Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-15 00:00:00

20 січня 2017 року позивач [PERSON] звернувся до Київського районного суду міста Одеси з позовом до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа - Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, про припинення застави та звільнення майна з-під арешту, в якому позивач просить суд: - визнати припиненим право застави Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на автомобіль марки «MITSUBISHI GRANDIS», 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], що виникло на підставі договору застави від 03.10.2008 року №300000003226005/З, укладеного між ВАТ «АСТРА БАНК» та [PERSON]; - звільнити з-під арешту автомобіль марки «MITSUBISHI GRANDIS», 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], шляхом припинення приватного обтяження - застави рухомого майна, зареєстрованого 15.10.2008 року за №8074096; обяжувач: Публічне акціонерне товариство «Дельта банк», боржник - [PERSON]. Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 31.01.2017 року було відкрито провадження по цивільній справі на підставі вищевказаної позовної заяви. Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 01 листопада 2014 року він - [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу придбав легковий автомобіль, марки «MITSUBISHI GRANDIS», 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], номер об'єкта: [NUMBER], який під час продажу перебував у належному стані та був переоформлений на його ім'я. Позивач зазначає, що при перевірці баз даних та на час продажу автомобіля, жодних арештів або заборон на відчуження транспортного засобу не існувало. У грудні 2016 року позивач маючи намір здійснити продаж вищевказаного автомобіля, звернувшись до відповідного центру дізнався, що на належний йому автомобіль зареєстровано обтяження - застава, відповідно до договору застави №300000003226005/3 від 03.10.2008 року, який був укладений між ВАТ «АСТРА БАНК» та [PERSON] В подальшому, позивачем було з'ясовано, що арештований автомобіль був реалізований [PERSON] 29 березня 2010 року за погодженням з ПАТ «АСТРА БАНК», що підтверджується рішенням Оболонського районного суду від 31.10.2011 року по справі №2-5364/11, відповідно до якого уся сума виручена від реалізації автомобіля була направлена на погашення заборгованості [PERSON] перед ПАТ «АСТРА БАНК». Також позивач стверджує, що після продажу автомобіля 29 березня 2010 року жодною із сторін, а саме ПАТ «АСТРА БАНК» та [PERSON] не було внесено жодних змін в Державний реєстр обтяжень рухомого майна і як наслідок не було припинено зобов'язання, що виникло внаслідок укладення договору застави від 03.10.2008 року за №300000003226005/3 між ВАТ «АСТРА БАНК» та [PERSON] Відповідно до витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 11.01.2017 року за №51225425, 06.12.2016 року було змінено обтяжувача рухомого майна, а саме вилучено як обтяжувача - ВАТ «АСТРА БАНК» та додано ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК». У зв'язку з чим, позивач у відповідності до ст.593 ЦК України просить суд припинити право застави на вказаний автомобіль, оскільки транспортний засіб було реалізовано за згодою банку у колишнього заставодержателя, а також оскільки позивач, як власник автомобіля, не може здійснити його продаж, він просить суд звільнити з-під арешту вказаний транспортний засіб. На підставі вищевикладеного, позивач був вимушений звернутись до суду з вказаним позовом. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав зазначених у позову та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - Бойко А.В. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, просила суд у задоволенні позову відмовити. Під час розгляду справи представник Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» надав до суду письмові заперечення проти позову, в яких просив суд відмовити у задоволенні позову [PERSON] посилаючись на те, що вимоги позивача щодо припинення обтяження є необґрунтованими, посилання позивача про те, що спірний транспортний засіб було відчужено зі згоди банку є безпідставними та такими, що не підтверджуються рішенням Оболонського районного суду міста Києві від 31.10.2011 року по справі за №2-5364/11, на яке посилається позивач. Представник відповідача в обґрунтування заперечень також посилається на те, що зобов'язання за кредитним договором №300000003226005, у забезпечення виконання умов якого було укладено договір застави спірного транспортного засобу, який на цей час належить позивачеві по справі, не виконані позичальником, заборгованість [PERSON] станом на 13.03.2017 року складає 20811 доларів 18 центів США за тілом кредиту та 11685 доларів 42 центи США за відсотками. Крім того, представник відповідача у запереченнях