Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], третя особа- орган опіки та піклування Снятинської райдержадміністрації про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька. Позовні вимоги мотивувала тим, що з 2006р. по грудень 2009р. вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. [INFO] у них народився син [PERSON]. 16.12.2009р. рішенням Снятинського районного суду шлюб між нею та відповідачем розірваний, дитина залишилась проживати біля неї. З моменту розлучення і по сьогоднішній день відповідач участі у вихованні та забезпеченні дитини, виконанні своїх батьківських обов'язків не бере, аліменти згідно рішення суду не сплачує. З дитиною не спілкується. На даний момент позивачка має намір забезпечити синові повноцінний відпочинок та лікування в Іспанії, щоб підвищити його рівень світогляду, покращити його стан здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. На неодноразові звернення позивачки до відповідача з приводу надання дозволу на виїзд сина за кордон, відповідач не реагує. З врахуванням уточнюючих позовних вимог просить надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України, а саме: до Португалії, Румунії, Словакії, Чехії, Австрії, Італії, Франції, Іспанії неповнолітньому [PERSON] без згоди та супроводу батька [PERSON] терміном на три місяці. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав дло суду заяву про розгляд справи у його відсутності, заперечує проти виїзду дитини за кордон разом з матір'ю [PERSON].. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось. Дослідивши та перевіривши усі докази в їх сукупності, судом встановлено наступне. [INFO] у позивачки та відповідача народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу [NUMBER], шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно довідки Горішньозалучанської сільської ради від 13.03.2017р. та акту обстеження матеріально-побутових умов від 16.02.2017р. неповнолітній [PERSON] проживає разом із матір'ю [PERSON]. Відповідно до рішення Снятинського районного суду від 01.03.2010р. присуджено стягувати з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі 300 грн. щомісячно. Відповідно до постанови відділу ДВС Липоводолинського районного управління юстиції від 22.12.2015р. виконавчий документ № 2-263 від 01.03.2010р. щодо стягнення з [PERSON] аліментів повернуто стягувачеві [PERSON], стягнення аліментів припинено, у зв'язку із заявою позивачки, аліменти утримано по грудень 2015р. включно, заборгованість відсутня. Відповідно до ч.2 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч.1,ч.2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до абзацу 3 ч.3 ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Абзацами 1,2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" передбачено, що оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до абз.9 п.п.2, п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року N 57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України", виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: за рішенням суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Згідно ст.12 Закону України "Про охорону дитинства", виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Діючим законодавством не встановлено обмежень щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 2 ст.60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Як вбачається із матеріалів справи позивачка має намір поїхати з дитиною за кордон з метою покращення стану його здоров'я, фізичного, духовного та морального розвитку, однак відповідач не надає згоди на виїзд дитини за межі України. За таких обставин та доказів, досліджених і перевірених у судовому засіданні, з врахуванням інтересів неповнолітнього [PERSON], [INFO], потребі оздоровлення, нормального фізичного, духовного та морального розвитку, суд вважає, що позов є підставним, обґрунтованим та підлягає до задоволення, а тому слід надати дозвіл на виїзд неповнолітньому [PERSON] за межі України, а саме: до Португалії, Румунії, Словакії, Чехії, Австрії, Італії, Франції, Іспанії, країни Шенгенської групи та країни Європейського союзу без дозволу батька [PERSON]. в супроводі матері [PERSON] на строк три місяці з часу вступу рішення в законну силу. На підставі викладеного, Конституції України, ст.ст. 19, 141, 150, 155, 157, 160 СК України, ст.313 ЦК України, ст. 9 Конвенції про права дитини, ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України»,

Outcome: approved