Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], вимоги за яким уточнила в процесі розгляду справи, про визнання за нею право власності на ? частину будинку розташованого за адресою Кіровоградська область Знамянський район с. Богданівка вул. Вокзальна, 40, як на новостворене нерухоме майно та на ? частину вказаного будинку в порядку спадкування після смерті чоловіка [PERSON] Свої вимоги мотивувала тим, що з [PERSON] перебувала у фактичних шлюбних відносинах з 1996 року, одружилися в 2001 році. Після одруження переїхали проживати до с. Богданівка. Мати чоловіка подарувала йому будинок № 40 по вул.. Вокзальній, що підтверджується договором дарування від 14.08.2001 року. Будинок був дуже старий та майже не придатний до проживання, тому позивач разом з чоловіком перебудували будинок за вказаною адресою та значно покращили його стан. Будівництво закінчили в 2005 році, але не ввели його в експлуатацію, як перебудований дім. Таким чином, позивач вважає, що вказаний будинок належав їй та її чоловікові на праві спільної сумісної власності, тобто кожному належала ? частина будинку. Після смерті чоловіка 22.09.2013 на вказану частку будинку відкрилася спадщина. Спадкоємцями першої черги являються сторони по справі, які прийняли спадщину в установленому законом порядку, інших спадкоємців немає. Тому, на кожного спадкоємця із спадкового майна припадає по ? частині будинку. Позивач та її представник в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник надала письмову заяву, відповідно до якої просить суд задовольнити вимоги в повному обсязі та розглядати справу без її участі. Відповідач та його представник в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки не відомі. Раніше представник відповідача надав заперечення, відповідно до якого просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог позивача, так як вважає, що будинок в цілому є спадковим майном, тому кожному із спадкоємців належить право на ? частину спадкового майна. Суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних матеріалів справи, так як відповідач та його представник повідомлялися про розгляд справи, їм направлявся висновок експертизи, заперечень та пояснень до якого не надійшло. Причини неявки суду не повідомили. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи суд встановив наступне. Відповідно до договору дарування від 14.08.2001 року, зареєстрованого в реєстрі за №1531/14 (а.с13), [PERSON] став власником будинку № 40 по вул. Вокзальній в с. Богданівка Знамянського району Кіровоградської області. Житловий будинок цегельний, житловою площею 27,0 кв.м., розташований на земельній ділянці Богданівської сільської ради має надвірні будівлі, що до нього прилягають: веранда, гараж, сарай, колодязь, огорожа (а.с.13). Відповідно до технічного паспорта на будинок 2000 року житлова площа будинку складає 27 кв.м., загальна площа 64,8 кв.м. (а.с.81-84). [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 01.02.2001 року (а.с.11) до дня смерті останнього 22.09.2013 (а.с.9). За час перебування у шлюбі з 2001 по 2005 роки подружжя переобладнало будинок, внаслідок чого збільшилася його загальна площа з 64,8 кв.м. до 83,8 кв.м. (а.с.14-19). При проведенні технічної інвентаризації будинку встановлено збудовані прибудова, ганок з навісом, літній душ, вбиральня, сарай без фундаменту, навіс, які відповідно до чинного законодавства не належать до самочинного будівництва (а.с.67). Житлова площа будинку внаслідок добудов не змінилася. Відповідно до спадкової справи встановлено, що після смерті [PERSON], із заявами про прийняття спадщини та видачу свідоцтва до нотаріальної контори звернулися сторони по справі ( 48-68). Інших спадкоємців не встановлено. Згідно із висновком судової будівельно-технічної експертизи, що знаходиться в матеріалах справи, встановлено, що у період з 01.02.2001 р. до житлового будинку №40 по вул. Вокзальній в с. Богданівка Знам'янського району Кіровоградської області, з урахуванням здійснених невід'ємних поліпшень у самому будинку, здійснені наступні добудови та поліпшення: добудовано прибудову літ. "а1" у складі приміщень ІІ-І - кухні площею 13,0 м2 та ІІ-ІІ - ванної площею 5,30 м2 із забезпеченням усіма наявними на момент проведення обстеження інженерними мережами. у приміщенні №1-5 влаштовано гіпсокартонну перегородку із дверним прорізом в результаті чого утворилось два приміщення: І-ІІ - прихожа та І-ІІІ кухня, стіни яких обклеєні шпалерами та кантом, влаштований стельовий плінтус (багет). у приміщенні І-ІІІ - кухні на момент проведення обстеження у стіні спільній з приміщенням ІІ-І - кухні влаштований дверний проріз, а саме влаштована фарбована дверна коробка з лиштвою; віконний проріз фактично відсутній. Враховуючи вищевикладене, можна стверджувати про те, що при добудові прибудови літ. "а1" замість віконного прорізу було влаштовано дверний проріз. добудовано ґанок з навісом біля будинку. облаштовано будинок інженерними мережами: газо-, водопостачанням, каналізацією та опаленням від газового котла, гарячим водопостачанням від бойлера. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року N 11, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох. Збільшення вартості майна та істотність такого збільшення підлягає з'ясуванню шляхом порівняння станом на час вирішення спору вартості об'єкта в стані, що існував до поліпшення, та його вартості після поліпшення; при цьому сам по собі розмір грошових затрат подружжя чи одного з них, а також і визначена на час розгляду справи ринкова вартість будинку не є тим фактором, який єдиний безумовно свідчить про істотність збільшення вартості майна як об'єкта. Відповідно до ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Суд встановив, що спірний будинок, за час перебування позивача та спадкодавця в зареєстрованому шлюбі, істотно збільшився у своїй цінності внаслідок трудових та грошових затрат подружжя (збільшилася загальна площа будинку за рахунок прибудов, вартість будинку відповідно, добудовано багато господарсько-побутових будівель та споруд, зроблений ремонт в будинку) та може бути визнаний судом спільною сумісною власністю подружжя. Тож, право власності на будинок може бути визнано по ? частці на кожного із подружжя. За ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Із норми ст.1218 ЦК України вбачається, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Таким чином, спадкуванню підлягає ? частина спірного будинку, тобто по ? частини вказаного будинку припадає на кожного із спадкоємців. Щодо розгляду вимоги про визнання права власності на частку будинку в порядку спадкування за відповідачем [PERSON], суд вважає відмовити в її задоволенні в звязку з тим, що відповідач не заявляв зустрічних вимог за позовом, а тому має право вирішити дане питання самостійно, в тому числі в порядку судового провадження. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ч.3 ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Отже, у разі неможливості виділити або поділити майно в натурі, чи спільно користуватися ним, можливе присудження грошової компенсації за частку у спільній власності. Враховуючи те, що позивач проживає у спірному будинку багато років, а відповідач там не живе та сторони не оформили право власності на частки будинку в звязку з виникненням спору, суд вважає передчасним вирішення питання про виділ в натурі часток кожній із сторін та сплати компенсації за меншу частку, до оформлення права власності кожним із сторін на виконання даного рішення. На підставі викладеного вище та

Outcome: partial