Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-26 00:00:00

ТОВ "Споживчий центр" просить постановити рішення про стягнення з [PERSON] 900,48 гривень заборгованості та штрафу по кредитному договору, а також судові витрати по справі в сумі 1921 гривня. Вимоги обґрунтовано тим, що 29.08.2019 року між ТОВ "Споживчий центр" та [PERSON] був укладений кредитний договір № 29.08.2019-100003493, відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 600,00 гривень на 6 календарних днів з кінцевим терміном його повернення до 03.09.2019 року та платою за користування кредитом в розмірі 72,00 гривні. ТОВ "Споживчий центр", видавши відповідачу зазначені кредитні кошти, свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі. Відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань, кредит не повернув, проценти не сплатив, тим самим порушив умови договору, через що має заборгованість в загальній сумі 900,48 гривень, з яких: 600,00 гривень тіла кредиту; 72,00 гривень процентів за користування кредитом; 228,48 грн. - штрафу за порушення зобов`язання. Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 17.10.2019 року, розгляд позову постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. У зв`язку з поверненням адресованого відповідачу поштового відправлення з копією вказаної ухвали та матеріалами позову без вручення за закінченням строку зберігання, ухвалою від 12.11.2019 року судом постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судове засідання сторони не з`явились. Представник позивача у позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності. Відповідач про розгляд справи по суті двічі повідомлявся, в тому числі шляхом публікації на офіційному сайті суду судового оголошення, однак в судові засідання не з`явився, відзиву на позов не подав, про причини неможливості розгляду справи за його відсутності не сповістив. За таких обставин суд провів розгляд позову в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини. 29.08.2019 року між ТОВ "Споживчий центр" та [PERSON] шляхом підписання заявки, яка є невід`ємною пропозицією про укладення кредитного договору (оферти), та підтвердження кредитора про прийняття пропозиції (акцепт), яка також є невід`ємною частиною договору, було укладено електронний кредитний договір № 29.08.2019-100003493, за умовами якого позичальнику надається кредит в розмірі 600,00 гривень зі строком користування 6 календарних днів з дати отримання та сплатою 12% за користування кредитом, що становить 72,00 гривень. Відповідач своїм електронним підписом у заявці підтвердив своє ознайомлення і прийняття умов кредитного договору (оферти). Також підтвердив, що однозначно та безумовно приймає (акцептує) пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), з якими попередньо уважно ознайомився. Відповідно до п.1.1 кредитного договору, за цим договором кредитор зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Пунктом 1.2. договору передбачено, що кредит надається для використання позичальником на будь-які законні цілі, включаючи перекредитування, підприємницьку, незалежну професійну діяльність або виконання обов`язків найманого працівника. Сторони погодились, що кредит за даним договором не є споживчим, а даний договір не є договором про надання споживчого кредиту. Відповідно до п.1.4. договору протягом 3 робочих днів з дати прийняття пропозиції позичальником кредитор надає позичальнику кредит на наступних умовах: сума кредиту, термін його повернення, строк користування, проценти та графік платежів встановлюються у заявці, яка є невід`ємної частиною даної оферти; вид кредиту: фінансовий кредит. Відповідно до п.2.3. договору надання кредиту здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника. У пункті 4.1. договору визначено, що позичальник зобов`язується забезпечити своєчасне повернення кредиту та процентів за користування шляхом внесення в касу кредитора готівкою або перерахування на рахунок кредитора в такі терміни: а) повернення кредиту до зазначеної у заявці дати; проценти за користування кредитом - в день повернення кредиту або в останній день строку, на який кредит пролонгований; в) штрафні санкції, які можуть бути нараховані кредитором за несвоєчасне виконання зобов`язань за цим договором, - негайно, з моменту пред`явлення кредитором вимоги (усної чи письмової) про нарахування таких санкцій. Згідно п.5.4 договору у випадку невиконання/неналежного виконання позичальником грошових зобов`язань за договором кредитор залишає за собою право нарахування штрафу, розмір якого щодня зростає на 2%, починаючи від 2% у перший день невиконання. Максимальний розмір штрафу встановлюється законом. Відповідно до п.7.1. договору у разі несплати кредиту та/або процентів у строки, встановлені Договором, сума зобов`язань по погашенню кредиту та/або процентів з наступного за останнім для сплати днем вважається простроченою. У разі несвоєчасного повернення позичальником обумовленої суми кредиту та нарахованих процентів до позичальника може бути застосований штраф згідно п.5.4. договору. ТОВ "Споживчий центр" свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, перерахувавши кошти на рахунок відповідача грошові кошти в розмірі 600,00 гривень, що підтверджується квитанцією № 162635585. У визначений договором термін відповідач кредитні кошти не повернув, у зв`язку із чим позивачем були нараховані штрафні санкції у відповідності до п.7.1 та п.5.4 договору. Розрахунком заборгованості та штрафу за прострочення повернення кредиту та процентів за користування кредитом підтверджується, що відповідач має заборгованість в загальній сумі 900,48 гривень, з яких: 600,00 гривень розмір отриманого кредиту; 72,00 гривень - проценти за користування кредитом; 228,48 грн. - штраф за прострочення сплати заборгованості на день подачі позову. Відповідно до ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За змістом ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Порядок укладення електронного договору визначено у ст.11 Закону України "Про електронну комерцію", згідно приписів якої пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно із ч.ч.1, 2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Факт неналежного виконання відповідачем взятого на себе зобов`язання та наявності у нього перед позивачем заборгованості за кредитним договором по основному боргу, процентах та штрафу підтверджується наданим позивачем розрахунком, який відповідає умовам договору. Згідно із ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач не надав суду доказів, які б спростували твердження позивача щодо невиконання ним умов договору, наявності заборгованості та її розміру. Таким чином, дослідженими у справі доказами повно і об`єктивно доведено, що відповідач у встановлений договором строк не виконав обов`язку по поверненню кредитних коштів, не сплатив процентів, у зв`язку із чим до нього застосовано відповідальність у вигляді штрафу згідно умов договору. Виходячи з викладеного, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими і доведеними, тому позов підлягає повному задоволенню. Згідно зі ст.141 ЦПК України судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору слід покласти на відповідача.

Outcome: approved