Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, Прокуратури Одеської області, Головного управління Національної поліції України в Одеській області в якому просить стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом списання зі спеціального рахунку призначеного для відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду на користь [PERSON] 1659000 грн. моральної шкоди та 84290 грн. матеріальної шкоди. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що [PERSON] незаконно без відповідної правової підстави перебував під слідством та судом в період з 18.02.2013 року по 03.10.2019 року, тобто 79 місяців 14 днів, внаслідок кримінального переслідування обмежувався в певних правах та зазнав певних обмежень життя, погіршились відносини з оточуючими людьми, була обмежена свобода пересування та суспільної діяльності, був позбавлений можливості реалізації своїх звичок і бажань, пов`язаних із професійною діяльністю та повсякденним життям, призвели до погіршення стану його здоров`я, інших негативних наслідків. Позивач вважає, що йому повинна бути відшкодована моральна шкода в сумі 1659000 грн. за час перебування під слідством, виходячи з установленого законодавством розміру заробітної плати на момент розгляду справи судом, за кожен місяць перебування під слідством та судом, а також того, що на підставі контракту від 14.06.2016 року строком на п`ять років його заробітна плата складала 21 000 грн. в місяць (21 000 грн. х 79 міс.). Також, позивач вважає, що йому повинна бути відшкодована також і матеріальна шкода в сумі 84290,25 грн., яка полягає в наступному. Так, в період з 10.09.2013 року по 11.10.2014 року [PERSON] без законних на це підстав не виплачувалась заробітна плата, оскільки ухвалами Київського районного суду м. Одеси від 10.09.2013 року, 04.11.2013 року, 26.12.2013 року, 24.02.2013 року, 17.04.2013 року, 12.06.2014 року, 11.08.2014 року його неодноразово було відсторонено від посади головного лікаря КЗ "Роздільнянська ЦРЛ". Відтак, відповідно до довідки КНП СВТГРР "Роздільнянська ЦРЛ" від 26.11.2019 року № 729 та від 26.11.2019 року № 730 середньомісячна заробітна плата [PERSON] складає (липень 2013 року - 6766,00 грн. + серпень 2013 року - 6107,39 грн. = 12873,39 грн.): 2 = 6436,70 грн. Тобто - 6436,70 грн. (середньомісячна заробітна плата) : 21 (робочих днів у вересні 2013 році) = 306,51 грн. (середньоденна заробітна плата). Тобто - 306,51 грн. х 275 (кількість робочих днів за період з 10.09.2013 року по 11.10.2014 року) = 84290,25 грн. Ухвалою суду від 04.12.2019 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві строк на усунення недоліків. Після усунення недоліків, ухвалою суду від 12.12.2019 року, відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання на 06.02.2020 року. 14.01.2020 року від Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову повністю, посилаючись на те, що Державна казначейська служба не є Державним бюджетом України і не спричиняла позивачеві шкоду, а тому не може бути відповідачем по справі. Також, позивачем суттєво завищено суму моральної шкоди, яка має обраховуватися виходячи з розміру прожиткового мінімуму, а не розміру заробітної плати, а гранична дата щодо визначення строку відшкодування шкоди є 21.11.2018 року коли Апеляційний суд Одеської області скасував вирок Київського районного суду м. Одеси від 06.10.2014 року. Крім того, позивачем не наведено причинно-наслідкового зв`язку між спричиненням йому шкоди і діями прокуратури Одеської області та ГУ НП в Одеській області. 21.01.2020 року позивачем подано відповідь на відзив ГУ ДКСУ в Одеській області, в якій позивач послався на те, що: - виконання судових рішень, які передбачають відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури, а також судів, здійснюється Державною казначейською службою України, за рахунок коштів державного бюджету; - саме Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що розмір відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом повинен визначатися судом з урахуванням мінімального розміру заробітної плати; - ухвала Апеляційного суду Одеської області від 21.11.2018 року залишена без змін постановою Верховного Суду лише 03.10.2019 року, що і має вважатися останнім днем перебування під слідством та судом; - всі необхідні докази спричинення позивачеві шкоди є в матеріалах справи. 05.02.2020 року до суду надійшов відзив прокуратури Одеської області на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову повністю, посилаючись на те, що підстави задоволення позову відсутні так як [PERSON] під час його допиту, як підозрюваного, повністю визнав свою вину у пред`явленій підозрі, а тому вина органів слідства та прокуратури у перебуванні позивача під слідством відсутня. Так, у позивача виникло право на відшкодування шкоди за рахунок держави незалежно від вини судово-слідчих органів, однак її розмір має бути достатнім для задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до збагачення, а відтак, сума моральної шкоди, на яку може претендувати позивач складає 373274,40 грн. (4723 грн. мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2020 року * 79 міс 5 днів перебування під слідством). Щодо відшкодування матеріальної шкоди, то позивачем не надано довідки про середньомісячну заробітну плату за два останні місяці перед відстороненням від посади, а відтак ці вимоги не обгрунтовані. 06.02.2020 року у підготовчому засіданні оголошено перерву до 18.03.2020 року. 12.02.2020 року позивачем подано відповідь на відзив прокуратури Одеської області, в яких він посилається на те, що: - допит [PERSON] , на протокол якого посилається відповідач, проходив без захисника, а тому пояснення [PERSON] , які зафіксовані в цьому протоколі, не знайшли свого підтвердження в суді; - законом передбачено, що розмір відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом повинен визначатися судом з урахуванням мінімального розміру заробітної плати, а у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні до мінімального розміру заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, суд при вирішенні питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподаткованого мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. При цьому визначений законом розмір є мінімальним, що гарантований державою, а суд, враховуючи обставини конкретної справи, може визнати обґрунтованим і достатнім й більший розмір відшкодування; - нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. 19.02.2020 року прокуратурою Одеської області подано заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач посилався на те, що довідка про заробітну плату (дохід) [PERSON] за 2013 рік від 26.11.2019 № 729 не може бути належним та єдиним доказом, оскільки не містить достатніх даних щодо складової суми виплати, будь-яких даних про кількість робочих днів позивача у липні - серпні 2013 року, що у свою чергу виключає можливість проведення обчислення середньоденної та середньомісячної заробітної плати у відповідності до вимог закону. 18.03.2020 року судом задоволено клопотання та замінено неналежного відповідача Головне управління Національної поліції в Одеській області на належного - Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області та прийнято заяву про зміну підстав позову в частині підстав відшкодування моральної шкоди, підготовче засідання перенесено на 15.04.2020 року. 23.03.2020 року від ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області надійшов відзив на позов, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову повністю, посилаючись на те, що після скасування рішення суду першої інстанції права позивача не порушувалися, так як рішення не набрало чинності, а кінцева дата періоду відшкодування моральної шкоди є 21.11.2018 року. Також, позивач не правильно обраховує розмір моральної шкоди, яка має обраховуватися виходячи з розміру мінімальної заробітної плати. Будь-яких доказів спричинення матеріальної шкоди позивач не надає. 15.04.2020 року від позивача надійшла відповідь на відзив ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, в якій позивач послався на те, що: - порушення прав [PERSON] під час досудового слідства, знайшли своє підтвердження в суді апеляційної інстанції, а право на відшкодування шкоди виникає у разі постановлення судом виправдувального вироку; - розмір відшкодування шкоди визначається судом; позивачем дотримано порядку обчислення суми матеріальної шкоди. 15.04.2020 року підготовче засідання перенесено на 06.05.2020 року. 06.05.2020 року судом закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті на 06.07.2020 року. 06.07.2020 року у зв`язку з клопотанням ліквідаційної комісії ГУМВСУ в Одеській області, розгляд справи перенесено на 23.07.2020 року. У судовому засіданні 23.07.2020 року позивача [PERSON] допитано як свідка, розгляд справи перенесено на 28.07.2020 року. У судовому засіданні 28.07.2020 року позивач та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили задовольнити повністю. Представник ліквідаційної комісії ГУМВСУ в Одеській області Сницерев А.С. та представник прокуратури Одеської області Жигун І.В. в судовому засіданні позов не визнали, просили відмовити у його задоволенні повністю. Інші учасники справи, які були повідомлені про час, дату і місце слухання справи, в суд не з`явилися, будь-яких клопотань чи заяв не подали. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, представників ліквідаційної комісії ГУМВСУ в Одеській області та прокуратури Одеської області, допитавши у якості свідка [PERSON] , дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 18.02.2013 року СУ ГУМВС України в Одеській області розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12013170110000383 відносно [PERSON] за попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. 06.10.2014 року вироком Київського районного суду м. Одеси [PERSON] засуджено за ч 3 ст. 368 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років з позбавленням права обіймати керівні посади медичних закладах строком на три роки, з конфіскацією всього належного йому майна. Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 06.04.2015 року вирок Київського районного суду м. Одеси від 06.10.2014 року стосовно обвинуваченого [PERSON] скасовано, а кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України (в редакції Закону від 07.04.2011 року). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24.12.2015 року Ухвала Апеляційного суду Одеської області від 06.04.2015 року стосовно [PERSON] скасована та призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 21.11.2018 року вирок Київського районного суду м. Одеси від 06.10.2014 року стосовно [PERSON] скасовано, кримінальне провадження закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду від 03.10.2019 року Ухвала Апеляційного суду Одеської області від 21.11.2018 року у кримінальному провадженні стосовно [PERSON] залишена без змін. Постанова Верховного Суду є остаточною та оскарженню не підлягає. Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Згідно з пунктом 2 частини другої статті 1167 ЦК України, якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт, то моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала. У частинах першій та другій статті 1176 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Відповідно до статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок, зокрема, незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадянина. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 2 зазначеного Закону право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати. Тобто, позивач має право на відшкодування завданої йому моральної шкоди за рахунок держави, оскільки перебував під слідством та був незаконно засуджений на протязі 79 місяців 14 днів з 18.02.2013 року (розпочато досудове розслідування) по 03.10.2019 року (останні судове рішення, яким підтверджено закриття кримінального провадження). Відповідно до пункту 5 статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» громадянинові відшкодовується моральна шкода у наведених в статті 1 цього Закону випадках. Згідно з частинами другою, третьою статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» розмір відшкодування моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Тобто, законом передбачено, що розмір відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом повинен визначатися судом з урахуванням мінімального розміру заробітної плати. Викладене дає підстави для висновку, що у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні до мінімального розміру заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, суд при вирішенні питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподаткованого мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. При цьому визначений законом розмір є мінімальним, що гарантований державою, а суд, враховуючи обставини конкретної справи, може застосувати й більший розмір відшкодування. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», мінімальна заробітня плата з 1 січня 2020 року складає - 4723 гривні. Згідно з правовим висновком, викладеним Верховним Судом України у постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-2203цс15, відповідно до частини третьої статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць на момент перебування під слідством чи судом, при цьому суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Такий висновок суду відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 04 червня 2018 року у справі № 489/2492/17 (провадження № 61-8890св18), від 13 червня 2018 року у справі № 464/6863/16 (провадження № 61-10293св18), від 21 червня 2018 року у справі № 205/119/17 (провадження № 61-24700св18), від 25 липня 2018 року у справі № 607/14493/16-ц (провадження № 61-12051св18), від 19 вересня 2018 року у справі № 534/955/17 (провадження № 61-22539св18), від 04 грудня 2019 року у справі № 468/901/17-ц (провадження № 61-2934св18). Тобто, враховуючи мінімальний розмір заробітної плати (4723 грн.) за кожен місяць на момент перебування під слідством чи судом (79 місяців) розмір відшкодування моральної шкоди [PERSON] судом визначено в сумі 373117 грн. (4723 * 79). При цьому суд враховує положення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за якими при визначенні розміру моральної шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, суд повинен визначити ступінь страждань, заподіяних громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. При цьому, визначаючи розмір відшкодування суд має виходити із засад поміркованості, розумності, виваженості та справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. Виконання судових рішень, які передбачають відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури, а також судів здійснюється Державним казначейством України за вимогою органів державної виконавчої служби України за черговістю їх надходження, за рахунок і в межах бюджетних асигнувань, затверджених у Державному бюджеті України на цю мету. Такий порядок передбачений п. 1.3 Порядку, затвердженого наказом Державного казначейства України від 04.02.2008 року № 39. Тобто, виконання судових рішень, які передбачають відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури, а також судів, здійснюється Державною казначейською службою України, за рахунок коштів державного бюджету. Отже [PERSON] повинна бути відшкодована моральна шкода за час перебування під слідством та судом в сумі 373117 грн., які мають бути стягнуті з Державного казначейства України за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь [PERSON] . Крім того, ухвалами Київського районного суду м. Одеси від 10.09.2013 року, 04.11.2013 року, 26.12.2013 року, 24.02.2013 року, 17.04.2013 року, 12.06.2014 року, 11.08.2014 року постановленими в рамках вказаного кримінального провадження, [PERSON] було неодноразово відсторонено від посади головного лікаря КЗ "Роздільнянська ЦРЛ", в зв`язку з чим в період з 10.09.2013 року по 11.10.2014 року [PERSON] не виплачувалась заробітна плата. Згідно з пунктом 1 статті 1, пунктом 1 статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. У наведених у статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовується заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій. Пунктом 8 Положення про застосування Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду", яке затверджено наказом Міністерства юстиції, Генеральної прокуратури та Міністерства фінансів України від 04.03.96 р. N 6/5/3/41, передбачено, що згідно з частиною першою ст. 4 Закону розмір сум, які передбачені пунктом 1 статті 3 Закону і підлягають відшкодуванню, визначається з урахуванням заробітку, не одержаного громадянином за час відсторонення від роботи (посади), за час відбування кримінального покарання чи виправних робіт як адміністративного стягнення. Розмір цих сум обчислюється виходячи з середньомісячного заробітку громадянина до вчинення щодо нього незаконних дій з заліком заробітку (інших відповідних доходів), одержаного за час відсторонення від роботи (посади), відбування кримінального покарання або адміністративного стягнення у вигляді виправних робіт. Середньомісячний заробіток для визначення розміру відшкодування шкоди обчислюється у порядку, передбаченому постановами Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» (далі - Порядок № 100) та від 05 травня 1995 року № 348 «Про внесення змін і доповнень до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100» (підпункт 1 пункту 9 Положення). Відповідно до положень пункту 2 частини II «Період, за яким обчислюється середня заробітна плата» Порядку № 100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Згідно з пунктом 8 Порядку № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Як вбачається з довідки КНП СВТГРР "Роздільнянська ЦРЛ" від 26.11.2019 року № 729 та від 26.11.2019 року № 730 середньомісячна заробітна плата [PERSON] складає (липень 2013 року - 6766,00 грн. + серпень 2013 року - 6107,39 грн. = 12873,39 грн. : 2 = 6436,69 грн. При цьому, в останній місяць виплати заробітної плати в серпні 2013 року 22 робочих дні. Відтак 6436,69 грн. (середньомісячна заробітна плата) : 22 (робочих днів у серпні 2013 році) = 292,5768 грн. (середньоденна заробітна плата). Отже, 292,5768 грн. (середньоденна заробітна плата) х 275 (кількість робочих днів за період з 10.09.2013 року по 11.10.2014 року) = 80458,62 грн. Таким чином, суд доходить висновку, що розмір неотриманої [PERSON] заробітної плати внаслідок незаконного відсторонення від роботи складає 80458,62 грн., який має бути відшкодований позивачеві за рахунок Державного бюджету України. З огляду на викладене, суд доходить висновку про часткове задоволення позову [PERSON] .

Outcome: partial