Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-08 00:00:00

В червні 2019 року позивач [PERSON] звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до Київської міської ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Житлово - будівельний кооператив «Алмаз 5» про визнання права власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті його матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме квартиру [ADDRESS] . [PERSON] була членом житлово-будівельного кооперативу «Алмаз - 5» та набула право власності на вказану квартиру шляхом сплати 01.01.1992 пайового внеску в повному розмірі у сумі 8 000 карбованців, що підтверджується Довідкою №019, виданою 07.05.2019 Житлово-будівельним кооперативом «Алмаз 5». За життя померла [PERSON] право власності на квартиру не зареєструвала, свідоцтво про право власності на житло не отримала. Позивач є єдиним спадкоємцем першої черги та прийняв спадщину у встановленому законом порядку. В подальшому, з метою оформлення своїх спадкових прав, позивач звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Заган М. А. із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Заган М. А. відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, про що винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 37/02-14 від 13.05.2019, в зв`язку з ненаданням правовстановлюючих документів на спадкове майно. Ухвалою від 19.06.2019 відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, учасникам справи надано строк для подання заяв по суті справи і письмових пояснень, витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Заган М. А. належним чином завірену копію спадкової справи [PERSON] , яка згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 05.12.2002 померла [INFO] (а.с.52-53). На адресу суду від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Заган М. А. надійшла завірена копія спадкової справи № 63399378 відносно майна [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.60-95). Ухвалою суду від 16.07.2019 підготовче провадження було закрито та призначено справу до розгляду по суті (а.с.102-103). У судовому засіданні 09.09.2019 представник позивача позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити у повному обсязі з підстав, викладених у ньому. Представники відповідача та третьої особи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.Відповідач надав відзив на позовну заяву (а.с.108-110). Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, своїм процесуальним правом на подання пояснень не скористалась, у встановлений судом строк пояснення не надала. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Суд встановив, що [INFO] померла [PERSON] , про що відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві зроблено відповідний актовий запис за № 1162 та 05 грудня 2002 року повторно видано Свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с.8). Позивач [PERSON] є сином померлої, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 28 серпня 1986 року Відділом запису актів цивільного стану Ленінського районного виконавчого комітету м. Києва (а.с.12). Також померла мала сина - [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим 24.10.2018 Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у місті Києві (а.с.14). [PERSON] на час смерті ( [INFO] ) проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , разом зі своїм сином [PERSON] , що підтверджується довідкою № 761, виданою 10.07.2009 Житлово-будівельним кооперативом «Алмаз-5», Довідкою про реєстрацію місця проживання особи № 35855361 від 19.12.2018, виданою Відділом з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, та Витягом з Реєстру територіальної громади міста Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] за № 35855422 від 19.12.2018 (а.с.46, 86, 87, 88). Квартира [ADDRESS] розташована на 7 поверсі 9-типоверхового будинку і складається з 2-х кімнат, житловою площею 28,8 кв.м., загальною площею 50,2 кв.м., що підтверджується технічним паспортом на квартиру, виготовленим ТОВ «Регіональна інвестиційно-консалтингова компанія» (а.с.69-72). Як вбачається з Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № [NUMBER] від 27.11.2018 померла [PERSON] перебувала з 20 вересня 1975 року у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Шлюб розірвано 17 січня 1991 року, про що зроблено актовий запис про розірвання шлюбу № 105 від 17.01.1991р. (а.с.79-82). 27 листопада 2018 року за заявою позивача [PERSON] приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заган Мариною Анатоліївною заведена спадкова справа за № 63390378 у Спадковому реєстрі після [PERSON] , померлої [INFO] , що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 54242387 від 27.11.2018р. (а.с.21). [PERSON] була членом Житлово-будівельного кооперативу «Алмаз - 5» та 01.01.1992р. сплатила пайовий внесок за квартиру [ADDRESS] в повному обсязі у сумі 8 000 (вісім тисяч) карбованців, що підтверджується Довідкою № 019, виданою 07.05.2019 Житлово-будівельним кооперативом «Алмаз - 5» (а.с.14). Право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] не зареєстровано, що підтверджується Інформаційною довідкою КВ-2019 № 6020, виданою 18.02.2019 Комунальним підприємством Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» (а.с.36). 13 травня 2019 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Заган М. А. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] (а.с.92). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій № 37/02-14 від 13.05.2019 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Заган М. А. відмовила у видачі свідоцтва через ненадання правовстановлюючих документів на квартиру (а.с.93). Спадкові відносини в Україні регулюються Цивільним кодексом України 2003 року (ЦК України), законами України "Про нотаріат", "Про міжнародне приватне право", іншими законами та підзаконними нормативними актами, як нормами матеріального та процесуального права. Відповідно до п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Проте, правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР. При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР (абз. 15, 16 п. 1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»). Отже, оскільки спадкодавець [PERSON] померла і відповідно спадщина відкрилась [INFO] , тобто, до 01 липня 2003 року , то до спірних правовідносин належить застосовувати вимоги ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Відповідно до ст. 527 ЦК УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дій повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Спадкоємець - син [PERSON] разом з матір`ю не проживав, квартирою до користувався, тобто фактично не вступив в управління та володіння спадковим майном, заяву про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори чи приватного нотаріуса не подавав, а тому спадщину у встановленому законом порядку після смерті своєї матері - [PERSON] не прийняв. Позивач на день відкриття спадщини ( [INFO] ) проживав та був зареєстрований разом зі своєю матір`ю [PERSON] (спадкодавцем) за адресою: [ADDRESS] , по даний час користується вищезазначеною квартирою, а отже фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Правовий режим спадкового майна, а також порядок та підстави набуття права власності на квартиру в житлово-будівельному кооперативі, належність правовстановлюючих документів на час відкриття спадщини визначались ЦК УРСР та Законом України «Про власність». Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про власність» (в редакції, чинній на 01.01.1992) член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі смерті члена житлово-будівельного, садівницького товариства, якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, але свідоцтво про право власності не отримав, квартира в житлово-будівельному кооперативі та житловий будинок у садівницькому товаристві входять до складу спадщини. Згідно з п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди. Померла [PERSON] на момент смерті була членом Житлово-будівельного кооперативу «Алмаз - 5» та повністю внесла пайовий внесок за квартиру [ADDRESS] , а тому вона набула право власності на вказану квартиру незалежно від наявності чи відсутності державної реєстрації такого права, і така квартира входить до складу спадщини. Порядок та підстави видачі свідоцтва про право на спадщину регулюються законодавством, що діє на момент його видачі, а саме ЦК України, Законом України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 (далі - Порядок № 296/5). Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину може одержати свідоцтво про право на спадщину. Частиною 3 ст. 1296 ЦК України передбачено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Вимогами частин 6-8 статті 67 Закону України "Про нотаріат" визначено, що свідоцтво про право на спадщину на майно видається спадкоємцям на підставі правовстановлюючих документів. Відповідно до пп. 4.12, п. 4 Глави 10 розділу II Порядку № 296/5 свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7 свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За приписам ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо не право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, яким засвідчує його право власності. Як вказано в п. 37 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності на інших речових прав», з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Зважаючи на те, що позивач спадщину після померлої [PERSON] прийняв у встановленому законом порядку, остання була членом житлово-будівельного кооперативу та в повному обсязі сплатила пайовий внесок за квартиру, а тому набула право власності на неї, нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, суд вважає, що позов є законним та обґрунтованим, а отже підлягає задоволенню.

Outcome: approved