Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-21 00:00:00

19.12.2017 [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту народження дитини(а.с.3-7), в якій зазначив, що [INFO] в м. Шахтарськ Донецької області його дружина [PERSON] народила хлопчика. [INFO] Муніципальною установою «Чистяківська(Торезька) центральна міська лікарня» ДНР видане медичне свідоцтво про народження № 482. [PERSON] звертався до Лиманського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області з заявою про реєстрацію народження дитини. Але йому було відмовлено у зв'язку з відсутністю документів необхідних для цього, враховуючи те, що документи видані органами так званої Донецької Народної Республіки, не визнані державою Україна та не являються належними для такої реєстрації. Тому просить встановити факт народження дитини чоловічої статі у [PERSON] [INFO] в м. Шахтарськ Донецької області. В судове засідання заявник [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, не прибув, просить справу розглянути без його участі, на своїх вимогах наполягає, про що суду надав відповідну заяву (а.с. 24). В судове засідання заінтересована особа [PERSON], будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, не прибула, просить справу розглянути без її участі, вимоги заявника підтримує, наполягає на їх задоволені, про що суду надала відповідну заяву (а.с. 16). Представник заінтересованої особи - Лиманського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, про час та місце розгляду справи був попереджений у законний спосіб, до суду не з'явився, проте надав суду заяву з проханням розглянути справу без його участі (а.с.31). Суд, перевіривши надані письмові докази, вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню у зв'язку з наступним. [PERSON], [INFO], громадянка України, що підтверджується копією паспорту серії [NUMBER], виданого Шахтарським МВ УМВС України в Донецькій області 14.09.1999 (а.с.12-14), перебуває у шлюбі, відповідно до свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER], виданого 18.02.2016 міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольского міського управління юстиції у Донецькій області (а.с.17), з [PERSON], [INFO], громадянином України, що підтверджується копією паспорту серії [NUMBER], виданого Кіровським МВ ГУМВС України в Донецькій області(а.с.8-10), відповідно до довідки від 08.12.2016, № 0000060098, взятий на облік як внутрішньо переміщена особа, фактичне місце перебування якого за адресою: [ADDRESS](а.с.11). Перебуваючи на непідконтрольній Україні території в м. Шахтарськ Донецької області [INFO] [PERSON] народила дитину чоловічої статі. Медичне свідоцтво про народження № 482 від [INFO], яке видано Муніципальною установою «Чистяківська(Торезька) центральна міська лікарня» ДНР, підтверджує факт народження [PERSON] [INFO] о 21 год. 10 хв. дитини чоловічої статі, вагою 4000,0 гр (а.с.18). При зверненні [PERSON] до Лиманського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області йому було надано роз'яснення про необхідність звернення до суду з заявою про встановлення факту народження дитини (а.с.27). Згідно зі ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. Державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків. Виключний перелік таких документів встановлено Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом МЮ України 18.10.2000року № 52/5(в редакції наказу МЮ України від 24.12.2010 року № 3307/5), форма яких затверджена наказом МОЗ України від 08.08.2006 року № 545 - медичне свідоцтво про народження(форма № 103/о); медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального заходу(форма № 103-1/о); рішення суду про встановлення факту народження. Заявником надано до суду медичне свідоцтво про народження № 482 від [INFO], яке видано Муніципальною установою «Чистяківська(Торезька) центральна міська лікарня» ДНР, свідоцтво про народження ДНР № 047330, видане 08.12.2017 Шахтарським міськрайонним відділом запису актів громадянського стану Державної реєстраційної палати Міністерства юстиції самопроголошеної ДНР(а.с.18,22), але дані документи не відповідають законним вимогам. Тому, відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян на тимчасово окупованій території України» вказані документи, видані на території не підконтрольній Україні, на території держави Україна вважається недійсним і не створює правових наслідків. Крім того на підтвердження факту народження дитини, заявник надав суду фотознімки народженої дитини, копію обмінної картки вагітної, виписка з медичної карти стаціонарного хворого, на ім'я [PERSON](а.с.19-20,21,25). Суд враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема висновки у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey»,«Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. The Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на території, контрольованій не визнаним на міжнародному рівні державним утворенням. В той же час, загальновідомою та такою, що не потребує доказування, за змістом ст. 61 ЦПК України є обставина проведення антитерористичної операції на території м. Шахтарськ Донецької області та вихід території міста Шахтарськ Донецької області з-під контролю державної влади України. Нормами ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» визначено період проведення антитерористичної операції як час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України; визначено територію проведення антитерористичної операції як територію України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р (зі змінами) затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, в тому числі м. Шахтарськ Донецької області. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про боротьбу з тероризмом в районі проведення антитерористичної операції можуть вводитися тимчасово обмеження прав і свобод громадян; на вимогу керівників учасників антитерористичної операції підприємства, установи та організації, що знаходяться в районі проведення антитерористичної операції, частково або повністю припиняють свою роботу. Саме у зв'язку з проведенням антитерористичної операції відповідно до пунктів 1,3 наказу МЮ України від 17.06.2014 року № 953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції» відділам державної реєстрації актів цивільного стану, у тому числі і у м. Донецьк Донецької області, тимчасово припинено доступ до Державного реєстру актів цивільного стану громадян і призупинено проведення державної реєстрації актів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, повторну видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та видачу витягів з Державного реєстру актів цивільного стану. Проведення державної реєстрації актів цивільного стану здійснюється будь-яким відділом державної реєстрації актів цивільного стану за межами територій, вказаних в наказі. За таких обставин суд вважає обґрунтованим твердження заявника про неможливість реєстрації народження дитини в установлений державою позасудовий спосіб з об'єктивних причин. Частиною 4 статті 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку ( 9-2013-п ), визначеному Кабінетом Міністрів України. Порядок утворення медичної консультаційної комісії та положення про неї затверджуються центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров'я. Медична консультаційна комісія видає документ про народження у разі встановлення факту народження жінкою дитини. За відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Згідно зі ст. 154 СК України батьки мають право звертатись до суду за захистом прав та інтересів дитини як законні представники без спеціальних на те повноважень. Відповідно до п.7 ч.1 ст. 256 ЦПК України встановлення факту народження особи в певний час провадиться тільки у разі неможливості органом ДРАЦС зареєструвати факт народження. Суд встановлює факт народження особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи у певний час у разі неможливості реєстрації органом ДРАЦС факту народження. Заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання (ст. 257 ЦПК України). Відповідно до ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, можуть бути порушені в суді за заявами як безпосередньо заінтересованих у цьому осіб, так і інших громадян та організацій, коли за законом вони вправі звернутися до суду в інтересах інших осіб (п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»). Суд також враховує, що згідно п.1 ст.7 Конвенції про права дітей дитина має бути зареєстрована одразу після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для [PERSON] від встановлення факту народження дитини - хлопчика, в певний час залежить можливість в подальшому здійснення дитиною особистих немайнових прав. За змістом наданих заявником письмових доказів, досліджених судом, суд приходить до висновку про наявність достатніх доказів народження [INFO] [PERSON] дитини чоловічої статі. Тому суд вважає, що заява окремого провадження [PERSON] про встановлення факту народження дитини в певний час ґрунтується на законі, а вимоги щодо встановлення цього факту такими, що підлягають задоволенню. Встановлення факту має юридичне значення, оскільки створює правові наслідки. За встановлених судом обставин в інший спосіб встановити вказаний факт та захистити права і інтереси новонародженої дитини неможливо. Враховуючи викладене,

Outcome: approved