Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

У квітні 2017 року [PERSON] і [PERSON] звернулись до суду з указаним позовом, просили визнати за ними право власності за набувальною давністю по ? частині квартири [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що за ордером № 243 від 20 жовтня 1997 року адміністрацією АТЗТ "Черкаський шовковий комбінат" [PERSON] на сім'ю в складі дружини [PERSON] і синів [PERSON] та [PERSON] було виділено в користування трикімнатну квартиру [ADDRESS]. З грудня 1997 року у цій квартирі зареєстровано місце проживання [PERSON], а з листопада 1998 року - [PERSON], які фактично проживають в ній з грудня 1997 року і по теперішній час. [PERSON] було знято з реєстрації місця проживання у вказаній квартирі, з травня 2006 року він вибув з неї, а відтак втратив право користування відповідним жилим приміщенням. Після розірвання шлюбу з [PERSON], [PERSON] 11 серпня 2010 року зняв з реєстрації своє місце проживання у квартирі та вибув з неї. Раніше [PERSON] звертався до суду із позовом про визнання права власності на квартиру [ADDRESS], але рішенням апеляційного суду Черкаської області від 28 січня 2016 року в задоволенні його позову було відмовлено. Крім того, рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 27 жовтня 2016 року у справі № 712/8206/16 [PERSON] було визнано таким, що втратив право користування жилим приміщенням цієї квартири. Водночас, відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, станом на 25 травня 2016 року [PERSON] є власником ? частини квартири [ADDRESS]. Оскільки фактичне користування позивачів вказаною квартирою триває більше 19 років, то є підстави для визнання за ними права власності на ? частину цієї квартири у рівних частках за набувальною давністю. У судовому засіданні представник позивачів - [PERSON] позовні вимоги підтримав. Відповідач публічне акціонерне товариство "Черкаський шовковий комбінат" у судове засідання свого представника не направило, подало заяву про розгляд справи за їх відсутності із ухваленням судового рішення на розсуд суду. Треті особи [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явились, повідомлені про час та місце розгляду справи належним чином. За таких обставин, суд ухвалив розглядати справу за відсутності відповідача та третіх осіб. Заслухавши пояснення представника позивачів, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що відповідно до довідки КП "Черкаське обласне обєднане бюро технічної інвентаризації" від 24 вересня 1997 року за ЗАТ "Черкаський шовковий комбінат" зареєстровано право власності на житловий будинок [ADDRESS] (а.с. 6). Відповідно до ордера № 243, виданого 20 жовтня 1997 року акціонерним товариством закритого типу "Черкаський шовковий комбінат", [PERSON] надано право на заняття квартири [ADDRESS] на склад сімї: [PERSON] - дружина, [PERSON] - син, [PERSON] - син (а.с. 5). 11 серпня 2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 7). Заочним рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 27 жовтня 2016 року, яке набрало законної сили 22 листопада 2016 року, [PERSON] визнано таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартири [ADDRESS] (а.с. 11-12). Відповідно до довідки КП "Соснівська СУБ" Черкаської міської ради від 28 лютого 2017 року, власником особового рахунку у квартирі [ADDRESS] є [PERSON], а в квартирі зареєстровані: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 13). Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред'явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п'ятнадцять, а на рухоме майно - через п'ять років з часу спливу позовної давності. Втрата не з своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності у разі повернення майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно із ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень Положення статті 344 ЦК України дають підстави для висновку, що умовою визнання права власності, зокрема, на нерухоме майно за набувальною давністю, є та обставина, що позивач не має будь-якого правового титулу щодо цього майна (безтитульне володіння) і лише намагається такий правовий титул набути. Як убачається із матеріалів справи, власником будинку по [ADDRESS], є відповідач - ПАТ "Черкаський шовковий комбінат", про що позивачам безперечно відомо. Крім того, [PERSON] та [PERSON] користуються цією квартирою відповідно до ордера на квартиру, виданого власником [PERSON] на сім'ю, до складу якої вони також входили, що унеможливлює визнання за ними права власності на це майно на підставі ст. 344 ЦК України. Доводи представника позивачів про те, що [PERSON] є власником на іншу ? частину квартири і таке право зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, не дають підстав для задоволення цього позову. Крім того, суд також звертає увагу на те, що [PERSON] набула право власності на ? частину квартири за рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 9 грудня 2015 року у справі № 712/10762/15 за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя. Вирішуючи цей спір, суд виходив із того, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] за рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 22 грудня 2008 року про визнання дійсним договору купівлі-продажу у справі № 2-8216/08 (яке було чинним на час вирішення спору про поділ майна подружжя), а відтак ? частина цієї квартири належить його дружині - [PERSON] Проте рішення Соснівського районного суду м.Черкаси від 22 грудня 2008 року у справі № 2-8216/08 вподальшому було скасовано рішенням апеляційного суду Черкаської області від 28 січня 2016 року та відмовлено [PERSON] в позові. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення цього позову [PERSON] та [PERSON]

Outcome: dismissed