Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

24 березня 2016 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] року помер його батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на домоволодіння [ADDRESS]. [PERSON], збудувавши вказаний будинок на підставі наданих йому дозвільних документів, не здійснив його реєстрацію у відповідних державних органах. За життя [PERSON] заповіту не складав. [PERSON] вважається таким, що своєчасно прийняв спадщину після смерті батька, оскільки фактично вступив в управління спадковим майном. На даний час [PERSON] має намір оформити свої спадкові права на вказаний вище будинок, що залишився після смерті батька, але нотаріус йому відмовила у вчиненні нотаріальних дій у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на домоволодіння. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Представник відповідача - Білопільської міської ради Сумської області в судове засідання не з'явився, міський голова Зарко Ю.В. направив суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, проти задоволення позову не заперечують. Заслухавши позивача та його представника, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його смерть (а.с. 8). Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 29 лютого 2016 року було встановлено юридичний факт про те, що [PERSON], який помер [INFO] року в місті Білопіллі Сумської області, свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 03 лютого 2016 року, був рідним батьком позивача [PERSON], [INFO], у свідоцтві про народження якого прізвище, імя та по батькові батька було записане [PERSON] (а.с. 9). Також судом встановлено, що у [ADDRESS] розташоване домоволодіння, забудовником якого значиться [PERSON] За життя він свідоцтво про право власності на вказане вище домоволодіння не отримував, згідно довідки КП "Сумське міське бюро технічної інвентаризації" філіал "Білопільська госпрозрахункова виробнича дільниця" домоволодіння не за ким не зареєстроване (а.с. 32, 34). Вказаний вище будинок був збудований [PERSON] на підставі дозволу №284 на проведення будівельних робіт на місці розібраного старого будинку, який належав [PERSON] на підставі договору про надання у бестрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку від 15 червня 1959 року (а.с. 16-24). Рішенням Білопільської міської ради від 29 грудня 1993 року [PERSON] було передано у приватну власність дві земельні ділянки за адресою: [ADDRESS], а саме: площею 0,10 га для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель та 0,0211 га для ведення особистого підсобного господарства (а.с. 28). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на все його майно, в тому числі на домоволодіння що в [ADDRESS]. Згідно зі ст. 548 ЦК УРСР 1963 року, що діяв на час відкриття спадщини після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно з ч.1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Статтею 549 ЦК УРСР 1963 року визначалось, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. За життя [PERSON] заповіту не складав. [PERSON] вважається таким, що своєчасно прийняв спадщину після смерті батька, оскільки фактично вступив в управління спадковим майном. Пунктами 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України встановлено, що Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно зі ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Статтею 1261 ЦК встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. На даний час [PERSON] має намір оформити свої спадкові права на вказаний вище будинок, що залишився після смерті батька. Але з'ясувалось, що [PERSON], збудувавши вказаний будинок на підставі наданих йому дозвільних документів, не здійснив його реєстрацію у відповідних державних органах. Із-за відсутності правовстановлюючих документів на будинок [PERSON] позбавлений можливості оформити свої спадкові права на домоволодіння у нотаріальній конторі (а.с. 39). Згідно довідки начальника КП "Білопільське районне архітектурно-планувальне бюро" від 10 березня 2016 року №9 житловий будинок в [ADDRESS] зведений із дотриманням архітектурних, санітарних та протипожежних норм та правил. Житловий будинок і надвірні будівлі знаходяться в межах земельної ділянки, не виходять за червону лінію вулиці, а також не знаходяться на суміжних земельних ділянках (а.с. 38). Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити та визнати за ним право власності на домоволодіння [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер [INFO] року. На підставі викладеного,

Outcome: approved