Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом до [PERSON] та просить визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON], який помер [INFO] терміном на два місяці з моменту набрання рішенням законної сили. Позов мотивовано тим, що нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину на частину спадкового майна після померлого [INFO] батька [PERSON] йому було відмовлено та запропоновано звернутись до суду для вирішення питання про призначення додаткового строку. Зазначає, що [PERSON] за життя все своє майно заповів його брату - [PERSON], однак він як непрацездатний інвалід війни 3-ї групи має право на обов'язкову частку в спадковому майні відповідно до положень ст. 1241 ЦК України. Причиною пропуску визначеного законом строку для прийняття спадщини зазначає хворобу, яка загострились з січня 2018 року, у зв'язку з яким він неодноразово лікувався. Ухвалою судді від 25.10.2018 було відкрито провадження по справі в порядку загального провадження та призначено підготовче судове засідання. Відповідач надав у встановлений строк до суду, позивачу та третій особі відзив на позовну заяву ( а.с. 52-62). Представником позивача 21.12.2018 було надано відповідь на відзив ( а.с. 81-84). 10.01.2019 до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив ( а.с. 98-100). Ухвалою суду від 22.01.2019 було визнати поважною причину неподання позивачем у визначений законом строк доказів, приєднано до матеріалів справи надані представником позивача докази та закрито підготовче судове засідання ( а.с. 115-116). Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала. Пояснила, що причиною пропуску позивачем 6-ти місячного строку для подання заяви до нотаріуса про прийняття спадщини була юридична необізнаність позивача про своє право на обов'язково частку в спадщині. Позивач знав про наявність заповіту батька на брата, відповідача у даній справі зі слів. Достовірно про заповіт дізнався від нотаріуса. Вказує на те, що позивач є особою, що має інвалідність 3-ї групи, має хронічне захворювання, яке загострилось, у зв'язку з чим він проходив неодноразово амбулаторні лікування, фактично не міг вільно пересуватись. Крім того, позивач має на утриманні неповнолітніх дітей, що також ускладнювало зверненню з заявою на прийняття спадщини. Позивач не був присутнім на похоронах батька, оскільки був у той час у відрядженні в м. Москва РФ. Про смерть батька знав. Під час отримання спадщини після матері, позивач дізнався про те, що має право на обов'язкову долю в спадщині як особа, що має інвалідність. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив. Пояснив, що він фактично проживав разом з батьками в [ADDRESS] та здійснював за ними догляд. Позивач не спілкувався з батьками з 2013 року, до батьків приходили інколи тільки діти та дружина позивача. Таким чином, він один доглядав тяжко хвору матір, яка весь час лежала. Батько також мав інвалідність 2-ї групи, а тому також потребував сторонньої допомоги. За наполяганням батьків у 2017 році він повідомив позивача про їх рішення залишити все майно йому (відповідачу). І мати і батько залишили заповіт на його ім'я. Представник відповідача проти позову заперечив, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву. Вказав на те, що необізнаність позивача про своє право на обов'язкову долю у спадщині не є поважною причиною пропуску строку на прийняття спадщини. Звернув увагу на те, що позивач лікування проходив амбулаторно та строк його лікування не був безперервним, а отже даний факт не може бути підставою для поновлення позивачу строку на прийняття спадщини. Крім того, з наданих представником позивача документів вбачається те, що наявна у позивача хвороба не позбавляла його можливості звернутись у встановлений законом строк з заявою на прийняття спадщини, оскільки фактично позивач міг пересуватись та перебував у відрядженні в області та навіть закордоном. Представник третьої особи Другої Чернігівської державної нотаріальної контори не з'явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі ( а.с. 95). Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази у справі, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Розмір обов'язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. Статтею 1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що [INFO] [PERSON] помер ( а.с. 16). Факт родинних зв'язків позивача зі спадкодавцем [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] [NUMBER], в якому в графі "Батько" зазначено «[PERSON]» (а.с.11). Позивач є особою з інвалідністю 3-ї групи, що підтверджується копією довідки МСЕК Сер. АВА № 018868 від 24.02.2016 (а.с. 109), мав право на обов'язкову частку у спадщині згідно ст.1241 ЦК України та оскільки на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, а тому для прийняття спадщини мав подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлений строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця [PERSON] [INFO]. Відповідно матеріалів спадкової справи, після смерті [PERSON], відкрилась спадщина. Як вбачається з копії заповіту від 07.12.2017 [PERSON] все своє майно заповів відповідачу [PERSON] ( а.с. 75). В установлений законом строк відповідач [PERSON] звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Інший спадкоємець після померлого [PERSON]- його дружина [PERSON] відмовилась від свого права на обов'язкову частку у спадковому майні( а.с. 76). У той же час, у встановлений законом шестимісячний строк позивач [PERSON] до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини не звернувся. Таким чином, спадщину після смерті спадкодавця прийняв відповідач [PERSON] як спадкоємець за заповітом. Свідоцтво про право на спадщину за заповітом не видавалось. Встановлений ст.1270 ЦК України строк для прийняття спадщини належить до категорії обмежувальних (преклюзивних, присічних). Його сплив припиняє право на прийняття спадщини. Згідно ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно з роз'ясненнями, викладеними в п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] зазначив, що у визначений законом строк не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки не знав, що має право на обов'язкову частку у спадщині після смерті батька. Крім того, звернення до нотаріуса унеможливлювали його поганий стан здоров'я, проходження лікування та перебування у відрядженнях. Відповідно до роз'яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови, фактичне користування і володіння майном спадкодавця або ж проживанням із спадкодавцем на час відкриття спадщини. За таких обставин, посилання [PERSON] як на поважні причини пропуску ним строку для подачі заяви про прийняття спадщини на те, що він не знав, що має право на обов'язкову частку у спадщині після смерті батька, не можуть бути визнані поважними. З наданих [PERSON] суду довідок 3-го поліклінічного відділення Чернігівської міської лікарні № 1 вбачається, що [PERSON] перебував з 09.01.2018 по 30.01.2018, з 06.04.218 по 27.04.2018, з 19.06.2018 по 10.07.2018 на лікуванні, обстеженні в 3-му поліклінічному відділенні Чернігівської міської лікарні № 1 ( а.с. 13-15). В судовому засіданні представником позивача було уточнено, що лікування позивача відбувалось амбулаторно. Інших даних щодо перебування [PERSON] у визначений законом період подання заяви про прийняття спадщини на стаціонарному або амбулаторному лікуванні суду не надано. Наявність у [PERSON] низки хронічних захворювань та встановлення йому третьої групи інвалідності свідчить про наявність у нього певних обмежень життєдіяльності, але суду не надано доказів потреби позивача в сторонньому нагляді, догляді чи допомозі, нездатності до самообслуговування у спірний період часу, які б об'єктивно перешкоджали зверненню [PERSON] до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Більше того, з наданих суду документів, вбачається, що позивач працює в ПП «Гео Граф» та відповідно до наказів направлявся у відрядження в Київську та Чернігівську область з 12 по 16 лютого 2018 та з 26 лютого по 02 березня 2018 та з 14 по 18 травня 2018 року ( а.с. 105-107), що спростовує твердження представника позивача про неможливість подання позивачем заяви про прийняття спадщини протягом всього встановленого законом строку у зв'язку з його хворобою. Крім того, відповідно до Глави 10 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, письмова заява про прийняття спадщини може бути надіслана поштою. Посилання представника позивача на те, що відповідач [PERSON] приховав від нотаріуса факт існування позивача як спадкоємця, що має право на обов'язкову частину у спадщині, не зазначивши про це в поданій нотаріусу заяві про прийняття спадщини, не можуть бути підставою для задоволення позову, оскільки встановлений ст. 1269 ЦК України обов'язок спадкоємця, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини в строк, встановлений ст. 1270 ЦК України, не залежить від дій інших спадкоємців. Отже, суд приходить до висновку, що поважні причини пропуску строку на прийняття спадщини відсутні, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed