Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачів Дрогобицької міської ради та Комунального підприємства «Берізка», якому уточнивши свої позовні вимоги просить стягнути з Дрогобицької міської ради в її користь 11117,29 грн. заборгованості по заробітній платі за весь час невиплати нарахованої та невиплаченої заробітної плати з 2011 по 2013 роки, стягнути індексацію по такій за весь час затримки невиплати в сумі 107, 45 грн., середньомісячний заробіток за весь час затримки невиплати заробітної плати по день ліквідації, а саме за період 01.02.2013 року по 27.06.2013 року, про що зобов'язати відповідачів надати розрахунок заборгованості з урахуванням індексації, визнати незаконним запис в трудовій книжці, а саме відносно звільнення з посади згідно п.1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку з скороченням штату працівників на підставі наказу №7 від 01.02.2013 року, та зобов'язати внести запис в таку - відповідно до фактичного звільнення тобто п. 1 ст. 40 КЗпП України на підставі ліквідації КП «Берізка», а також просить стягнути моральну шкоду в сумі 3000 грн. та витрати пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката в розмірі 400 грн.. В обґрунтування позову покликається на те, що з 13.08.1999 року вона працювала в КП «Берізка» на посаді мийника посуди кафе «Надія». Згідно наказу №7 від 01.02.2013 року її звільнено з посади на підставі п.1 ст.40 КЗпП України у зв'язку з скороченням штату. Згідно довідки про заробітну плату КП «Берізка» заборгованість по виплаті такої становить 11117,29 грн.. Поряд з цим, вважає, що такі слід стягнути з Дрогобицької міської ради, котра є засновником та власником майна КП «Берізка». Оскільки станом на 01.02.2013 року - момент звільнення з роботи і внесення запису у трудову книжку № 15, згідно наказу №7 від 01.02.2013 року на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку з скороченням штату працівників позивачку не ознайомлено із наказом про скорочення чисельності штату, а лише на підставі повідомлення від 22.11.2012 року № 51 по КП «Берізка», що є грубим порушенням трудового законодавства, а отже своє звільнення вважає не законним, так як звільнення слід вважати з 27.06.2013 року згідно рішення №1052 Дрогобицької міської ради «Про ліквідацію КП «Берізка», прийнятого ХХХІІІ сесією шостого скликання, з підстав ліквідації підприємства за ч.1 ст.40 КЗпП України, і про таке слід вказати також в трудовій книжці. У зв'язку з чим, також слід стягнути середньомісячний заробіток за весь час невиплати заробітної плати по день ліквідації, тобто станом на 27.06.2013 року з урахуванням індексації. Позивачка в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просить суд їх задоволити. Представник відповідача - Дрогобицької міської ради в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України визнав їх неявку без поважних причин та розглянув справу у відсутності представника відповідача на підставі наявних в справі доказів. Представник відповідача - ліквідаційної комісії КП «Берізка», яка також за довіреністю діє в інтересах КП «Берізка» Гром І.С. в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила, тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України визнав їх неявку без поважних причин та розглянув справу у відсутності представника відповідача на підставі наявних в справі доказів. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити частково, виходячи з наступних міркувань. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] перебувала у трудових відносинах з Комунальним підприємством «Берізка», звідки 01.02.2013 року звільнена з посади мийника посуди кафе «Надія» згідно п.1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку із скороченням штату працівників на підставі наказу №7 від 01.02.2013 року КП «Берізка» (трудова книжка серії [NUMBER] від 01.09.1981 року (а.с.6-9)). 22.11.2012 року за №51 [PERSON] за підписом директора КП «Берізка» було надіслано повідомлення про її вивільнення з 01.02.2013 року на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України (а.с.15). Рішенням від 31.01.2013 року №872 Дрогобицької міської ради ХХVІІІ сесії шостого скликання вирішено питання про ліквідацію заборгованості з виплати заробітної плати працівника КП « Берізка» (а.с.11). Згідно статуту КП «Берізка» та витягу з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців від 10.06.2013 року засновником КП «Берізка» є Дрогобицька міська рада. Поряд з цим, пунктом 1.5. статуту передбачено, що засновник не відповідає по боргах підприємства (а.с.13). Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Згідно абзацу 5 пункту 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року за №13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", задовольняючи вимогу про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є, відповідно, обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, що зазначає в резолютивній частині рішення. Встановлено та не заперечується сторонами, що в день звільнення остаточного розрахунку з позивачкою проведено не було. Згідно довідки КП «Берізка» заборгованість по виплаті заробітної плати перед [PERSON] за період з лютого 2012 по лютий 2013 року (по день звільнення) становить 11117, 29 грн. (а.с.5), з врахуванням заборгованості по заробітній платі позивача за листопад, грудень 2012 р. та січень 2013 року, яка була включена в табелі виходу на роботу. Заробітна плата підлягає індексації у встановленому законом порядку (ст. 95 КЗпП України), зокрема на підставі Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078. Суд приймає до уваги, те, що відповідач не здійснював індексацію заробітної плати позивачки, чим порушив її право на отримання відшкодування подорожчання споживчих товарів, та поданий позивачкою розрахунку індексації, який відповідає вимогам закону, де сума індексації заробітної плати з липня по грудень 2011 рік становить 58,73 грн., з січня по квітень 2012 року - становить 48,72 грн., що в загальному - 107, 45 грн.. Зазначений розмір індексації на думку суду підлягає до задоволення. Позивачка просить стягнути невиплачену заробітну плату разом з її індексацією, середнім заробітком за час затримки її виплати та як наслідок моральну шкоду з Дрогобицької міської ради, зокрема покликаючись на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду від 01.04.2013 року у справі №442/2290/13-ц, про заміну сторони виконавчого провадження при виконанні судового наказу, виданого 17.04.2012 року про стягнення заборгованості по виплаті зарплати з КП « Берізка» на виконавчий комітет Дрогобицької міської ради, про те з таким повністю погодитися не можна виходячи з наступного. Відповідно до положень ст. 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов'язків іншим юридичним особам - правонаступникам (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або в результаті ліквідації юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до Єдиного державного реєстру запису про її припинення. Статтею 105 ЦК України встановлено, що учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи призначають комісію з припинення юридичної особи (ліквідаційну комісію, ліквідатора тощо) та встановлюють порядок і строки припинення юридичної особи відповідно до цього Кодексу. З моменту призначення комісії до неї переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Комісія виступає в суді від імені юридичної особи, яка припиняється. Отже, за час роботи ліквідаційної комісії підприємство, яке ліквідовується, вважається діючим зі всіма наслідками, тому враховуючи п. 3Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2009 року, суд вважає, що всі вимоги про стягнення коштів слід стягувати саме з КП «Берізка», а не з міської ради як засновника та власника майна такого підприємства. Поряд з цим, згідно з ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Отже, обов'язковою умовою настання передбаченої ч.1 ст.117 КЗпП України відповідальності за затримку розрахунку при звільненні є наявність вини власника або уповноваженого ним органу у такій затримці. За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимога про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати з міської ради по день ліквідації КП «Берізка», так як вини у невиплаті в день звільнення належних [PERSON] від підприємства сум немає, оскільки відсутність коштів на рахунках підприємства є негативним наслідком обставин, що не залежать від волі міської ради, яка навпаки всіляко сприяє у погашенню заборгованості розроблюючи відповідні програми. Отже, передбачених ст. 117 КЗпП України підстав для стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не вбачається. Крім цього, у п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" роз»яснено, що при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з»ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням), і перевіряти їх відповідність законові. Суд не вправі визнати звільнення правильним виходячи з обставин, з якими власник або уповноважений ним орган не пов»язували звільнення. Якщо обставинам, які стали підставою звільнення, в наказі (розпорядженні) дана неправильна юридична кваліфікація, суд може змінити формулювання причин звільнення і привести його у відповідність з чинним законодавством про працю. Судом встановлено, що позивачку було звільнено саме на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку із скороченням штату працівників на підставі вищезгаданого судом наказу, рішення ж про ліквідацію було прийнято значно пізніше, а саме 27.06.2013 року, тому вимога про внесення змін в трудову книжку, вказавши звільнення на підставі ліквідації суд вважає безпідставним. Крім цього, судовий наказ за яким позивачку було звільнено з роботи є чинним, ніким не скасований та не оспорений, як такий. Запис в трудову книжку позивачки вносився на підставі згаданого наказу. Відтак позовна вимога щодо визнання незаконним запису в трудовій книжці та зобов»язання виправити такий без скасування самого наказу, із врахуванням вимог ч.1,2 ст.11 ЦПК України - не підлягає до задоволення. Поряд з цим, ст. 237-1 КЗпП України зазначено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. При відшкодуванні моральної шкоди необхідно встановлювати винні дії відповідача. В частині стягнення моральної шкоди в розмірі 3000 грн. з Дрогобицької міської ради суд не вбачає підстав для задоволення в такому обсязі, адже розмір моральної шкоди необхідно визначати з урахуванням меж заявлених вимог, характеру та обсягу немайнових втрат, тривалості заподіяних моральних страждань, ступеня вини відповідача, істотності вимушених змін у життєвих стосунках заявника, згідно роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової ) шкоди", виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості. Таким чином, суд бере до уваги те, що через невиплату заробітної плати позивачка зазнала душевних страждань, було порушено її нормальні життєві зв'язки, що викликало моральні страждання, та психологічного дискомфорту через те, вона та її члени сім»ї залишились без засобів для існування; та визначає її в розмірі 800 грн. з стягненням такої з КП «Берізка», так як не вбачає в такому вини Дрогобицької міської ради. У відповідності до ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов»язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на правову допомогу. У відповідності до ст. 56 ЦПК України, правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. В матеріалах справи є угода про надання правової допомоги позивачеві адвокатом [PERSON] з оплатою в розмірі 400 грн., та така не перевищує граничного розміру компенсації таких витрат, встановленого Законом України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" з врахуванням затраченого адвокатом часу на участь у судових засіданнях, що підтверджується журналами судового засідання та складанням позовної заяви, уточнення до такої, а відтак, з врахуванням вимог ст.88 ЦПК України, витрати на правову допомогу підлягають стягненню з КП «Берізка». Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, та за наведених обставин, приходить до переконання, що саме з КП «Берізка» слід стягнути в користь позивачки 11117,29 грн. заборгованості по заробітній платі з урахуванням усіх обов'язкових платежів і зборів, які підлягають відрахуванню з заробітної плати, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача; 107,45 грн. індексації по нарахованій невиплаченій заробітній платі, 800 грн. моральної шкоди, 400 грн. за надання юридичної допомоги, а в решті позовних вимог слід відмовити за безпідставністю. Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, рішення в частині стягнення на користь позивачки середнього заробітку підлягає негайному виконанню. Крім цього, згідно п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому на підставі ст. 88 ЦПК України, ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з КП «Берізка» слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 243,60 грн..

Outcome: approved