Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

Позивач [PERSON] з 1997 року проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] З причини сімейного непорозуміння вищезазначені стосунки були припинені в червні 1999 року. В травні 2000 року [PERSON] та [PERSON] відновили неофіційні шлюбні стосунки та знову почали проживати разом в цивільному шлюбі. В січні 2002 року позивачка завагітніла, про що [PERSON] було відомо, але через декілька місяців, внаслідок сварки шлюбні відносини були знову припинені. [INFO] року в позивачки народилася дочка [PERSON]. В квітні 2003 року [PERSON] та [PERSON] відновили стосунки, останній визнавав себе батьком дитини, утримував дочку, мав намір встановити батьківство, однак за життя не встиг цього зробити та в серпні 2006 року почали проживати однією сім'єю без реєстрації шлюбу в домоволодінні, яке належало матері [PERSON] Оскільки у свідоцтві про народження [PERSON] батьком зі слів позивачки зазначений [PERSON], просить встановити, що батьком її дочки був [PERSON], [INFO], який помер [INFO] року. Встановлення зазначеного факту їй необхідно для оформлення пенсії по втраті годувальника, встановлення дитині відповідного статусу. В судовому засіданні позивач та її представник заявлені вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити. Представник третьої особи Служби у справах дітей Новоукраїнської РДА Миронескул Л.О. позов вважає підставним і просить йогоо задовольнити. Відповідачі та представник третьої особи Новоукраїнського відділу ДРАЦС в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не відомі, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходило, у зв'язку з чим, за згоди позивача, судом ухвалено про заочний розгляд справи. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши показання позивачки [PERSON], допитаної як свідка, пояснення представника позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Згідно п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст.53 Кодексу про шлюб та сім'ю України. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад, відповідно до ч.2 ст.55 Кодексу про шлюб та сім'ю запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір'ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст.128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст.53 КпШС, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини. Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до [INFO] р., необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 р., суд має вирішувати відповідно до норм СК, зокрема ч.2 ст.128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства. Судом встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] року, отже, застосуванню підлягають норми КпШС. Згідно ч.2 та ч.3 ст.53 КпШС України в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] в шлюбі не перебували, разом з тим, [INFO] року у них народилась спільна дитина дочка [PERSON]. У свідоцтві про народження [PERSON], серія [NUMBER] від 28.10.2002 року батьками зазначено: матір [PERSON], батько [PERSON], запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі (а.с.11). Згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 28.02.2017 року [PERSON] помер [INFO] року у віці 47 років в м.Новоукраїнка Кіровоградської області (а.с.12). Крім вище наведених обставин справи, факт батьківства підтверджується також: -копіями фотографій із сімейного архіву; -висновком судово-генетичної експертизи№112 від 18.12.2017 року, з якої вбачається, [PERSON], на 99,999% є біологічним батьком [PERSON], [INFO]. Факт батьківства [PERSON] щодо [PERSON] підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], які є уродженцями м.Новоукраїнка Кіровоградської області (місце народження та місце смерті [PERSON].), які в судовому засіданні посвідчили, що знають позивача [PERSON], її доньку [PERSON] та її батька [PERSON], вони виконували один перед одним права та обов'язки подружжя протягом тривалого часу, близько з весни 2006 року, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, були пов'язані спільним побутом, між ними були доброзичливі стосунки, за життя батько визнавав [PERSON] своєю дочкою, як до її народження, так і після цього, проживав з [PERSON] і дочкою однією сім'єю. Враховуючи той факт, що за життя [PERSON] визнавав своє батьківство щодо [PERSON], а також приймаючи до уваги, що цей факт підтверджується наведеними вище доказами по справі, суд приходить до висновку, що позивач довела факт батьківства [PERSON] щодо [PERSON] Відповідно до ч.2 ст.3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 р. за №5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім'ї») визначено таку обов'язкову ознаку члена сім'ї, як ведення спільного господарства. Відповідно до ч.1 ст.21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка. Згідно вимог ч.4 СК України сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Поняття сім'ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов'язкової ознаки сім'ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім'я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки, що й є ознаками сім'ї. Відповідно до Хартії прав сім'ї, сім'я це щось більше, ніж просто правова, суспільна чи економічна одиниця, це спільнота любові і солідарності, це те місце, де зустрічаються різні покоління і допомагають один одному зростати у людській мудрості та узгоджувати індивідуальні права з іншими вимогами суспільного життя. Альтернативою шлюбу є конкубінат, тобто фактичне спільне проживання жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу. Жінка та чоловік мають на це право і відповідно право на повагу до свого вибору з боку держави та суспільства. Європейський суд з прав людини при розгляді справи Кичана зауважив, що відносини де - факто, як і відносини, що ґрунтуються на шлюбі, можуть вважатись сімейним життям. У справі «Джонстон проти Ірландії» було встановлено, що заявники прожили спільно близько 15 років. На цій підставі Європейський суд зробив висновок, що вони складали сім'ю, а тому мають право на захист, незважаючи на те, що їх зв'язок існує поза шлюбом. Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того, з ким людина має проживати однією сім'єю, за винятком лише певних обмежень, які сформульовані у статті 3 Сімейного Кодексу України. Згідно з п.5 ч.1 ст.315 ЦПК України, факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу може бути встановлений у судовому порядку. Згідно роз'яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із "подружжя", свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Крім цього, суд враховує позицію ВС/КЦС, згідно якої "підтвердженням факту проживання чоловіка та жінки однією сім'єю без реєстрації шлюбу є лише наявність фактичних шлюбних стосунків" (№ 337-5266/1-ц від 25.01.2018). Таким чином, судом на підставі досліджених доказів встановлено, поза розумним сумнівом, факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім'єю у фактичних шлюбних стосунках, які постійно проживали разом із травня 2006 року, а також факт батьківства [PERSON] відносно дочки [PERSON]. Сторона відповідача, натомість, не надала вагомих доводів чи доказів на спростування цих обставин. Судові витрати суд стягує із відповідачів порівну на користь позивачки (а.с.1,2,3,86,87,88,89,90). На підставі викладеного,

Outcome: approved