Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просила встановити факт проживання однією сім*єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнати майно спільною сумісною власністю, визнати право власності на ? частину квартири, припинити право спільної сумісної власності. В обґрунтування позову позивачка зазначила, що восени 2004 року вона познайомилася з відповідачем і вони почали з ним зустрічатися. У грудні 2004 року вони з відповідачем вирішили проживати разом і створити сім'ю. Почали шукати квартиру для сумісного проживання, для чого звернулися до ріелтера, яка знайшла квартиру і з 06 січня 2005 року вони з відповідачем почали проживати однією сім'єю в квартирі за адресою: [ADDRESS]. З відповідачем вони мали спільний бюджет - відповідач працював офіційно менеджером у будівельному магазині, вона працювала у швейному цеху і також мала доходи. Вони вели спільне господарство, мали взаємні обов'язки та мали намір зареєструвати шлюб, але щоб не витрачати значні кошти на весілля вирішили спочатку придбати квартиру. Знову через ріелтера вони знайшли однокімнатну ізольовану квартиру по [ADDRESS] за ціною 123 220грн., що було еквівалентно 24400 доларів СПІА. Не зважаючи на те, що вони з відповідачем працювали, спільних заощаджень не вистачало щоб придбати квартиру одразу та вони вирішили взяти кредит у «Приват Банку» та оформити іпотеку. 08 серпня 2005 року на ім'я відповідача був оформлений кредитний договір на суму 17552 долара США, був укладений договір іпотеки та придбана квартира по [ADDRESS]. Договір купівлі-продажу від 08.08.2005р. був посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Глуховцевою Н.В. Після укладання договору купівлі-продажу вони з відповідачем поселилися проживати у придбану квартиру і продовжували проживати однією сім'єю, вели спільне господарство, у них був спільний бюджет, вони піклувалися один про одного. Кредит за спірну квартиру вони з відповідачем виплачували також зі спільних коштів. Коли майже всі кошти по кредиту були виплачені, 05 серпня 2006 року вони вступили у шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського районного управління юстиції м.Харкова, актовий запис № 343. За спільною з відповідачем домовленістю в спірній квартирі ніхто не зареєстрований. [INFO] року у них народився син [PERSON]. Вони продовжують проживати у спірній квартирі. Останнім часом відповідач змінив своє ставлення до неї та до сім'ї, він став погрожувати, що замінить у квартирі замки та продасть її. Погрози відповідача вона сприймаю серйозно, що і стало приводом для звернення до суду з позовом. Оскільки вони з відповідачем придбали спірну квартиру проживаючи однією сім'єю без реєстрації шлюбу, вона належить їм на праві спільної сумісної власності і вона маю право на ? частину квартири. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, надала пояснення аналогічні викладеним у позові, просила позов задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні проти позову заперечували. Відповідач надав пояснення, що дійсно вони з позивачкою познайомились восени 2004 року, але до реєстрації шлюбу вони фактично проживали окремо, що підтверджується реєстраційними записами в їх паспортах, спільного господарства не вели, взаємних обов'язків не мали. 08 серпня 2005 року він придбав спірну квартиру [ADDRESS] згідно договору купівлі-продажу посвідченого Глуховцевою Н.В. приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за № 1-2679. Вищевказана квартира було придбана частково за його особисті кошти та частково за кредитні кошти ЗАТ КБ "Приватбанк". Кредит ним було погашено достроково з його особистих коштів. По [ADDRESS] він ніколи не був та з позивачкою там не проживав, він тільки дивився з позивачкою цю квартиру. Крім того до реєстрації шлюбу він мав відносини з багатьма іншими жінками. Кошти на придбання спірної квартири були частково взяті у борг у його родичів. 05 серпня 2006 року вони з позивачкою зареєстрували шлюб. Саме з цієї дати, після купівлі меблів та облаштування квартири [ADDRESS] вони почали проживати разом, як чоловік та дружина. За таких обставин вимоги позивачки про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу є безпідставним. А як наслідок є безпідставними вимоги визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності на 1/2 частину квартири. Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків, вивчивши матеріали справи прийшов до наступного. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно договору купівлі-продажу від 08.08.2005 року [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS], договір посвідчений приватним нотарусом Харківського міського нотаріального округу Глуховцевою Н.В., реєстровий номер № 1-2679. 08.08.2005 року у КП «ХМ БТІ» було зареєстровано право власності на зазначену квартиру за [PERSON], реєстраційний номер 3259410. Між [PERSON] та ЗАТ КБ «Приват банк» було укладено кредитний договір № НА09СР01270027 від 08 серпня 2005 року, відповідно до умов якого банк надав [PERSON] грошові кошти у розмірі 17552,00 доларів США на придбання квартири за адресою: [ADDRESS]. Також 08.08.2005 року між ЗАТ КБ «Приват банк» та [PERSON] було укдалено договір іпотеки, предметом якого була [ADDRESS]. Договір іпотеки посвідчений приватним нотарусом ХМНО Глуховцевою Н.В. реєстровий номер № 1-2684. [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 05.08.2006 року, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Орджонікізевського районного управління юстиції м. Харкова, актовий запис № 343, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]. [PERSON] народився [INFO] року, батьками дитини зазначені: батько - [PERSON], мати - [PERSON], свідоцтво про народження серії [NUMBER]. Згідно з свідоцтвом про зміну імені, яке видано 07.12.2016 року Орджонікідзевським районним у м. Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області серії [NUMBER] зазначено, що [PERSON] змінила призвище на «[PERSON]». Згідно з положеннями частин 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя. Відповідно до ч. 1ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя. Відповідно до п.5 ч.1 ст.256 ЦПК України суд вправі розглядати справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу за таких умов: має місце спільне проживання чоловіка та жінки однією сім'єю, термін спільного проживання (не менше п'яти років); мета встановлення факту (розподіл спільно набутого майна, спадкування за законом), крім того, важливою складовою є відсутність спору про право. До заяви про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу додаються документи та докази того, що між заявником та іншою особою мали місце фактичні шлюбні стосунки (свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із "подружжя", свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції) заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Разом із тим згідно зіст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 цьогоКодексу. Тобто при застосуванні ст. 74 СК України слід виходити з того, що ця норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, які притаманні подружжю. Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, упродовж якого було придбане спірне майно. За приписами ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Згідно пункту 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачено, що при застосуванні ст. 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Таким чином, з наведеного положення випливає головна ознака подружніх відносин: наявність факту ведення спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім'ї. Згідно з ч. 2 ст. 74 СК України на майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. На підтвердення своїх пояснень позивачкою надані до суду копії фотографій датованих 2004-2005 роками на яких зображені позивачка та відповідач, а також їх друзі та знайомі. З огляду наданих фотографій вбачається, що в 2004-2005 роках сторони сумісно відпочивалі, проводили час в колі друзів. Також позивачкою надано паспорт споживача послуг інформаційної мережі та договір № 16600454 від 08.09.2005 року відповідно до умов якого [PERSON] уклада договір на підключення телебачення та мережі інтернет до [ADDRESS]. Згідно договором інформаційного обслуговування № 1957 від 06.01.2005 року [PERSON] уклада договір з [PERSON] на пошук квартир, які здаються в аренду. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що з позивачкою вони подруги, відносини з відповідачем у неї нормальні. Позивачка їй розповідала як вона познайомилась з [PERSON], через два місяці після знайомства вони вирішили проживати разом, для цього зняли квартиру на [ADDRESS]. Вона приходила до них у гості, за пів року була там 2-3 рази. Позивачка та відповідач проживали разом. В квартирі були їх речі, вони вели себе як сім*я, у них був спільний бюджет, вони любили один одного. Через деякий час вони вирішили придбати своє житло, всієї суми у них не було, тому вони брали кредит. Оскільки [PERSON] офіційно працював кредит був на нього оформлений. Позивачка та відповідач розповідали їй, що вони разом збирали гроші. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що з [PERSON] у неї дружні стосунки, з [PERSON] товариські. [PERSON] вона знає більше десяти років, вона працьовита та чесна людина. Позивачка та відповідач познайомились восени 2004 року, їх познайомила [PERSON], подруга позивачки. Вони познайомились в кафе, зустрічались 3-4 місяці, а потім вирішили спільно проживати. З січня по вересень 2005 року вони проживали на [ADDRESS] Вона була у гостях пару разів на тиждень, вона приходила, коли [PERSON] був на роботі, щоб не заважати, однак вона бачила в квартирі його речі та позивачка дзвонила йому на телефон та питала коли від буде вдома, просила купити продукти. [PERSON] розповідала, що вони оформили кредит на [PERSON], оскільки він був офіційно працевлаштований. Вони проживали однією сім*єю, у них були спільні інтереси, дозвілля, бюджет, вони разом відпочивали. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що вона матір позивачки, з відповідачем у неї нормальні відносини. В 2004 році її донька та відповідач почали зустрічатись, з восени 2015 року вони почали разом знімати квартиру. Вони знімали квартиру [ADDRESS]. Там вони постійно разом проживали та там знаходились їх речі. На той час [PERSON] працював біля Держпрому в будівельному магазині продавцом, заробітна плата в нього була невелика. 30.06.2005 року вони разом приходили до неї у гості на день народження до онуки та вона запропонувала їм проживати в її 4-х кімнатній квартирі [ADDRESS]. Позивачка працювала швачкою. Вони вирішили придбати квартиру в агенсті «Город». [PERSON] їй особисто розповідав, що квартира гарна, вони їздили її дивитись. На новосілля вона придбала їм пральну машину. Придбання квартири вони відзначали у кафе. Вона часто бувала у них гостях, давала гроші на придбання меблів. До весілля вони також проживали разом, іноді були у неї в гостях та залишались на ніч. У них був спільний бюджет та вони разом сплачувати кредит у «Приват банку». У спірну квартиру вони поселились в серпні 2006 року, на той момент донька вже була на третьому місяці вагітсності. Раніше вони не одружувались, оскільки не було грошей на весілля. До реєстрації шлюбу вони разом їздили відпочивати на море. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що з позивачкою у нього нормальні відносини, з відповідачем відносини сусідські. В 2004-2005 році йому стало відомо, що сусідню з ним квартиру придбає молода родина. Позивачка та відповідач разом в*їхали та стали проживати в [ADDRESS]. Ці обставини йому відомі зі слів колишнього власника квартири, оскільки проживає в цьому будинку з 2010 року. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що з позивачкою у нього дружні відносини, з відповідачем відносини нормальні. [PERSON] він знає з 1995-1996 року, відповідача з 2007 року. Він знає, що вони проживали в арендованій квартирі біля ресторану «Взлетающий дракон». Спірна квартира була придбана ними у кредит. Позивачка заходила до нього у гості в 2007 році та розповідала, що зустрічається з хлопцем, що вони знімають квартиру, запросила його з дружиною до них у гості. Коли вони прийшли до них у гості, вони їх повідомили, що збираються одружитись. З якого часу вони сумісно проживали йому невідомо. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що з позивачкою у нього нормальні відносини, з відповідачем вони дружать з 1980 року. Позивачка та відповідач познайомились приблизно восени 2005 року у кафе. Вони зустрічались, а влітку 2006 року [PERSON] запросив його на весілля. Спірну квартиру [PERSON] купував у кредит. Його брат [PERSON] казав, що за необхідності фінансово допоможе йому. Позивач та відповідачка як сім*я стали проживати після весілля, до цього в них не було спільного господарства, вони разом не проживали. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що у позивачкою у нього нормальні відносини, з відповідачем вони друзі, познайомились, коли разом навчались. З [PERSON] вони познайомились взимку 2004 або 2005 року, після цього у них почались відносини. Приблизно в 2004-2005 році [PERSON] придбав квартиру, почав робити в ній ремонт. Квартиру він придбав в кредит, займав гроші у родичів та віддавав в рахунок погашення кредиту. На [ADDRESS] в гостях у [PERSON] він не був. Вони всі разом їздили на море. Як сім*я позивачка та відповідач почали проживати після весілля. Коли вони одружувались позивачка була вже вагітна. Суд критично відноситься до показань свідків [PERSON] та [PERSON], які зазначили, що фатично однією сім*єю сторони почали проживати після реєстрації шлюбу, оскільки їх свідчення спростовуються наявними у матеріалах справи доказами, а саме: гарантійним талоном будинку електроніки, відповідно до якого мати позивачки придбала 28.08.2005 року пральну машину та подарувала її сторонам, також позивачка на своє прізвище оформила договір про встановлення в спірній квартирі мережі інтернет та кабельного телебачення. Зазначені дії сторін свідчать про сумісне проживання однією сім*єю. В іншій частині показання свідків не причирічать один одному та підтвердужють, що дісно в січня 2005 року по 05 серпня 2008 року між сторонами склались відносини притаманні сім*ї. Сторони разом проживали мали спільний бюджет, спільно відпочивали, будували плани на майбутнє. Однією з реалізацій планів подружжя стало придбання спірної квартири. Посилання відповідача, що він почав проживати з позивачкою однією родиною після реєстрації шлюбу суд до уваги не приймає і вважає, що такі пояснення надані позивачем з метою уникнути поділу майна подружжя. Факт відносин позивача з іншими жінками свого підтвердження в судовому засіданні не знайшов. Крім того на час укладання шлюбу позивачка була вагітною. Відповідач з іншою особою в період з 06 січня 2005 року по 05 серпня 2006 року в зареєстрованому шлюбі не перебував. Наявність у паспортах сторін різних місць реєстрації не може бути доказом того, що сторони не могли проживати однією родиною. Згідно ч.1 ст.368 Цивільного кодексу України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ч. 1 ст. 69 СК України). Відповідно до ч.3 ст.368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Незважаючи на той факт, що вищевказана квартира була зареєстрована лише на ім'я відповідача (як одного з подружжя), це майно вважається спільним майном подружжя. Частки кожного із співвласників в праві на спільну дану квартиру не визначені. У зв'язку з цим, кожен із співвласників квартири вважається власником усієї квартири спільно з іншим співвласником. Згідно ст.355 Цивільного кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Відповідно до ст.. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об'єктивні підстави вважати позовні вимоги законними, обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved