Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-05 00:00:00

свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що він проживає в житловому будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який належав [PERSON] . Остання запропонувала позивачу придбати вказаний будинок у червні 2005 року, пообіцявши згодом переоформити правовстановлюючі документи та відчужити його на користь позивача, який сплатив їй повну вартість будинку та переїхав проживати до нього. Однак, [INFO] [PERSON] померла, заповіту від її імені виконкомом Загайпільської сільської ради не посвідчувалося. Позивач зазначає, що проживає разом із сім`єю у вказаному житловому будинку, який утримує з 2006 року, користуючись ним та прилеглою до нього земельною ділянкою площею 0,30 га, яка рахувалася за будинком відповідно до погосподарської книги, здійснив його ремонт, утеплення та облаштування, замінив усю електропроводку, встановив нову огорожу та ворота, відновив погреб та дерев`яний навіс біля сараю, щорічно сплачує податок за земельну ділянку та комунальні послуги. Однак, він не може отримати дозволу на проведення реконструкції зазначеного будинку, який руйнується, та оформити субсидію. Позивач відкрито, безперервно, добросовісно володіє всім господарством. Тому, посилаючись на ст. 344 ЦК України, він просить визнати за ним право власності на вищевказаний житловий будинок та господарські будівлі і споруди за набувальною давністю. Позивач в судове засідання не з`явився, про його час та місце повідомлений належним чином, його представник, адвокат Гринів Я.В. 14.01.2020 року подала до суду письмову заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати в її та позивача відсутності (а. с. 42). Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причин своїх неявок представник відповідача суду не повідомив, не звернувся із заявою про розгляд справи в його відсутності та не подав відзив на позов. Відповідно до ч. 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Тому відповідно до положень ч. 4 ст. 223 і ч.1 ст.280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Згідно з даними довідки № 26, виданої Загайпільською сільською радою 21.01.2019 року, [PERSON] , яка померла [INFO] , належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , в якому вона станом на 01.07.1990 року проживала одна. Заповіт від імені [PERSON] виконкомом Загайпільської сільської ради не посвідчувався (а. с. 7). Даними довідок № 27 від 21.01.2019 року та № 215, 216 від 04.06.2019 року, виданих цією ж сільською радою, стверджується, що позивач проживає у вищевказаному житловому будинку та доглядає за ним з травня 2006 року, а також користується земельною ділянкою площею 0,30 га, яка рахується за вказаним будинком (а. с. 8-10). Згідно з даними акту обстеження житлово-побутових умов проживання, складеного 04.06.2019 року виконавчим комітетом вказаної сільської ради, позивач проживає разом із сім`єю в житловому будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] без реєстрації (а. с. 11). Відповідно до даних виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП "Коломийське МБТІ", виданої 14.03.2019 року за № 63693, згідно з архівними даними станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок [ADDRESS] не зареєстровано (а. с. 12). Згідно з даними технічного паспорту на будинок садибного типу, виготовленого 27.03.2019 року ОКП «Коломийське МБТІ», спірне нерухоме майно складається з житлового будинку загальною площею 63,8 кв. м., житловою площею 30,1 кв. м. та господарських будівель і споруд: гаражу - літера «Б»; навісу - літера «В»; навісу - літера «Г»; вбиральні - літера «Д»; криниці - «№1»; воріт та огорожі - "№ 2-3". Рік побудови будинку - 1945 ( а.с.13-18). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до положень ч.2 ст. 328 вказаного Кодексу право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з положеннями ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відповідно до правил ч.4 цієї статті право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Відповідно до роз`яснень, даних в п.9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ " Про судову практику в справах про захист права власності на інших речових прав " від 07.02.2014 року №5, при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Відповідно до положень п.11 вказаної постанови, враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. На підставі досліджених судом доказів встановлено, що позивач з травня 2006 року, тобто більше 13 років, відкрито, добросовісно та безперервно володіє вищевказаним житловим будинком. Отже, суд приходить до висновку про наявність умов та підстав, передбачених ст.344 ЦК України. Тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі наведеного, ст.ст.16, 328, 344 ЦК України та,

Outcome: approved