона була у тих кімнатах, так як привозила диван та килим сестрі. Всі кімнати були поруч. Потім сестра сказала, що її речі з тих нових кімнат повиносив сусід. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] надала суду показання, за змістом яких вона знає [PERSON] вже дуже багато років. Спочатку [PERSON] проживала в двох кімнатах. Пізніше повідомила, що їй дали ще дві кімнати. [PERSON] помагала прибирати ті кімнати, так як вони були дуже брудні та не придатні для житла. На даний час [PERSON] не користується тими кімнатами, її речі повикидали. В тій кімнаті ніхто не проживає, там вікна побиті. Вона часто приходить в гості до [PERSON] де остання говорить, що її не впускають в кімнату №5. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] надала суду показання, за змістом яких вона знає [PERSON] ще з 15 років так як разом вчились в технікумі, часто зустрічаються. Ії відомо що зараз [PERSON] проживає з сином в двох кімнатах, одна з яких є кухнею. Приблизно у 2013 році [PERSON] дали ще дві кімнати, які вона помагала прибирати. В тих кімнатах речей не було, ключі мала [PERSON] . Пізніше її вигнали з тих кімнат та поміняли замки. Крім цього, знає що [PERSON] платить комунальні послуги за 4 кімнати, хоча фактично проживає в двох. Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з спором про право на проживання у житловому приміщенні. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Правовідносини щодо користування жилою площею у гуртожитках врегульовані окремою главою 4 розділу ІІІ Житлового кодексу Української РСР. Відповідно до статті 4 Житлового кодексу УРСР, жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях, що знаходяться на території Української РСР, утворюють житловий фонд. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЖК УРСР, державний житловий фонд перебуває у віданні місцевих Рад народних депутатів (житловий фонд місцевих Рад) та у віданні міністерств, державних комітетів і відомств (відомчий житловий фонд). Відповідно до статті 127 ЖК УРСР, для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Для тимчасового проживання осіб, які відбували покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк і потребують поліпшення житлових умов або жила площа яких тимчасово заселена чи яким повернути колишнє жиле приміщення немає можливості, а також осіб, які потребують медичної допомоги у зв`язку із захворюванням на туберкульоз, використовуються спеціальні гуртожитки. Під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки. Жилі будинки реєструються як гуртожитки у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Відповідно до частин 1 та 2 статті 128 ЖК УРСР, порядок надання жилої площі в гуртожитках визначається законодавством Союзу PCP, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української PCP. Жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету і комітету комсомолу. На підставі ч. 1 та ч. 2 ст. 58 Житлового кодексу Української РСР, на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. Відповідно до ст. 129 Житлового кодексу України на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. У відповідності до ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Наданим правом на приватизацію займаної кімнати та згідно з вимогами ст. 4 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» громадяни, які проживають у гуртожитках, що перебувають у власності підприємств, установ, організацій, утворених у процесі корпоратизації чи приватизації, набувають право на приватизацію займаних жилих приміщень після передачі таких гуртожитків у комунальну власність та за умови, що вони фактично проживають у таких гуртожитках правомірно і тривалий час (не менше п`яти років). Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та іншими міжнародно-правовими документами про права людини закріплено право на повагу до житла. Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини право на повагу до свого житла охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Також порядок користування та проживання у гуртожитках регулює примірне положення про користування гуртожитками, затверджене постановою Кабінету Міністрів від 20 червня 2018 року № 498. Згідно з п.6,7 Положення, на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації, орган місцевого самоврядування видає особі ордер за формою згідно з додатком, який є єдиним документом, що підтверджує право вселення на надану жилу площу в гуртожитку. Під час одержання ордера пред`являються документи, що посвідчують особу наймача та всіх членів сім`ї (для осіб, які не досягли 14 років, - свідоцтва про народження), включених до ордера. Ордер зберігається у особи, яка вселяється на жилу площу в гуртожитку, протягом усього строку її проживання у гуртожитку. Користування жилою площею здійснюється: у гуртожитках державної та комунальної форми власності - виключно за договором найму жилого приміщення, укладеним на підставі ордера; у гуртожитках, що були включені до статутних капіталів господарських товариств, створених у процесі приватизації та корпоратизації, - за договором найму жилого приміщення, укладеним на підставі ордера, або на підставі договору оренди житла. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Суд не погоджується з аргументами позивача [PERSON] , вважає такі не обґрунтованими та не підтвердженими належними, допустимими та достовірними доказами, які, у своїй сукупності, були б достатніми. Так, судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених доказів, що [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання права користування житлом покликаючись на ст. 386 ЦК України. Єдиною підставою правомірності вселення в кімнату №5 вказує те, що така була надана його матері для покращення житлових умов, однак жодного документу, про надання такої кімнати чи матері чи йому, який би давав право вселення в житло, суду не надав. Крім цього судом встановлено, що матері позивача було надано для проживання одну кімнату у гуртожитку на час праці на заводі, на даний час вона користується житловим приміщенням в гуртожитку, яке складається з двох кімнат, про що сторони вказували у судовому засіданні і підтверджується технічним паспортом. Таким чином судом встановлено, що позивач [PERSON] самовільно, без правових підстав вселився в житлове приміщення, кімнату [ADDRESS] . Крім цього позивач [PERSON] обґрунтовує позов вимогами ст. 386 ЦК України, відповідно до якої, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Суд зазначає, що така норма закону регулює захист прав суб`єктів права власності, а [PERSON] не є власником житлової кімнати № [NUMBER] в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] . Таким чинам позивач не вірно обрав спосіб захисту свого права, оскільки вказане житло не належить йому на праві власності. Щодо визнання позову представником відповідача, суд зазначає, що така позиція висловлена без жодного обґрунтування, тому враховуючи спірні правовідносини на вказане житло, вищенаведені обставини та не обґрунтованість такої позиції, тому суд вирішує спір на підставі сукупності досліджених у судовому засіданні доказах. Таким чином, суд оцінивши усі зібрані [PERSON] та його представником у справі докази, надавши оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо, при цьому не надаючи жодному доказу заздалегідь встановленої сили, доходить переконання, що позовні вимоги [PERSON] до Стрийської міської ради Львівської області, Арбітражного керуючого Козій В.Ю., треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, КП «Управляюча компанія «Надія», [PERSON] про визнання права користування житлом є безпідставним, тому в його задоволенні слід відмовити повністю. Що стосується позовних вимог [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] від свого імені та від імені малолітньої дитини [PERSON] суд зазначає наступне. Суд погоджується з аргументами сторони позивачів, вважає такі обґрунтованими та підтвердженими належними, допустимими та достовірними доказами, які, в своїй сукупності, є достатніми. Так, судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених доказів, що 11 червня 2002 року ліквідаційна комісія ВАТ «Стрийський завод гумових виробів» видала ордер № 5 для постійного місця проживання [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ордеру, позивачам надано кімнати № 6,7 загальною площею 34,4 кв.м. в гуртожитку [ADDRESS] , де вони проживають на даний час. Крім цього, у зв`язку з покращенням житлових умов проживання їм також надано додаткову житлову площу, а саме кімнату № [NUMBER] площею 17,1 кв.м, та кімнату №5 площею 17,4 кв.м, що підтверджується ордером № 1 від 03.04.2013 року. Дані кімнати [PERSON] прийняла та була вселена, та сплачує комунальні послуги. Що стосується клопотання позивача [PERSON] про застосування строків позовної давності до позову [PERSON] і інших, суд зазначає наступне. Відповідно до частини 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Як вбачається, з матеріалів справи представник відповідача з такою заявою до суду не зверталася. Крім цього спірні правовідносини між позивачами та відповідачем Стрийською міською радою виникли у 2019, коли позивачам було відмовлено в оформленні права власності на вказане житло. Позов заявлений теж у 2019, тому заява є безпідставною і застосуванню не підлягає. Відповідно до ст. 129 Житлового кодексу України на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Судом встановлено, що позивачі правомірно, відповідно житлового законодавства, отримали житло на підставі виданих їм ордерів повноважною особою, вселились в дане житло, тому мають право користування та проживання в ньому. Таким чином, оцінюючи надані [PERSON] та її представником докази, на підставі аналізу наведених норм матеріального права вважає обґрунтованими і доведеними вимоги про визнання за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] від свого імені та від імені малолітньої дитини [PERSON] право проживання та користування жилим приміщенням в гуртожитку на законних підставах, тому такі позовні вимоги підлягають до задоволення. На підставі статей 128, 129 ЖК України, та

Outcome: approved