Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-25 00:00:00

Позивач Новоселицька сільська рада Благовіщенського району Кіровоградської області в інтересах малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] звернулась до Ульяновського районного суду Кіровоградської області з вищевказаною позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позов мотивовано тим, що [PERSON] та [PERSON] є батьками п`ятьох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Сім`я [PERSON] та [PERSON] з 22.032012 року перебуває на обліку в службі у справах дітей Благовіщенської районної державної адміністрації, центрі соціальних служб для сімї, дітей та молоді, як сім`я, в якій діти опинилися в складних життєвих обставинах. Неодноразово заслуховували питання на засіданні виконавчого комітету Новоселицької сільської ради та засіданні опікунської ради про ситуацію, яка виникали в даній сім`ї та обставини які становлять загрозу для життя та здоров`я малолітніх дітей. 28 серпня 2020 року о 20 годині 30 хв. поступив дзвінок від сусідів сім`ї [PERSON] , які повідомили про те, що мати залишила зранку своїх дітей з п`яним батьком [PERSON] . Під час проведеного рейду 28 серпня 2020 року в дану сім`ю комісією виявлено, що умови для проживання дітей незадовільні: в будинку, де мешкає родина антисанітарні умови, батько знаходиться в стані алкогольного сп`яніння, з найменшою дитиною [PERSON] , [INFO] , дитина брудна та недоглянута, продукти харчування відсутні, постільної білизни немає. Мати [PERSON] на момент обстеження була відсутня, старші діти знаходилися у сусіда [PERSON] . Дані обставини становили загрозу для життя та здоров`я малолітніх дітей це було підставою для негайного вилучення та було доставлено до дитячого відділення Благовіщенської ЦРЛ. Відповідно до розпорядження голови Благовіщенської райдержадміністрації від 12.12.2017 року №303-р «Про відібрання дитини». 02 вересня 2020 року було повторно здійснено обстеження сімї та встановлено наступне: [PERSON] знову знаходився у нетверезому стані а мати [PERSON] знаходилася у сусідів, зі слів матері стало відомо, що дітей у лікарні ніхто не відвідував. Станом на 04 вересня 2020 року мати знаходилася у дитячому відділенні Благовіщенської ЦРЛ разом з дітьми. 10 вересня дітей повернули додому у зв`язку з покращенням умов проживання, батьки обіцяли не вживати спиртних напоїв. Рішенням опікунської ради вирішили дати ще один випробовувальний термін. Благовіщенським центром соціальних служб для сімї, дітей та молоді було припинено соціальні виплати. 20 жовтня 2020 року Благовіщенським центром соціальних служб для сімї, дітей та молоді, службою у справах дітей Благовіщенської РДА, сільською радою було здійснено обстеження умов проживання даної сім`ї, комісією виявлено, що умови проживання не покращилися тому комісія дала попередження, що потрібно навести у будинку порядок, придбати кожній дитині ліжка, постільну білизну, забезпечити продуктами харчування, випрати дитячу білизну та купити взуття. 26 жовтня 2020 року було здійснено повторне обстеження сім`ї та виявлено, що батьки знову знаходяться у нетверезому стані у будинку повна антисанітарія, найменша дитина знаходилася в окремому будинку брудна з попрілостями, роздягнена. Старші діти знаходилися у сусідів брудні, босі. Дітей було доставлено до дитячого відділення Благовіщенської ЦРЛ. Громадяни [PERSON] та [PERSON] злісно ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклуються про фізичний та психологічний стан здоров`я своїх малолітніх дітей. [PERSON] не працює, знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною до 3-х років, [PERSON] перебуває на обліку в центрі зайнятості. Сім`я отримувала державну допомогу при народженні дитини, допомогу багатодітним сім`ям, їх неодноразово попереджали про відповідальність за невиконання своїх батьківських обов`язків. За період з 2011року за статтею 184 КпАП притягувалась до відповідальності 2 рази. Пунктами 6 та 7 Декларації прав дитини, яка прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Як найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто відповідає за її освіту і навчання, ця відповідальність лежить насамперед на її батьках. Відповідно до ст. 151 Сімейного кодексу України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Право на здійснення особистого виховання дітей покликане сприяти найефективнішому здійсненню батьками своїх обов`язків щодо виховання дитини. Здійснюючи право на особисте виховання своїх дітей, батьки тим самим виконують обов`язки щодо виховання дітей та забезпечують реалізацію права на одержання належного сімейного виховання. Вищезазначене свідчить, що відповідачі свідомо нехтують своїми обов`язками, не забезпечують харчування, медичний догляд та лікування малолітніх дітей свідомо ухиляються від спілкування з ними, причому роблять це без поважних причин, чим порушують вимоги ст. ст. 150, 152, 155, 180 Сімейного Кодексу України, якими передбачено обов`язок батьків виховувати та утримувати дитину. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, в разі неявки відповідача просили ухвалити заочне рішення. Відповідачі, у судове засідання не з`явилися, про час та місце судового засідання повідомлялися у встановленому ЦПК України порядку, через оголошення веб-сайту "Судова влада", причини неявки суду не повідомила, заперечень (відзиву) проти позову не надавали. Представник третьої особи в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти задоволення позову. Суд, за згодою представника позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів у відповідності до ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. У відповідності зі ст. ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року з наступними змінами і доповненнями, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 11-12 цього ж Закону, кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні обов`язки щодо своїх дітей. Аналогічні приписи містить ст. 141 Сімейного Кодексу України. Частиною 1 ст. 275 СК України встановлено, що іноземці мають в Україні такі ж права і обов`язки у сімейних відносинах, як і громадяни України, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись саме на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України батько, мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. За загальним правилом, позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення поновлення батьківських прав», ухилення від виконання батьківських обов`язків має місце тоді, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Частиною 8 ст.7 СК України передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що відповідачі у справі [PERSON] та [PERSON] являються батьками п`ятьох малолітніх дітей згідно копій свідоцтв про народження [PERSON] , [INFO] ( а.с.14), [PERSON] [INFO] (а.с.13), [PERSON] , [INFO] ( а.с. 10), [PERSON] , [INFO] ( а.с.11), [PERSON] , [INFO] ( а.с.12). Згідно довідки характеристики Новоселицької сільської ради Благовіщенського району Кіровоградської області №681 від 16.11.2020 року, виданої на ім`я [PERSON] вбачається, що [PERSON] разом зі своєю дружиною [PERSON] та п`ятьма дітьми зареєстровані та проживають на території Новоселицької сільської ради. За період проживання на території зазначеної сільської ради [PERSON] зарекомендував себе з посередницької сторони, в громадських місцях та побуті веде себе задовільно але безвідповідально ставиться до виховання дітей. Вся сімя проживає в одній кімнаті де брудно, відсутні окремі дитячі ліжечка, відсутній куточок де б діти виконували домашні завдання, на ліжку де сплять діти відсутня постільна білизна. Протягом 2020 року стали частішими випадки вживання алкогольних напоїв [PERSON] , під час яких батько взагалі забуває про виконання батьківських обов`язків, залишаючи дітей голодних, брудних, немитих без догляду. Діти не відвідують школу та дитячий садок. У літній період діти блукають селом, як безпритульні. Періодично батько влаштовується на роботу але через вживання алкоголю ніде довго не затримується ( а.с.4). Також видано довідку - характеристику Новоселицької сільської ради Благовіщенського району Кіровоградської області №682 від 16.11.2020 року на [PERSON] , з якої вбачається, що за період проживання на території даної сільської ради [PERSON] зарекомендувала себе з посередницької сторони: в громадських місцях та побуті веде себе задовільно але безвідповідально ставиться до виховання дітей. Протягом 2020 року стали частішими випадки вживання [PERSON] алкогольних напоїв під час яких мати взагалі забуває про виконання материнських обов`язків, залишаючи дітей голодних, брудних, немитих без догляду. Старші діти живуть у сусідів по 3 - 4 дні а найменша дитина залишається одна в хаті. У літній період діти блукають селом, як безпритульні. Після відібрання дітей 26.10.2020 року та влаштування їх у Благовіщенське відділення ЦРЛ мати жодного разу не прийшла до дітей ( а.с.5). На засіданні опікунської ради Новоселицької сільської ради від 19.06.2018 року в складі комісії розглядалося питання про неналежне виконання батьківських обов`язків [PERSON] та [PERSON] було вирішено: заслухати на засіданні виконкому сім`ю [PERSON] та [PERSON] про безвідповідальне батьківство та дану сім`ю тримати під постійним контролем, що підтверджується протоколом №4 від 19.06.2018 року ( а.с.7). Рішенням №49 від 30.08.2018 року Опікунської ради Новоселицької сільської ради " Про неналежне виконання батьківських обов`язків в сімї [PERSON] та [PERSON] по відношенню до своїх дітей" вирішено: Опікунській раді села, працівнику амбулаторії ЗПСМ, соціальному працівнику сільської ради тримати під постійним контролем умови проживання та виховання малолітніх дітей в даній сімї. Крім того, [PERSON] та [PERSON] попередити про наслідки, які несе за собою безвідповідальне батьківство та рекомендувати пройти курс лікування від алкогольної залежності. Дільничному інспектору поліції рекомендовано взяти на контроль дотримання законності в сімї . Соціальному працівнику сільської ради проінформувати службу у справах дітей та Благовіщенський РЦ СССДМ Благовіщенської РДА про неналежне виконання батьківських обов`язків в сімї [PERSON] на [PERSON] ( а.с.20). Крім того, 31.08.2020 року на засіданням опікунської ради Новоселицької сільської ради від 31.08.2020 року в складі комісії розглядалося питання про неналежне виконання батьківських обов`язків [PERSON] та [PERSON] та було вирішено: заслухати на засіданні виконкому сімю [PERSON] та [PERSON] про безвідповідальне батьківство та дану сім`ю тримати під постійним контролем, що підтверджується протоколом №5 від 31.08.2020 року ( а.с.7). З Акту відвідування сімї [PERSON] та [PERSON] від 01.09.2020 року ( а.с.17), актом відвідування сімї від 20.10.2020 року ( а.с.15) та актом відвідування сімї від 26.10.2020 року ( а.с.16), складених комісією Новоселицької сільської ради Благовіщенського району було виявлено в будинку бруд та антисанітарію, малолітні діти не мають своїх ліжок, брудний одяг, діти не забезпечені одягом та не готові йти до школи, продукти харчування в сімї [PERSON] та [PERSON] знаходяться в обмеженій кількості, найменша дитина знаходилася в окремому будинку де на її тілі було виявлено попрілості. Рішенням №48 від 29 жовтня 2020 року Опікунської ради Новоселицької сільської ради "Про відібрання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] " вирішено: відібрати у [PERSON] та [PERSON] жителів [ADDRESS] їх малолітніх дітей : [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Дане рішення направити до служби у справах дітей Благовіщенської РДА для подальшого влаштування малолітніх дітей до вирішення питання щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] ( а.с.19). Відповідачі свідомо самоусунулися від виконання батьківських обов`язків щодо виховання п`ятьох малолітніх дітей, взагалі не беруть участь у їх вихованні, не цікавляться життям дітей, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, не забезпечують їх матеріально. Зазначений висновок повністю узгоджується з іншими матеріалами справи та наданими суду доказами. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. Згідно з ч.1 та ч.2 ст. 27 вказаної Конвенції, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Отже, позбавлення відповідачів батьківських прав на даний момент, приймаючи до уваги конкретні обставини справи, враховуючи свідоме нехтування батьками своїми батьківських обов`язків, що знайшло підтвердження у судовому засіданні, на думку суду є єдиним можливим засобом забезпечення дитині спокійного життя та гармонічного виховання, як того вимагає ст. 150 СК України. Таким чином, у судовому засіданні було встановлено, що відповідачі свідомо ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню п`ятьох малолітніх дітей, що є підставою відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України для позбавлення їх батьківських прав. Зважаючи на встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про позбавлення відповідачів батьківських прав обґрунтовані та підлягають задоволенню в інтересах малолітніх дітей. При цьому застосовуючи такий крайній захід, як позбавлення батьківських прав, суд також враховує, що у разі зміни обставин, що стали підставою для позбавлення відповідача батьківських прав, він має право бути поновленим у батьківських правах відносно своїх дітей відповідно до положень ст.169 СК України. Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Суд вважає доведеним, що не спростовано і самими відповідачами, що останні протягом тривалого часу ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків відносно дітей, не піклуються про їхній духовний та фізичний розвиток не цікавиться життям дітей. Враховуючи свідоме систематичне небажання батьків виконувати батьківські обов`язки щодо участі у вихованні дітей, матеріальному їх забезпеченні, духовному зростанні, взагалі будь-якої участі у житті дітей, що повністю узгоджується з зібраними у справі доказами, до відповідачів слід застосувати таких крайній захід як позбавлення батьківських прав, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. У відповідності до ст. 180 СК України відповідачі, будучи батьками дітей, зобов`язані утримувати їх до досягнення повноліття. При цьому згідно ст. 166 ч. 2 СК України особи, позбавлені батьківських прав, не звільняються від обов`язку щодо утримання дитини. Обставини, які б унеможливлювали виконання обов`язку відповідачами по утриманню дітей за станом їх здоров`я або за іншими поважними причинами судом не встановлені. Відповідачі є особами працездатного віку. Відповідно ст. 182 ч.1 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дітей; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно ст. 182 ч.2 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. У пункті 17 в абзаці 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За таких обставин та на підставі ст. ст. 180, 182, 183 СК України позов в цій частині також підлягає задоволенню з визначенням розміру стягуваних аліментів не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідачів. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial