Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

Позивач, [PERSON], у судове засідання не з'явилась, надала заяву, в якій просить суд розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, [PERSON], будучи належним чином сповіщений, у судове засідання не з'явився, заперечень щодо позову не надав, заяви про розгляд справи у його відсутності до суду не надходила. У зв'язку із цими обставинами суд прийняв рішення про подальший заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. В ході судового розгляду справи були досліджені наступні докази: копія будинкової книги прописки громадян у житловому будинку [ADDRESS]; копія технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS]; копія паспорту громадянки України - [PERSON], серії [NUMBER]; копія свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 25.07.2006р.; копія витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 25.07.2006р. № 11336810; лист - відповідь Ренійського РС ГУДМС України від 05.09.2013р. за вх. № 6825; квитанція про сплату судового збору. Судом, в ході розгляду справи було встановлено, що позивач, [PERSON], звернулись до суду з позовною заявою, в якій просить визнати відповідача, [PERSON], таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що вона є власником вищевказаного будинку, про що свідчить витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 25.07.2006р. № 11336810. Згідно будинкової книги у вищезазначеній квартирі з 2004р. зареєстрований відповідач, [PERSON], який був зареєстрований у будинку тимчасово, а саме до вирішення ним питання з місцем проживання. Відповідач більше пів року у будинку не проживає. У зв'язку із реєстрацією відповідача на житлоплощі позивача, [PERSON] несе додаткові витрати по сплаті комунальних послуг, крім того, вона, як власник житла, позбавлена можливості у вирішенні інших, передбачених чинним законодавством, питань. Тому, позивач як власник будинку вважає що відповідач втратив право користування належним їй нерухомим майном. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення протягом 6 місяців. Положеннями ст. 72 ЖК України встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності її понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. За ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до положень ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності із ст. 317, ст. 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до абз. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11.12.2003р. реєстрація - це внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції. Документом, до якого вносяться відомості про місце проживання та місце перебування особи, є у т.ч. паспорт громадянина України. Таким чином, правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування особи за певною адресою. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Слід також зазначити, що ч. 2 п. 15 постанови Пленуму ВСУ "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" від 01.11.1996р. вбачає, що при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що ст. 33 Конституції гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Виходячи із вищевказаного, матеріалів справи, доводів позивача, викладених у позові, відповідач [PERSON] вже тривалий час не мешкає за спірною адресою, він не є власником житла, у якому прописаний, в даний час фактично мешкає за іншою адресою. Згідно наданих документів, позивач є власником житлового будинку [ADDRESS], на житлоплощі якого рахується прописаним відповідач. У зв'язку із тим, що відповідач не проживає у будинку позивача більше пів року, яких-небудь витрат по утриманню житла він не несе. Договором, законом або рішенням суду не було встановлено право відповідача на користування ним житловим будинком [PERSON] У зв'язку із вищевикладеним, є правові підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням і зняття його з реєстраційного обліку.

Outcome: approved