Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-09 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом, вимоги якого у ході розгляду справи уточнили, та просили визнати за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] право постійного користування квартирою за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 141,11 квадратних метри, за відсутності ордеру про надання житлової площі; визнати за позивачами право на приватизацію квартири за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову вказано, що [PERSON] працює у Державній установі «Житомирська обласна фітосанітарна лабораторія» на посаді директора лабораторії. 01 листопада 2017 року між [PERSON] (наймач) та Державною установою «Житомирська обласна фітосанітарна лабораторія» (наймодавець) було укладено договір найму житлового приміщення. Згідно умов договору наймодавець передав у володіння та користування вільне ізольоване житлове приміщення (квартиру), придатне для постійного проживання, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до договору найму, крім [PERSON] , у приміщенні постійно проживають: [PERSON] - мати наймача, [PERSON] - батько наймача, [PERSON] , [INFO] , - неповнолітня донька наймача, [PERSON] , [INFO] , - малолітня донька наймача (в інтересах дочок діє [PERSON] ). Наймач відповідно до умов договору найму за власний рахунок проводить оплату житлово-комунальних послуг та утримання квартири. Житлове приміщення - квартира за адресою: [ADDRESS] , є об`єктом державної власності та належала Держпродспоживслужбі. Наказом № 357 від 10.10.2016р. квартира була вилучена із оперативного управління Держпродспоживслужби та передана на баланс Державної установи «Житомирська обласнафіто санітарна лабораторія». Факт передачі засвідчено у акті приймання- передачі від 25.10,2016р. Листом від 16.12.2016 року Держпродспоживслужба надала дозвіл на переведення офісного приміщення за адресою [ADDRESS] , у житлове. Згідно довідки від 24.04.2017р., якавидана Житомирським обласним міжміським БТІ, об`єкт нерухомого майна розташований за адресою [ADDRESS] , є житловим приміщенням, а саме квартирою, має інвентарний номер та не належить до категорії службового житла. У своєму листі № 17.2-16/6096-19 від 12.09.2019р. голова Держпродспоживслужби не заперечував проти приватизації житлового приміщення, та в казав на необхіднімсть зробити це у відповідності до вимог закону. Позивачі не використали житлові чеки на право безоплатної приватизації житла. Тому, маючи право на приватизацію займаної житлової площі, позивачі спільною заявою від 18.10.2019 р. звернулися до Управління житлового господарства Житомирської міської ради, однак у розгляді заяви було відмовлено, оскільки позивачами не в повному обсязі надано документи для безоплатної приватизації державного житлового фонду, а саме не надано копії ордеру на жиле приміщення. Ордер на квартиру у позивачів відсутній, місце знаходження останнього не відоме. Позивачі вважають, що така відмова порушує їх права на житло та визнання за позивачами права на приватизацію квартири можливо вирішити лише у судовому порядку. Ухвалою суду від 28.01.2020 року відрито провадження у справі, розгляд справи призначено у порядку загального позовного провадження. 11.02.2020 року від представника Управління житлового господарства Житомирської міської ради Гущиної В.С. надійшов відзив, у якому представник відповідача просить відмовити у задоволені позову у зв`язку з відсутністю ордеру про надання жилої площі. Заперечуючи проти позовних вимог, представник відповідача зазначає, що під час вирішення питання щодо передачі (приватизації) квартири (кімнати у гуртожитку) у власність громадян, управління житлового господарства Житомирської міської ради керується, зокрема, Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затверджене наказом Міністерства з питань жилого-комунального господарства України від 16.12.2009 року № 396. Так, відповідно до п.п. 17, 18 вищезазначеного Положення громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, та надає чітко визначений перелік документів, серед яких копія ордеру на жиле приміщення або ордеру на жилу площу в гуртожитку. Оскільки у позивачів ордер відсутній, отже, на думку представника відповідача, відсутні підстави для задоволення позову. Частиною 4 ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що копія відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи повинна бути надіслана (надана) одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду. Згідно з пунктом 2 частини п`ятої цієї статті, до відзиву додаються: документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи. Згідно приписів частини першої ст. 191 Цивільного процесуального кодексу України, у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач має право надіслати: суду - відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову; 2) позивачу, іншим відповідачам, а також третім особам - копію відзиву та доданих до нього документів. Представник Управління житлового господарства Житомирської міської ради Гущина В.С. не долучила до відзиву доказів на підтвердження його надіслання іншим учасниками справи. На підставі вищевикладеного, відзив не приймається судом до уваги через відсутність документів, які підтверджують надіслання (надання) відзиву іншим учасникам справи. 20.02.2020 року до суду надійшло пояснення представника третьої особи Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (Держпродспоживслужба) Євтушика В.О., у якому вказано, що наказом Держпродспоживслужби від 10.10.2016 року № 357 «Про закріплення державного майна» нерухоме майно - офіс в [ADDRESS] , було закріплено на праві оперативного управління за державною установою «Житомирська обласна фітосанітарна лабораторія». Листом від 16.12.2016 № 603-122-86/26534 Держпродспоживслужба погодила переведення нерухомого майна - офісу в м. Житомир, проспект Миру, 1В, в житлове приміщення. Листом від 12.09.2019 року №17.2-16/6096-19 Держпродспоживслужба повідомила державну установу «Житомирська обласна фітосанітарна лабораторія» про можливість приватизації вказаної квартири позивачем за умови дотримання норм Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Представник третьої особи зазначив, що відповідно до приписів ст. 8 України «Про приватизацію державного житлового фонду», відсутні підстави для відмови у приватизації позивачами спірної квартири. Також у поясненнях вказано, що Держпродспоживслужба не приймала рішення про надання жилого приміщення у користування позивачам та не володіє інформацією щодо наявності у позивачів ордеру на спірне житлове приміщення. Представник третьої особи у поясненнях також просив розгляд справи проводити без його участі. Позивачі у судове засідання не з`явилися, у матеріалах справи містяться заяви, у яких позивачі просили розгляд справи проводити без їх участі, позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Представник відповідача Управління житлового господарства Житомирської міської ради Гущина В.С. у судове засідання не з`явилася, у матеріалах справи міститься клопотання про проведення розгляду справи без її участі, проти задоволення позову заперечувала. Заперечуючи проти позовних вимог, представник відповідача у клопотанні зазначає, що під час вирішення питання щодо передачі (приватизації) квартири (кімнати у гуртожитку) у власність громадян, управління житлового господарства Житомирської міської ради керується, зокрема, Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затверджене наказом Міністерства з питань жилого-комунального господарства України від 16.12.2009 року № 396. Так, відповідно до п.п. 17, 18 вищезазначеного Положення громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, та надає чітко визначений перелік документів, серед яких копія ордеру на жиле приміщення або ордеру на жилу площу в гуртожитку. Оскільки у позивачів ордер відсутній, отже, на думку представника відповідача, відсутні підстави для задоволення позову. Представники Відділу по управління та приватизації комунального майна Житомирської міської ради, Житомирської міської ради, Виконавчого комітету Житомирської міської ради в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причин неявки не повідомили, відзивів на позовну заяву не надходило. На підставі ч. 3 ст. 211 Цивільного процесуального кодексу України, якою передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності, якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. У відповідності до ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 01.11.2017 року між Державною установою «Житомирська обласна фітосанітарна лабораторія» (наймодавець) та гр. [PERSON] (наймач) було укладено договір найму житлового приміщення. Згідно умов договору наймодавець передав у володіння та користування вільне ізольоване житлове приміщення (квартиру), придатне для постійного проживання, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до договору найму, крім [PERSON] , у приміщенні будуть постійно проживати: [PERSON] - мати наймача, [PERSON] - батько наймача, [PERSON] , [INFO] , - донька наймача, [PERSON] , [INFO] , - донька наймача. Наймач, відповідно до умов договору найму, за власний рахунок проводить оплату житлово-комунальних послуг та утримання квартири. Договір укладено зі строком на 10 років. (а.с. 24-27) Відповідно до договору найму від 01.11.2017 року Державною установою «Житомирська обласна фітосанітарна лабораторія» (наймодавець) та гр. [PERSON] підписано акт прийому-передачі житлового приміщення - квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 27) Листом №17.2-16/6096-19 від 12.09.2019 року Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, щодо приватизації квартири за адресою: [ADDRESS] ,повідомила, що приватизація вказаного майна повинна здійснюватися відповідно до вимог чинного законодавства. (а.с. 40) Згідно копії довідки №83 від 26.10.2019 року, яка видана Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Теплий стан» [PERSON] , [INFO] , мешканцю житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , до складу зареєстрованих за даною адресою входять: [PERSON] , [INFO] , - дочка; [PERSON] , [INFO] , - дочка; [PERSON] , [INFO] , - мати; [PERSON] , [INFO] , - батько. (а.с. 28) Згідно копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13.05.2017 року, квартира за адресою: [ADDRESS] , перебуває у державній власності, власником є Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів. (а.с. 29) Як вбачається із копії довідки №302 від 21.04.2017 року, яка видана Комунальним підприємством «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради та технічного паспорта на квартиру за адресою: [ADDRESS] , вбачається, що остання складається із п`яти житлових кімнат, має загальну площу 141,11 кв. м., з яких 77,0 кв. м. житлова площа. (а.с. 31, 35-36) 08.10.2019 року [PERSON] звернувся до Житомирського міськвиконкому із заявою, у якій просив оформити у передачу в приватну спільну часткову власність квартиру за адресою: [ADDRESS] , яку він займає разом із членами своєї сім`ї на умовах найму. (а.с. 41) Листом від 01.11.2019 року №1-1692, Управління житлового господарства Житомирської міської ради повідомило [PERSON] , що питання приватизації квартири [ADDRESS] не може бути прийнято до розгляду, оскільки відсутній ордер про вселення у житлове приміщення. (а.с. 42) Згідно копії довідок, які виданих ПАТ «Державний ощадний банк України» 10.01.2020 року [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , рахунки на суму житлового чеку в банку не використовували. (а.с. 32-34) Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] . (а.с. 107) За положеннями ч. 3 ст. 9 ЖК УРСР ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Згідно вимог статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 61 Житлового кодексу УРСР, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Типовий договір найму жилого приміщення, правила користування жилими приміщеннями, утримання жилого будинку і придомової території затверджуються Радою Міністрів Української РСР. Умови договору найму жилого приміщення, що обмежують права наймача та членів його сім`ї порівняно з умовами, передбаченими законодавством Союзу РСР, цим Кодексом, Типовим договором найму жилого приміщення та іншими актами законодавства Української РСР, є недійсними. Судом встановлено, що позивачі постійно, на законних підставах, проживають та зареєстровані у квартирі [ADDRESS] , що підтверджується письмовими доказами, які містяться у матеріалах справи. Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до переконання, що позивачі користуються квартирою на умовах договору найму - [PERSON] , як наймач квартири, а [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] - як член його сім`ї. Відтак позовна вимога позивачів про визнання за ними права на постійне користування квартирою, як за наймачем та членом його сім`ї підлягає до задоволення. Щодо вимоги про визнання права на приватизацію квартири, суд зазначає наступне. Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено право на житло. Статтею 345 Цивільного кодексу України закріплюється право фізичної або юридичної особи набувати право власності на майно у разі приватизації державного та комунального майна у порядку, встановленому законом. Правові основи приватизації державного житлового фонду його подальшого використання і утримання визначені Законом України від 19.06.1992 року № 2482-XII «Про приватизацію державного житлового фонду». Згідно частини 1 статті 8 Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, держаними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Зазначене положення закріплене в пункті 13 Положення про передачу квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 року № 396. Згідно статті 15 Житлового кодексу УРСР виконавчі комітети рад у межах і в порядку, встановленому цим кодексом та іншими актами законодавства України здійснюють управління житловим фондом місцевих рад, приймають рішення про надання жилих приміщень у будинках житлового фонду місцевої ради. Відповідно до статті 8 Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Згідно пункту 18 Положення про передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 року № 396, громадянином до органу приватизації подаються: оформлена заява на приватизацію квартири; довідка про склад сім`ї та займані приміщення; копія ордера про надання жилої площі, документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копія документу, що підтверджує право на пільгові умови приватизації; заява-згода тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача приватизації квартири. Відповідно до частини 10 статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, винятком випадків передбачених пунктом 2 статті цього Закону, а саме не підлягають приватизації: квартири - музеї, квартири (будинки), розташовані на території закритих військових поселень, підприємств, установ і організації, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам`ятників садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників; кімнати в гуртожитках; квартири (будинки), які перебувають у аварійному стані; квартири, віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири, розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок на ЧАЕС. За повідомленням Управління житлового господарства Житомирської міської ради від 01.11.2019 року, питання приватизації квартири [ADDRESS] не може бути прийнято до розгляду, оскільки відсутній ордер про вселення позивачів у житлове приміщення. У Рішенні Конституційного Суду України від 10 червня 2010 року 15-рп/2010 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення пункту 5 статті 5 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" (справа про безоплатну приватизацію житла), у пункті 3.1. зазначається, що Україна є соціальною, правовою державою, в якій найвищою соціальною цінністю визнається людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека; зміст і спрямованість діяльності держави в соціальній сфері визначають права і свободи людини та їх гарантії (статті 1, 3 Конституції України). Одним із конституційних прав громадян є право на житло. Гарантіями здійснення цього права є обов`язок створення державою умов, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду; надання державою та органами місцевого самоврядування відповідно до закону житла безоплатно або за доступну плату(частини перша, друга статті 47 Основного Закону України). Згідно Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" метою приватизації державного житлового фонду є створення умов для здійснення права громадян на вільний вибір способу задоволення потреб у житлі, залучення громадян до участі в утриманні і збереженні існуючого житла та формування ринкових відносин. Статтею 1 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" визначено, що приватизація державного житлового - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Згідно ст. 2 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму. До об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків. Відповідно до ст. 3 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю. Спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом. Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. За положеннями ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Реальне забезпечення гарантій, прав та свобод людини передбачає наявність права на житло. Статтею 8 Конституції визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Суд зауважує, що обов`язок щодо документального оформлення рішення про надання житла (квартири) та видачі ордера на житло, згідно ст. 58 Житлового кодексу УРСР покладається на виконавчий комітет відповідної ради, як органу місцевого самоврядування. Крім того, за положеннями ст. 30 Житлового кодексу УРСР державний контроль за використанням і схоронністю житлового фонду здійснюється Радами народних депутатів, їх виконавчими і розпорядчими органами. Таким чином, саме відповідачами та їх органами повиннен був виданий позивачам ордер при заселенні у квартиру. Оскільки ордер не був виданий, то саме з боку відповідачів було допущено порушення порядку надання позивачам квартири та вселення. Відповідачі, будучи органами, уповноваженими законом на здійснення контролю за використанням і схоронністю житлового фонду, погодилися на проживання позивачів у квартирі, надали дозвіл на постійну реєстрацію місця проживання. Суд також враховує, що квартира є житлом позивачів. Втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право особи на повагу до житла (рішення ЄСПЛ від 2 грудня 2010 р. у справі "Кривіцька та Кривіцький проти України"; заява №30856/03). Суд звертає увагу на те, що судом не вирішується питання щодо надання квартири позивачам, так як квартира вже фактично надана і перебуває у користуванні позивачів. Крім цього суд, враховуючи обставини встановлені по справі, постійне проживання позивачів у квартирі, вважає, що їх не може бути дискриміновано по відношенню до інших громадян, які приватизували житлові помешкання, у яких вони постійно проживали. Заборона дискримінації, в тому числі і щодо житлових прав гарантована ст. 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та ст. ст. 1,2,4,5,6 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні». Закон України "Про приватизацію державного житлового фонду" не містить вимогу, що для приватизації квартири обов`язково повинен бути наданий ордер та що ненадання ордеру є підставою для відмови у приватизації квартири. Натомість, «Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», затверджене наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 р. № 396 передбачено, що до переліку документів, зазначених у його пункті 18, громадянами має бути поданий ордер на житлове приміщення, яке вони виявили намір приватизувати. Проте, у разі відсутності ордера у особи, даний нормативно-правовий акт не містить вказівок, яким чином має діяти орган, уповноважений на передачу квартир у власність громадян шляхом приватизації. Тобто у Положенні не вказано, що відсутність ордеру є підставою для відмови у приватизації квартири. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів Згідно до ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до вимог ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. ст. 81, 83 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Спосіб захисту обраний позивачами та застосований судом, шляхом визнання прав узгоджується із ст. ст. 2, 5, 10 Цивільного процесуального кодексу України, п.1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 13 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод». На підставі викладеного та враховуючи те, що позивачі тривалий час користуються квартирою [ADDRESS] , набули право на вселення на законних підставах, не використали житлові чеки на приватизацію житлового фонду, відсутність ордеру не може бути безумовною підставою для відмови в приватизації житла, суд задовольняє заявлені вимоги у повному обсязі.

Outcome: approved