Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-16 00:00:00

В червні 2016 року до Краснолиманського міського суду Донецької області звернувся [PERSON] із заявою про встановлення факту смерті своєї матері [PERSON]. Заявник повідомляє, що 22.04.2016 року в м. Макіївці Донецької області померла його мати. Заявник отримав на підтвердження факту смерті [PERSON] лікарське свідоцтво про смерть № 120 від 22.04.2016 року, видане Центром первинної медико-санітарної допомоги № 2 м. Макіївки. [PERSON] на теперішній час проживає за адресою [INFO]. В червні 2016 року він звернувся до Краснолиманського МВ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області із заявою про реєстрацію факту смерті [PERSON], однак територіальним органом ДРАЦС було повідомлено про неможливість здійснити державну реєстрацію факту смерті фізичної особи з причини відсутності у заявника необхідних медичних документів встановленої законодавством України форми. З огляду на це, [PERSON] був змушений звернутись до суду задля встановлення факту смерті своєї матері [PERSON] із заявою в порядку окремого провадження; просить встановити факт смерті фізичної особи у певний час. В судовому засіданні [PERSON] заяву окремого провадження підтримав, просив її задовольнити, надав пояснення, аналогічні викладеним у поданій заяві. Краснолиманський МВ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області було повідомлено про дату, час та місце розгляду справи судом (а.с.28), проте заінтересованою особою не направлено свого представника для участі в судовому засіданні, надана заява про розгляд справи без участі такого представника; клопотань про необхідність відкладення розгляду справи до суду не надходило; заперечень проти задоволення заяви заінтересованою особою висловлено не було. Суд, вислухавши пояснення заявника, дослідивши письмові матеріали по справі, встановив наступні обставини і визначив відповідні до них правовідносини. Відповідно до наданого заявником свідоцтва про народження серії ІІІ- ЯР № 233006, виданого 21.06.1958 року Центрально-Міським райЗАГС м. Макіївки, [PERSON] є матірю [PERSON], 20.05.1958 р. н. (а.с.21). [PERSON] була зареєстрована та фактично мешкала за адресою Донецька область, м. Макіївка, вул. Болотова,буд.47, мала поважний вік, страждала на захворювання серцево-судинної системи, проходила лікування в Макіївській міській лікарні № 1(а.с.12). З причини тяжкої хвороби [PERSON] померла 22.04.2016 року в м. Макіївці Донецької області, коли перебувала у себе вдома; факт смерті відображено в наданому заявником лікарському свідоцтві про смерть № 120 від 22.04.2016 року, виданому Центром первинної медико-санітарної допомоги № 2 м. Макіївки (а.с.15). Суд не сприймає цей документ як належний доказ з огляду на положення Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», але звертає увагу на його зміст, оскільки викладена в ньому інформація підтверджується іншими належними доказами по справі. Також факт смерті фізичної особи підтверджується документами про поховання [PERSON] на міському кладовищі в м. Макіївці Донецької області (а.с.22-25); також судом оглянуті фотознімки з місця поховання померлої (а.с.18-20). Учасниками процесу не було висловлено будь-яких сумнівів у достовірності оглянутих судом доказів. Факт смерті [PERSON] підтвердили,крім того, допитані в судовому засіданні свідок [PERSON], яка є дружиною заявника та допомагала доглядати за його матір`ю в м. Макіївці, та [PERSON], яка тривалий час мешкала у м. Макіївці, має дружні стосунки з родиною заявника, особисто знала померлу за її життя, спілкувалася з нею, в квітні 2016 року допомагала заявнику в організації поховання померлої. [PERSON] звертався до Краснолиманського МВ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області в червні 2016 року із заявою про реєстрацію факту смерті своєї матері, однак орган ДРАЦС листом від 10.06.2016 року № 1005/3.2-01-116 повідомив про неможливість здійснення реєстрації цього факту через невідповідність поданих медичних документів встановленій законодавством України формі, неможливість прийняття до розгляду документів. виданих підприємствами, установами, організаціями на тимчасово непідконтрольній українській владі території Донецької області (а.с. 17). Відповідно до п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України встановлення факту смерті особи в певний час провадиться тільки у разі неможливості органом ДРАЦС зареєструвати факт смерті; датою смерті у цих випадках є встановлена судом у рішенні дата фактичної смерті. Суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Судом встановлено, що 22.04.2016 року в м. Макіївці Донецької області померла [PERSON], яка була матірю заявника, та було видане лікарське свідоцтво про смерть № 120 від 22.04.2016 року.. Загальновідомою та такою, що не потребує доказування, за змістом ст. 61 ЦПК України є обставина проведення антитерористичної операції на території Донецької області та вихід частини території області (в тому числі м. Макіївки Донецької області) з-під контролю державної влади України. Нормами ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» визначено період проведення антитерористичної операції як час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України; визначено територію проведення антитерористичної операції як територію України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р (зі змінами) затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, в тому числі м. Макіївка. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» в районі проведення антитерористичної операції можуть вводитися тимчасово обмеження прав і свобод громадян; на вимогу керівників учасників антитерористичної операції підприємства, установи та організації, що знаходяться в районі проведення антитерористичної операції, частково або повністю припиняють свою роботу. Згідно зі ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їхні посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий такими органами та/або особами, є недійсним і не створює правових наслідків. Виходячи із засад справедливості та розумності, притаманних цивільному судочинству, суд за таких обставин вважає обґрунтованим твердження заявника про неможливість отримання на території, тимчасово непідконтрольній українській владі, документів, що підтверджують факт смерті [PERSON], за формою, встановленою чинним законодавством України, на теперішній час з обєктивних причин. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Підрозділом 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затв. наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52/5 (зі змінами), передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о); фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о); лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час;повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Для встановлення смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті необхідні обставини, які свідчать про реєстрацію цієї події, а також про те, що заінтересована особа не має можливості відновити втрачені або знищені документи про це. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для заявника [PERSON] від встановлення факту смерті його матері в певний час залежить можливість здійснення ним спадкових прав на майно, яке залишилось після смерті [PERSON]. За таких обставин суд дійшов висновку, що заява [PERSON] в порядку окремого провадження про встановлення факту смерті особи в певний час підлягає задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved