Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить: визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 1242 від 21.01.2019 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованість у розмірі сумі 14 949,41 грн. Позовні вимоги мотивовано тим, що 25 травня 2013 року між [PERSON] та АТ «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником якого є АТ «Перший Український Міжнародний Банк» був укладений кредитний договір GP-4538933, відповідно до якого [PERSON] було отримано 14 099,52 гривень (в тому числі на загальні споживчі цілі 11 595,00 гривень; на оплату Договору страхування 2 504,52 гривні. Строк дії Договору 24 місяця. В грудні 2013 року у [PERSON] виникли фінансові труднощі. З цих підстав позивач не зміг виконувати свої зобов`язання та за кредитним договором виникла заборгованість. Останній платіж на виконання умов договору був здійснений 21 липня 2014 року в розмірі 4 000,00 гривень. Цей факт підтверджується квитанцією 00282310580.1 від 21 липня 2014 року. В березні 2019 році на адресу [PERSON] надійшла постанова про відкриття виконавчого провадження №58402298 від 18.02.2019 року. Підставою відкриття виконавчого провадження став виконавчий напис № 1242 від 21.01.2019 року вчинений приватним нотаріусом КМНО Харою О.С. Відповідно до нотаріального напису з позивача стягнуто на користь АТ «ПУМБ» заборгованість в розмірі 14 949,41 гривня. Позивач, вважає, що виконавчий напис №1242 від 21.01.2019 року вчинений ПН КМНО Харою О.С. про стягнення з [PERSON] на користь АТ «ПУМБ» заборгованість в розмірі 14 949,41 гривень вчинений з порушенням норм чинного законодавства та є таким, що не підлягає виконанню. 22 серпня 2019 ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та витребувано у приватного нотаріуса виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольги Леонідівни для ознайомлення матеріали виконавчого провадження № 58402298 від 18.02.2019, відкритого на підставі виконавчого напису № 1242 від 21.01.2019, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою О.С., про стягнення з [PERSON] , [INFO] , іпн [NUMBER] , на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості в розмірі 14 949,41 грн та завірену відповідно до норм чинного законодавства копію виконавчого напису № 1242 від 21.01.2019. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 22 серпня 2019 задоволено заяву представника позивача про забезпечення позову та зупинено стягнення за спірним виконавчим написом. Ухвала суду про відкриття провадження у справі разом із доданими до неї документами були отримані відповідачами та третьою особою, про що свідчать наявні в матеріалах справи зворотні поштові повідомлення. Відзив на позов відповідачем, а також пояснення третіми особами у визначений термін не надано. Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до ст. 275 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У відповідності до ст.ст.174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що 22 травня 2013 року між позивачем та ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» укладено Кредитний договір № GP-4538933 та Договір Страхування (Оферти), за яким банк надав [PERSON] кредит у розмірі 14 099,52. Грошові кошти в сумі 11 595 гривень на споживчі цілі та 2 504,52 гривень на оплату Договору страхування. 21.01.2019 приватним нотаріусом КМНО Харою Н.С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 1242, за яким за кредитним договором № GP-4538933 від 22.05.2013 за період з 15.01.2018 року по 15.01.2019 року звернуто стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Перший Український міжнародний банк», який є правонаступником всіх прав та обов`язків АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ» заборгованості у розмірі 14 479,41 грн, що складається із: простроченої заборгованості за сумою кредиту у розмірі 6 742,19 грн, простроченої заборгованості за комісією у розмірі 2 636,59 грн, простроченої заборгованості за процентами у розмірі 274,15 грн, строкової заборгованості за сумою кредиту у розмірі 0 грн., строкової заборгованості за комісією у розмірі 0 грн., строкової заборгованості за процентами у розмірі 0 грн. та неустойка за порушення зобов`язань по кредиту в розмірі становить 4 826,47 гривень. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача, складає 14 479,41 грн та включає плату за вчинення виконавчого напису у розмірі 500,00 грн, що стягнута із стягувача. Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. від 18.02.2019 на підставі оспорюваного виконавчого напису відкрито виконавче провадження ВП № 58402298. 18 лютого 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Юхименко О.Л. винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди в розмірі 1 497,94 копійки. 06 березня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Юхимено О.Л. у виконавчому провадженні ВП № 58402298 винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] відповідно до якої звернено стягнення на доходи боржника, які він отримує від КЗ «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Дніпропетровської обласної ради» в розмірі 20 відсотків. Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно із ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нормою ст. 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до приписів якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Відповідно до підпункту 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати та бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за поданими стягувачем документами, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. На підтвердження заявлених вимог позивач посилається на те, що кредитний договір та договір страхування був укладений 22 травня 2013 року строк на 24 місяці, тобто дія даних договорів припинилась 22 травня 2015 року, отже вимога про стягнення заборгованості з урахуванням строку позовної давності сплинула 22 травня 2018 року. Отже, при вчинені нотаріального напису, нотаріусом не було враховано строк дії кредитного договору , дата останнього платежу на погашення заборгованості та не були враховані вимоги цивільного кодексу щодо застосування строків позовної давності та їх перебігу. Суд приймає до уваги наведені позивачем доводи, оскільки вони підтверджуються наступними доказами. Приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва на виконання ухвали суду від 22 серпня 2019 року надано копії документів, на підставі яких було вчинено спірний виконавчий напис № 1242 від 21.01.2019. Так, спростовує безспірність заборгованості боржника той факт, що приватним нотаріусом КМНО Харою Н.С. при вчинені виконавчого напису не було враховано строк позовної давності. Так, кредитний договір та договір страхування між [PERSON] та ПАТ «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є АТ «ПУМБ» укладено 22 травня 2013 року строком на 24 місяці, тобто до 22 травня 2015 року. Відповідно, строк позовної давно в три роки закінчився 22 травня 2018 року, однак оспорюваний виконавчий напис був вчинений 21 січня 2019 року, тобто поза межами вказаного строку. Також, стягувачом не було надано розрахунку заборгованості, що виключає можливість встановити з чого складається сума заборгованості та чи були враховані платежі, які боржник здійснив відповідно до наданих копій квитанцій на загальну суму 11 353,00 гривні. Отже, безспірності стягнення не існує. У спростування викладеного будь-яких доказів відповідачем суду не надано. Пунктом 2 Розділу "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються, а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з цим, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно з пунктом 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 "Про судове рішення в адміністративній справі", визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Київський апеляційний адміністративний суд, взявши до уваги зазначений пункт 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 "Про судове рішення в адміністративній справі", дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, з моменту її прийняття. Вказаний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду у справі 910/13233/17 від 29.01.2019. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" № 1172 в редакції від 29.11.2001. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки знайшов своє підтвердження, так як на час вчинення спірного виконавчого напису був відсутній факт безспірності суми заборгованості за кредитним договором, строк позовної давності при вчинені виконавчого напису приватним нотаріусом Харою Н.С. врахований не був, а також, стягувачем не надано детального розрахунку заборгованості з якого можна було б встановити, що банком враховані платежі, які були внесені позивачем на рахунок погашення заборгованості в розмірі 11 3553,00 гривні. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За загальним правилом судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України). З огляду на викладене, з відповідача ПАТ «Перший український міжнародний банк» на користь позивача підлягає стягненню сплачений останньою судовий збір в дохід держави у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved