Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що він з 15.11.2003 року перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , який рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду від 25.05.2015 року розірвано. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . Через відсутність домовленості між сторонами щодо порядку добровільного надання матеріального забезпечення з боку батька на утримання дітей, рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 22.10.2014 року стягнуто щомісяця з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей доньки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , до їх повноліття, аліменти на користь матері [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень на двох дітей. Через складні стосунки сина з матір`ю з 27.09.2019 року та по теперішній час син [PERSON] , [INFO] , проживає разом із батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , та знаходиться на його повному утриманні. Син категорично не бажає повертатися до матері. Позивач письмовою заявою від 06.11.2019 року повідомив класного керівника сина [PERSON] , що з 27.09.2019 року учень 7-Б класу Комунального закладу освіти «Спеціалізована школа №115 Дніпровської міської ради постійно проживає разом із батьком, знаходиться під його повним батьківським наглядом та на його повному забезпеченні. Також позивач зазначив, що відповідачка, знаючи про постійне проживання сина разом із батьком, його повне матеріальне та фінансове забезпечення лише за рахунок позивача, відповідачка [PERSON] звернулась до Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі, де отримала довідку про заборгованість по сплаті аліментів на утримання дітей, у тому числі сина [PERSON] за період його проживання разом із батьком. Після цього вона 23.11.2020 року звернулась до Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська із позовом про стягнення з позивача пені за прострочення сплати аліментів. Таким чином, відповідачка свідомо і упереджено вчиняє дії, спрямовані на завдання шкоди майновим інтересам сина - [PERSON] , [INFO] , та сама жодним чином не виконує своїх батьківських обов`язків по утриманню та вихованню сина, стягує аліменти на його утримання у той час, коли син з нею не проживає. У добровільному порядку 20.11.2020 року позивачем [PERSON] сплачено 70000,00 грн. у рахунок погашення заборгованості по аліментам, але по теперішній час аліменти на утримання сина [PERSON] на користь відповідачки все одно нараховуються, хоча син постійно проживає разом із батьком та знаходиться на його повному утриманні. На теперішній час відсутнє судове рішення про зменшення розміру аліментів. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] , за [PERSON] листом №199/7659/14, виданим 23.02.2015 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська, та стягувати щомісяця з [PERSON] аліменти лише на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1000,00 гривень, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. Відповідач [PERSON] надала до суду відзив на позов, у якому зазначила, що [PERSON] на теперішній час із визначених судом аліментів у розмірі 2000,00 грн. на обох дітей сплачує лише 1200,00 грн. на одну дитину [PERSON] , [INFO] , оскільки відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Син з 2019 року проживає разом з батьком, хоча ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 17.03.2021 року провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради, про визначення місця проживання дитини, - закрито. Підставою закриття слугувало те, що дитина [PERSON] , [INFO] , досяг 14 років, відтак є неповнолітньою особою, місце проживання якого було визначено ним самим, проживання разом із батьком. Тобто, у такому віці місце проживання дитина 14-років визначає сама. Оскільки син вирішив тимчасово проживати з батьком в орендованому приміщенні, так само він зможе й повернуться додому до матері, за місцем своєї реєстрації. Також зазначила, що викладені в позовній заяві обставини спотворені та не відповідають дійсності, адже вона цікавиться долею свого сина, розпитує про успіхи в школі, періодично телефонує класному керівнику. [PERSON] турбується про його здоров`я по мірі того, як їй дозволяє це робити позивач. Посилаючись на вказані обставини, просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] про зменшення розміру аліментів, що підлягають стягненню на двох дітей. Позивач [PERSON] надав до суду відповідь на відзив, у якому виклав обставини, аналогічні викладеним у позові. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав у повному обсязі та пояснив, що він жодним чином не чинить відповідачці перешкоди у спілкуванні з сином. Навпаки, син не бажає спілкуватися з матір`ю, яка застосовувала до нього фізичне насилля. Оскільки аліменти стягнуті з нього у розмірі 2000 грн. на користь двох дітей, то на користь однієї неповнолітньої дитини доньки [PERSON] , [INFO] , яка проживає з матір`ю, підлягає стягненню лише 1000 грн., але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. \~ \~ \~ \~ Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала та зазначила, що з вересня 2019 року син постійно проживає разом із батьком. Не заперечувала проти позовних вимог у частині припинення стягнення аліментів на сина, однак аліменти, які позивач просить залишити на утримання доньки у розмірі 1000,00 гривень є недостатньою сумою для гармонійного розвитку дитини, що на час розгляду справи є меншим ніж 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Також значила, що з неї стягнуті аліменти на утримання сина на користь [PERSON] у розмірі 1/4 частини від заробітку. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 15.11.2003 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду від 25.05.2015 року розірвано (а.с.40). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . Через відсутність домовленості між сторонами щодо порядку добровільного надання матеріального забезпечення з боку батька на утримання дітей, рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 22.10.2014 року стягнуто щомісяця з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей доньки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , до їх повноліття, на користь матері [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень на двох дітей. На виконання вказаного рішення суду 23.02.2015 року видано виконавчий лист, який перебуває на примусовому виконанні в Амур-Нижньодніпровському відділі державної виконавчої служби у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро)(а.с.35). Згідно\~зі ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла\~14 років, визначаються нею самою. Станом на день розгляду справи син [PERSON] , [INFO] , досяг 14-ти річного віку і самостійно визначився зі своїм місцем проживання,\~проживає\~разом із\~батьком\~ за адресою: [ADDRESS] , та перебуває на його утриманні, що підтверджується актом обстеження умов проживання від 14.07.2021 року №03/3012, складеним спеціалістами юридичного сектору УССД адміністрацій Амур-Нижньодніпровського району ДМР, а також актом про з`ясування думки дитини [PERSON] , [INFO] , від 14.07.2021 року №03/3011 (а.