Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-30 00:00:00

04.09.2014 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до Відділу державної виконавчої служби Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області про зняття арешту з майна. В позові позивач посилався на те, що на примусовому виконанні у відділі державної виконавчої служби Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області знаходиться виконавчий лист №315/181/13-ц виданий 05.03.2013 року Гуляйпільським районним судом Запорізької області про стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Шлюб з [PERSON] було розірвано 26.11.2012 року, згідно рішення Гуляйпільського районного суду Запорізької області. Позивач має у своїй приватній власності вантажний самоскид-С д.н. [NUMBER], 1985 року випуску, який в даний час потребує суттєвого капітального ремонту і йому вигідніше стало його продати та купити інший вантажний автомобіль, за допомогою якого заробляти гроші. Як стало відомо, згідно витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень за № 44629399 від 07.07.2014 року на його рухоме майно, накладено арешт та заборонено його відчужувати, що порушує його право як власника майна. Він звернувся до відповідача з вимогою зняти арешт з рухомого майна, однак отримав відповідь, що арешт з майна у незавершеному виконавчому провадженні може бути знятий тільки за рішенням суду. Посилаючись на ст. 41 Конституції України, ст. 391 ЦК України, п. 5 ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження", прохає суд зняти арешт з рухомого майна та оголошення заборони його відчуження, накладений постановою державного виконавця ВДВС Гуляйпільського районного управління юстиції у Запорізькій області № 37104283 від 07.07.2014 року. В судовому засіданні позивач, його представник позов підтримали та прохали його задовольнити, позивач додатково пояснив, що заборгованості по аліментам не має, прохає саме з цього автомобіля зняти арешт. В судове засідання представник відповідача не з'явився, надали суду письмову заяву (а.с. 34) про розгляд справи за їх відсутності, справа розглянута без їх участі на підставі наявних доказів, проти чого не заперечують учасники процесу. В судовому засіданні третя особа: [PERSON], її представник заперечували проти задоволення позову, надали суду письмові заперечення (а.с. 32), які підтримали в судовому засіданні, прохають відмовити в задоволенні позову з підстав, зазначених в письмових запереченнях. Суд, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, об`єктивному, всебічному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини: 05.03.2013 року рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 08.02.2013 року і до повноліття дитини (а.с. 37). На примусовому виконанні у відділі державної виконавчої служби Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області знаходиться виконавче провадження ЄДРВП № 37104283 з примусового виконання виконавчого листа № 315/181/13-ц, виданого 05.03.2013 року Гуляйпільським районним судом Запорізької області, про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 37). 07.07.2014 року постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області [PERSON] накладено арешт на все майно боржника та оголошено заборону на його відчуження (а.с. 38). 07.07.2014 року до Державного реєстру обтяжень рухомого майна внесено реєстраційний запис № 14437543 про арешт всього рухомого майна, що належить [PERSON], код: [NUMBER], на підставі постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження від 07.07.2014 року у виконавчому провадженні № 37104283 з примусового виконання виконавчого листа № 315/181/13-ц, виданого 05.03.2013 року Гуляйпільським районним судом Запорізької області (а.с. 15). 14.08.2014 року, 15.08.2014 року, державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області Налапко О.П. складено розрахунок заборгованості боржника по аліментам [PERSON], відповідно до якого заборгованість: станом на 01.08.2014 року відсутня, переплата станом на 01.08.2014 року складає 94,96 грн. (а.с. 12), станом на 14.08.2014 року складає 158,36 грн. (а.с. 33). Згідно листа начальника ВДВС Гуляйпільського РУЮ від 30.10.2014 року № 8862 станом на 01.11.2014 року у [PERSON] заборгованість по аліментах відсутня, переплата по аліментах складає 409,04 грн. (а.с. 37). 15.08.2014 року позивач звернувся до відповідача з вимогою зняти арешт з рухомого майна. 02.09.2014 року відповідач повідомив позивача листом № 7288 про те, що арешт з майна у незавершеному виконавчому провадженні може бути знятий тільки за рішенням суду (а.с. 13). Позивачу на праві приватної власності належить вантажний самоскид-С марки "ЗИЛ-ММЗ" модель 554, 1985 року випуску, державний номер [NUMBER] (а.с. 14). Суд, задовольняючи позов частково, виходить з наступного: Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.2 п.4 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відновлення становища, яке існувало до порушення. Статтею 60 Закону України "Про виконавче провадження" визначено вичерпний перелік підстав для зняття арешту з майна боржника у незавершеному виконавчому провадженні. Відповідно до п. 5 ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження" у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Судом встановлено, що до суду звернувся позивач відповідно до ст.391 ЦК України, як власник рухомого майна з позовом про захист свого права на розпорядження рухомим майном в зв`язку з тим, що на все його майно накладено арешт та заборонено його відчужувати, а відповідач відмовляє у знятті арешту з рухомого майна у зв'язку з відсутністю повноважень, що перешкоджає позивачу у здійсненні свого права розпоряджатися рухомим майном. Судом встановлено, що підстава накладення арешту на все майно боржника - заборгованість зі сплати аліментів, на момент розгляду справи судом відсутня, оскільки відповідно до розрахунку державного виконавця, повідомлення відповідача, заборгованість зі сплати аліментів у позивача відсутня, а тому суд приходить до висновку про можливість зняття арешту з рухомого майна позивача, а саме: з автомобіля вантажний самоскид-С марки ЗИЛ-ММЗ модель 554 рік випуску - 1985, державний номер [NUMBER], в решті позову відмовити. А тому позов підлягає задоволенню частково, як такий, що підтверджений встановленими обставинами та наданими суду доказами.

Outcome: partial