Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна № 913, а саме: 7/15частини жилового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS], укладеного між [PERSON] з одного боку і [PERSON] з іншого боку, 20 грудня 1995 року та посвідчений Одеською товарною біржею, та визнати за нею право власності на спірну частину будинку, мотивуючи тим, що 20 грудня 1995 року між нею та [PERSON] було досягнуто угоди про купівлю-продаж нерухомого майна - спірної частини будинку, яку було зареєстровано на Одеській товарній біржі, всі умови угоди до її реєстрації на біржі виконані, з моменту укладення договору вони відкрито володіють та користуються нерухомим майном, про те, що укладений договір потребував нотаріального посвідчення, стало відомо лише тепер. Однак через неможливість провести посвідчення договору вона звернулася до суду для підтвердження дійсності укладеного договору. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач у судове засідання викликалася належним чином, але не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову не заперечувала. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевіривши матеріали справи, вислухавши учасників справі, суд вважає позов обґрунтованими і такими, що має бути задоволеними. З матеріалів справи вбачається, що 20 грудня 1995 року між [PERSON] з одного боку і [PERSON] з іншого боку укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна № 913, а саме: 7/15частини житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS], зареєстрований на Одеській товарній біржі. Укладений договір зареєстровано Одеською товарною біржею у відповідності до ст.15 Закону України "Про товарні біржі". Всі істотні умови договору до його реєстрації на біржі сторонами виконані. На виконання умов укладеного договору позивачем проведено реєстрацію договору та переоформлення техдокументації на придбане нерухоме майно, про що свідчить запис проведений органами КП "Ізмаїльське МБТІ" в техдокументації. З моменту придбання нерухомого майна позивачі відкрито володіє та користується ним. Згідно з ч.2 ст.47 ЦК УРСР в редакції 1963 року, який діяв на момент укладення договору, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки при укладенні договору всі вимоги, передбачені ст. 15 Закону України "Про товарні біржі", виконано належним чином, про що свідчить сам договір, однак договір не відповідає вимогам чинного законодавства, що позбавляє можливості в подальшому проводити відчуження нерухомого майна, суд вважає за необхідне визнати укладений договір дійсним та визнати за позивачами право власності на придбане нерухоме майно. Таким чином суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі вищевказаного,

Outcome: approved