Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-30 00:00:00

В листопаді 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про зміну прізвища дитини. В обґрунтування заявлених позовних вимог вказала, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було розірвано 03.10.2017 року і відновлено позивачці її дошлюбне прізвище "Компанієць". Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею. У звязку зі зміною її прізвища, вона бажає, щоб дочка носила спільне з нею прізвище, аби дана обставина не призводила до непорозумінь та відповідних труднощів у спілкуванні з оточуючими людьми, та позбавити дитину в майбутньому відчуття "неповноцінності", адже вважає, що відмінність у прізвища буде негативно впливати на емоційний стан доньки. Відповідач вирішити це питання в добровільному порядку відмовився. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив суду не надав. Представник третьої особи надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, заперечень по даній справі немає. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін в порядку заочного розгляду, оскільки у відповідності до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання (зворотні повідомлення наявні в матеріалах справи), відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи, а також у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що 04 грудня 2015 року народилася [PERSON], батьками якої є: батько - [PERSON], мати - [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії І-ФП №241093, актовий запис №2649. Рішенням (заочне) Центрального районного суду м. Миколаєва від 03 жовтня 2017 р. розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Після розірвання шлюбу відновлено [PERSON] її дошлюбне прізвище «Компанієць». Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 14 вересня 2016 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку(доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 11 липня 2016 року і до досягнення нею повноліття. Відповідно до відомостей КНП ММР "Центр первинної медико-санітарної допомоги №4" від 24.09.2018 р., мати дитини [PERSON], [PERSON], відповідально відноситься до виконання рекомендацій медичних працівників, в разі захворювання дитини ретельно виконує призначення лікаря та необхідні обстеження, вчасно приводить доньку на повторні огляди. Дитині проведені всі щеплення за віком. Участі батька [PERSON] в медичному догляді за донькою [PERSON], за період спостереження на нею представниками нашого закладу не зафіксовано. Згідно довідки-характеристики ДОМ Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області, [PERSON] характеризується з позитивної сторони, громадський порядок не порушує, веде нормальний образ життя. З підозрілими особами зв'язок не підтримує. Скарг та заяв від сусідів у відношенні громадянина [PERSON] не надходило. До адміністративної відповідальністю в 2017 році не притягувались. Відповідно до Акту від 06.09.2018 р., посвідченого ЖЕК-4 "Бриз" , за адресою: м. Миколаїв, вул. Рубіжна,40, проживає [PERSON] з донькою [PERSON] [PERSON] останній раз відвідував доньку в квітні 2016 р. Більше до доньки не приходив, намір побачити або провести з дитиною час не проявляв. Донька проживає з матір'ю і знаходиться повністю на її утриманні. Згідно Довідки Управління освіти від 27.11.2017 р., [PERSON] працює на посаді соціального педагога Миколаївської вечірньої школи №5 з 10.09.2014 року (наказ №1305-к від 08.09.2017). Стаття 141 СК України\~передбачає, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною пятою\~статті 157 цього Кодексу. Згідно\~ст.150 СК України\~батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до абз. 2 ч. 1\~ст. 28 ЦК України\~ім'я фізичної особи, яка є громадянином України, складається із прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить. Відповідно до ст. З Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ (далі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 8 ЗУ "Про охорону дитинства", передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з частинами першою, другою статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року №789 ХІІ (78912) та набула чинності для України 27.09.1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтею 145 СК України визначено, що прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. Батьки, які мають різні прізвища, можуть присвоїти дитині подвійне прізвище, утворене шляхом з'єднання їхніх прізвищ. Спір між батьками щодо прізвища дитини може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Згідно з ч. 5 ст.148 СК України у разі зміни прізвища обома батьками змінюється прізвище дитини, яка не досягла семи років. У разі зміни прізвища обома батьками прізвище дитини, яка досягла семи років, змінюється за її згодою. У разі зміни прізвища одного з батьків прізвище дитини може бути змінене за згодою обох батьків та за згодою дитини, яка досягла семи років. За заявою батьків або одного з них, якщо другий помер, оголошений померлим, визнаний недієздатним або безвісно відсутнім, дитині, яка не досягла чотирнадцяти років та якій при реєстрації народження присвоєне прізвище одного з батьків, може бути змінено прізвище на прізвище другого з батьків. У разі заперечення одним із батьків щодо зміни прізвища дитини спір між ними щодо такої зміни може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору беруться до уваги виконання батьками своїх обов'язків щодо дитини, а також інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища інтересам дитини. Згідно ч. З ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001р. №2402-111, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Приймаючи до уваги малолітній вік дитини, вікові особливості її психоемоційного розвитку, те, що дитина проживає з матір'ю, яка забезпечує належні умови проживання, виховання та розвиток дитини, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги. При цьому суд враховує, що зміна прізвища дитини не є підставою, яка робить неможливим спілкування відповідача з дитиною, його участь у її вихованні та утриманні та не позбавляє його жодних батьківських прав по відношенню до дитини. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати, які складаються з судового збору, сплаченого при подачі позову, підлягають стягненню на користь позивача. На підставі наведеного,

Outcome: approved