Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Мелітопольської міської ради Запорізької області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є рідним сином своїх батьків [PERSON] та [PERSON] відповідно до його свідоцтва про народження. Його батьки проживали разом та були зареєстровані за однією адресою у [ADDRESS] . Батько [PERSON] помер [INFO] . Матір [PERSON] померла [INFO] . Позивач приїздив на похорон та здійснив її поховання за всіма звичаями нашого суспільства та влаштував поминальний обід. Після її смерті відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS] на підставі договору купівлі продажу частини житлового будинку. Матір позивача за своє життя склала заповіт у якому все своє майно заповіла йому. Інших спадкоємців крім нього після матері немає. Він єдиний син та спадкоємець після своїх батьків. Місцем відкриття спадщини є м. Мелітополь -це місце знаходження спадкового майна та місце проживання спадкодавця. Позивач [PERSON] постійно проживає у Республіці Беларусь, оскільки там в нього знаходиться дружина, а постійно працює в Республіці Польша. Доволі часто він виїжджає у тривалі відрядження за кордон. Останній раз позивач повернувся в Україну 10 липня 2020 року. Вказаний факт підтверджується відміткою у його закордонному паспорті. [PERSON] не зміг вчасно подати заяву про прийняття спадщини через об`єктивні причини, збирався приїздити до м. Мелітополь у березні - квітні 2020 року щоб оформити спадщину та оплатити встановлення ритуального пам`ятнику матері, однак з оголошенням карантину не став цього робити, оскільки це було заборонено керівництвом держав, та залишився на самоізоляції, у зв`язку з чим пропустив строк прийняття спадщини. Так, 10 липня 2020 року [PERSON] приїздив до м. Мелітополя по місту відкриття спадщини зібравши всі належні документи звернувся до приватного нотаріуса з метою оформлення спадщини після померлої матері. Приватний нотаріус Земенкова Ю.А. роз`яснила, що позивачу необхідно звернутися до суду за визначенням строку на прийняття спадщини після смерті матері, оскільки на теперішній час сплив шестимісячний строк прийняття спадщини, про що надала письмове роз`яснення від 14 липня 2020 року вих. № 754\\01-16. 13 серпня 2020 року ухвалою суду відкрито загальне провадження у даній справі. У підготовче судове засідання сторони не з`явились. Від позивача [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, на їх задоволені наполягає. Від представника відповідача Мелітопольської міської ради Запорізької області, до суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Відповідно до положень ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України уразі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання позову відповідачем не порушує прав та законних інтересів інших осіб. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши і дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження [PERSON] , його батько - [PERSON] , матір - [PERSON] /а.с.10/. Згідно свідоцтва про смерть, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Мелітопольського міського управління юстиції Запорізької області, серії [NUMBER] - [INFO] [PERSON] помер /а.с.8/. Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого Мелітопольським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, серії [NUMBER] - [INFO] [PERSON] померла /а.с.12/. Відповідно до заповіту від 29 серпня 2004 року посвідченого приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Бєдновою Н.В., [PERSON] заповіла своєму сину [PERSON] усю належну їй частину житлового будинку з господарськими побудовами та спорудами, яка належала їй на праві приватної власності, розташована у [ADDRESS] /а.с.11/. Як вбачається з роз`яснень приватного нотаріуса Мелітопольської районного нотаріального округу від 14.07.2020 за № 754/01-16, після смерті [PERSON] з пропуском шестимісячного строку до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини звернувся [PERSON] тобто з порушенням строку встановленого ст.1270 ЦК України. Заявнику було роз`яснено, що він має право звернутися до суду з позовом про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини /а.с.14/. Відповідно до приписів Цивільного кодексу України (статті 1268, 1269) спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати у строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 УК України), до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Правила ч.3 ст.1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року по справі № 6-1320цс17. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Судом встановлено, що позивач не звернувся своєчасно до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини колегія суддів враховує прецедентну практику Європейського Суду з прав людини. Стала практика ЄСПЛ (серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах "Спорронґ і Льоннрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року, "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства" від 21 лютого 1986 року, "Щокін проти України" від 14 жовтня 2010 року, "Сєрков проти України" від 7 липня 2011 року, "Колишній король Греції та інші проти Греції" від 23 листопада 2000 року, "Булвес" АД проти Болгарії" від 22 січня 2009 року, "Трегубенко проти України" від 2 листопада 2004 року, "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року) свідчить про наявність трьох критеріїв, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно "суспільний", "публічний" інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. Стаття 1 Першого протоколу гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і для оцінки додержання "справедливого балансу" в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за якими майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується. Згідно роз`яснень, які викладені у постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», спадкоємець є таким, що спадщину не прийняв, якщо свідомо, за відсутності будь-яких перешкод своєчасно не вчиняв дії з прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту її відкриття. Згідно п. 24 вищевказаної постанови Пленуму Верховного суду України, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно наявних матеріалів справи, позивач не подав вчасно заяву про прийняття спадщини, у зв`язку з хворобою, так як перебував на лікуванні в ОВХП Мелітопольської Центральної Районної Лікарні з 12 серпня 2019 року до 20.08.2019 року. Суд вважає обґрунтованими доводи позивача про те, що у зв`язку з хворобою він не мав можливості звернутися вчасно до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, а такі обставини свідчать про поважність причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця при поданні заяви про прийняття спадщини, що є підставою для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Таким чином, суд вважає, що позивач пропустив строк на прийняття спадщини з поважних причин, а тому йому необхідно визначити додатковий строк в два місяці для подання заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved