Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

02.07.2014р. позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання недійсним кредитного договору та договору іпотеки, зазначивши в позові, що між ним та відповідачем 26.10.2006 р. був укладений кредитний договір №14.9253, відповідно до умов якого третій особі [PERSON] надано кредитні кошти в сумі 15000 доларів США у вигляді відновлюваної кредитної лінії з кінцевим терміном погашення 25.10.2011р. 26.10.2006р. між [PERSON] та відповідачем, у забезпечення виконання боргових зобов'язань за кредитним договором №14.9253, був укладений договір іпотеки №14.9253, відповідно до умов якого іпотекодавець [PERSON] передав ПАТ КБ "ПриватБанк" в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру, розташовану за адресою6 [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] помер. Згідно із складеним заповітом від 06.03.2009р. іпотекодавцем передано у спадщину позивачу предмет іпотеки, а саме квартиру, розташовану за адресою [ADDRESS]. Позивач пояснив, що за життя [PERSON] стало відомо про те, що третя особа, [PERSON] з метою отримання кредиту, повідомила ПАТ КБ "ПриватБанк" завідомо недостовірні дані щодо свого майнового стану та надала підроблену довідку про доходи. За вказаним фактом, Ленінським РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області 29.01.2014р. було відкрито кримінальне провадження за ч.1 ст.190 КК України. Зазначивши даний факт як обставину, що має істотне значення при укладенні договору іпотеки, введення однієї зі сторін правочину в оману, позивач просить суд визнати недійсним кредитний договір №14.9253 від 26.10.2006р., укладений між [PERSON] та ПАТ КБ "ПиватБанк", визнати недійсним договір іпотеки №14.9253 від 26.10.2006р., укладений між [PERSON] та ПАТ КБ "ПриватБанк". У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача ПАТ КБ "Приватбанк" Богуславський В.В. позов не визнав, просив у його задоволенні відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що зазначені в позовній заяві обставини не є підставою визання оспорюваних договорів недійсними, вважає, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження введення в оману однієї зі сторін правочину при укладенні кредитного договору. 3-тя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилась, поважних причин своєї неявки суду не повідомила, про час розгляду справи повідомлялась своєчасно, у встановлений зщаконом спосіб. У відповідності до ст.168 ЦПК Украхни, суд вважає можливим розглянути справу в її відсутності. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного: Судом встановлено, що 26.10.2006р. між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір №14.9253, відповідно до умов якого третій особі [PERSON] надано кредитні кошти в сумі 15000 доларів США у вигляді відновлюваної кредитної лінії з кінцевим терміном погашення 25.10.2011р. 26.10.2006р. між [PERSON] та відповідачем, у забезпечення виконання боргових зобов'язань за кредитним договором №14.9253 укладено договір іпотеки №14.9253, відповідно до умов якого іпотекодавець [PERSON] передав ПАТ КБ "ПриватБанк" в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру, розташовану за адресою [ADDRESS]. Згідно із складеним заповітом від 06.03.2009р., [PERSON] передав у спадщину [PERSON] предмет іпотеки, а саме квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS]. Згідно із довідкою про прийняття та реєстрацію заяви вх. №1167 від 29.01.2014р. Ленінського РВ ГУМВС України в Запорізькій області, відкрито кримінальне провадження №12014080050000455 за ч.1 ст.190 КК України. Ухвалами Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 02.10.2014р. та 07.11.2014р. у відповідача витребувано оригінал кредитної справи за кредитним договором №14.9253 від 26.10.2006р., укладеним між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] для огляду в судовому засіданні. Ухвали суду виконані відповідачем належним чином. При огляді матеріалів кредитної справи за оспорюваними договорами, довідки про доходи позичальника судом не виявлено. З пояснень представника відповідача, довідка про доходи позичальника не є обов'язковою при укладенні кредитного договору та її відсутність не свідчить про введення однієї із сторін правочину в оману та не порушує права позивача. Позивач не оспорює факту отримання кредитних коштів позичальником та виконання кредитором зобов'язань за кредитним договором в повному обсязі, а саме видачі кредитних коштів в сумі 15000 доларів США у вигляді відновлюваної кредитної лінії з кінцевим терміном погашення 25 жовтня 2011р. Згідно ч.1 ст.230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч.1 ст.229 ЦК України), такий правочин визнається судом недійсним. Згідно п. 20 постанови пленуму Верховного суду України №9 від 06.11.2009р. наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману і сам факт введення в оману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Згідно ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Жодних доказів на підтвердження введення в оману іпотекодавця, позивач не надав. Також позивачем не надано суду результатів розслідування порушеного кримінального провадження від 29.01.2014 р. №12014080050000455. Згідно із ст.19 ЗУ "Про захист прав споживачів" підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Згідно ч.3 ст.203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно ч.1. ст.527 ЦК України, Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає іх суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. З огляду на викладене, у зв'язку із недоведенністю позовних вимог, у суду відсутні правові підстави для задоволення позову. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: dismissed