Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів нанеповнолітню дитину та утримання дружини, мотивуючи свої вимоги тим, що вона з відповідачем перебувала в зереєстрованому шлюбі з 14.11.1993. За період перебування їх у шлюбі, [INFO] у них народився син [PERSON] . Після народження дитини, відповідач покинув її з хворою дитиною і 11.12.2007 шлюб між ними було розірвано. Однак приблизно через півроку вони знову почали жити разом однією сім`єю в цивільному шлюбі. 26.07.2018 вона з відповідачем зареєструвала шлюб вдруге. На сьогоднішній день відповідач ухиляється від утримання сина, матеріальної допомоги добровільно не надає і не бере участі у його вихованні. Син Руслан проживає з позивачем та перебуває на її повному утриманні. Він є особою з інвалідністю дитинства, хворіє на дитячий церебральний параліч та потребує домашнього догляду. Дитина навчається за індивідуальною програмою (на дому), потребує регулярних масажів та інших профілактично-лікувальних заходів, які необхідні для його життя. Позивач не має змоги працювати, оскільки здійснює постійний догляд за сином. Відповідач останнім часом став зловживати алкогольними напоями, агресивно себе поводити по відношенню до позивача. Був випадок побиття позивача, однак від госпіталізації вона відмовилась, оскільки не могла залишити сина самого. Дані обставини змусили позивача переїхати жити до матері. Позивачу важко, і фізично, і морально забезпечити сину повноцінне життя, дбати про його здоров`я, фізичний, духовний, інтелектуальний, культурний соціальний та моральний розвиток. Вона не працює, отримує державну соціальну допомогу в сумі 3074 грн. в місяць, інших доходів не має. Відповідач офіційно працює в комунальному підприємстві "Шпиків", отримує допомогу від держави, оскільки хворіє на гіпертонію - це третя робоча група інвалідності. Однак він працює, гарно харчується і знаходить кошти на алкогольні напої. Також він інших дітей не має, аліменти на утримання інших осіб не сплачує, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Позивач вказує, що відповідач, крім того, що ухиляється від утримання дитини, також ухиляється від її утримання, чим порушує норми закону, якими встановлено, що дружина з якою проживає дитина з інвалідністю має право на утримання від чоловіка. Вказані обставини змусили позивача звернутися до суду з даним позовом, у якому просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду та на своє утримання в розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу). Позивач у судове засідання не з`явилася. В минулому судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Представник позивача у судовому засіданні уточнила позовні вимоги в частині стягнення аліментів на дитину і просила їх стягувати у розмірі 1/4 частки зі всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також уточнила позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання позивача, і просила їх стягувати до повноліття дитини. Зазначила, що хоч відповідач і має групу інвалідності, однак ця група інвалідності дає можливість йому працювати. Наявність інвалідності у відповідача фактично не вплаває на його фізичний стан, він працює, отримує доходи, має нерухомість. Нещодавно відповідач дав позивачу 5000 грн., можливо це пов`язано з тим, що позивач звернулась до суду з даним позовом. Однак позивач, бажаючи стягувати аліменти, тим самим бажає отримувати стабільно кошти на своє утримання та на утримання сина. Просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, в частині стягнення аліментів на дитину визнав, в частині стягнення аліментів на дружину - ні. Суду пояснив, що він також є особою з інвалідністю, потребує коштів на лікування, має кредит, який потрібно виплачувати, хворіє на цукровий діабет, отримує мінімальну заробітну плату. В даний час матеріально не допомагає, бо не має можливості, але з дитиною намагається проводити час. Були випадки коли він залишався з дитиною в той час коли позивач їздила в лікарню, чи відлучалась у інших необхідних справах. Представник відповідача в судовому засіданні підтримав позицію відповідача щодо часткового визнання останнім позовних вимог та зазначив, що відповідно до ч. 1 ст. 88 СК України, на яку також посилається і позивач у позовній заяві, аліменти на дружину стягуються за умови якщо другий з подружжя може надавати таку допомогу. Відповідач отримує заробітну плату, яка в середньому складає 3800 грн, і якщо з його зарплати буде утримано 1/4 аліментів, у нього дохід залишиться не набагато більший ніж мінімальний прожитковий мінімум. Крім того, відповідач сам є особою з інвалідністю третьої групи і йому потрібно турбуватися про своє здоров`я, щоб в подальшому він міг сплачувати аліменти на утримання дитини. Суд, заслухавши сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 14.11.1993 по 11.12.2007, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 7) та копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 26.07.2018 (а.с. 8). За період перебування їх у шлюбі, [INFO] у них народився син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20.08.2003 (а.с. 10). 26.07.2018 сторони знову зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 9). Відповідно до довідки Шпиківської селищної ради Тульчинського району Вінницької області №489 від 19.04.2019 (а.с. 12), син [PERSON] , [INFO] , проживає з матір`ю - позивачем [PERSON] , та перебуває на її утриманні (а.с. 12). Відповідно до копії посвідчення серії [NUMBER] , виданого Управлінням праці та соціального захисту населення Тульчинської райдержадміністрації 02.01.2013 (а.с. 13), позивачу [PERSON] надано державну соціальну допомогу на дитину [PERSON] , [INFO] , що є дитиною з інвалідністю дитинства, до досягнення ним 18 років. Згідно копії висновку педіатричного ЛКК №9 від 03.03.2016 (а.с. 14), [PERSON] , [INFO] , має діагноз: дитячий церебральний параліч з відсутністю самостійної ходи та нейротрофічним розладом IV рівень рухових порушень, системні мовленеві порушення, обомовлені психічним недорозвитком, псевдобульборна дизартрія, легка розумова відсталість. Рішенням облЛКК надано державну соціальну допомогу терміном п`ять років. Відповідно до медичного висновку Тульчинської ЦРЛ від 03.03.2016 (а.с. 15), [PERSON] , [INFO] , має захворювання: дитячий церебральний параліч з відсутністю самостійної ходи та нейротрофічним розладом IV рівня рухових порушень, системні мовленеві порушення, обомовлені психічним недорозвитком, псевдобульборна дизартрія, легка розумова відсталість. Також відповідно до наданої представником позивача копії відповіді КЗ "Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. академіка О.І. Ющенка" №2013422 від 12.07.2019 на адвокатський запит, даний заклад роз`яснює, що категорія дитини з інвалідністю підгрупи А означає високу міру втрати здоров`я, надзвичайну залежність від постійного стороннього догляду і нездатність до самообслуговування. Згідно копії довідки до акту огляду МСЕК серії 12ААБ №085887 (а.с. 41), відповідач [PERSON] має третю групу інвалідності загального захворювання. Інвалідність встановлена до 01.03.2020. Копія пенсійного посвідчення серії [NUMBER] , виданого ПФУ 09.04.2019, також підтверджує, що відповідач отримує пенсію по інвалідності загального захворювання. Згідно довідки про доходи КП "Шпиків" від 05.07.2019 (а.с. 37), відповідач [PERSON] працює на даному підприємстві на посаді контролера. За період з 01.01.2019 по 30.06.2019 його заробітна плата становила 283300 грн. (нараховано), 22805,94 грн. (отримано). Згідно довідки Головного управління ПФУ у Вінницькій області Тульчинського відділу обслуговування громадян №99/02-22-19 від 05.07.2019 (а.с. 38), відповідач [PERSON] знаходиться на обліку в Головному управлінні ПФУ у Вінницькій області і отримує пенсію по інвалідності в розмірі 1497 грн. - січень-лютий 2019 року та травень-червень 2019 року, 2702 грн. - березень-квітень 2019 року. Всього за шість місяців 11392,17 грн. Відповідно до довідки-характеристики Шпиківської селищної ради Тульчинського району Вінницької області №497/02-14 від 05.07.2019 (а.с. 39), відповідач [PERSON] на обліку осіб вживаючих алкоголь та наркотичні речовини не перебуває, не судимий, є депутатом Шпиківської селищної ради, головою ОСН "Шпиківський селищний комітет" та членом інших організацій. Згідно характеристики КП "Шпиків" від 05.07.2019 (а.с. 40), відповідач [PERSON] характеризується позитивно. Копію відповіді Комунальної установи "Територіальне медичне об`єднання "Вінницький обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф", на адвокатський запит щодо того, що позивачу [PERSON] було викликано екстрену медичну допомогу, а також копію карти виїзду швидкої медичної допомоги (а.с. 26), суд до уваги не бере, оскільки дані документи не стосуються предмету спору. Вирішуючи позов в частині стягнення аліментів на дитину, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою ( ч. 3 ст. 51 Конституції України ). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ ( 78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 та 3 ст. 181 СК України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п.17 постанови Пленуму ВСУ № 15.05.2006 № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення в Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого та рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком дитини, яка проживає з матір`ю - позивачем у справі та знаходиться на її повному утриманні, тому суд вважає, що з нього підлягають стягненню аліменти на користь позивача. