Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-07 00:00:00

У січні 2021 року [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт належності їй трудової книжки серії [NUMBER] , яка заповнена 09 квітня 1980 року. Свої вимоги мотивує тим, що постійно проживала та зареєстрована у м. Вугледар Донецької області, однак, у зв`язку з тимчасовою окупацією вказаної території переїхала до м. Києва, де з 07 серпня 2020 року обліковується як внутрішньо переміщена особа. За місцем свого обліку звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про призначення пенсії за віком, за якою їй було призначено з 02 серпня 2020 року вказану пенсію, однак, до страхового стажу не зараховано період роботи згідно трудової книжки, оскільки на титульному аркуші відсутня печатка підприємства, на якому вперше заповнювалась трудова книжка, відповідно, пенсія їй призначена у меншому розмірі. Виправити допущену роботодавцем помилку неможливо, оскільки підприємство, яке вперше заповнювало трудову книжку - Курганський молочний комбінат ліквідоване. Отримати архівну довідку для підтвердження періоду роботи немає можливості, оскільки документи з кадрових питань (особового складу) в держархіві відсутні. У зв`язку з цим вона не може підтвердити стаж роботи згідно трудової книжки і, відповідно, не може отримати пенсію у належному їй розмірі, що порушує її соціальні права. У зв`язку із цим просить суд встановити факт належності їй правовстановлюючого документа, а саме трудової книжки, оскільки встановлення цього факту є необхідним для реалізації її права на перерахунок пенсії за віком і отримання пенсії у розмірі, що відповідає її трудовому стажу. Згідно з ухвалою судді від 09 лютого 2021 року вказану заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку окремого провадження. В судове засідання сторони та їх представники не з`явились, про дату час та місце судового засідання повідомлялись належним чином, заявниця подала до суду клопотання про розгляд справи без її участі. З огляду на наведене, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності сторін за наявними матеріалами. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у зв`язку з неявкою учасників справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Заявниця [PERSON] народилась [INFO] у м. Донецьку, з 21 лютого 1987 року зареєстрована по [ADDRESS] , що підтверджується записами у паспорті серії [NUMBER] , виданому 30.03.1999 Вугледарським МВ УМВС України в Донецькій області. З довідки № 3007-5000296198 від 07.08.2020, виданої Управлінням праці та соціального захисту населення Подільської районної у м. Києві державної адміністрації, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , взята на облік як внутрішньо переміщена особа, фактичне місце проживання: [ADDRESS] . З довідки № 2600-0314-8/119734 від 27.08.2020, виданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві, вбачається, що [PERSON] з 02.08.2020 призначено пенсію за віком у розмірі 3447,79 грн. з врахуванням страхового стажу 29 років, 3 місяці, 28 днів, заробітної плати після 01.07.2000 по 31.05.2020. Також, зазначено, що до страхового стажу не враховано період роботи згідно трудової книжки, оскільки на титульному аркуші відсутня печатка підприємства, на якому вперше заповнювалась трудова книжка. З трудової книжки серії [NUMBER] , заповненої 09 квітня 1980 року, вбачається, що вона оформлена російською мовою на ім`я « [PERSON] », [INFO] . На першому аркуші трудової книжки міститься підпис відповідальної особи за видачу трудової книжки, та підпис власника книжки; печатка на першому аркуші трудової книжки відсутня. Прізвище « [PERSON] » закреслене та внесено прізвище « [PERSON] » з відміткою про зміну прізвища на підставі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 01.10.1982 р., виправлення засвідчено підписом відповідальної особи та печаткою підприємства. Із свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 01.10.1982 р., виданого відділом ЗАГС м. Кургана, вбачається, що « [PERSON] », [INFO] , та « [PERSON] », [INFO] , уклали шлюб, про що зроблений актовий запис № 2639, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище російською мовою « [PERSON] ». Із записів в трудовій книжці серії [NUMBER] вбачається, що 09.04.1980 міститься запис про прийняття на роботу в приймально-творожний цех змінним майстром на період відпустки майстрів (запис № 1) та про звільнення із вказаної посади з 13.10.1984 року на підставі ст. 31 КЗпП у зв`язку з доглядом за дитиною (запис № 2); 26.07.1985 прийнята комірником масляної групи із солідарною матеріальною відповідальністю в технологічний цех Донецького хладокомбінату (запис № 3), який був перетворений в орендне підприємство та перейменований на ТПП «Вінтер» (запис 4 від 01.02.1993), яке в подальшому перетворене у ВАТ «Вінтер» (запис № 5 від 28.12.1994), з якого 31.03.2002 звільнена за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України (запис № 6). З довідки № 01-31/817 від 29.12.2020, виданої Державним архівом Донецької області Донецької обласної Державної адміністрації на запит [PERSON] , вбачається, що документи з кадрових питань (особового складу) підприємств, установ, організацій, на підставі яких підтверджується трудовий стаж та заробітна плата, до держархіву області на зберігання не надходять, а в різі ліквідації підприємства - передаються у трудові або приватні архіви. З довідки Державного казенного закладу «Державний архів соціально-політичної історії Курганської області» № 5807 від 09.09.2020 слідує, що в документах архівного фонду ВАТ "Курганський молочний комбінат» в наказі від 09.04.1980 № 14-к пар.1 міститься запис про прийняття молодого спеціаліста «[PERSON]», яка закінчила Алтайський механіко-технологічний технікум, в приймально-творожний цех змінним майстром на період відпустки майстрів з 09.04.1980 з оплатою згідно штатного розкладу. В наказі від 22.10.1984 № 116 міститься запис - « [PERSON] » пр. твороджний цех ст. майстер звільнити з 13 жовтня 1984 року ст. 31 КЗпП у зв`язку з доглядом за дитиною. Реорганізація підприємства зазначена на підставі відомостей і особових рахунків по заробітній платі: 1981 - 1992 роки - Курганський молочний комбінат; 1993 - 1996 роки - Акціонерне товариство «Курганський молочний комбінат», 1997 - 2003 роки - Відкрите акціонерне товариство «Курганський молочний комбінат». Із відкритих джерел інформації в мережі Інтернет (https://kontragent.pro/organization) вбачається, що Відкрите акціонерне товариство "Курганський молочний комбінат», ОГРН 1024500527567, юридична адреса: 640027, Курганська область, м. Курган, вул. Хіммашевська, б. 3, ліквідоване 20 жовтня 2005 року. Також, з довідки Приватного акціонерного товариства «Вінтер» № 02 вбачається, що у 2017 році товариство з незалежних від нього обставин залишило свої активи та документацію на тимчасово окупованій території України у [ADDRESS] та перереєструвалось за адресою: [ADDRESS] , внаслідок цього у товариства відсутні документи щодо трудового стажу та заробітної плати працівників, в тому числі і [PERSON] у ВАТ «Вінтер» за період з 26 липня 1985 року по 31 березня 2002 року. З Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (https://usr.minjust.gov.ua) вбачається, що Приватне акціонерне товариство «Вінтер», код ЄДРПОУ 01549478, зареєстроване 14.06.1995, номер запису: 12661200000001940, місцезнаходженням товариства є адреса: [ADDRESS] . Із встановлених судом обставин вбачається, що заявниця дійсно працювала в період з 09.04.1980 по 13.10.1984 на Курганському молочному комбінаті, однак, допущені вказаним підприємством помилки при оформленні трудової книжки серії [NUMBER] не можуть бути виправлені у зв`язку з ліквідацією зазначеного підприємства. З цих же підстав заявниця позбавлена можливості отримати документи стосовно її трудового стажу та заробітної плати на вказаному підприємстві. Також, судом встановлено, що у період з 26.07.1985 по 31.03.2002 заявниця працювала у Відкритому акціонерному товаристві «Вінтер», яке є правонаступником Донецького хладокомбінату, однак вона позбавлена можливості отримати документи на підтвердження свого трудового стажу та заробітної плати у зв`язку з перебуванням документів на тимчасово окупованій території, що не підконтрольна державним органам України. Згідно ст. 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Отже, конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії. Згідно зі ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-IV). Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV). В силу ст. 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-ХІІ до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. Згідно ст. 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Також, у відповідності до ст. 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться. Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок). Відповідно до п. 1 Порядку основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Пунктом 3 Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. Наказом Міністерства праці України за №58 від 29.07.1993 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі Інструкція). Відповідно до пункту 1.1 Інструкції трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню. Пунктом 2.11 Інструкції передбачено, що відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Відповідно до п. 2.12 Інструкції після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка. Судом встановлено, що на першій сторінці трудової книжки відсутня печатка підприємства - Курганський молочний комбінат, на якому вперше заповнювалась трудова книжка, і заявниця позбавлена можливості виправити допущену помилку у зв`язку з ліквідацією вказаного підприємства. Суд звертає увагу, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення кадрових документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, що не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист та призначення пенсії у належному розмірі. Згідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У відповідності до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Зі змісту заяви вбачається, що встановлення факту належності заявниці трудової книжки потрібне для перерахунку пенсії відповідно до трудового стажу, зазначеного у трудовій книжці. У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Факти, що мають юридичне значення, встановлюються в судовому порядку, коли ці факти безпосередньо породжують юридичні наслідки для заявника: право на спадщину; право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, одержання компенсації тощо. Пунктом 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище якої, зазначені в документі, не збігаються з прізвищем цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. На переконання суду заявниця надала достатні докази на підтвердження належності їй трудової книжки, а також докази неможливості внесення підприємством, що вперше оформило трудову книжку, виправлень до трудової книжки. Згідно роз`яснень, викладених у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинена особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Отже, проаналізувавши сукупність зібраних у справі доказів, суд дійшов висновку, що вони в достатній мірі підтверджують факт, що трудова книжка серії [NUMBER] , заповнена 09 квітня 1980 року російською мовою на ім`я « [PERSON] », дійсно належить [PERSON] , [INFO] . При цьому відсутність печатки підприємства на першому аркуші трудової книжки позбавляє її можливості реалізувати своє право на пенсійне забезпечення; виправити помилку на даний час неможливо. Встановлення факту належності заявниці вказаної трудової книжки породжує для неї настання правових наслідків, оскільки таким чином вона зможе підтвердити свій трудовий стаж в зазначений у трудовій книжці період та отримати пенсію за віком у належному розмірі. З огляду на викладене, зважаючи на те, що заявниця немає іншої можливості, крім як в судовому порядку, встановити факт належності правовстановлюючого документу, суд вважає, що дана заява підлягає задоволенню, оскільки вимога заявниці законна, обґрунтована та підтверджена матеріалами справи. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення по справі в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного та

Outcome: approved