проти позову посилається на те, що позивач взагалі не є стороною договору застави №300000003226005/З, не є учасником спірних матеріальних правовідносин, а тому взагалі не є належним позивачем для звернення до суду з вказаним позовом. Представник третьої особи - Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце проведення якого повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Судом в судовому засіданні, за згодою сторін по справі, було ухвалено провести розгляд справи за відсутності представника третьої особи. Вислухавши пояснення представників сторін по справі, дослідивши, вивчивши та проаналізувавши усі наявні документи в матеріалах справи, суд вважає позов підлягаючим частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03 жовтня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «АСТРА БАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір №300000003226005. Відповідно до п.1.1 вказаного договору, ВАТ «АСТРА БАНК» надав [PERSON] на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання кредит у сумі 29156 доларів США 00 центів, на термін користування кредитом з 03.10.2008 року до 03.10.2015 року включно. Кредит надавався на купівлю автомобілю. Відповідно до умов кредитного договору, [PERSON] зобов'язався повернути кредит і сплатити за його користування проценти. В забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором, між ВАТ «АСТРА БАНК», [PERSON] та [PERSON] 03.10.2008 року було укладено договір поруки №300000003226005/П. Також у забезпечення виконання кредитного договору від 03.10.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «АСТРА БАНК» та [PERSON] було укладено договір застави №300000003226005/З, згідно умов якого [PERSON] передав у заставу належне йому майно, а саме: автомобіль марки «MITSUBISНI Grandis», легковий універсал, 2008 року випуску, номер кузову [NUMBER]. Право власності [PERSON] на автомобіль належить на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] ВРЕР-4УДАІ в м.Києві, реєстраційний номер [NUMBER], дата реєстрації 01.10.2008 року. Згідно п. 1.3 договору застави, заставна вартість предмету застави за згодою сторін становить 177482,00 гривень. Згідно з витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна за №51225425 від 11.01.2017 року вбачається, що 15.10.2008 року ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України було зареєстровано тип обтяження - застава рухомого майна - автомобіля марки «MITSUBISHI GRANDIS», легковий універсал, 2008 року випуску, номер кузову [NUMBER], на підставі договору застави №300000003226005/З від 03.10.2008 року. Судом встановлено, що [PERSON] належним чином не виконував зобов'язання щодо своєчасного повернення сум отриманого кредиту та сплати сум нарахованих за користування кредитними коштами процентів у встановлені вказаним кредитним договором терміни. У зв'язку з чим, 06.09.2011 року Публічне акціонерне товариство «АСТРА БАНК», яке є правонаступником Відкритого акціонерного товариства «АСТРА БАНК», звернулось до Оболонського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] та [PERSON] про солідарне стягнення з останніх заборгованості за кредитним договором №300000003226005 від 03 жовтня 2008 року. За наслідком розгляду вказаної справи №2-1671/12, 19 березня 2012 року Оболонським районним судом міста Києва було ухвалено повторне заочне рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства «АСТРА БАНК» до [PERSON], [PERSON], про дострокове погашення кредиту, сплати процентів за користування кредитом та пені за прострочення виконання зобов'язання - задоволено. Стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «АСТРА БАНК» заборгованість за кредитом, процентами за користування кредитом в сумі 25776 доларів США 53 центи, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 25.01.2012 року складає 205949 гривень 32 копійки. Стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «АСТРА БАНК» пеню за прострочення виконання зобов'язання в сумі 21453 гривні 73 копійки та судові витрати по справі в розмірі 1820 гривень. Вказаним рішенням також встановлено, що 10.02.2009 року з заставним автомобілем відбулася дорожньо-транспортна пригода в результаті якої заставне майно було пошкоджено, що підтверджується довідкою №6116/3 від 12.05.2009 року. Грошові кошти по страховому відшкодуванню позивачем не отримано. Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. У зв'язку з чим, вищевказані обставини додатковому доказуванню не підлягають, а також підтверджуються копією цивільної справи №2-1671/12, отриманою судом на підставі ухвали Київського районного суду міста Одеси від 13.04.2017 року. Також з вказаної позовної заяви Публічного акціонерного товариства «АСТРА БАНК» поданої 06.09.2011 року до Оболонського районного суду міста Одеси, вбачається, що ПАТ «АСТРА БАНК» особисто визнав та підтвердив, що 29.03.2010 року пошкоджений автомобіль марки «MITSUBISHI GRANDIS», легковий універсал, 2008 року випуску, номер кузову [NUMBER], було реалізовано [PERSON] за погодженням з ПАТ «АСТРА БАНК» за 8000 доларів США, вся сума виручена від реалізації була направлена на погашення простроченої заборгованості за кредитом, нарахованими процентами та часткового дострокового погашення поточної кредитної заборгованості. Згідно з листом Регіонального сервісного центру в місті Києві Міністерство внутрішніх справ України за вих. №31/26-16668б від 05.01.2018 року встановлено, що станом на 03.01.2018 року згідно Єдиного державного реєстру МВС, автомобіль марки «MITSUBISHI GRANDIS», номер кузова: [NUMBER], 2008 року випуску гр. [PERSON] 26.05.2012 року був проданий [PERSON] на підставі довідки-рахунку ДПІ № 569397. 01.11.2014 року [PERSON] вказаний автомобіль марки «MITSUBISHI GRANDIS», номер кузова: [NUMBER], 2008 року випуску, на підставі довідки-рахунку ВІА № 817916 продав [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], автомобіль марки «MITSUBISHI GRANDIS», номер кузова: [NUMBER], 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], 01.11.2014 року зареєстрований за [PERSON] (а.с.4). Також судом встановлено, що 30.07.2014 року між ПАТ «АСТРА БАНК» та АТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «АСТРА БАНК» відступив, а АТ «Дельта Банк» набув право вимоги до боржників по кредитних договорах, зокрема за кредитним договором №300000003226005 та усіма договорами забезпечення за ним. У зв'язку з чим, АТ «Дельта Банк» набуло право вимоги за кредитним договором №300000003226005 та усіма договорами забезпечення за ним, у тому числі за договором застави №300000003226005/З від 03.10.2008 року, предметом якого є автомобіль марки «MITSUBISHI GRANDIS», легковий універсал, 2008 року випуску, номер кузову [NUMBER]. Згідно з витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна за №51225425 від 11.01.2017 року також вбачається, що 06.12.2016 року було змінено обтяжувача рухомого майна, а саме вилучено як обтяжувача - ВАТ «АСТРА БАНК» та додано - ПАТ «Дельта Банк». Відповідно до ст.1 Закону України "Про заставу" та ст. 572 ЦК України застава є способом забезпечення зобов'язань; у силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Частиною 4 ст.577 ЦК України передбачено, що моментом реєстрації застави є дата та час внесення відповідного запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Відповідно до статті 27 Закону України «Про заставу», застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги , на іншу особу. Зазначені норми застосовуються з урахуванням положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна. Статтею 9 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", визначено, що предмет обтяження, право власності на який належить боржнику, може бути відчужений останнім, якщо інше не встановлено законом або договором. Якщо законом або договором передбачена згода обтяжувача на відчуження боржником рухомого майна, яке є предметом обтяження, така згода не вимагається в разі переходу права власності на рухоме майно в порядку спадкування, правонаступництва або виділення частки у спільному майні. Якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна. Статтею 10 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", визначено, що у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 Цивільного кодексу України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. Відповідно до статті 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» взаємні права та обов'язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах із третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є нечинним у відносинах із третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом. За таких обставин реалізація майна, що є предметом застави, не припиняє заставу, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи. Дані висновки є такими, що узгоджуються з правовою позицією Верховного суду України висвітленою в постановах Верховного Суду України № 6-7цс13 від 03 квітня 2013 року, №6-64цс12 від 06 червня 2011 року, №6-168цс14 від 19 листопада 2014 року. Крім того, суд зазначає, що у відповідності до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не приймає посилання представника відповідача, що автомобіль марки «MITSUBISHI GRANDIS», легковий універсал, 2008 року випуску, номер кузову [NUMBER], був відчужений [PERSON] без згоди первісного заставодержателя, оскільки, як вже було встановлено судом, Публічне акціонерне товариство «АСТРА БАНК» особисто у позовній заяві поданій 06.09.2011 року до Оболонського районного суду міста Одеси, зазначив, що 29.03.2010 року