с.137,138). У силу ст.180 ЦК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.1 ст.181\~СК України способи\~виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними або за рішенням суду. Відповідно до\~положень ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Так, після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів, яке набрало законної сили, змінились обставини, що впливають на припинення періодичних платежів на утримання сина, оскільки з вересня 2019 року неповнолітній [PERSON] , [INFO] , досяг\~14 років\~та обрав місце проживання з батьком. Таким чином, [PERSON] має право зменшити розмір аліментів шляхом припинення стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] на утримання сина. Згідно з вимогами ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Принципом №4 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.59 року, закріплено право дитини на здорове зростання і розвиток; з цією метою їй мають бути забезпечені спеціальний догляд і охорона. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Згідно з ч.ч.1,2 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.91 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питання ми соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Частиною 1 статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Як роз`яснено п.17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 року N 3, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до абз. 1 ч.3 ст.181 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно\~зі ст.182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір\~прожиткового мінімуму\~для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4)інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний\~гарантований\~розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків\~прожиткового мінімуму\~для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 липня 2021 року становить 2510,00 гривень. Позивач у позовній заяві просив стягувати щомісяця аліменти на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 гривень, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини, однак передбачений ч.2\~ст.182 СК України\~мінімальний відсоток прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку відноситься лише до випадків стягнення аліментів у відсотках від заробітку (доходу), тому не може бути застосований до випадків стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, які просить позивач стягувати на утримання доньки, є меншим, аніж мінімальний\~гарантований\~розмір аліментів на одну дитину та не зможе забезпечити гармонійний розвиток доньки. У той же час суд вважає зазначити, що станом на день ухвалення судом рішення від 22.10.2014 року, прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років становив 1032 гривні, на дитину віком від 6 до 18 року 1286 гривень. Таким чином, на кожну дитину було стягнуто аліменти майже (приблизно) у розмірі, який відповідав прожитковому мінімуму на дитину відповідного віку. Станом на день ухвалення рішення по даній справі, прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 року становить 2510 грн., (з 01.12.2021 року - 2618 грн.) Таким чином, з урахуванням інтересів дитини, суд не бачить підстав для зміни та зменшення розміру аліментів, які сплачує відповідач за рішенням суду від 22.10.2014 року. Так, на час ухвалення рішення розмір аліментів на двох дітей по відношенню до прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на теперішній час відповідає тому розміру, який вона отримує зараз на одну дитину - 2000 гривень. Відповідно до ч.1\~ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З урахуванням імперативних вимог ч.1\~ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1,\~5\~ст.\~81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Враховуючи положення ч.2\~ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказами в розумінні ч.1\~ст.76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.1\~ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до положень\~ст. 264 ЦПК України\~суд, ухвалюючи судове рішення, зобов`язаний встановити, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувались вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Відтак, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та матеріальним становищем сторін, а також виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. За змістом ст. ст.\~181,\~182 СК України, п. 17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 року N 3, по своїй правовій природі аліментні зобов`язання є періодичними платежами та підлягають сплаті щомісяця. При визначені розміру аліментів, судом враховано матеріальний стан сторін, те, що малолітня донька [PERSON] , [INFO] , продовжує проживати разом з матір`ю. Крім того, матеріали справи не містять даних на підтвердження наявності у позивача певних обов`язкових і обтяжуючих його фінансовий стан утримань та виплат з доходу, а також будь-яких обмежень до працевлаштування, що характеризує його майновий стан, як такий, що не дає змоги сплачувати аліменти у достатньому розмірі, для забезпечення\~ належного утримання доньки [PERSON] , [INFO] , та її гармонійного розвитку. Таким чином, виходячи з наданих суду доказів та встановлених фактичних обставин, вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, тому суд вважає змінити розмір аліментів, стягнутих із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та стягувати щомісяця із [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований: [ADDRESS] , проживає за адресою: [ADDRESS] , аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , до її повноліття, на користь матері [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Виходячи з закріплених частиною 9 статті 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, такий розмір аліментів сприятиме гармонійному фізичному та духовному розвитку дитини, а платник аліментів, враховуючи встановлені судом обставини, має можливість нести відповідні витрати. Аліменти у визначеному судом розмірі є помірною сумою та не завищеною в сьогоднішніх умовах з урахуванням віку та потреб дитини. Позивач не надав доказів, які б свідчили про його матеріальне забезпечення, яке не дає змоги сплачувати аліменти у розмірі, вказаному у виконавчому листі. Він є адвокатом та працездатною особою, хоча з ним і проживає неповнолітній син, однак, як зазначили сторони, він стягнув із відповідачки аліменти на його утримання у розмірі 1/4 частині від усіх видів її заробітку (доходу). Інших утримань з нього не проводиться. Також, суд вважає відкликати виконавчий лист №199/7659/14, яким стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей доньки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , до їх повноліття, у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно на двох дітей, починаючи стягнення з 09.09.2014 року. На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати покласти на сторону, яка їх понесла.

Outcome: partial