Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-09 00:00:00

01 жовтня 2018 року позивач [PERSON] звернулася до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості по аліментах на утримання неповнолітньої дитини та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. В обґрунтування позову зазначила, що перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем з травня 2009 року. Від шлюбних відносин мають доньку - [PERSON], [INFO]. На підставі виконавчого листа №2-2314, виданого Першотравенським міським судом Дніпропетровської області 24 грудня 2010 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частки всіх видів його доходу (заробітку), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 06 грудня 2010 року, до повноліття дитини. 02 лютого 2011 року державним виконавцем Першотравенського МВ ДВС ГТУЮ в Дніпропетровській області відкрито виконавче провадження №24273844 з примусового виконання вказаного виконавчого листа. Станом на 01 вересня 2018 року, згідно довідки Першотравенського МВ ДВС ГТУЮ в Дніпропетровській області, заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів становить 74 219,02 гривень. В зв'язку з несплатою аліментів, її матеріальне становище значно погіршилося, вона не має змоги самостійно утримувати дитину, забезпечуючи її всім необхідним. За період з 07 травня 2011 року по 01 вересня 2018 року розмір неустойки за 2 675 днів заборгованості визначений: 74 219,02 грн : 100 х 2 675 днів = 1 985 358,79 гривень. Просить суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по аліментах на неповнолітню дитину в сумі 74 219,02 гривень та неустойку (пеню) за несплату аліментів за період з 07 травня 2011 року по 01 вересня 2018 року в сумі 74 219,02 гривень. Судові витрати покласти на відповідача. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить їх задовільнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність та відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що з позовними вимогами не згідний в повному обсязі, оскільки повторне стягнення заборгованості по аліментах законодавством не передбачене, а заборгованість за виконавчим листом стягується державним виконавцем на підставі ст.74 Закону України "Про виконавче провадження". Позивач до розрахунку пені включила період з березня 2012 року по серпень 2014 року, однак в цей період заборгованості зі сплати аліментів він не мав, оскільки офіційно працював і з заробітної плати здійснювалося відрахування. Позивач до розрахунку пені включила період з жовтня 2017 року по 25 жовтня 2018 року, однак за цей період ним було сплачено аліменти в розмірі 31 950,50 гривень, що підтверджується копіями квитанцій про перерахування коштів на його картку, яка знаходилася у позивача та була нею запропонована в якості картки для отримання аліментів. Розрахунок заборгованості здійснено на підставі довідки Першотравенського МВ ДВС ГТУЮ в Дніпропетровській області на підставі виконавчого листа №2-2314 від 24 грудня 2010 року про стягнення з нього аліментів в розмірі 1/4 частки, однак рішенням Першотравенського міського суду від 03 червня 2013 року розмір аліментів на дитину було зменшено до 1/6 частки. Оскільки закон пов'язує встановлення нового розміру аліментів з днем набрання рішенням суду законної сили, то пеня за заборгованості за виконавчим листом нараховується з 14 червня 2013 року у розмірі 1/6 частки заробітку (доходу). Першотравенський МВ ДВС ГТУЮ в Дніпропетровській області надав довідку про відсутність заборгованості по аліментах. Невірно розраховано розмір пені. За його розрахунком розмір пені становить за 2011 -2012 роки - 1 653,55 гривень. Крім того, в цей період позивач проживала разом з ним, він повністю утримував їх дитину. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Третя особа в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила. Враховуючи вимоги ст.247 ЦПК України та ст.6 Конвенції "Про захист прав людини та основних свобод", ратифікованої Законом України 17 липня 1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести без фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Даному факту відповідають сімейні правовідносини, які регулюються ст. 51 Конституції України, ст.ст. 3,18,27 Конвенції про права дитини, ст.5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 75,80,84,86,180-183, 191 СК України. Статтею 51 Конституції України передбачені права дітей на матеріальне утримання з боку батька та права на їх повноцінне життя та всебічний розвиток. Відповідно до ст.ст. 3,18,27 Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою ВР України №789 -Х11 від 27 лютого 1991 року), батьки зобов'язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей … першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 СК України в разі відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той з подружжя, з ким вона проживає, має право звернутися до суду з відповідним позовом про стягнення аліментів. Відповідно до ст.150 СК України визначені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов'язані піклуватися за виховання дитини, про її здоров'я, фізичний, духовний розвиток, готувати до самостійного життя. Відповідно до ст. 18 «Конвенції про права дитини» батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Отже утримання дитини, надання їй матеріальної допомоги, є природним обов'язком батьків. Відповідно до ст.82 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Сторонами не оспорюються обставини справи щодо подружнього життя, батьківства дитини та необхідності сплати аліментів відповідачем, тому перевірки судом підлягають лише обставини обсягу та періодів фактичної сплати аліментів відповідачем, підстав, можливості та правильності нарахування пені у відповідності до ст.196 СК України. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість зі сплати аліментів на неповнолітню дитину, яка станом на 01 вересня 2018 року становить 74 219,02 гривень. Що стосується позовних вимог в цій частині, суд приходить до наступного висновку. На підставі ст.71 Закону України "Про виконавче провадження" визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови, перелік яких міститься в ч.9 ст.71 вказаного Закону України. Згідно з ч.4 ст.195 СК України розмір заборгованості по аліментам обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а у разі спору - судом. Відповідно до ч.3 ст.194 СК України, заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до статті 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. В свою чергу ст. 187 СК України визначає порядок відрахування аліментів на дитину за ініціативою платника, тобто за його заявою, а не на підставі рішення суду. З огляду на зазначене, враховуючи відсутність спору з приводу розміру заборгованості за аліментами, а також те, що заборгованість за аліментами може бути стягнута за рішенням суду тільки у випадку, якщо аліменти відраховуються на підставі заяви платника аліментів, а не за виконавчим листом, як є у цьому випадку, повторне стягнення з боржника суми, яка має бути ним виплачена у порядку виконання рішення суду про стягнення аліментів недопустиме, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення заборгованості за аліментами, а відтак в задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Що стосується позовних вимог про стягнення пені, що нараховується на заборгованість зі сплати аліментів, суд приходить до наступного. Згідно ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення аліментів. Оскільки аліменти призначаються та виплачуються щомісяця, то неустойка (пеня) від суми несплачених аліментів нараховується не на загальну суму заборгованості, а базою для її нарахування є сума чергового несплаченого місячного платежу. При цьому її нарахування не обмежується тим місяцем, коли мали бути сплачені аліменти, а здійснюється за кожен день прострочення по кожному місячному платежу окремо до повного погашення заборгованості. Верховний Суд України у своїй постанові від 11 вересня 2013 року у справі № 6-81цс13 роз'яснив, що оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. За загальним правилом, право на стягнення неустойки (пені) в особи виникає у зв'язку із юридичним фактом порушення нею обов'язку зі сплати аліментів на утримання дитини. При цьому, виконання такого обов'язку з порушенням строків сплати та наступне погашення заборгованості не звільняє особу від відповідальності у вигляді сплати неустойки (пені) за прострочення виконання обов'язку зі сплати аліментів. Аналогічна позиція міститься в постанові ВСУ №6-269цс15 від 16 грудня 2015 року. Визначаючи розмір неустойки, яка підлягає стягненню з відповідача, суд враховує також правову позицію Верховного Суду в справі № 572/1762/15-ц від 25 квітня 2018 року, яка є обов'язковою до застосування, та в якій зазначено, що правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Так, судом встановлено, що рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області №2-2314/2010 від 24 грудня 2010 року стягнуто на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з [PERSON], щомісячно, до повноліття дитини. На підставі вказаного рішення суду, видано виконавчий лист та звернуто його до примусового виконання. Позивач надала довідку Першотравенського МВ ДВС ГТУЮ в Дніпропетровській області від 01 вересня 2018 року, згідно якої заборгованість [PERSON] на користь [PERSON] зі сплати аліментів на дитину станом на 01 вересня 2018 року становить 74 219,02 гривень. Довідкою Першотравенського МВ ДВС ГТУЮ в Дніпропетровській області від 20 листопада 2018 року підтверджується, що на виконанні у відділі ДВС перебуває виконавче провадження по виконавчому листу №0430/2873 від 03 червня 2013 року про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] в розмірі 1/6 частки на утримання сина [PERSON], [INFO], до його повноліття,та по виконавчому листу №2-2314 від 24 грудня 2010 року про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] в розмірі 1/4 частки на утримання доньки [PERSON], [INFO], до її повноліття. Відносно боргових зобов'язань [PERSON] - відкритих виконавчих проваджень у відділі не мається. В той же час, рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 03 червня 2013 року було задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про зменшення розміру аліментів, зменшено розмір стягнутих аліментів з нього на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], з 1/4 до 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, до її повноліття. Відповідна довідка Першотравенського МВ ДВС ГТУЮ в Дніпропетровській області від 30 листопада 2018 року також міститься в матеріалах справи. Довідкою ВСП ШУ "Першотравенське" ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" від 22 листопада 2018 року підтверджується, що за виконавчим листом №2-2314 від 24 грудня 2010 року, було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти за період з 01 березня 2012 року по 17 серпня 2014 року в розмірі 22 828,27 гривень. Відповідач надав суду копії квитанцій про перерахування аліментів на користь позивача на утримання дитини. Дані квитанції та довідки надавалися відповідачем і до Першотравенського МВ ДВС ГТУЮ в Дніпропетровській області, який, з урахуванням всіх обставин, надав новий розрахунок заборгованості відповідача по сплаті аліментів на користь позивача від 23 листопада 2018 року, згідно якого заборгованість зі сплати аліментів [PERSON] станом на 06 грудня 2018 року становить 41 757,38 гривень. Суд не бере до уваги квитанції про перерахування наступних грошових виплат: 29 жовтня 2018 року - 700,00 гривень, 28 вересня 2018 року - 670,00 гривень, оскільки дані періоди позивач не включає при розрахунку пені за несвоєчасну виплату аліментів. Суд враховує квитанції про перерахування наступних грошових виплат: 25 серпня 2018 року - 950,00 гривень, 09 липня 2018 року - 670,00 гривень, 07 червня 2018 року - 670,00 гривень, 13 травня 2018 року - 673,37 гривень, 25 квітня 2018 року - 637,37 гривень, 03 лютого 2018 року - 502,51 гривень, 16 січня 2015 року - 70,00 гривень, 27 січня 2016 року - 248,00 гривень, 10 грудня 2017 року - 498,00 гривень. Про отримання вказаних сум підтверджує позивач. Інші квитанції, надані відповідачем про перерахування коштів в рахунок аліментів, суд не бере до уваги, оскільки рахунок одержувача коштів є рахунком відповідача і доказів того, що ці кошти отримувалися позивачем - суду не надано. Таким чином, обставини справи свідчать, що відповідач аліменти сплачував нерегулярно, протягом тривалих періодів взагалі не сплачував аліментів, в зв'язку з чим утворилася заборгованість з його вини. Доказів того, що заборгованість зі сплати аліментів утворилася не з вини відповідача, останній суду не надав. У частині 1 статті 20 СК України зазначено, що до вимог, які випливають із сімейних правовідносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених ч.2 ст.72, ч.2 ст.129, ч.3 ст.138, ч.3 ст.139 цього Кодексу. Отже, строк позовної давності не застосовується до правовідносин, які регулюються статтями 194 - 197 СК України. Неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що права позивачки порушені, а тому вона має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, розмір пені за прострочення сплати аліментів за період з травня 2011 року по 01 вересня 2018 року ( в межах заявленого строку позовних вимог) складатиме: за 2011 рік ( з травня місяця): травень -505,32 грн х 0,01 х 31 = 156,65 грн червень - 525,29 грн х 0,01 х 30 = 157,59 грн липень - 525,39 грн х 0,01 х 31 = 162,87 грн серпень -525,29 х 0,01 х 31 = 162,84 грн вересень -554,61 грн х 0,01 х 30 = 166,39 грн жовтень -554,61 грн х 0,01 х 31 = 171,93 грн листопад -554,61 х 0,01 х 30 = 166,39 грн грудень -554,61 грн х 0,01 х 31 = 171,93 грн Всього: 1 316,59 грн за 2012 рік: січень - 566,82 грн х 0,01 х 31 = 175,72 грн лютий - 556,82 грн х 0,01 х 29 = 161,48 грн Всього: 337,20 грн за 2013 рік - 0 грн за 2014 рік: вересень - 494,98 грн х 0,01 х 30 = 148,50 грн жовтень - 494,98 грн х 0,01 х 31 = 153,45 грн листопада -494,98 грн х 0,01 х 30 = 148,50 грн грудень -494,98 грн х 0,01 х 31 = 153,45 грн Всього: 603,90 грн за 2015 рік: січень - 574,62 грн - 70,00 грн сплачених = 504,62 грн х 0,01 х 31 = 156,44 грн лютий - 574,62 грн х 0,01 х 28 = 160,90 грн березень - 574,62 грн х 0,01 х 31 = 178,14 грн квітень - 574,62 грн х 0,01 х 30 = 172,39 грн травень- 574,62 грн х 0,01 х 31 = 178,14 грн червень -574,62 грн х 0,01 х 30 = 172,39 грн липень- 591,68 грн х 0,01 х 31 = 183,42 грн серпень - 591,68 грн х 0,01 х 31 = 183,42 грн вересень - 591,68 х 0,01 х 30 = 177,51 грн жовтень - 591,68 грн х 0,01 х 31 = 183,42 грн листопад - 591,68 х 0,01 х 30 = 177,51 грн грудень - 591,68 грн х 0,01 х 31 = 183,42 грн Всього: 2 107,10 грн за 2016 рік: січень - 657,50 грн - 248,00 грн сплачених = 409,50 грн х 0,01 х 31 = 126,95 грн лютий - 657,50 грн х 0,01 х 28 = 184,10 грн березень - 657,50 грн х 0,01 х 31 = 203,83 грн квітень - 717,84 грн х 0,01 х 30 = 215,36 грн травень- 717,84 грн х 0,01 х 31 = 222,52 грн червень -717,84 грн х 0,01 х 30 = 215,36 грн липень- 717,84 грн х 0,01 х 31 = 222,52 грн серпень - 717,84 грн х 0,01 х 31 = 222,52 грн вересень - 717,84 грн х 0,01 х 30 = 215,36 грн жовтень - 717,84 грн х 0,01 х 31 = 222,52 грн листопад - 717,84 грн х 0,01 х 30 = 215,36 грн грудень - 717,84 грн х 0,01 х 31 = 222,52 грн Всього: 2 488,92 грн за 2017 рік: січень - 825,00 грн х 0,01 х 31 = 255,75 грн лютий - 825,00 грн х 0,01 х 28 = 231,00 грн березень - 825,00 грн х 0,01 х 31 = 255,75 грн квітень - 934,68 грн х 0,01 х 30 = 280,41 грн травень- 934,68 грн х 0,01 х 31 = 289,75 грн червень -934,68 грн х 0,01 х 30 = 280,41 грн липень- 937,52 грн х 0,01 х 31 = 290,64 грн серпень - 937,52 грн х 0,01 х 31 = 290,64 грн вересень - 937,52 грн х 0,01 х 30 = 281,26 грн жовтень - 1007,36 грн х 0,01 х 31 = 312,29 грн листопад - 1007,36 грн х 0,01 х 30 = 302,21 грн грудень - 1007,36 грн - 498,00 грн сплачених = 509,36 грн х 0,01 х 31 = 157,91 грн Всього: 3 228,02 грн за 2018 рік ( по 01 вересня): січень - 1043,70 грн х 0,01 х 31 = 323,55 грн лютий - 1043,70 грн - 502,51 грн сплачених = 541,19 грн х 0,01 х 28 = 151,54 грн березень - 1043,70 грн х 0,01 х 31 = 323,55 грн квітень - 1169,56 грн - 637,37 грн сплачених = 532,19 грн х 0,01 х 30 = 159,66 грн травень - 1169,56 грн - 673,37 грн х 0,01 х 31 = 153,82 грн червень - 1169,56 грн - 670,00 грн х 0,01 х 30 = 149,87 грн липень - 1169,56 грн - 670,00 грн х 0,01 х 31 = 154,87 грн серпень - 1169,56 грн - 950 грн х 0,01 х 31 = 68,07 грн Всього: 1 484,93 грн Всього за період з травня 2011 року по 01 вересня 2018 року: 11 566,66 гривень. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовільнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивачки пеню за прострочення зобов'язання в сумі 11 566,66 гривень. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. Розмір неустойки може бути зменшений, якщо відповідач визнає неустойку, але посилається на обставини матеріального та сімейного стану, що є підставою для зменшення розміру неустойки, однак відповідачем не надано суду ніяких доказів на підтвердження свого матеріального та сімейного становища, тобто обставини для зменшення розміру неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів на даний час відсутні. Відповідно до 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Позивачем заявлено дві позовні вимоги майнового характеру: стягнення заборгованості по аліментах в сумі 74 219,02 гривень та стягнення пені в сумі 74 219,02 гривень. Позивача звільнено від сплати судового збору за подання позову про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та не звільнено від судового збору за пред'явлення позову про стягнення заборгованості по аліментах. В задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по аліментах їй відмовлено, тому підлягає стягненню з неї судовий збір на користь держави в розмірі 1% від ціни позову - 742,19 гривень. Позовні вимоги про стягнення пені задоволено частково: ціна позову 74 219,02 гривень, задоволено на суму 11 566,66 гривень, що становить 16% від ціни позову, тому підлягає стягненню з відповідача судовий збір на користь держави в сумі 118,75 гривень, а решту судового збору слід віднести за рахунок держави.

Outcome: approved