Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

Управління соціального захисту населення Бережанської районної державної адміністрації Тернопільської області звернулося до Бережанського районного суду з позовом до відповідачки [PERSON] про повернення надмірно виплачених коштів, посилаючись на те, що [PERSON], як уповноваженому представнику сім"ї, на підставі поданих нею необхідних для цього документів була призначена державна соціальна допомога як малозабезпеченій сім"ї на періоди: з 01листопада 2013року по 30 квітня 2014року в сумі 6 928грн.64 коп. та з 1 квітня 2015 року по 30 квітня 2015 року у сумі 2060грн.94 коп., що в загальній сумі становить 8989грн. 58 коп.. Однак, в результаті проведеної перевірки даних, наданих заявницею, було встановлено, що [PERSON] умисно надала недостовірну інформацію щодо здійснення її чоловіком [PERSON] догляду за перестарілою особою протягом місяців, що передують місяцю звернення за призначенням такої допомоги, оскільки догляд останнім належним чином не здійснювався, так як він перебував за межами України з 3 червня 2013 року по 5 серпня 2013 року та з 24 вересня 2013 року по 29 жовтня 2013 року та в якості доказу цього факту надано суду підтверджуючі документи, тобто відповідачка не мала права на отримання державної соціальної допомоги, що призвело до надмірної виплати їй бюджетних коштів на суму 8989грн. 58 коп., у зв"язку з чим відповідачці було направлено повідомлення про припинення виплати державної соціальної допомоги та про необхідність повернення надмірно виплачених коштів, проте належна до повернення сума в розмірі 8989грн. 58 коп. в добровільному порядку відповідачкою не повернута, а тому позивач просить стягнути з відповідачки вищевказану суму в примусовому порядку. В судове засідання представник Управління соціального захисту населення Бережанської районної державної адміністрації Тернопільської області не з»явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити. Відповідачка [PERSON] у судове засідання також не з»явилася, подала заяву, у якій просила справу розглядати у її відсутності та при вирішенні заявлених вимог врахувати, що вона позову не визнає, бо інформація, зазначена нею у декларації, поданій Управлінню соціального захисту відповідає дійсності. У своїй заяві відповідачка також зазначила, що не заперечує, що в період отримання соціальної допомоги по догляду за перестарілою особою її чоловік [PERSON] з 3 червня 2013 року по 5 серпня 2013 року та з 24 вересня 2013 року по 29 жовтня 2013 року виїздив за сімейними обставинами за межі України, однак це ніяк не влинуло на інформацію, яка була подана нею Управлінню соціального захисту населення Бережанської районної державної адміністрації для отримання соціальної допомоги, бо внаслідок цих поїздок матеріальний стан їх сімї не змінився. За час тимчасової відсутності чоловіка догляд за перестарілою особою за домовленістю виконувався іншими особами, тобто тимчасова відсутність її чоловіка не спричинила цій особі, щодо якої здійснювався догляд, будь-яких негативних наслідків. Вважає, що факт перебування за межами України її чоловіка у зазначений у позовній заяві період не можна вважати фактом таким, що вплинув би на розмір грошової допомоги. Стверджує, що внесені нею у декларації дані про вид та розмір доходу її сімї були достовірними, а тому просить у задоволенні позову Управлінню соціального захисту населення Бережанської РДА відмовити за його безпідставністю. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи, взявши до уваги письмові заяви сторін та дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що в задоволенні позову Управління соціального захисту населення Бережанської РДА слід відмовити, виходячи з таких підстав. Відповідно до ст. 1 ЗУ "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім"ям" від 01 червня 2000 р. № 1768-ІІІ, державна соціальна допомога - щомісячна допомога, яка надається малозабезпеченим сім"ям у грошовій формі в розмірі, що залежить від величини середньомісячного сукупного доходу сім"ї, а сім"я - це особи, які спільно проживають, пов"язані спільним побутом, мають взаємні права та обов"язки. \~Судом встановлено, що [PERSON], як уповноваженому представнику сім"ї, була призначена державна соціальна допомога як малозабезпеченій сім"ї на підставі поданої нею заяви про призначення такої допомоги, довідки про склад сім"ї і декларації про доходи та майновий стан осіб та інших поданих документів, на період: з 01листопада 2013року по 30 квітня 2014року в сумі 6 928грн.64 коп. та з 1 квітня 2015 року по 30 квітня 2015 року у сумі 2060грн.94 коп.. У поданому позові позивач посилається на те, що за результатами проведеної перевірки даних, наданих [PERSON], було встановлено, що остання в порушення вимог ст.7 ЗУ "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім"ям" від 01 червня 2000року № 1768-ІІІ та абзацу 1 п.10 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім"ям, затвердженого Постановою КМ України від 24 лютого 2003року № 250, згідно яких призначення та виплата державної соціальної допомоги здійснюється сім"ям, працездатні члени яких протягом трьох місяців, що передують місяцю звернення за призначенням допомоги, працювали, або, як в даному випадку, доглядали за особами, які досягли 80 - річного віку, умисно надала недостовірну інформацію щодо здійснення її чоловіком [PERSON] догляду за перестарілою особою протягом місяців, що передують місяцю звернення за призначенням такої допомоги, оскільки догляд ним належним чином не здійснювався, так як чоловік відповідачки періодично перебував за межами України, що призвело до надмірної виплати відповідачці бюджетних коштів на загальну суму 8989грн. 58 коп., які остання в добровільному порядку не повертає. У відповідності до п.13-1 Порядку, якщо внаслідок зловживань з боку громадян ( подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміну у складі сім"ї, приховування обставин, що впливають на призначення і виплату допомоги на догляд тощо) були надміру виплачені суми допомоги, органи соціального захисту населення здійснюють такі заходи : визначають обсяг надміру виплачених коштів та встановлюють строки їх повернення залежно від матеріального стану особи; повідомляють одержувача допомоги про обсяг надміру виплачених коштів та строки їх повернення; у разі прийняття рішення про врахування надміру виплачених коштів при виплаті допомоги на догляд у наступні періоди проводять щомісячні відрахування у розмірі не більш як 20 відсотків призначеної допомоги; у разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлені строки, вирішують питання про їх стягнення у судовому порядку. Згідно ч.1 ст. 1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншими ушкодженнями здоров"я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Відповідно до вимог даної статті, обов"язок довести недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у ч.1 вказаної статті, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів. У відповідності до ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Судом не здобуто, а позивачем не представлено належних доказів, на які він посилається на підтвердження своїх позовних вимог. Представлені позивачем повідомлення Служби безпеки та фінансової інспекції не можуть служити підставою для задоволення вимог позивача, бо самі по собі факти періодичного залишення чоловіком відповідачки території України з виїздом за межі України з метою відшукання підробітку ( так як розмір призначеної державної допомоги не є співмірним навіть з мінімальними витратами для повнолітньої особи, що здійснює догляд) не можуть вважатися належними і допустимими доказами не здійснення чоловіком відповідачки догляду за особою старшою 80-ти років, яка потребує постійного стороннього догляду. В той час, із заяви відповідачки видно, що на час відсутності чоловіка відповідачки такий догляд на його прохання здійснювала інша ососба. Даний факт стороною позивача не спростовано, ним не представлено належних і допустимих доказів про те, що внаслідок періодичного виїзду чоловіка відповідачки за межі України мали місце будь-які негативні наслідки для особи, щодо якої здійснювався догляд. Також не може вважатися неповідомлення відповідачки про факт перебування її чоловіка за кордоном таким, що вплинуло б на розмір грошової допомоги, оскільки відсутні належні і допустимі докази про отримання ним будь-яких доходів за кордоном і про їх розмір. Відтак, суд приходить до висновку, що наведені позивачем підстави для стягнення з відповідачки надміру виплачених коштів державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям не узгоджуються із вимогами п.28 Порядку; в той же час, обґрунтувань щодо зловживань відповідачки позивачем не наведено, доказів щодо подання відповідачкою [PERSON] документів із завідомо неправдивими відомостями або приховування відомостей щодо її (членів її сім»ї) майнового стану та доходів, сторона позивача суду не надала. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що наявність умислу на подання недостовірних відомостей чи приховання відомостей та факт усвідомлення відповідачкою протиправного характеру діяння та передбачення його шкідливих наслідків, як обов'язкову умову для припинення отриманої державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям, сторона\~ позивача\~ суду не довела. Також, сторона позивача не довела жодними належними й допустимим доказами наявність інших або додаткових джерел для існування сім»ї відповідачки, аніж ті, що зазначені у її декларації. Отже, сторона позивача не довела й наявності причин для припинення виплати та повернення виплаченої відповідачці згаданого виду соціальної допомоги з підстав, передбачених ч.І ст.7 Закону №1768-111. За таких обставин, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд приходить до переконання про необґрунтованість позовних вимог Управління про стягнення із [PERSON] надміру виплачених коштів за призначеною державною соціальною допомогою як малозабезпеченій сім'ї в розмірі 8 989грн. 58коп., отриманої відповідачкою в період з 01листопада 2013 року по 30 квітня 2014 року та з 1 квітня 2015 року по 30 квітня 2015 року, а тому в задоволенні позовних вимог Управління соціального захисту населення Бережанської РДА Тернопільської області слід відмовити за їх безпідставністю. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed