Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідача з указаним позовом, в обгрунтування якого вказує, що постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Васильківського районного управління юстиції Дніпропетровської області відкрито виконавче провадження №29354335, з виконання судового рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області про стягнення з неї на користь АКБ «Новий» боргу у сумі 25252 грн 01 коп. Відповідно до ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» №606-Х1У(далі Закон) від 21 квітня 1999 року постановою державного виконавця від 09.10.2007 року АА №940693 накладено арешт на все невизначене її майно, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна . Вказане виконавче провадження державним виконавцем Відділу завершено 14.10.2011 року, на підставі п.2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (редакцією, яке було чинне на той час). Позивач зазначає, що виконавчий документ повторно не пред'явлений до виконання, тобто виконавче провадження відносно неї завершено і не відновлено. Однак начальником Васильківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровські й області їй відмовлено у знятті арешту з майна. Посилаючись на ст.50, 59 Закону України "Про виконавче провадження" та ст. 391 ЦК України, вказує, що законом який діяв на час виникнення спірних правовідносин, було передбачено зняття арешту з майна боржника у випадку закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, тому просить суд зобов'язати Васильківський районний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області зняти арешт з усього майна [PERSON], який накладений у рамках виконавчого провадження №29354335, на виконання судового наказу №2-307 виданого Васильківським районним судом Дніпропетровської області. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася. Письмово просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Представник відповідача в судове засідання не зявився. Письмово просив справу розглядати у їх відсутність. На підставі ч.2 ст. 158 та ч.2 ст.197ЦПК України справа слухається у відсутність сторін, без фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч.1, 2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Заявляючи позовні вимоги про зняття арешту з майна позивач посилається на те, що у зв'язку із відсутністю на виконанні відкритих виконавчих проваджень щодо нього накладеним на його майно арештом порушується його право власності. Згідно з частиною 1статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частиною 1статті 16 ЦК Українита частиною 1 статті 3 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно статті 57 Закону України "Про виконавче провадження" № 606-ХІV від 21 квітня 1999 року, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення та може накладатися державним виконавцем, зокрема, шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Згідно з частиною 1 статті 50 Закону № 606-ХІV від 21 квітня 1999 року в разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Частиною 2статті 50 вказаного Закону також визначено, що у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Отже, законом, який діяв на час виникнення та існування спірних правовідносин, було передбачено зняття арешту з майна боржника у випадку закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав. За інформацією Васильківського районного відділу ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області станом на 18.05.2017 року відсутні відкриті виконавчі провадження про стягнення з [PERSON] на користь АКБ «Новий » заборгованості. З наданого рішення про стягнення боргу з позивача на користь АКБ "Новий" від 03 липня 2007 року встановлено, що строк його предявлення до виконання становить 3 роки. Після повернення виконавчого документа стягувачеві 14.10.2011року, останній у визначений строк до 14.10.2012 року повторно до стягнення виконавчий документ не пред"являв. З наданих суду заперечень відповідача та доданого до них витягу з виконавчого провадження не вбачається вчинення дій органу ДВС відповідно до приписів Закону України "Про виконавче провадження" ( в редакціїї щодо діяла на час відкриття виконавчого провадження та повернення виконавчого листа стягувачеві) щодо стягнення виконавчого збору. Проаналізувавши вищевикладене, суд дійшов висновку, що всупереч вимогам Закону України "Про виконавче провадження", дій щодо зняття арешту з майна відповідачем проведено не було, чим було порушено права позивача. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином порушене право власників підлягає захисту шляхом звільнення з під арешту спірного майна. З врахуванням вищенаведеного, суд вважає, що цивільний позов позивача слід задовольнити та зобов?язати Васильківський районний відділ державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області виключити з акту опису й арешту майна від 09.10.2007 року АА № 940693 майно у рамках виконавчого провадження ВП № 29354335 і звільнити його з під арешту. Оскільки позивач не просить стягнути судовий збір, сплачений ним при пред'явленні позову до суду, відповідно дост.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне судові витрати по справі залишити за позивачем. На підставі ст.ст.368-372,391 ЦК України, ст.11, 12, 58-60 ЗУ "Про виконавче провадження",

Outcome: approved