Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

Кредитна спілка "Аккорд" звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи позовні вимоги тим, що 06.02.2018 року між Кредитною спілкою "Аккорд" і [PERSON] було укладено кредитний договір №С559. Відповідно до п. 1.1 договору позивач надав позичальнику кредит в сумі 10 000 грн. Отримання грошових коштів відповідачем підтверджується первинними бухгалтерськими документами. Процентна ставка та порядок сплати кредиту врегульовано п. 4.1 договору. Відповідно до п. 5.1 договору, при порушенні строків сплати кредиту нараховується пеня в розмірі 0,5% від суми остаточної заборгованості за кожний день прострочення. Відповідно до п. 9.1 договору сторонами було визначено строк позовної давності п'ять років. Позивач виконав свої зобов'язання за договором. Однак, відповідач в порушення вищезазначених умов договору, не виконує свої зобов'язання щодо погашення кредиту. Просить стягнути з відповідача заборгованість, а саме, 2 009 грн. 58 коп. - залишок кредиту, 2 707 грн. 81 коп. - залишок процентів, 2 009 грн. 58 коп. - нараховані штрафні санкції, 2 883 грн. 08 коп. - інфляційна складова та 3 % річних та судові витрати в розмірі 663 грн. 60 коп. Представник позивача Кредитної спілки "Аккорд" Велікданов С.К., будучи належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, будучи належним чином повідомлена про день та час розгляду справи через оголошення у пресі, а саме в газеті "Урядовий кур'єр" від 14.05.2014 року №84 (5213), про причини неявки суд не повідомила. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи викладене, а також те, що представник позивача не заперечує проти постановлення заочного рішення, суд ухвалив розглянути справу у відсутності відповідача в порядку ч. 4 ст. 169 ЦПК України та постановити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Між сторонами виникли правовідносини в сфері договірних зобов'язань, що регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України. Судом встановлено, що 06.02.2018 року між Кредитною спілкою "Аккорд" і [PERSON] було укладено кредитний договір №С559. Відповідно до п. 1.1 договору позивач надав позичальнику кредит в сумі 10 000 грн. Отримання грошових коштів відповідачем підтверджується первинними бухгалтерськими документами. Процентна ставка та порядок сплати кредиту врегульовано п. 4.1 договору. Відповідно до п. 5.1 договору, при порушенні строків сплати кредиту нараховується пеня в розмірі 0,5% від суми остаточної заборгованості за кожний день прострочення. Відповідно до п. 9.1 договору сторонами було визначено строк позовної давності п'ять років. Позивач виконав свої зобов'язання за договором кредиту у повному обсязі, здійснив видачу кредитних ресурсів в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності. Однак, відповідач, в порушення вищезазначених умов договору, несвоєчасно виконує свої зобов'язання щодо погашення кредиту, у зв'язку з чим за нею рахується заборгованість на загальну суму 9 610 грн. 05 коп., з яких 2 009 грн. 58 коп. - залишок кредиту, 2 707 грн. 81 коп. - залишок процентів, 2 009 грн. 58 коп. - нараховані штрафні санкції, 2 883 грн. 08 коп. - інфляційна складова та 3 % річних. Згідно з ст.ст. 509, 526, 530 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно зі ст.ст. 610, 611, 612, 625 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст.ст. 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищезазначене, аналізуючи встановлені фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджені належними доказами у справі, а тому підлягають задоволенню. Оскільки позивачем було сплачено судовий збір при подачі позовної заяви до суду та витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача, то відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним і документально підтвердженні судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved