Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-15 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Закарпатгаз Збут» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожитий природний газ, яку обґрунтовує наступним. Ухвалою Ужгородському міськрайонного суду від 05.03.2018 року ТОВ «Закарпатгаз Збут» було відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] суми заборгованості за спожитий природний газ, що відповідно стяло підставою для звернення з тими самими вимогами у позовному порядку. Позивач зазначає, що ТОВ «Закарпатгаз Збут» надає населенню послуги з постачання природного газу. Впродовж липня 2015 року - березня 2018 року споживачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] здійснювалося фактичне споживання природного газу. Однак, споживач не виконував (і не виконує) взятих на себе зобов'язань, а саме не здійснив оплату вартості спожитого газу вчасно. Вказане призвело до виникнення заборгованості. У зв'язку з тим, що станом на 02.05.2018 року заборгованість відповідача за спожитий природний газ не погашена, просить суд задовольнити даний позов та винести рішення, яким стягнути з [PERSON] заборгованість за спожитий природній в розмірі 16 993, 52 грн. - основна заборгованість, 2 498, 70 грн. - інфляційні витрати, 620, 52 грн. - 3% річних, а також сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1762 грн. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 25.05.2018 року судом відкрито спрощене позовне провадження у даній цивільній справі без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідач у справі не скористався наданим судом правом щодо подання заяви із запереченнями проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та не подав відзиву на позов у визначений судом строк. На підставі цього суд вважає за можливе розглянути дану цивільну справу в порядку заочного розгляду. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку зібраним у справу доказам в цілому, так і кожному доказу окремо, шляхом їх всебічного, повного, об'єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. З матеріалів справи вбачається, що відповідач отримав від постачальника ТОВ «Закарпатгаз Збут» природний газ у необхідних для нього об'ємах та взяв на себе зобов'язання своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. [PERSON] є споживачем ТОВ «Закарпатгаз Збут» за адресою: [ADDRESS]. Доказом того, що між позивачем та відповідачем відбувались цивільно - правові відносини щодо надання та споживання житлово - комунальних послуг є виставлені на оплату рахунки за спожитий природній газ, наявність у відповідача особового рахунку ([NUMBER]), проведення відповідачем оплати за наданні послуги. Нарахування за надані послуги з газопостачання здійснювались відповідно до показників лічильника газу та встановлених цін на газ. Згідно з ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 05.03. 2018 року було відмовлено у прийнятті заяви ТОВ «Закарпатгаз Збут» у видачі судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості за спожитий природний газ. За приписом ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 2 ст. 13 та ч.1 ст. 81 ЦПК України передбачено обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Постановою Кабінету Міністрів України № 758 від 01.10.2015 "Про затвердження положення про покладення спеціальних обов'язків на суб'єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період)", Постановою КМУ від 22.03.2017 року № 187 "Про затвердження положення про покладення спеціальних обов'язків на суб'єктів ринку природного газу" на виконання ст. 11 Закону України "Про ринок природного газу", визначено, що на території Закарпатської області постачальником природного газу із спеціальними обов'язками для забезпечення загальносуспільних інтересів є ТОВ "Закарпатгаз Збут". Згідно з п. 3 Розділу І Правил постачання природного газу, затверджених Постановою НКРЕКП від 30.09. 2015 №2496та п.1.3 Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2500, постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, що укладається шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Згідно з п.2 Розділу ІІ Правил №2496, за договором постачання природного газу постачальник зобов'язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об'ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов'язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Згідно з п. 4 Розділу І Правил №2496 та п.1.3 Типового договору № 2500, якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача на приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання), є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов'язками - і факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником. Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам та заява-приєднання до умов договору опубліковані в газеті Закарпатської обласної ради і обласної державної адміністрації «Новини Закарпаття» № 144 (4461) від 22 грудня 2015, а також розміщено на офіційній веб сторінці ТОВ "Закарпатгаз Збут" (zkqaszbut.104.ua). Згідно з розрахунком, наданим суду позивачем, заборгованість [PERSON] за спожитий природній станом на 02.05.2018 року становить 16 993, 52 грн. У відповідності до п. 14 Розділу 3 Правил № 2496 розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання побутовим споживачем є календарний місяць. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.610 Цивільного кодексу України). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.ст. 611-612 Цивільного кодексу України). Так, відносини між газопостачальними підприємствами, газорозподільними підприємствами та фізичними особами (населенням) - споживачами газу регулюються Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне врегулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2496. У відповідності до пункту 4 розділу ІІІ вищевказаних Правил, для забезпечення приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам усіх діючих побутових споживачів, об'єкти яких знаходяться в межах закріпленої території постачальника із спеціальними обов'язками, останній в установленому порядку надсилає кожному побутовому споживачу заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам з персоніфікованими даними щодо споживача та його об'єкта за формою, встановленою додатком 1 до Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2500, разом із супровідним листом за формою, встановленою додатком 2 до Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2500. Згідно з п.п.4.5 та 4.6 публічного Договору постачання природного газу побутовим споживачам затвердженого постановою НКРЕКП №2500, розрахунки Споживача за цим Договором здійснюються за рахунками та/або квитанціями абонентської книжки Постачальника. При розрахунку за квитанціями абонентської книжки Постачальника Споживач самостійно розраховує суму платежу та сплачує його Постачальнику не пізніше 10 числа місяця наступного за розрахунковим. Оплата рахунка Постачальника про сплату послуг за цим Договором має бути здійснена Споживачем в термін, визначений в рахунку, який не може бути меншим п'яти робочих днів з моменту отримання Споживачем цього рахунка. Відповідно до ст. ст.67, 68 Житлового кодексу України, п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Закон України «Про житлово - комунальні послуги» визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки. Пунктом 10 частини третьої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"встановлена відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені. Отже, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов'язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Також, позиція Позивача щодо нарахування штрафних санкцій підтверджується постановою Верховного суду України від 30.10.2013 року по справі №6-59цс13. Згідно з ч.ч. 2, 3 ст.13 Закону України «Про ринок природного газу» споживач зобов'язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів. У разі порушення або невиконання своїх обов'язків споживач несе відповідальність згідно із законом. Відповідно до п. 11 Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року № 2496, розрахунки споживача за поставлений природний газ здійснюються за розрахунковий період відповідно до умов договору постачання природного газу. З огляду на зазначене вище із врахуванням обов'язку відповідача сплачувати за спожитий природний газ, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за спожитий природній газ. Щодо вимог позивача щодо стягнення з відповідача інфляційних витрат та 3% річних суд вважає,що відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, та з в рахуванням правової позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 30.10.2013 року у справі № 6-59цс13, підлягають до задоволення. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є обґрунтовані та такі, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved