Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до виконавчого комітету Богданської сільської ради Рахівського району Закарпатської області, треті особи, яка не заявляють самостійних вимог: реєстраційна служба Рахівського районного управління юстиції Закарпатської області, Рахівська державна нотаріальна контора Закарпатської області про визнання права власності у\~ порядку спадкування за законом. Позовні вимоги обгрунтовано тим, що після смерті її чоловіка - [PERSON], який помер 17.11. 2014 року, залишилося як спадкове майно житловий будинок № 22, що розташований в с. Богдан, вул. Шевченка, Рахівського району Закарпатської області. На час смерті вона постійно проживала разом з чоловіком, тому у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадщину прийняла. Спадкове нерухоме майно фактично належало її чоловікові. Однак через відсутність належних правовстановлюючих документів, не має змоги оформити свої спадкові права, у зв"язку з чим, просить визнати за нею право власності у порядку спадкування на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: с. Богдан, вул. Шевченка, 22 Рахівського району Закарпатської області. Представник позивачки - [PERSON], в судовому засіданні, позовні вимоги підтримала, просить такі задовольнити. Представник відповідача - виконавчого комітету Богданської сільської ради Рахівського району Закарпатської області, в судове засідання не з"явився, сільський голова [PERSON], надав суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, не заперечують на задоволенні позову. Представник третьої особи - Рахівської державної нотаріальної контори Закарпатської області, в судове засідання не з"явився, однак завідуюча нотаріальною конторою [PERSON], надала суду заяву про розгляд справи без участі представника нотаріальної контори, позовні вимоги підтримує. Представник третьої особи - реєстраційної служби Рахівського РУЮ, в судове засідання не з"явився, однак начальник служби [PERSON], надав суду заяву про розглядсправи без участі представника реєстраційноїслужби, позовні вимоги залишають на розсуд суду згідно чинного законодавства. Заслухавши представника позивача, вивичвши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд дійшов до наступного висновку. У відповідності до положень частини 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідачем у справі являється особа, діями якої порушуються права та інтереси відповідача. Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.ст.1217,1258 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Судом встановлено,що 17.11. 2014 року, помер громадянин [PERSON], про що виконавчим комітетом Богданської сільської ради вчинено актовий запис № 53. Позивачка [PERSON] являється дружиною померлого [PERSON], що стверджено свідоцтвом про одруження серії ІІ-ФМ № 265339 від 08.01. 1992 року, а отже є, в силу ст. 1261 ЦК України спадкоємцем першої черги спадкування за законом. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно, зокрема 1/2 частину житлового будинку № 22 з господарськими будівлями, що розташовані в с. Богдан, вул. Шевченка, Рахівського району Закарпатської області. Звернення позивачки до суду з вимогою визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням її права на отримання власності в порядку спадкування згідно відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в її користь, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на право власності на спадковий будинок. [PERSON] власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Нормист. 392 ЦКне застосовуються щодо вимог про визнання права власності на об'єкти самочинного будівництва (ч. 3ст. 376 ЦК), оскільки особа не є власником, а лише заявляє вимогу про встановлення права власності на об'єкт самочинного будівництва. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд від 18.06. 2015 року, спадковий будинок побудований у 1990 році, господарські споруди - у 1991 році. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставінаказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Підтвердженням приналежності спадкового будинку померлому [PERSON], є наявна в матеріалах справи довідка виконавчого комітету Богданської сільської ради від 17.02. 2015 року № 746, згідно якої, за померлим [PERSON], зареєстрований спадковий житловий будинок, номер об"єкта погосподарського обліку 02591. При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Для набуття спадщини необхідна наявність ряду умов. Першою необхідною умовою є відкриття спадщини, під якою розуміють настання таких юридичних фактів, які обумовлюють виникнення у спадкоємця права на набуття спадщини - права на спадкування. До таких юридичних фактів, передусім, відноситься смерть спадкодавця. Але в момент відкриття спадщини спадкоємець набуває лише право на спадкування, але не право власності на саму спадщину. Для виникнення права власності на спадщину спадкоємець повинен належним чином здійснити (реалізувати) право на прийняття спадщини. Здійснення права на спадкування, передусім, полягає в тому, що спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини можливе двома способами: шляхом пасивної поведінки спадкоємця, яка передбачена ч.3ст. 1268 ЦК України, яка встановлює, що для прийняття спадщини достатньо того факту, що спадкоємець, мешкав разом з померлим і протягом строку для прийняття спадщини не відмовився від неї. Такі спадкоємці також подають заяву про видачу їм документа, що підтверджує їх право на успадковане майно, але можуть це зробити незалежно від закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини; шляхом активної поведінки, тобто подачі заяви про прийняття спадщини та видачі їм відповідного свідоцтва. Для такого способу прийняття спадщини, який буде стосуватися всіх інших спадкоємців, існує певний строк для подачі заяви. Судом встановлено, що позивачка прийняла спадщину, оскільки на час відкриття спадщини проживала разом зі спадкодавцем, у зв'язку з чим набула правового статусу особи, яка цю спадщину прийняла. Таким чином, враховуючи, що позивачка по справі належить до спадкоємців за законом, спадщину прийняла, майнового спору з приводу спадкування судом не встановлено, суд вважає, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню. Питання відшкодування судових витрат позивачем не ставилось.

Outcome: approved