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує інтереси дитини, стан її здоров`я, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, як платника аліментів, бере до уваги те, що позовні вимоги позивача щодо стягнення аліментів на дитину не суперечать закону, а також враховує визнання відповідачем позову в цій частині. З урахуванням даних обставин, суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти у розмірі - 1/4 частки зі всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, як про те просить позивач. Вирішуючи позов в частині стягнення аліментів на користь позивача, як одного з подружжя, з ким проживає дитина з інвалідністю, суд виходить з наступного. Відповідно до положень ст. 88 СК України, якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина з інвалідністю, визначається за рішенням суду відповідно до частини першої статті 80 цього Кодексу, без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина. Відповідно до ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. З аналізу наведених законодавчих норм, слідує висновок, що при розгляді справ даної категорії, суду слід враховувати наявність шлюбу між сторонами, факту проживання з одним з подружжя дитини з інвалідністю, яка не може обходитись без постійного стороннього догляду, опікування цим з подружжя дитиною та наявність можливості у другого з подружжя надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі (а.с. 9), з позивачем проживає їх спільний з відповідачем син [PERSON] , [INFO] (а.с. 12), який є дитиною з інвалідністю з дитинства, хворіє на дитячий церебральний параліч з відсутністю самостійної ходи та розладом рухових порушень (а.с. 14-15), а отже є таким, що не може обходитись без постійного стороннього догляду. Проживаючи разом з сином, позивач здійснює опіку над ним, що підтверджується її показами, наданими в судовому засіданні та фактично визнається самим відповідачем. Те, що відповідач намагався проводити час з дитиною та випадки, що він залишався з нею на деякий час, не свідчать про здійснення ним постійного догляду чи опікування над дитиною. Ці обставини свідчать лише про виконання ним своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини. Також суд, вирішуючи позов в цій частині, враховує, що відповідач є особою з інвалідністю третьої групи загального захворювання (а.с. 41). Він отримує пенсію по інвалідності в середньому розмірі 1898,69 грн. ((1497 грн. + 1497 грн. + 2702,09 грн. + 2702,08 грн. + 1497,00 грн. + 1497,00 грн.) : 6 місяців), працює, отримує заробітну плату середній розмір якої становить 3800,99 грн. ((3154,73 грн. + 4003,26 грн. + 3984,72 грн. + 4003,26 грн. + 3978,71 грн. + 3681,26 грн.) : 6 місяців). Отже, його середньомісячний дохід становить 5699,68 грн. (3800,99 грн. + 1898,69 грн.). З даного доходу відповідача, відповідно до даного рішення, мають утримуватись аліменти у розмірі 1/4 частини його доходу, що становить 1424,92 грн. (5699,68 грн. : 4) і залишок його доходу становитиме 4274,76 грн. (5699,68 грн. - 1424,92 грн.). Разом з тим, суд у даному випадку також враховує стан здоров`я відповідача, наявність у нього інвалідності, що в свою чергу, потребує підтримання стану здоров`я на належному рівні, періодичного лікування тощо, що є очевидним і беззаперечним фактом, і відповідно потребує також матеріальних затрат. Враховуючи вищевикладені обставини, виходячи із принципів розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання дружини, з якою проживає дитина з інвалідністю, у розмірі 1/8 частини його заробітку (доходу). Беручи до уваги вищенаведені розрахунки, 1/8 частина доходу відповідача буде становити в середньому 712,46 грн. (5699,68 грн. : 8), а залишок його місячного доходу становитиме в середньому 3562,30 грн. (5699,68 грн. - 1424,92 грн. - 712,46 грн.). Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог позивача в заявлених нею межах та про існування правових підстав для їх часткового задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 79, ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Оскільки позивач звернулася до суду з даним позовом 23.04.2019, тому, відповідно з цієї дати суд присуджує аліменти. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Таким чином, враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 1536,80 грн., оскільки позивачем пред`явлено дві позовні вимоги (768,40 грн. + 768,40 грн.). На підставі викладеного,

Outcome: partial