Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

Позивач звернувся з позовною заявою до суду із позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № R53113510212В від 08.01.2014 року, посилаючись на те, що між Публічним акціонерним товариством «ВТБ [PERSON]» та [PERSON] був укладений кредитний договір, згідно якого [PERSON] надав позичальнику кредит у розмірі 40000,00 грн., строком повернення до 08.01.2017 року з щомісячною сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 7,5% річних. Відповідно до п. 4.1 Кредитного договору, кредит був наданий шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок позичальника, операції за яким можуть здійснюватись з використанням спеціальних платіжних засобів № 2625700156697 у Відділенні «Світоч» ПАТ «ВТБ [PERSON]». Днем видачі кредиту вважався день безготівкового перерахування коштів. Пунктом 4.2 Кредитного договору передбачено, що позичальник зобовязаний сплачувати щомісячно, відповідно до Графіка повернення кредиту і сплати процентів та розрахунку вартості супутніх послуг комісійну винагороду за управління кредитом у розмірі 1,69 % від початкової суми кредиту. Згідно п. 4.3 Кредитного договору Позичальник зобовязаний повертати кредит та сплачувати проценти та комісії 8 числа кожного місяця у відповідності до Графіка. Відповідач порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість. За період з 12.05.2014 р. по 21.07.2016 р. за вказаним кредитним договором виникла заборгованість у розмірі 105132,26 грн., яка складається з 6990,21 грн. - поточної заборгованості, 29757,63 грн. - заборгованості за простроченим кредитом, 6660,73 грн. - інфляційних витрат, 942,35 грн. - трьох відсотків річних, нарахованих у звязку з порушенням зобовязань щодо повернення кредиту, 6192,61 грн. - суми простроченої заборгованості за відсотками, 1593,84 грн. - інфляційних витрат, 206,64 грн. - трьох відсотків річних, нарахованих у звязку з порушенням зобовязань щодо повернення відсотків, 104,67 грн. - суми заборгованості за нарахованими відсотками, 18252 грн. - суми простроченої заборгованості по комісії, 676 грн. - суми поточної заборгованості по комісії, 33755,58 грн. - пені, нарахованої у звязку з несвоєчасною сплатою комісії, процентів по кредиту в розмірі 0,5% за кожен день прострочення платежу. Просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 105132,26 грн. та судовий збір, сплачений при зверненні до суду в сумі 1576,99 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутністю, підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судові засідання не зявився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, заява про розгляд справи за його відсутності до суду не надходила. Відповідно до ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд вважає, за можливе відповідно до ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 08.01.2014 р. між Публічним акціонерним товариством «ВТБ [PERSON]» та [PERSON] був укладений кредитний договір, згідно якого [PERSON] надав позичальнику кредит у розмірі 40 000, 00 грн., строком повернення до 08.01.2017 року з щомісячною сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 7,5% річних. Кредитні кошти призначені на споживчі потреби в інтересах сім`ї (п.3 Кредитного договору). Відповідно до п.4.1 Кредитного договору, кредит був наданий шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок позичальника, операції за яким можуть здійснюватись з використанням спеціальних платіжних засобів № 26257001566977 у Відділенні «Світоч» ПАТ «ВТБ [PERSON]». Днем видачі кредиту вважався день безготівкового перерахування коштів. Пунктом 4.2 Кредитного договору передбачено, що позичальник зобовязаний сплачувати щомісячно, відповідно до Графіка повернення кредиту і сплати процентів та розрахунку вартості супутніх послуг комісійну винагороду за управління кредитом у розмірі 1,69 % від початкової суми кредиту. Згідно із п. 4.3 Кредитного договору Позичальник зобовязаний повертати кредит та сплачувати проценти та комісії 8 числа кожного місяця у відповідності до Графіка. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. За ст. 1046 ЦК України позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні бути виконані належним чином та у термін, передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобовязання. Відповідно до ч. 1 ст. 546, ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Відповідно до змісту ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Відповідач [PERSON] взяті на себе зобовязання погашати заборгованість за договором не виконав належним чином у звязку з чим виникла заборгованість. Перевіривши розрахунок наданий позивачем станом на 21.07.2016 року, суд приходить до висновку, що ПАТ «ВТБ [PERSON]» обґрунтовано заявлені вимоги щодо стягнення з відповідача поточної заборгованості за кредитом в розмірі 6990,21 грн., заборгованості за простроченим кредитом в розмірі 29757,63 грн., інфляційних витрат 6660,73 грн., трьох відсотків річних, нарахованих у звязку з порушенням зобовязань щодо повернення кредиту 942,35 грн., суми простроченої заборгованості за відсотками 6192,61 грн., інфляційних витрат (відсотків) 1593,84 грн., трьох відсотків річних, нарахованих у звязку з порушенням зобовязань щодо повернення відсотків 206,64 грн., суми заборгованості за нарахованими відсотками 104,67 грн., суми простроченої заборгованості по комісії 18252 грн., суми поточної заборгованості по комісії 676 грн., а всього 71376,68 грн., які відповідно підлягають задоволенню та стягненню з відповідача. В той же час згідно ст. 2 Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку де проводилась антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Відповідно до ст. 1 цього Закону період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року N 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року N 405/2014. Пунктом 3 Розпорядження Кабінету міністрів України № 1275-р від 02.12.2015 року «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» визнано такими, що втратили чинність: розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053 Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 р. № 1079 Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053 Згідно з переліком, який затверджено вказаним Розпорядженням КМУ, Маріуполь (Маріупольська міська рада) відноситься до населеного пункту, на території якого здійснювалася антитерористична операція. Отже на теперішній час дані правовідносини також регулюються Законом України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року, оскільки відповідач зареєстрований та проживає в населеному пункті, на території якого здійснювалася антитерористична операція. Виходячи з цього, суд вважає, що нарахування позивачем пені є безпідставним, і тому позовні вимоги в частині стягнення пені не підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Як вбачається з квитанції позивач сплатив судовий збір в розмірі 1576,99 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати за сплату судового збору пропорційну до розміру задоволених позовних вимог (позовні вимоги підлягають задоволенню на 67,9 %, а саме, 71376,68 грн. (розмір задоволених вимог)*100% / 105132,26 грн.(розмір предявлених вимог), тобто 67,9 % від суми сплаченого судового збору (67,9% * 1576,99 грн./100% = 1070,78 гривень) складає 1070,78грн.

Outcome: partial