Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Видиборської сільської ради Черняхівського району про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після смерті своєї тітки [PERSON] . В позові позивач зазначає, що тітка [PERSON] за життя набула право на земельну частку (пай) члена колективного сільськогосподарського підприємства "Дружба" Видиборської сільської ради Черняхівського району Житомирської області, однак, не встигла отримати правовстановлюючий документ (сертифікат), в зв"язку із смертю. [INFO] в с.Видибор , Черняхівського району Житомирської області [PERSON] померла та після її смерті відкрилась спадщина до складу якої увійшло право на земельну частку (пай). Позивач прийняв спадщину після смерті тітки шляхом вступу в управління та володіння майном померлої. Інших спадкоємців чи осіб, які б мали право на обов"язкову частку у спадщині не має. З метою оформлення спадщини, позивач звернувся до нотаріуса, однак, отримав відмову в отриманні свідоцтва про право на спадщину, через відсутність правовстановлюючого документу на земельну частку (пай) - сертифіката про право на земельну частку (пай). На підставі викладеного, позивач просить визнати за ним право на земельну частку (пай) розміром 2,65 в умовних кадастрових гектарах, без визначення цієї частки в натурі із земель колишнього Колективного сільськогосподарського підприємства "Дружба" Видиборської сільської ради Черняхівського району Житомирської області в порядку спадкування за законом після смерті тітки [PERSON] . Позивач в підготовче судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій просив справу розглядати без його участі, позов підтримав. Представник Видиборської сільської ради Черняхівського району, Житомирської області, в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив справу розглядати без участі представника сільської ради, згідно вимог чинного законодавства України. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 30.06.1997року Видиборською сільською Радою Черняхівського району Житомирської області, [PERSON] померла [INFO] в с.Видибор, Черняхівського району Житомирської області , актовий запис за №24 (а.с. 5). Згідно довідки виданої Видиборською сільською радою за №1031 від 06.12.2018року [PERSON] до дня смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.11). Рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 20.03.2019року встановлено факт родинних відносин між матір"ю позивача [PERSON] та [PERSON] (а.с.15). Згідно довідки виданої Видиборською сільською радою за №1030 від 06.12.2018 року позивач [PERSON] фактично прийняв спадщину шляхом вступу в управління та володіння майном померлої [PERSON] (а.с.12). Однак, постановою держаного нотаріуса Черняхівської державної нотаріальної контори 02.05.2019 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] в зв"язу із тим, що [PERSON] не був поданий правовстановлюючий документ про право на земельну частку (пай) (а.с.7). З листа виданого Відділом у Черняхівському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області за №10 від 25.02.2019 року (а.с.16) вбачається, що [PERSON] відповідно до розпорядження голови Черняхівської районної державної адміністрації №30 від 08.02.2000року була включена у списки членів реформованого КСП "Дружба", що мали право на земельну частку (пай) розміром 2,65 в умовних кадастрових гектарах, але сертифікат на право на земельну частку (пай) не отримала в зв"язку із смертю . Указом Президента України від 08 серпня 1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» визначено, що право на земельний пай мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами цього підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Відповідно до частини 3 Указу Президента України № 666/94 від 10.11.1994 року «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва», право на земельну частку (пай) є об`єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Кожному члену підприємства, кооперативу, товариства видається сертифікат на право приватної власності на земельну частку (пай) із зазначенням у ньому розміру частки (паю) в умовних кадастрових гектарах, а також у вартісному вираженні. Частиною 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Згідно абзацу 2 п.1 Перехідних положень Земельного Кодексу України від 25 жовтня 2001 року рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. Відповідно до пунктів 16, 17 Перехідних положень Земельного Кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними прав вимоги на відведення земельної частки (пай) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] , за життя, правомірно набула право на земельну частку (пай) розміром 2,65 в умовних кадастрових гектарах, як член Колективного сільськогосподарського підприємства "Дружба" Видиборської сільської ради Черняхівського району Житомирської області. А тому, право на земельну частку (пай) Колективного сільськогосподарського підприємства "Дружба" Видиборської сільської ради Черняхівського району увійшло до складу її спадщини. Враховуючи те, що [PERSON] померла в 1997 році спірних правовідносини регулюються положеннями Цивільного кодексу Української РСР в редакції 1963 року. Згідно з ст.549 ЦК УРСР 1963 р. визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.529 ЦК УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Таким чином, позивач як племінник померлої тітки не входить до кола спадкоємців після її смерті. Разом з тим, за приписами п.5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Як вбачається з матеріалів справи, спадкоємців першої, другої, третьої та четвертої черги спадкодавець [PERSON] не має. Заповіту за життя вона також не залишила. А відтак, спадщина після смерті [PERSON] , відповідно до положень Цивільного кодексу Української РСР (1963 року), який діяв на момент її відкриття, не прийнята ніким із спадкоємців. Згідно ст. 1265 ЦК України, [PERSON] , як племінник [PERSON] , є спадкоємцем п`ятої черги за законом, та, відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України прийняв спадщину після її смерті шляхом вступу в управління та володіння майном померлої. З огляду на викладене, суд вважає вимоги позивача законними та обгрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved