Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-26 00:00:00

28.12.2018 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, яким просить визнати недійсним та скасувати державний акт серії [NUMBER] , на право власності на земельну ділянку площею 0,1678га, кадастровий номер земельної ділянки - [NUMBER] , яка розташована за адресою: [ADDRESS] , за цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), - що був зареєстрований 09 листопада 2010 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за №011051802753, та був виданий на ім`я [PERSON] на підставі рішення Виноградівської сільської ради Болградського району Одеської області, а також просить скасувати реєстрацію у Державному земельному кадастрі цього Державного Акту щодо цієї земельної ділянки. В обґрунтування своїх вимог позивач пояснює, що він є власником 1 / 2 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. У 2017 році ТОВ «Бюро проектування та експертизи» на підставі укладеного договору була виготовлена технічна документація щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка була передана позивачу та його дружині [PERSON] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за вказаною адресою, проте, при порівнянні плану меж земельної ділянки у державному акті серії [NUMBER] на ім`я відповідача [PERSON] - під її домоволодінням [NUMBER] , з планом земельної ділянки у технічному паспорті на житловий будинок [ADDRESS] , що належить йому, позивачу [PERSON] та його дружині, вбачається, що в державному акті, який оскаржується, відстань між геодезичними точками А і Б становить 20.57м, в той час як у технічному паспорті ця відстань - лише 13,0м.; крім того, будівля сараю під літерою «Г», що належить відповідачу, і на плані земельної ділянки у технічному паспорті розташована в межах земельної ділянки домоволодіння [NUMBER] , проте на плані земельної ділянки у державному акті на право власності на земельну ділянку домоволодіння [NUMBER] будівля сараю літера «Г» зазначена розташованою на цій земельній ділянці, тобто, за планом у державному акті будівля сараю літера «Г», що належить відповідачу [PERSON] , розташована на земельній ділянці, яка належить йому, позивачу [PERSON] За технічним паспортом загальна площа земельної ділянки відповідача при домоволодінні [ADDRESS] - становить 1013кв.м., а за державним актом - ця ж земельна ділянка зазначена розміром 1678кв.м. При порівнянні плану земельної ділянки домоволодіння [NUMBER] у технічній документації, яка виготовлена ТОВ «Бюро проектування та експертизи» на ім`я позивача та плану земельної ділянки домоволодіння [NUMBER] , що належить відповідачу, з планом земельної ділянки у технічному паспорті на цей житловий будинок вбачається, що площа земельних ділянок, а також їх зовнішні межі в цих документах співпадають. Таким чином, межі земельної ділянки, яка належить позивачу порушено за рахунок суміжної ділянки, яка належить на праві власності відповідачу [PERSON] , - виходячи з державного акту серії [NUMBER] , що їй, відповідачу, належить, оскільки межі її земельної ділянки, що зазначені в її держакті, фактично накладаються на земельну ділянку (присадибну ділянку) при домоволодінні [ADDRESS] яка належить йому, позивачу, та його дружині. Позивач стверджує у позові, що звертався до Державного кадастрового реєстратора з заявою про внесення відомостей про право власності на земельну ділянку, що належить йому і його дружині, але отримав відмову, оскільки відомості, надані ним не співпадають з фактичними обставинами через те, що перетин його земельної ділянки з земельною ділянкою відповідача співпадає на 32,8778%, і тому, для захисту свого права як громадянина України, - на державну реєстрацію свого права власності він змушений звернутися до суду. У судове засідання позивач не з`явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, підтримав свої позовні вимоги, просив задовольнити в повному обсязі. Відповідачі - [PERSON] та голова Виноградівської сільської ради Болградського району Одеської області, а також третя особа, що не заявляє самостійних вимог - [PERSON] - надіслали суду заяви, що вони копію позовної заяви отримали, вимоги позивача визнають, просять розглянути справу без їх участі. Представник відповідача - Головного управління Держгеокадастру в Одеській області - надіслав суду відзив на позовну заяву, якою просить у задоволенні вимог позову відмовити в повному обсязі, посилаючись, як на безпідставність і необгрунтованість вимог позивача те, що державним кадастровим реєстратором було рекомендовано позивачу усунути певні зауваження та повторно подати технічну документацію на реєстрацію, однак позивач повторно не звертався. У судовому засіданні представник відповідача - Головного управління Держгеокадастру в Одеській області стверджуючи, що усунути перешкоди для реєстрації права власності за позивачем можливо шляхом встановлення (відновлення) меж спірних земельних ділянок після скасування державного акту про право на земельну ділянку, в якому неправильно зазначені межі земельної ділянки, пояснив, що позивач не звертався удруге до державного кадастрового реєстратора з питанням про реєстрацію свого права після усунення перешкод для цього - як йому було рекомендовано - після узгодження меж спірних земельних ділянок, про які йдеться у позові; на запитання суду відповів, що скасувати державний Акт на землю можна лише у судовому порядку, оскільки у позасудовому порядку така дія законодавством не передбачена. Розглянувши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. - згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, позивач є власником 1 / 2 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (що підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER] від 13.07.2010 року, а.