пошкоджений автомобіль марки «MITSUBISHI GRANDIS», легковий універсал, 2008 року випуску, номер кузову [NUMBER], було реалізовано [PERSON] за погодженням з ПАТ «АСТРА БАНК» за 8000 доларів США, вся сума виручена від реалізації була направлена на погашення простроченої заборгованості за кредитом, нарахованими процентами та часткового дострокового погашення поточної кредитної заборгованості. Отже, на підставі вищевикладеного, судом встановлено, що [PERSON] відчужив майно, яке перебувало в заставі ПАТ «АСТРА БАНК», на підставі договору застави №300000003226005/З від 03.10.2008 року, й обтяження якого на час відчуження було зареєстровано відповідно до закону, саме зі згоди заставодержателя ПАТ «АСТРА БАНК», що підтверджує добросовісність набуття майна позивачем. Статтею 1 Протоколу № 1КЗПЛ, якій кореспондують статті 13,41 Конституції України, закріплено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном. Недоторканність права власності забезпечується у всіх сферах суспільного життя, зокрема і під час кримінального провадження. Разом з тим право власності не є абсолютним. В інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом, діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити обмежене користування його майном іншими особами. Саме для виконання завдань кримінального провадження, у разі виникнення конкуренції між приватними і суспільними інтересами, КПК передбачає можливість позбавлення або обмеження права власності особи. «Позбавлення права власності» передбачає таке правове положення, коли власника примусово позбавляють у сукупності всіх правомочностей по володінню, користуванню та розпорядженню майном. Згідно із ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На підставі ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Змістом права власності є правомочності щодо права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, судом встановлено, що обтяження - застава рухомого майна - автомобіля марки ««MITSUBISHI GRANDIS», 2008 року випуску, номер кузову [NUMBER], зареєстроване 15.10.2008 року за №8074096, позбавляє позивача [PERSON] реалізовувати свої права щодо володіння, користування та розпорядження належним йому на праві власності вказаним автомобілем, у зв'язку з чим, суд з метою захисту, прав та інтересів позивача вважає позовні вимоги позивача в цій частині обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволенню, а саме підлягає звільненню з-під арешту автомобіль марки «MITSUBISHI GRANDIS», 2008 року випуску, номер кузову [NUMBER], шляхом виключення з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запису №8074096, зареєстрованого 15.10.2008 року, про обтяження - застави рухомого майна, обяжувач: Публічне акціонерне товариство «Дельта банк», боржник - [PERSON]. Щодо вимоги позивача про визнання припиненим право застави Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на автомобіль марки «MITSUBISHI GRANDIS», 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], що виникло на підставі договору застави від 03.10.2008 року №300000003226005/З, укладеного між ВАТ «АСТРА БАНК» та [PERSON], суд зазначає наступне. Підстави припинення права застави, передбачені ст. 593 ЦК України, зокрема право застави припиняється у разі: - припинення зобов'язання, забезпеченого заставою; - втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави; - реалізація предмета застави; - набуття заставодержателем права власності, а також в інших випадках передбачених законом. У разі припинення права застави на нерухоме майно до державного реєстру вносяться відповідні відомості. Відповідно до ст. 28 Закону України «Про заставу», застава припиняється: з припиненням забезпеченого заставою зобов'язання; в разі загибелі заставленого майна; в разі придбання заставодержателем права власності на заставлене майно; в разі примусового продажу заставленого майна; при закінченні терміну дії права, що складає предмет застави; в інших випадках припинення зобов'язань, установлених законом. У зв'язку з чим, суд не приймає посилання позивача, що вказана застава підлягає припиненню у зв'язку з реалізацією предмета застави, оскільки випадки припинення застави у зв'язку з реалізацією предмета застави саме заставодавцем, законом не передбачено. Крім того, судом враховується, що позивач взагалі не був стороною договору застави №300000003226005/З від 03.10.2008 року. З урахуванням викладеного, у задоволенні позову [PERSON] про визнання право застави припиненим слід відмовити. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З урахуванням вищевикладеного, оскільки позивачем в позові не заявлені вимоги щодо відшкодування судових витрат, у суду відсутні підстави для покладання цих витрат на відповідача. При вищевикладених обставинах та

Outcome: partial