Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що 22 липня 2020 року отримав постанову про відкриття виконавчого провадження від 13.07.2020 року ВП №62470219 винесену головним державним виконавцем Хустського районного відділу державної виконавчої служби Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Горват Ю.А., про стягнення з нього грошових коштів у сумі 14684,48 гривень заборгованості на підставі виконавчого напису від 28.07.2016 року за №6371, вчиненого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною на користь Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк Приватбанк". Позивач вважає, що такий виконавчий напис вчинено та видано приватним нотаріусом Бондар І.М. незаконно з порушеннями чинного законодавства України та такий не підлягає до виконання. Підставою видачі виконавчого напису нотаріус вказав наявність кредитного боргу в розмірі 14684,48 гривень за кредитним договором №МКХККХ0480093 від 22.10.2008 року, що був укладений між ним та банком. Відомості нотаріусу про наявність кредитного боргу були надані банком неправдиво, по вказаному кредитному договору він повністю розрахувався і немає ніякої заборгованості. При цьому до нього банком за весь період не заявлялося жодних претензій та не надсилалося жодних вимог про оплату боргу та незрозуміло за скільки років нарахована сума пені. Такі дії банку позивач вважає зловживанням своїми правами шляхом надання приватному нотаріусу недостовірної інформації щодо безспірності даної суми боргу. Також позивач зазначає, що в 2014 році банк вже намагався стягнути з нього необґрунтовано кошти по даному кредитному договору на підставі рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Дніпровський банківський Союз" від 20.01.2014 року та було відкрито виконавче провадження. Дане рішення ним було оскаржено і ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15.02.2016 року у справі №332/2015 його скасовано. При зверненні до Хустського відділення Приватбанку для отримання копії кредитного договору та розрахунку суми боргу його повідомили, що копію кредитного договору вони не можуть надати, бо такий відсутній у банку та переданий в архів за строками зберігання. Таким чином нотаріус вчинив виконавчий напис з порушенням діючого законодавства, його потрібно визнати таким, що не підлягає виконанню, оскільки його вчинено за відсутності документів, на підставі яких могла виникнути заборгованість, та без дотримання вимог передбачених ст.ст.87,88 Закону «Про нотаріат». При вчиненні виконавчого напису нотаріусу не було надано документів, що підтверджують укладення будь-якої нотаріальної угоди по цьому договору та безспірність заборгованості, а також без належної ідентифікації особи боржника, чим порушено вимоги ст.ст.87,88 Закону України «Про нотаріат» та Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України». На підставі наведеного, позивач просив суд визнати виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом, таким, що не підлягає виконанню. В судове засідання позивач [PERSON] та його адвокат Томищ М.С. не з`явилися, адвокатом Томищ М.С. до суду подано заяву з клопотанням про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують, просять суд позов задовольнити у повному обсязі. В клопотанні сторона позивача просить також взяти до уваги те, що виконавчий напис вчинено поза строками дії договору, який слід брати до уваги виходячи з положень визначених ст. ст.526, 598 ЦК України щодо виконання зобов`язань та припинення таких зобов`язань у разі повного виконання умов такого договору, тобто нотаріус не дотримався умов визначених ст.88 Закону України «Про нотаріат», щодо строків вчинення виконавчих написів. Представник відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. На адресу суду за підписом представника відповідача Наконечної А.В. подано відзив, в якому позовні вимоги відповідач повністю заперечує та просить суд відмовити в задоволенні позову. З боку відповідача було надано належні докази щодо безспірного розміру заборгованості, на підставі яких приватним нотаріусом вчинено виконавчий напис. Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Боднар Ірина Михайлівна, в судове засідання також не з`явився, надіслала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності та надіслала на адресу суду згідно ухвали про витребування доказів, завірені належним чином письмові докази на підставі яких вчинено виконавчий напис. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає, що справу можливо вирішити у відсутності сторін без фіксування судового процесу. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що між позивачем та ПАТ КБ «Приватбанк» був укладений кредитний договір №МКХККХ0480093 від 22.10.2008 року за заявою про отримання кредитної картки на суму 1249,44 грн., терміном дії картки на 12 місяців. За твердженнями позивача, умови які визначали порядок видачі кредитної картки та користування кредитними коштами ним були повністю виконані в межах строку дії карти, всі борги ним повністю погашені. З досліджених в судовому засіданні письмових доказів, що були витребувані від нотаріуса на підставі яких вчинено виконавчий напис від 08.07.2016 року встановлено, що примірник анкети позичальника для видачі кредитної картки на ім`я [PERSON] містить текст з умовами надання кредитних коштів, які не можливо прочитати із-за неякісної роздруківки. Заява з якою банк звертався до приватного нотаріуса по вчинення виконавчого напису датована без вихідного номера від 28.07.2016 року та зареєстрована у нотаріуса за вхідним номером 6159/2-20 від 28.07.2016 року. До заяви банк додавав письмову вимогу про усунення порушень за кредитним договором укладеним з [PERSON] 22.10.2008 року та надав розрахунок заборгованості стверджуючи безспірну наявність заборгованості позичальника перед банком. Однак, такі вимоги надсилалися банком на адресу де [PERSON] фактично не проживав і на квитанції поштового відділення про відправлення рекомендованого листа зазначена дата 22.07.2016 року, але адреси кому відправлене це повідомлення не вказано. При цьому, банк приховав від нотаріуса інформацію про існування спору щодо наявності заборгованості по кредитному договору, яку заперечував [PERSON] оспорюючи попереднє рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Дніпровський банківський Союз" від 20.01.2014 року і нотаріусу про існування спору щодо вказаного розрахунку боргу відомо не було. Вказане рішення третейського суду скасоване ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15.02.2016 року у справі №332/2015 за заявою [PERSON] . Даючи оцінку вимогам позивача, про безпідставність вчиненого виконавчого напису нотаріусом, та доказам на які він посилається мотивуючи свої вимоги, суд виходив з приписів ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», якими визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Зазначені положення кореспондуються із приписами ст.ст. 283, 284, 286 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року (далі Інструкція), згідно яких вчинення виконавчого напису у разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень. Виконавчий напис на іпотечному договорі, що передбачає задоволення вимоги іпотекодержателя за основним зобов`язанням, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами основного зобов`язання, вчиняється нотаріусом за умови подання іпотекодержателем документів, достатніх для встановлення безспірності заборгованості та прострочення виконання зобов`язання. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів. Згідно п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Як вбачається з матеріалів справи, приватний нотаріус Боднар І.М. вчиняючи даний виконавчий напис не перевірила у повному обсязі та не з`ясувала всі необхідних питання про можливість вчинення виконавчого напису. А саме, нотаріусом не враховано те, що стягувач - ПАТ КБ «ПриватБанк», звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано приховав факт існування спору щодо кредитного боргу, що виключало можливість вчинення напису за наявності безспірної заборгованості і чи правильно така заборгованість визначена на підставі договору. При вчиненні виконавчого напису нотаріус взяв до уваги лише розрахунок заборгованості, який наданий стягувачем з відображенням односторонніх арифметичних розрахунків, що не може бути доказом безспірності грошових вимог Банку до боржника. Суд також звертає увагу нате, що на час вчинення нотаріусом виконавчого напису факт безспірності виконання зобов`язання спростовувався наявністю розглянутої Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровськ справи за заявою [PERSON] в результаті якої була постановлена ухвала від 15.02.2016 року про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Дніпровський банківський Союз" від 20.01.2014 року. Таким чином, у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості [PERSON] перед ПАТ КБ «Приватбанк», а також суми штрафних санкцій та процентів, зазначених у написі - є безспірними. При цьому, з матеріалів справи вбачається, що письмова вимога ПАТ КБ «Приватбанк» позивачу вручена не була, жодних підтверджень про її вручення нотаріусу не було надано, що є порушенням ст.283 Інструкції. За таких обставин, суд приходить до висновку, що виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною від 28.07.2016 року реєстр за №6371, про стягнення з позивача на користь банку заборгованості на підстав кредитного договору №МКХККХ0480093 від 22.10.2008 року слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, що в даному випадку становлять 840 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved