Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-13 00:00:00

Позивач товариство з обмеженою відповідальністю "І.Т.В. [PERSON] Плюс" звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання договору укладеним на підставі нормативного акту обовязкової дії та стягнення суми заборгованості за надані послуги Позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] є власником квартири №30 у житловому будинку №16 по вул.Окружна в м.Мукачево та користується послугами з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, тому відповідно до ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" є фактичним споживачем послуг, які надані позивачем. Відповідно до рішень виконавчого комітету Мукачівської міської ради "Про визначення виконавців послуг" від 23.10.2012 №261 та від 29.01.2013 №19 позивача з 01.12.2012 року визначено виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. На підставі акту прийому-передавання будинок №16 по вул.Окружна в м.Мукачево переданий в управління та обслуговування ТзОВ "І.Т.В. [PERSON] Плюс", після чого ТзОВ "І.Т.В. [PERSON] Плюс" почало надавати послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, тобто відповідач почав отримувати послуги. Обидві сторони у цих правовідносинах мають певні права та обовязки, а саме, позивач зобовязаний надавати споживачеві вказані послуги, а відповідач зобовязаний сплачувати кошти за отримані послуги. Перед початком надання таких послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, ТзОВ І.[PERSON] Плюс у відповідності до наказу №390 від 30.07.2012 року Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України Про затвердження порядку доведення до споживачів інформації про перелік житлово-комунальних послуг, структур цін/тарифів, зміну цін/тарифів з обгрунтуванням її необхідності та про врахування відповідної позиції територіальних громад було здійснено всі вичерпні і залежні від виконання послуг заходи, які спрямовані на укладення договору Про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій зокрема : здійснено публікацію даного договору в друкованих виданнях (газета Мукачівська ратуша, випуск №45(138) від 22.11.2012 року та газета Мукачево, випуск №48(948) від 29.11.2012 року) та на офіційному сайті товариства, розміщено інформацію на стенді будинку та неодноразово пропонувалося відповідачу по справі укласти письмовий договір про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території, підготовлений виконавцем послуг на основі типового договору. Однак, відповідачка відмовилася від підписання договору. ТзОВ І.[PERSON] Плюс на виконання вимог Правил утримання жилих будинків та прибудинкоих територій, затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року №76 було здійснене належне утримання будинку №16 по вул.Окружна в м.Мукачево. Оскільки в процесі переговорів між ТзОВ "І.Т.В. [PERSON] Плюс" та [PERSON] не досягнуто згоди щодо умов договору, то на підставі ст.20 ЗУ Про житлово-комунальні послуги позивач просить визнати договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій на основі типового договору між ТзОВ "І.Т.В. [PERSON] Плюс" та [PERSON] укладеним з 01.12.2012 року, стягнути з останньої заборгованість за надані житлово - комунальні послуги за період з 01.12.2012 року по липень 2015 року в сумі 1 176 грн. 06 коп. та судові витрати по справі повязані із оплатою судового збору за подання позовної заяви немайнового характеру у розмірі 243 грн. 60 коп., судові витрати по справі повязані із оплатою судового збору за подання позовної заяви майнового характеру у розмірі 243 грн. 60 коп., та 487,20 грн. - витрати на правову допомогу. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просить задовольнити з підстав наведених у позовній заяві. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала в частині укладення договору, не визнає суму боргу та щомісячний платіж. Пояснила, що квартира була придбана нею за власні кошти, а тому вважає, що вона повинна користуватися пільгами щодо сплати комунальних послуг. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та перевіривши їх наявними у справі доказами, суд приходить слідуючого висновку. Судом встановлено, що на підставі рішень виконавчого комітету Мукачівської міської ради "Про визначення виконавців послуг" від 23.10.2012 №261 та від 29.01.2013 №19 позивача з 01.12.2012 року визначено виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (а.с.11-12). Будинок №16 по вул.Окружна у м.Мукачево, в якому проживає відповідачка, віднесено до переліку будинків, стосовно яких позивач здійснює послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, що підтверджується актом прийняття-передачі обєкта в управління з управління (з балансу) (а.с.13-16). Згідно розрахунку нарахувань за надані послуги за період з грудня 2012 року по липень 2015 року у відповідачки [PERSON] виникла заборгованість у розмірі 1 176 грн. 06 коп. (а.с.19). Перед початком надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій позивачем здійснено всі залежні від нього дії, які полягали в укладенні типового договору "Про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій", у спосіб передбачений статтею 634 Цивільного кодексу України (а.с.43-81). В свою чергу відповідач продовжував отримувати вказані послуги, що відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України, що свідчить про фактичне виникнення цивільних прав та обовязків між сторонами. Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставою виникнення цивільних прав та обовязків зокрема є договори та інші правочини, що стверджується актами та нарядами виконаних робіт, копії яких знаходяться в матеріалах справи. Відповідно до ст.1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування у жилих та нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Як передбачено частиною 1 статті 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Пунктом 1 частини 3 статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено обовязок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Цей обовязок відповідає зустрічному обовязку виконавця, визначеному пунктом 3 частини 2 статті 21 цього Закону, підготувати та укласти зі споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Форма та зміст (умови) типового договору затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 року № 529 "Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій". Згідно статтей 3, 6, 203, 626, 627 Цивільного кодексу України визначено загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину). Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 208 Цивільного кодексу України правочин між фізичною і юридичною особами належить вчиняти у письмовій формі, за виключенням випадків, передбачених частиною 1 статті 206 цього Кодексу. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Інші випадки визнання договору укладеним зазначені у статтях 642-643 Цивільного кодексу України. Частина 1 статті 628 Цивільного кодексу України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Розкриваючи зміст засади свободи договору у статтях 6, 627 Цивільного кодексу України визначає, що свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору. Закріпивши принцип свободи договору, Цивільний кодекс України разом з тим визначив, що свобода договору не є безмежною, оскільки відповідно до абз. 2 частини 3 статті 6 та статті 627 цього Кодексу при укладенні договору, виборі контрагентів, визначенні умов договору сторони не можуть діяти всупереч положенням цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства. Зазначені положення узгоджуються з нормами частини 1 статті 203, частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України, відповідно до яких підставою недійсності правочинів є суперечність їх актам цивільного законодавства. З аналізу змісту частини 3 статті 6, частини 1 статті 630 Цивільного кодексу України, статтей 19-21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", постанови Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 року № 529 "Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій" вбачається, що умови типового договору, що набули юридично обовязкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обовязковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Таким чином, укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обовязком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Відмова споживача послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам частини 3 статті 6, статтей 627, 630 Цивільного кодексу України та статтей 19, 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги". Разом з позовною заявою до суду позивачем був наданий договір "Про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій", підготовлений ТОВ "І.Т.В. [PERSON] Плюс". Дослідивши вищевказаний договір, суд приходить до висновку, що він відповідає типовому договору, а тому відмова споживача послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам законодавства. У звязку з вищенаведеним, суд приходить до висновку, що в разі невизнання відповідачем (споживачем) права позивача (виконавця послуг) на укладення договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, який відповідає вимогам типового договору, таке право підлягає захисту судом на підставі пункту 1 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України шляхом визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативним актом обовязкової дії. Згідно статті 88 Цивільно - процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищенаведене суд вважає, що позовні вимоги позивача є підставними і підлягають до задоволення.

Outcome: approved