Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-17 00:00:00

У квітні 2019 року позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва із позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «Банк Фінанси та Кредит» Ірклієнка Юрія Петровича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про захист прав споживачів фінансових послуг та зобов`язання вчинити дії. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17 вересня 2015 року розпочато процедуру виведення ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» з ринку шляхом запровадження тимчасової адміністрації, а 17 грудня 2015 року прийнято рішення про початок процедури ліквідації банку. 18 січня 2016 року позивач за допомогою засобів поштового зв`язку звернувся до Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» із заявами (кредиторськими вимогами) про задоволення вимог кредитора на загальну суму 504953,91 грн. на підставі рішень Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21.04.2015 року у справі № 727/10571/14-ц, від 06.05.2015 року у справі № 727/417/15-ц, що набрали законної сили. Згідно з рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 07 квітня 2016 року за №488 було затверджено перелік (реєстр) вимог кредиторів АТ «Банк «Фінанси та Кредит». Листом Уповноваженої особи Фонду від 26 січня 2018 року за № 3-131100/693 позивачу було повідомлено про включення його кредиторської вимоги на суму 504953,91 грн. до восьмої черги вимог кредиторів. Позивач вважає, що включення його кредиторських вимог до восьмої черги вимог кредиторів не відповідає положенням чинного законодавства України, оскільки вимоги позивача виникли на підставі наявності невиконаних обов`язків банку, грошові кошти стягнені з банку судовими рішеннями за порушення договірних умов, а отже з огляду на вимоги ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» мають бути акцептовані до четвертої черги, як вимоги вкладників - фізичних осіб, які не є пов`язаними особами банку, у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом, тобто без урахування граничної суми відшкодування. Відтак, позивач не згоден з зазначеним вище рішенням відповідачів, оскільки вони є незаконними, необґрунтованими та такими, що грубо порушують її законні права, що і стало підставою звернення позивача до суду із відповідною позовною заявою. Ухвалою суду від 24.04.2019 року було відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 30.07.2019 року представник відповідача 1 подав до суду відзив на позов, в якому просив суд відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що у встановлений строк, позивачка подала до банку кредиторські вимоги, на підставі вищевказаних судових рішеннях. Враховуючи, що грошові кошти, які було стягнуто з банку на підставі даних судових рішень, на рахунках позивачки в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» не обліковувались, подані кредиторські вимоги у відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» було акцептовано до восьмої черги реєстру (переліку) акцептованих вимог кредиторів. Отже, в період акцептування кредиторських вимог позивача, тобто в 2016 році в Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів Фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит» не було законних підстав для їх віднесення до четвертої черги. В 2018 році судовим рішенням в адміністративній справі № 826/16044/16 фізичним особам, в тому числі і позивачу, було встановлено статус вкладника та зобов`язано Уповноважену особу подати до Фонду додаткову інформацію щодо позивачів, як вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування фізичних осіб. Так, постановою Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року касаційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» залишено без задоволення, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.08.2018 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду залишено без змін. Тобто, лише після 19.06.2019 року у позивача виникло право звернення з кредиторською вимогою до Уповноваженої особи Фонду щодо внесення відповідних змін до реєстру кредиторів Банку. Але, із такою заявою позивач не зверталась. 30.07.2019 року від представника відповідача 2 надійшов до суду відзив на позов, в якому просив суд відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що вимоги позивача не відповідають нормам закону та відповідачем не порушувались права позивача. 13.08.2019 року представником позивача подано заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою суду від 05.11.2019 року провадженні по даній справі закрито. Постановою Київського апеляційного суду від 05.12.2019 року, ухвалу Шевченківського районного суду м.Києва від 05.11.2019 року скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 17 грудня 2019 року до Шевченківського районного суду м. Києва відповідно до постанови Київського апеляційного суду м. Києва від 05.12.2019 року надійшли матеріали даної цивільної справи. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.12.2019 року справу передано для розгляду судді Рибаку М.А. 19.12.2019 року. Ухвалою суду від 19.12.2019 року було відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання. 15.10.2020 року на адресу суду надійшла позовна заява в новій редакції, згідно якої позивач просить суд: визнати неправомірним включення Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит», належних та заявлених позивачем [PERSON] до АТ «Банк «Фінанси та Кредит» кредиторських вимог на суму 504953,91 грн. до кредиторських вимог восьмої черги; зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит» Ірклієнко Ю.П., акцептувати (визнати) кредиторські вимоги [PERSON] , внести зміни до Реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «Банк «Фінанси та Кредит» шляхом включення акцептованих вимог [PERSON] у розмірі 304953,91 грн., як таких, що підлягають задоволенню у четверту чергу та подати зміни, внесені до Реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «Банк «Фінанси та Кредит», на затвердження виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Ухвалою суду від 01.12.2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача 1 в судовому засіданні заперечувала проти позову, просила відмовити в його задоволенні. Представник відповідача 2 в судове засідання не з`явився про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, поважність причин неявки не повідомляв. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача 1, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21.04.2015 у справі №727/10571/14-ц, яке набрало законної сили, стягнуто з ПАТ «Банк» «Фінанси і Кредит» на користь позивача [PERSON] за договором - заявою № 300131/57915/3-14 про банківським строковий вклад (депозит) «Стандарт» від 02.06.2014 року грошові кошти в сумі 10115,00 доларів США, що відповідно до курсу валют становить 153602,34 грн. та відсотки за користування вкладом у розмірі 642,72 доларів США, що відповідно до службового розпорядження НБУ становить 9760,09 грн. Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06.05.2015 року у справі №727/417/15-ц, яке набрало законної сили, стягнуто з ПАТ «Банк» «Фінанси і Кредит» на користь позивача [PERSON] за договором - заявою № 300131/55293/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» від 29.05.2014 року депозитні кошти в сумі 160000,00 грн. та нараховані проценти в сумі 21575,00 грн. та за договором - заявою № 300131/77942/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» від 01.07.2014 року депозитні кошти в сумі 160000,00 грн. та нараховані проценти в сумі 23174,25 грн. 17 вересня 2015 року на підставі постанови Національного банку України №612 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 17 вересня 2015 року прийнято рішення №171 про запровадження тимчасової адміністрації строком на 3 місяці з 18 вересня 2015 року по 17 грудня 2015 року (включно). 17 грудня 2015 року Правлінням Національного банку України прийнято Постанову № 898 «Про відкликання банківської ліцензії Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», а 18 грудня 2015 року на підставі рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 230 у відповідача розпочато процедуру ліквідації з 18 грудня 2015 року по 17 грудня 2017 року включно. Позивач звернувся до Уповноваженої особи із кредиторськими вимогами від 18 січня 2016 року у яких просив визнати його кредитором АТ «Банк «Фінанси та кредит» за заборгованістю, що виникла на підставі судових рішень. Як вбачається із довідки від 26 січня 2018року №3-131100/693, станом на 24 січня 2018 року у Переліку (реєстрі) вимог кредиторів АТ «Банк «Фінанси та кредит» міститься інформація про включення кредиторської вимоги [PERSON] на суму 504953,91 грн. до восьмої черги вимог кредиторів. Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 серпня 2018 року у справі №826/16044/16 зобов`язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» Ірклієнка Ю.П. подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, зокрема щодо [PERSON] в сумі 178641,33 грн. Вказане рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 серпня 2018 року залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду 20 листопада 2018 року та постановою Верховного суду від 19 червня 2019 року. Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон). Також цим Законом регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Відповідно до ч.ч. 2-5 ст. 45 Закону Фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду у газетах «Урядовий кур`єр» або «Голос України» не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Відомості про ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду повинні містити, зокрема, інформацію про місце та строк приймання вимог кредиторів. Уповноважена особа Фонду в семиденний строк з дати прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку розміщує оголошення, що містить відомості про ліквідацію банку відповідно до частини третьої цієї статті, в усіх приміщеннях банку, в яких здійснюється обслуговування клієнтів. Статтями 48, 49 Закону визначені повноваження уповноваженої особи Фонду, які вона здійснює з дня свого призначення, до яких, зокрема, відноситься складання реєстру акцептованих вимог кредиторів (внесення змін до нього) та здійснення заходів щодо задоволення вимог кредиторів. Протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до ч. 2 ст. 45 Закону уповноважена особа Фонду здійснює такі заходи: 1) визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; 2) відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні уповноваженої особи Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; 3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду. Реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду. Будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів підлягають вирішенню у судовому порядку. Судове провадження щодо таких вимог не припиняє перебіг ліквідаційної процедури. Протягом 20 днів з дня затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів уповноважена особа Фонду сповіщає кредиторів про акцептування їх вимог шляхом розміщення повідомлення на офіційному сайті Фонду, неплатоспроможного банку, а також у приміщеннях такого банку в доступному для відвідувачів місці. Таким чином, з дня призначення уповноваженої особи Фонду строк виконання всіх