Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-09 00:00:00

Командир військової частини [NUMBER] [PERSON] звернувся в суд із позовною заявою до [PERSON] про стягнення на користь військової частини [NUMBER] безпідставно набутого майна в сумі 16862, 65 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [PERSON] 17 жовтня 2014 року був призваний до Збройних Сил України по мобілізації. Наказом командира військової частини-польова пошта [NUMBER] (по стройовій частині) від 17 жовтня 2014 року №123 [PERSON] зараховано до списків особового складу частини на всі види забезпечення та призначено на посаду водія 1 механізованого батальону. 13 квітня 2015 року солдат [PERSON] самовільно залишив військову сліжбу. \~ \~ \~ \~Наказом командира військової частини -польова пошта [NUMBER] від 30 листопада 2015 року №4444 виплата грошового забезпечення солдату [PERSON] призупинена з 13 квітня 2015 року. В період, починаючи з 11 дня самовільного залишення частини і до дня видання наказу командиром військової частини -польова пошта [NUMBER] про призупинення виплати грошового забезпечення, солдату [PERSON] виплачене грошове забезпечення у розмірі 16862,65 гривень. Самовільне залишення солдатом [PERSON] військової частини призвело до отримання ним грошового забезпечення за період не виконання покладених на нього обов`язків військової служби, що заподіяло шкоду державі. Тому в/ч [NUMBER] просить позов задовольнити. \~ \~ \~ \~Представник позивача в заяві до суду не заперечує проти заочного розгляду справи, наслідки якого йому відомі . Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, не подав суду клопотання про розгляд справи за його участю, не подав відзив на позовну заяву або клопотання про відкладення розгляду справи з метою надання додаткового часу для подання відзиву, якщо він не поданий до першого судового засідання з поважних причин. За таких обставин суд знаходить за можливе ухвалити заочне рішення у справі. Дослідивши позовні вимоги, письмові докази, суд знаходить, що позов слід задовольнити з таких підстав. \~ \~ \~ \~Цивільне судочинство у судах України здійснюється на засадах змагальності сторін, що передбачено статтею 12 ЦПК України. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положенням статті 3 Закону України "Про Збройні Сили України ", статті 10 Закону України "Про оборону України", пункту 1 Положення про Міністерство оборони України , затвердженого указом Президента України від 6 квітня 2011 року №406/2011, передбачено, що Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України та яким здійснюється управління військовим майном, у тому числі закріплення військового майна за військовими частинами. Органом державної військової та виконавчої влади на місцях у системі ЗС України є командири (начальники) військових частин (установ, організацій), яким Статутом внутрішньої служби ЗС України, затверджених Законом України "Про затвердження Статуту внутрішньої служби ЗС України" від 24.03.1999 року надано повноваження органу виконавчої влади в системі Міністерства оборони України. Відповідно до Єдиного державного реєстру підприємств, організацій тиа установ України військова частина [NUMBER] є юридичною особою, заснованою на державній власності, належить до сфери управління Міністерства оборони України, має гербову печатку та здійснює діяльність в сфері оборони. Згідно Закону України "Про затвердження Указу Президента України про часткову мобілізацію" від 15 січня 2015 року №113-VІІІ, який набув чинності 20 січня 2015 року, в Україні з 20 січня 2015 року діє особливий період. Статтею 1 Закону України "Про оборону України", встановлено, що особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ, і організацій, а також виконання громадяниами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальноїцілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудований період після закінчення воєнних дій. Відповідно до зазаначених законів України громадянин [PERSON] 17 жовтня 2014 року був призваний до Збройних Сил України по мобілізації. Наказом командира військової частини-польова пошта [NUMBER] (по стройовій частині) від 17 жовтня 2014 року №123 [PERSON] зараховано до списків особового складу частини на всі види забезпечення та призначено на посаду водія 1 механізованого батальону. (а.с.5) Відповідно до пункту 34.4 Інструкції про порідок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 11 червня 2008 №260 військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби на строк понад 10 днів, незалежно від причин залишення виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення. про призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини. Наказом командира військової частини-польова пошта В 4680 від 30 листопада 2015 року №4444 виплата грошового забезпечення солдату [PERSON] призупинена з 13 квітня 2015 року. 13 квітня 2015 року солдат [PERSON] самовільно залишив військову службу (а.с.6-7) Відповідно до акту фінансового аудиту та аудиту відповідності військової частини [NUMBER] аудиторського звіту від 29 грудня 2016 року №234/5 проведеного Західним територіальним управлінням внутрішнього аудиту фінансового контролю, фінансового аудиту та аудиту відповідності за перпіод з 01 січня 2015 по 30 червня 2016 року солдат [PERSON] має заборгованість перед військовою частиною-польова пошта [NUMBER] в сумі 16862,65 гривень (а.с.8). Таким чином , самовільне залишення солдатом [PERSON] військової частини призвело до отримання ним грошового забезпечення за період не виконання покладених на нього обов`язків військової служби, що заподіяло матеріальну шкоду державі. Відповідно до вимог статті 26 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №548-ХІV, військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну , адміністративну , матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. Згідно з пунктом 2 статті Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №551-ХІV, стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків. Відповідно п.1 ст. 22 ЦК України особа, якій нанесені збитки (майнова шкода) в результаті порушення її громадських прав , має право на їх відшкодування. Відповідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкудовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Зазначене положення зстосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. \~ \~ \~ \~На переконання суду наведені позивачем докази відповідають вимогам ст.ст. 77, 78, 79 ЦПК України. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного суд знаходить позовні вимоги підставними, обгрунтованими та доведеними, а тому їх слід задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню в користь позивача 1762,00 грн судових витрат (а.с.1). \~ \~ \~ \~

Outcome: approved