Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання нечинним п. 4 розпорядження голови Чигиринської районної державної адміністрації «Про затвердження остаточного розміру і вартості земельної частки (паю) і видачі державних актів на право власності на земельну ділянку власникам земельних часток (паїв) Вершацької сільської ради» від 28.10.2005 року № 250. В обгрунтування позову зазначає, що згідно із технічною документацією із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки громадян на території Вершацької сільської ради Чигиринського району, кількість громадян, що мають право на земельну частку (пай) становить 588 осіб. Протоколом загальних зборів від 08.11.2004 року № 1 визначено, що сільськогосподарські угіддя загальною рлощею 475,74 га визначено як такі, що використовуються як інші угіддя та які є малопродуктивними, тому їх запропоновано передати до земель запасу. Розпорядженням Чигиринської РДА № 150 від 14.07.2005 року вказаний протокол затверджено. В подальшому розпорядженням Чигиринської РДА № 250 від 28.10.2005 р. визначено розмір паю по сільскій раді та передано вже 361,59 га до земель запасу. Внаслідок прийняття оскаржуваного розпорядження землі, що підлягають паюванню, безпідставно фактично було вилучено із земель колективної (тобто приватної) власності та переведено до земель запасу державної власності. Позивач вважає, що оскаржуване розпорядження є незаконними у зв'язку з перевищенням Чигиринською районною державною адміністрацією наданих законом повноважень з питань припинення прав власності на земельну ділянку і таким, що порушує гарантоване статтею 41 Конституції України право власності позивача на землю. Позивач має право на виділення в натурі (на місцевості) додаткового паю за рахунок земель колишньої колективної власності разом із іншими працівниками колишнього КСП. Виходячи з цього, позивач не може реалізувати своє право через формулювання п. 4 розпорядження Чигиринської РДА № 250 від 28.10.2005 року. Так, згідно державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER] від 14.11.2005 позивачу виділено пай у розмірі 3,4100 га. В той же час враховуючи, що згідно вищенаведеного розпорядження із земель спільної часткової власності до земель запасу передано 361,59 га та враховуючи, що кількість пайовиків становила 588 осіб, він міг претендувати на додатковий пай у розмірі 0,6149 га (361,59 га/588 = 0,6149 га), а тому вважає порушеним своє право власності та змушений звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, пояснивши, що внаслідок незаконного розпорядження відповідача, а саме п. 4 даного розпорядження, позивач [PERSON] позбавлений можливості отримати додатковий земельний пайна території Вершацької сільської ради Чигиринського району. Він вважає, що передача до земель запасу земель спільної часткової власності загальною площею 361,59 га, з яких 153,39 га малопродуктивної ріллі, 52,0 га жатей та 156,2 га пасовищ є незаконним, порушує вимоги ст. 41 Конститутції України та порушує право власності позивача, у зв"язку з чим просить позов задовольнити в повному обсязі. Представники відповідача у судовому засіданні проти позову не заперечували, пояснивши, що позивач дійсно має право на додаткову земельну частку (пай). У судовому засіданні представник третьої особи - відділу у Чигиринському районі Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області позов не визнала за його безпідставністю, надавши суду письмове пояснення. Представник третьої особи - Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області позов також не визнала, оскільки вважає його необгрунтованим та зазначила, що розпорядження Чигиринської РДА відповідає вимогам чинного законодавства і будь-яких порушень закону з боку посадових осіб під час його прийняття не було. Вислухавши сторони, учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно до положень ч.ч. 2-4 ст. 10 ЦПК України, яка закріплює зміст принципу змагальності цивільного судочинства, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 13 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" до відання місцевих державних адміністрацій у межах і формах, визначених Конституцією і законами України, належить, зокрема, вирішення питань щодо використання землі, природних ресурсів, охорони довкілля. Як встановлено судом, відповідно до розпорядження голови Чигиринської районної державної адміністрації «Про затвердження остаточного розміру і вартості земельної частки (паю) і видачі державних актів на право власності на земельну ділянку власникам земельних часток (паїв) Вершацької сільської ради» від 28.10.2005 року № 250, 1) затверджено розмір земельної частки (паю) в адміністративних межах Вершацької сільської ради (с. Тарасо-Григорівка) в розмірі 3,29 га умовних кадастрових гектарах, в тому числі: ріллі - 3,29 га, загальною вартістю 12712 грн., 2) затверджено зменшення площ орних земель загальною площею 153,39 га, що підлягають паюванню, у зв"язку із неможливістю їх подальшого використання (малопродуктивні схилові землі), 3) затверджено протокол комісії по розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) від 29.09.2005 року № 1 та передано в приватну власність громадян земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в розмірах та по ділянках згідно з додатком до протоколу комісії, 4) передано до земель запасу землі спільної часткової власності загальною площею 361,59 га, з них 153,39 га малопродуктивної ріллі, 52,0 га жатей та 156,2 га пасовищ, 5) дозволено ДП "Черкаський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" виготовити державні акти на право власності на земельну ділянку власникам земельних часток (паїв). Разом з тим, в судовому засіданні було встановлено, що на підставі розпорядження голови Чигиринської районної державної адміністрації № 375 від 20.12.2016 року до оскаржуваного пункту розпорядження № 250 було внесено зміни та викладено його у наступній редакції: "4. Земельні ділянки загальною площею 361,59 га, з них 153,39 га ріллі, 156,2 га пасовищ та 52,0 га сіножатей віднести до нерозподілених (невитребуваних) земельних ділянок в адміністративних межах Вершацької сільської ради за межами сіл Тарасо-Григорівка і Вершаці". Тобто, вищезазначені земельні ділянки спільної часткової власності загальною площею 361,59 га віднесено не до земель запасу, а до нерозподілених (невитребуваних) земельних ділянок, порядок використання яких передбачено ст. 13 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", де, зокрема зазначено, що нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участь у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі, у разі якщо відоме їх місцезнаходження. Частиною 1 ст. 1 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" визначено, що право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Положення ст. 5 цього ж закону передбачають, що сільські, селищні, міські ради та районні державні адміністрації в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості): розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок і видачі документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку; приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості); уточняють списки осіб, які мають право на земельну частку (пай); розглядають та погоджують проекти землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв); організовують проведення розподілу земельних ділянок між особами, які мають право на виділення їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), в порядку, визначеному цим Законом; причому сільські, селищні, міські ради приймають рішення щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) у межах населених пунктів, а районні державні адміністрації - за межами населених пунктів. Порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам на час винесення оскаржуваного розпорядження визначався Указом Президента України № 720/95 від 08.08.1995 року. Статтею 9 вищевказаного закону також визначено, що розподіл земельних ділянок у межах одного сільськогосподарського підприємства між власниками земельних часток (паїв), які подали заяви про виділення належних їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), проводиться відповідною сільською, селищною, міською радою чи районною державною адміністрацією за місцем розташування земельних ділянок на зборах власників земельних часток (паїв) згідно з проектом землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства проводиться за згодою не менш як двох третин власників земельних часток (паїв), а за її відсутності - шляхом жеребкування. Результат розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства оформляється відповідним протоколом, що підписується власниками земельних часток (паїв), які взяли участь у їх розподілі. До протоколу про розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) додаються проект землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв), список осіб, які взяли участь у їх розподілі. Протокол про розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою чи районною державною адміністрацією і є підставою для прийняття рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) та видачі державних актів на право власності на земельну ділянку власникам земельних часток (паїв). Так, як встановлено судом та не заперечується сторонами, розпорядження Чигиринської РДА № 250 від 28.10.2005 року прийнято на підставі технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки громадян на території Вершацької сільської ради Чигиринського району та протоколу № 1 загальних зборів пайовиків від 08.11.2004 року, затвердженого розпорядженням Чигиринської РДА № 150 від 14.07.2005 року. Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Судячи з наданого [PERSON] та його представником державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], позивачу на підставі вищезазначеного розпорядженням Чигиринської РДА № 150 від 14.07.2005 року надано у власність земельну ділянку загальною площею 3,41 га в межах Вершацької сільської ради Чигиринського району. Тобто, позивач зареєстрував в установленому законом порядку своє право власності на земельну частку (пай) після реорганізації колективного сільськогосподарського підприємства. З наведеного випливає, що право власності [PERSON] як особи, що має право на земельну частку (пай) реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства, реалізовано в повному обсязі і жодним чином не порушено, оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку отримано останнім 14.11.2005 року і площа земельної ділянки відповідає площі, визначеній протоколом загальних зборів щодо розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв), атому посилання позивача та його представника на нерозподілений (невитребуваний) ним додатковий земельний пай є безпідставними. Таким чином, на підставі вищенаведеного, у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю. У зв'язку з відмовою в задоволенні позову суд у відповідності до положень ст. 88 ЦПК України не вбачає підстав для стягнення з відповідача сплаченого позивачем судового збору. Відповідно до вищевикладеного, та

Outcome: dismissed