Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

[PERSON] , [INFO] , звернулася до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання її матері на території України до 24 серпня 1991 року, в обгрунтування якої зазначила, що є уродженкою Республіки Білорусь (Гомельська область, Гомельський район, сел. Зябровка), громадянкою Білорусії , проте з 2002 року зареєстрована та постійно проживає на території України за адресою: [ADDRESS] . Так, у чотирьохрічному віці заявниця разом із мамою - громадянкою України [PERSON] , [INFO] , переїхала до України, й з того часу безперервно мешкає на її території: навчалася у школі, здобувала професійну освіту. Після досягнення повноліття, [PERSON] вирішила припинити громадянство Республіки Білорусь та оформити набуття громадянства України: на підставі частини 1 статті 8 Закону України "Про громадянство", у відповідності до положень якої особа, один з батьків якої постійно проживав до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, реєструється громадянином України. З цією метою, 06.09.2019 року вона звернулася до Дніпровського районного відділу у м. Запоріжжі Управління ДМС України у Запорізькій області з письмовою заявою про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням, до якої були додані документи, які підтверджують факт постійного проживання матері заявниці на території України до 24 серпня 1991 року, а саме: копія Довідки № 02/70 від 02.09.2019 року Філії "Клінічний санаторій "Великий Луг" ПрАТ "Приазовкурорт"; копія Трудової книжки: серія [NUMBER] від 30.08.1990 року; копія Свідоцтва про народження: серія [NUMBER] від 11.07.2001 року, виданого Прібитковскою сільською радою Гомельського району Гомельської області Республіки Білорусь. У відповідь на подану заяву, 10.09.2019 року [PERSON] отримала лист № 2313-1772/2313.1-19, зі змісту якого вбачається, що для вирішення порушеного питання поданих нею документів недостатньо, натомість, відповідно до положень "Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень", затвердженого Указом Президента України № 215 від 27.03.2001 року (в редакції Указу Президента України № 588/2006 від 27.06.2006 року), з метою встановлення факту, який має юридичне значення, їй рекомендовано звернутися до суду. Пунктом 27 "Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень" передбачено, що для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, батько чи мати якої постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України" (частина перша статті 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами "а" - "в" пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання батька чи матері заявника на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту. Отже, зважаючи на викладене вище, [PERSON] змушена була звернутися до суду, оскільки від встановлення факту проживання її матері на території України до 24 серпня 1991 року залежить можливість оформлення набуття нею громадянства України за територіальним походженням. На підтвердження обставин, якими обгрунтовано заяву, [PERSON] до суду були надані наступні документи: копія Свідоцтва про народження: серія [NUMBER] від 11.07.2001 року, виданого Прібитковскою сільською радою Гомельського району Гомельської області Республіки Білорусь; копія Паспорту громадянина Білорусії: серія [NUMBER] від 19.05.2014 року; копія Посвідки на постійне проживання: серія [NUMBER] від 17.11.2014 року, виданої Ленінським РВ у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області (код органу 2301); копія Заяви про оформлення набуття громадянства за територіальним походженням від 06.09.2019 року, з відміткою про прийняття; копія Листа-відповіді Дніпровського РВ у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області № 2313-1772/2313.1-19 від 10.09.2019 року; копія Довідки № 02/70 від 02.09.2019 року Філії "Клінічний санаторій "Великий Луг" ПрАТ "Приазовкурорт"; копія Трудової книжки: серія [NUMBER] від 30.08.1990 року; копія Паспорту громадянина України на ім`я [PERSON] : серія [NUMBER] , виданого Ленінським РВ УМВС України у Запорізькій області 24.09.2002 року. В судовому засіданні заявник та представник заявника адвокат Гречиха С.Ю. підтримали вимоги викладені в заяві, просять суд задовольнити її та встановити факт постійного проживання матері заявника - громадянки України [PERSON] , [INFO] , на території України до 24 серпня 1991 року включно. Представник Дніпровського РВ у м. Запоріжжя УДМС України в Запорізькій області Тихонська Н.В., проти задоволення поданої [PERSON] заяви не заперечувала, просила суд розглянути та вирішити її по суті з урахуванням наданих письмових поясненнь та наявних доказів. Опитана у судовому засіданні [PERSON] наполягала на задоволенні заяви [PERSON] й пояснила, що в період з 1987 року до середини 1994 року року дійсно постійно (безперервно) проживала на території України за адресою: [ADDRESS] . Протягом названого часу працювала на різних підприємствах, установах, організаціях, які розташовувалися та здійснювали свою діяльність на території Запорізької області, про що свідчать записи у її трудовій книжці. У липні 1994 року вона виїхала на постійне місце проживання до Республіки Білорусь, де одружилася з громадянином вказаної держави - [PERSON] , та як наслідок змінила прізвище - з " [PERSON] " на " [PERSON] ". В 1997 році у [PERSON] та [PERSON] на території Білорусії народилася донька - [PERSON] , яка по досягненню шістнадцятирічного віку була документована паспортом громадянина Білорусії. 01.02.2002 року шлюб між батьками заявника було розірвано, в звязку із чим [PERSON] разом із донькою повернулися в Україну, та оселилися за адресою: [ADDRESS] , де зареєстровані й прооживають з серпня 2002 року до теперишнього часу. 24.09.2002 року Ленінським РВ УМВС України у Запорізькій області [PERSON] отримала паспорт громадянина України: серія [NUMBER] . Дослідивши матеріали справи та надані докази, судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Судом встановлено, що заявник [PERSON] , народилася [INFO] на території Республіки Білорусь (Гомельська область, Гомельський район, сел. Зябровка), та у сімнадцять років отримала паспорт громадянина Білорусії. Батьками заявника є: громадянка України [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ) [PERSON] , [INFO] , а також громадянин Республіки Білорусь [PERSON] . Зазначені обставини встановлені судом на підставі Свідоцтва про народження: серія [NUMBER] від 11.07.2001 року, виданого Прібитковскою сільською радою Гомельського району Гомельської області Республіки Білорусь, Паспорту громадянина Білорусії: серія [NUMBER] від 19.05.2014 року, а також Паспорту громадянина України на ім`я [PERSON] : серія [NUMBER] , виданого Ленінським РВ УМВС України у Запорізькій області 24.09.2002 року. З 13.08.2002 року [PERSON] зареєстрована та постійно проживає на території України, за адресою: [ADDRESS] , про що свідчать відмітки, наявні у Посвідці на постійне проживання: серія [NUMBER] від 17.11.2014 року, виданій Ленінським РВ у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області (код органу 2301). Згідно даних Довідки № 02/70 від 02.09.2019 року, виданої Філією "Клінічний санаторій "Великий Луг" ПрАТ "Приазовкурорт", що є правонаступником "Будинку відпочинку ім. 18-го партз`їзду", на балансі якого з 1987 року перебував житловий будинок [ADDRESS] , а також Трудової книжки: серія [NUMBER] від 30.08.1990 року, оформленої на ім`я [PERSON] , [INFO] , станом на 24.08.1991 року включно, мати заявника постійно проживала в Україні. Зокрема, зі змісту Довідки № 02/70 від 02.09.2019 року вбачається, що за даними реєстраційного запису домової книги "Будинку відпочинку ім. 18-го партз`їзду", [PERSON] , [INFO] , в період з 01.06.1987 року до 26.11.1992 року постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до відомостей Трудової книжки: серія [NUMBER] від 30.08.1990 року - в період з 15.01.1991 року по 15.06.1992 року [PERSON] працювала на посаді "помічника вихователя" у Санаторії "ВЕЛИКИЙ ЛУГ" Приазовського відділення акціонерного товариства "УКРПРОФЗДРАВНИЦЯ". Враховуючи викладені вище обставини, а також надані під час судового розгляду пояснення заінтересованих осіб, суд вважає доведеним факт постійного проживання громадянки України [PERSON] , [INFO] , на території України до 24 серпня 1991 року включно. У відповідності до положень статті 8 Закону України "Про громадянство України" - особа, один з батьків якої постійно проживав до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, реєструється громадянином України. Відповідно до вимог пункту 27 "Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень", затвердженого Указом Президента України № 215 від 27.03.2001 року (в редакції Указу Президента України № 588/2006 від 27.06.2006 року) - для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, батько чи мати якої постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України" (частина перша статті 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами "а" - "в" пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання батька чи матері заявника на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту. Листом Дніпровського РВ у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області № 2313-1772/2313.1-19 від 10.09.2019 року, [PERSON] було відмовлено у розгляді та вирішенні по суті поданої нею 06.09.2019 року Заяви про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням (на підставі частини 1 статті 8 Закону України "Про громадянство") з посиланням на те, що до звернення не додано судового рішення, яким встановлено факт постійного проживання на території України до 24 серпня 1991 року хочаб одного з її батьків. З огляду на це, суд погоджується з тим, що факт проживання матері заявника на території України до 24 серпня 1991 року включно, має юридичне значення, оскільки від його встановлення залежить настання правових наслідків, які повязані з виникненням (зміною або припиненням) особистих прав заявника, зокрема - можливість оформлення набуття нею громадянства України за територіальним походженням. Статтею 26 Конституції України передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 3 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" , іноземці та особи без громадянства, які перебувають під юрисдикцією України, незалежно від законності їх перебування, мають право на визнання їх правосуб`єктності та основних прав і свобод людини. Відповідно до положень п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з приписами ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В пункті 1 постанови № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» Пленум Верховного суду України вказав про таке: звернути увагу судів на те, що відповідно до статей 255, 271 Цивільного процесуального Кодексу України (ЦПК) в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; наведений у ст. 273 ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним; за наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення, наприклад, факти визнання батьківства; факти прийняття спадщини, встановлення місця відкриття спадщини та фактів володіння будівлею на праві приватної власності. В листі від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» Верховний суд України вказав наступне: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, наводиться у ст. 256 ЦПК і не є вичерпним. У судовому порядку можуть бути встановлені й інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення. На підставі вищезазначеного,

Outcome: approved