грошових зобов`язань банку вважається таким, що настав. Протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Як встановлено судом, відомості про ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду, у відповідності до ч. 2 ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», опубліковані в газеті «Голос України» 23 грудня 2015 року. Позивач звернувся до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» із кредиторськими вимогами від 18 січня 2016 року тобто у межах встановленого ч. 5 ст. 45 вказаного Закону 30-ти денного строку. Згідно з вимогами п. 3) ч. 1 ст. 48 Закону уповноважена особа Фонду з дня свого призначення складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів. Відповідно до ч. 1 ст. 52 Закону, кошти, одержані в результаті ліквідації та реалізації майна банку, спрямовуються уповноваженою особою Фонду на задоволення вимог кредиторів у такій черговості: 1) зобов`язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю громадян; 2) грошові вимоги щодо заробітної плати, що виникли із зобов`язань банку перед працівниками до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; 3) вимоги Фонду, що виникли у випадках, визначених цим Законом, у тому числі покриття витрат Фонду, передбачених пунктом 7 частини другої статті 20 цього Закону, витрат, пов`язаних із консолідованим продажем активів Фондом; 4) вимоги вкладників - фізичних осіб (у тому числі фізичних осіб - підприємців), які не є пов`язаними особами банку, у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом; 5) вимоги Національного банку України, що виникли в результаті зниження вартості застави, наданої для забезпечення кредитів рефінансування, а також для забезпечення повернення банкнот і монет, переданих Національним банком України на зберігання та для проведення операцій з ними; 6) вимоги фізичних осіб (у тому числі фізичних осіб - підприємців), які не є пов`язаними особами банку, платежі яких або платежі на ім`я яких заблоковано; 7) вимоги інших вкладників, які не є пов`язаними особами банку, юридичних осіб - клієнтів банку, які не є пов`язаними особами банку; 8) інші вимоги, крім вимог за субординованим боргом; 9) вимоги кредиторів банку (фізичних осіб, у тому числі фізичних осіб - підприємців, а також юридичних осіб), які є пов`язаними особами банку; 10) вимоги за субординованим боргом. Таким чином, беручи до уваги ту обставину, що вимоги позивачки виникли на підставі наявності невиконаних обов`язків банку, грошові кошти стягнені з ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» судовими рішеннями за порушення прав вкладника, а отже з огляду на вимоги ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» мають бути акцептовані до четвертої черги, як вимоги вкладників - фізичних осіб, які не є пов`язаними особами банку, у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом. З огляду на вищевказане, суд дійшов висновку про безпідставність висновку уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «Банк «Фінанси та кредит» щодо необхідності включення вимог позивачки на суму 504953,91 грн. до 8 черги, так як дані вимоги підлягають включення до 4 черги кредиторів банку. Окрім того, в процесі судового розгляду не знайшли свого підтвердження посилання представника відповідача з приводу неможливості включення вимог позивача до реєстру вкладників четвертої черги через відсутність на момент його звернення коштів за вкладом на балансі Банку. Слід зазначити, що неможливість вкладників забрати заощадження (депозит) з рахунків у банках через відсутність коштів, через передбачене законом замороження рахунків, або через нездатність національних органів вжити заходів з метою надання таким вкладникам можливості розпоряджатися їхніми заощадженнями Європейський суд з прав людини (далі по тексту - ЄСПЛ) розглядає як втручання в ефективне користування правом мирно володіти майном, що захищається статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі по тексту - Конвенція) або як незабезпечення користуванням цим правом (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «Aliљiж and Others v. Bosnia and Herzegovina, Croatia, Serbia, Slovenia and the former Yugoslav Republic of Macedonia» від 16 липня 2014 року, заява № 60642/08, § 102). Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. Стосовно вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь витрат на правничу допомогу у розмірі 23000,00 грн., то в цій частині вимоги відшкодування судових витрат підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. В той же час, ч. 3 ст. 141 ЦПК України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При цьому, за умовами ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Представником позивача адвокатом Маринушкіним А.Г. був наданий договір про надання правничої допомоги, додатковий договір, рахунок № 11/2019, детальний опис робіт (наданих послуг) від 26.03.2019 року на загальну суму 23 000,0 грн., а також квитанція від 29 березня 2019 року про перерахування [PERSON] на рахунок АБ «Арсена Маринушкіна» 23 000,0 грн. В детальному описі робіт зазначено вартість усної консультації 1000,0 грн., судовий збір 768,40 грн., вартість адвокатського запиту 2000,0 грн., складання позовної заяви 15 000,0 грн., а також участь у судовому засіданні 4231,6 грн. Разом із тим, суд не погоджується із доводами сторони позивача щодо включення до витрат на правничу допомогу судового збору, який позивачем не сплачувався. Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «Банк Фінанси та Кредит» Ірклієнка Юрія Петровича підлягає стягненню на корись позивача 12000,00 грн. втрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: approved