Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до ПП "Реферті" про захист прав споживача, визнання договору недійсним. В судовому засіданні представник позивача по справі [PERSON] - [PERSON] позов підтримала повністю з мотивів викладених в позовній заяві, яку просить задоволити. Представник відповідача по справі ПП «Реферті» повторно в судове засідання не зявився, однак про місце та час слухання справи був повідомлений вчасно рекомендованою кореспонденцією, але суд про причини неявки не повідомили. А тому суд, зі згоди представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам\~ст.224 ЦПК України (постановляє заочне рішення). Суд, вислухавши пояснення сторони по справі, дослідивши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.60 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обгрунтування і заперечення позовних вимог та зясувавши фактичні обставини справи, перевіривши матеріали справи приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступних підстав: Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому зазначеним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Зі змісту ст. 60 ЦПК України випливає, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, а також доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Статтею 10 ЦПК України передбачено, що кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню всіх обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін на інших осіб, які беруть участь у справі. А відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що позивач по справі [PERSON], із засобів масової інформації дізнався про можливість отримати у ТзОВ «Проспера - А.В.» безвідсотковий кредит. 16.11.2016 року між позивачем по справі [PERSON]та ТзОВ «Просфера» укладено договір №3614 про участь у Програмі «Доступний Кредит», з метою отримання безвідсоткового кредитуна суму 200000,00 грн.(ас.4). Також від імені ПП «Рефері» та позивачем по справі [PERSON]був укладений договір №3614 від 16.11.2016 року про надання послуг із оформлення договору та включення до Програми «Дуступний кредит». Позивачу по справі [PERSON]пояснили, що для того, щоб отримати кредит і взяти участь у програмі «Доступний Кредит», йому необхідно сплатити 10,5% від суми позики і надали йому рахунок-фактуру до договору №3614 від 16.11.2016 року, на підставі якого позивачем по справі [PERSON] було сплачено кошти в розмірі 21000,00 грн. на розрахунковий рахунок ПП «Реферті», що підтверджується квитанцією №16661467-1 від 16.11.2016 року (ас.8-9). Відповідно до п. 1.1 даного договору, клієнт доручає, а компанія приймає на себе зобов'язання здійснити наступні дії, спрямовані на отримання позики, на умовах фінансового проекту «Доступний Кредит», а саме: забезпечити оформлення договору про участь в фінансовому проекті «Доступний Кредит» між компанією та клієнтом; надавати інформаційно-консультативні, довідкові послуги з питань діяльності та подальшої участі клієнта в фінансовому проекті «Доступний Кредит». Відповідно до п.2.1 договору, фінансове забезпечення - оплата послуг клієнтом, яка здійснюється тільки через банківські установи, на користь компанії є договірною, що визначається у відсотковому розмірі, а саме 10,5% від суми позики, зазначеної в додатку № 1 до договору про участь в програмі «Доступний Кредит» і сплачується одноразово шляхом перерахування 100% попередньої оплати на банківський рахунок компанії одночасно із підписанням сторонами даного договору, що становить 21000,00 грн. Зазначений договір позивач по справі [PERSON] уклав під впливом обману та нечесної підприємницької діяльності з боку ПП «Реферті». Так, договір про надання послугіз оформлення договору та включення до Програми «Доступний кредит», укладений з відповідачем по справі ПП «Реферті» 16 листопада 2016 року та договір з ТзОВ «Проспера-А.В.» про участь в програмі «Доступний кредит» від 16 листопада 2016 року від імені двох юридичних осіб були підписані однією особою, яка одночасно є представником цих обох товариств. Обидва договори мають однакові номери 3614 (ас.4-7). Згідно умов договору надання послугіз оформлення договору та включення до Програми «Дуступний кредит» (п.2.1.) розмір (вартість) інформаційно-консультативних послуг залежить від розміру кредитних коштів, які позичальник має бажання отримати. Це свідчить про обман зі сторони відповідача по справі ПП «Реферті», оскільки розмір (вартість інформаційно-консультативних послуг) повинен залежати тільки від розміру наданої інформації і не залежати від розміру кредитних коштів, які позичальник має бажання отримати за іншим договором. Крім того, як вбачається з договору № 3614 від 16 листопада 2016 року укладеного між ТзОВ «Проспера-А.В.» та позивачем по справі [PERSON], пунктами 1.1-1.6 передбачено, що за цим договором товариство за згодою позичальника зобов'язується вчинити від його імені певні дії, спрямовані на надання безвідсоткової позики, зазначеної у додатку № 1 до даного договору, на підставі ст.\~1046,\~1048 ЦК України\~та на умовах діяльності програми «Доступний Кредит», що міститься з додатку №2 до даного договору, який є невід'ємною частиною цього договору, у тому числі: а) організовувати та проводити розподіл фонду позичальників, здійснити надання безвідсоткової позики на користь позичальника за рахунок фонду позичальників; б) надавати інші послуги і здійснювати інші правочини, погоджені сторонами у порядку та в строки, передбачені цим договором та додатками до нього. Безвідсоткова позика та строки розрахунків по даному договору зазначаються у відповідних додатках до нього, які є невід'ємними частинами даного договору. Позичальник доручив товариству використовувати суми платежів для формування фонду позичальників та його розподілу, а також здійснювати надання безвідсоткової позики на користь позичальників програми «Доступний Кредит». Усі платежі, передбачені договором та додатками до нього, сплачуються у грошовій одиниці України через банківські установи на розрахункові рахунки товариства у безготівковій формі. Умовами даного договору передбачено лише надання позичальникам безвідсоткової позики за рахунок коштів фонду позичальників. Придбання будь-якого товару на користь позичальника за рахунок фонду позичальників за умовами даного договору неможливе. Визначення термінів, використаних у тексті даного договору та додатків до нього, викладені у додатку №2 до даного договору, який підписується сторонами одночасно з підписанням даного договору. У додатку № 1 до договору № 3614 від 16.11.2016 року ТзОВ «Проспери-А.В.» визначено кількість щомісячних платежів, які позивач по справі [PERSON] має проплатити - 180, по 1711,11 грн., а сума позики 200000,00 грн. Вищезгадані правочини від імені обох юридичних осіб підписані їхнім представником [PERSON] Наведене вище, підтверджує те, що відповідач ПП «Реферті» при укладенні спірного договору діяв недобросовісно, так як позивачу по справі [PERSON]була надана недостовірна, неправдива інформація щодо умов цього договору та його правових наслідків. Оскільки позивач по справі [PERSON]є фізичною особою і мав намір придбати продукцію (роботу) для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю, то, відповідно до п.22\~ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 року № 1023-ХІІ, він є споживачем, при цьому, відповідно до п. 2\~ст.627 Цивільного кодексу України, до правовідносин за договором з участю фізичної особи - споживача застосовується законодавство про захист прав споживачів. Згідно з ч.1, п.7 ч.3, ч.6 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів"\~нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Таким чином, вказаний закон встановив недійсність правочинів, здійснених із використанням нечесної підприємницької діяльності. До нечесної підприємницької діяльності відноситься і діяльність у межах договору від 16.11.2016 року, укладеного між ПП «Реферті», як виконавцем послуг, позивачем по справі [PERSON], як замовником, оскільки надана інформація у рамках інформаційно-консультаційних послуг щодо умов придбання товару (позики) на умовах програми «Доступний кредит», мала не тільки нечіткий, а й неправдивий характер, який вплинув на свідомий вибір позивача по справі [PERSON]та призвів до укладення ним договору із ТзОВ «Проспера-А.В.» на невигідних для нього умовах. На наступний день позивачем по справі [PERSON] було подано заяву до ТзОВ «Проспера-А.В.» про розірванння договору №3614 від 16 листопада 2016 року укладеного між позивачем по справі [PERSON] та ТзОВ «Проспера-А.В.» і даний договір між ними розірвано (ас.4-7). Згідно з ч.1, 2 п.3 ч. 3\~ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів"\~виконавець послуг не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності, його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача, зокрема, встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише розсудом виконавця. Відповідно до ч. ч. 1,3\~ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів», нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька діяльність включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Згідно ч. 6 ст. 19 3акону України «Про захист прав споживачів»: правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Таким чином, указаний закон установив недійсність правочинів, здійснених з використанням нечесної підприємницької діяльності. Згідно з\~ст. 15 зазначеного Закону України, під час розгляду вимог споживача про відшкодування збитків, завданих недостовірною або неповною інформацією про продукцію чи недобросовісною рекламою, необхідно виходити з припущення, що у споживача немає спеціальних знань про властивості та характеристики продукції, яку він придбаває. Відповідно до ч. ч. 5, 6, 8\~ст. 18 цього Закону, якщо положення договору визнано несправедливим, таке положення може бути визнано недійсним. У разі коли визнання положення недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача договір може бути визнаним недійсним у цілому. Нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачиться на користь споживача. Згідно з\~ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до\~ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно\~ст. 236 ЦК України\~нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов'язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється. Згідно з\~ст. 216 ЦК України\~недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною». Згідно з розясненнями, викладеними у пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідно до\~статей 229 - 233 ЦК\~правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Враховуючи вищенаведене, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача сплачений ним платіж в сумі 21 000 гривень. А тому, суд оцінюючи в сукупності здобуті докази по справі прийшов до висновку про задоволення позову. У відповідності до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача, зокрема: 640 грн. 00 коп. судового збору та 1500 грн. судових витрат в користь позивача по справі. На підставі ст.ст. 203, 215, 216, 220, 628, 799, 806 ЦК України, ст.ст. 18, 34 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання фінансових послуг»,

Outcome: approved