с.10); - у 2017 році Товариством з обмеженою відповідальністю «Бюро проектування та експертизи» на підставі укладеного договору була виготовлена технічна документація щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка передана [PERSON] і [PERSON] для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: [ADDRESS] (а.с.14-16); - з Державного Акту серії [NUMBER] на право власності на земельну ділянку площею 0,1678га, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер якої - [NUMBER] , що розташована за адресою: [ADDRESS] , - що був зареєстрований 09 листопада 2010 року у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за №011051802753, - він був виданий на ім`я відповідача [PERSON] на підставі рішення Виноградівської сільської ради Болградського району Одеської області №5 від 21.03.1992р. та рішення 37 сесії V скликання Виноградівської сільської ради Болградського району Одеської області №226-V від 17.09.2009 року (а.с.19); - згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, відповідач [PERSON] є власником 1 / 4 частини житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, які розташовані за адресою: [ADDRESS] (свідоцтво серії [NUMBER] від 03.12.2007 року, а.с.23); - згідно рішення за №РВ-5100914002018 від 29.10.2018 року, позивачу відмовлено у внесенні відомостей (змін до них) до Держаного земельного кадастру - у зв`язку з невідповідності електронного документа встановленим вимогам, а саме - наявні зауваження щодо валідності електронного документа, перетин ділянок - його ділянки з ділянкою [NUMBER] , площа яких співпадає на 32,8778%, рекомендовано усунути зазначені зауваження та повторно подати технічну документації на реєстрацію (а.с.17); - відповідно до заяв відповідача [PERSON] та представника відповідача - Виноградівської сільської ради Болградського району Одеської області, а також третьої особи, що не заявляє самостійних вимог, - вони вимоги позивача визнають повністю, не заперечують проти їх задоволення. Щодо заперечень представника відповідача - Головного Управління Держгеокадастру в Одеській області - проти задоволення позовних вимог позивача, суд дійшов висновку, що вони необґрунтовані, виходячи з наступного. Відповідно до ст.152 Земельного кодексу України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом способів. Згідно з ч.1ст.155 ЗК України, в разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акту, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження земельною ділянкою, що їй належить, такий акт визнається недійсним. Положеннями ст.374ч.1 ЦК України визнано, що суб`єктами права власності на землю (земельну ділянку) є фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Відповідно до ст.378 ЦК України право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Згідно ч.1ст.116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками з земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Ч.1 ст.393 ЦК України передбачено, що правовий акт органу державної влади, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Відповідно до ст.2 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), зокрема, може бути також рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до положень ст.55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтею 2 ЦПК України регламентовано, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваний прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, розглянувши спір всебічно, повно та об`єктивно на підставі вищевикладених письмових доказів, суд дійшов наступного висновку. Правовим актом органу державної влади - вищевказаним державним актом серії [NUMBER] на право власності на земельну ділянку площею 0,1678га, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер якої - [NUMBER] , що розташована за адресою: [ADDRESS] , - який був зареєстрований 09 листопада 2010 року у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за №011051802753, і виданий на ім`я відповідача [PERSON] - не відповідає фактичним обставинам, тобто, межі земельної ділянки, на який був виданий цей державний Акт - позначають в ньому земельну ділянку, розмір якої значно перевищує фактичний розмір земельної ділянки, що належить [PERSON] , а тому ця земельна ділянка, згідно плану, позначеному в цьому акті, накладається на земельну ділянку позивача на 32,8778%, що порушує право відповідача - власника його земельної ділянки, який не може зареєструвати своє право через цю невідповідність. Враховуючи викладене, вимоги позивача - власника його земельної ділянки під домоволодінням [ADDRESS], - про визнання недійсним та скасування державного акту серії [NUMBER] , виданого 09 листопада 2010 року Виноградівською сільською радою Болградського району Одеської області на ім`я [PERSON]., - про право власності на земельну ділянку площею 0,1678 га., кадастровий номер земельної ділянки - [NUMBER] - підлягають задоволенню, у зв`язку з чим підлягають задоволенню вимоги позову щодо скасування реєстрації у Державному земельному кадастрі запис про право власності цієї земельної ділянки на підставі цього державного Акту, що підтверджується вищевикладеним, а також іншими доказами, досліджених судом, які містяться в матеріалах справи. Відомостей того, що задоволенням позовних вимог будуть порушені права третіх осіб, - судом не встановлено відповідно до наданих і досліджених у судовому засіданні доказів. Твердження відповідача про те, що не підлягають задоволенню вимоги позову через те, що позивач міг вирішити спір у позасудовому порядку, звернувшись повторно до Державного кадастрового реєстратора з заявою про внесення відомостей про право власності на земельну ділянку, що належить йому і його дружині, не відповідають чинному законодавству. Так, право громадян на судовий захист закріплено у ст.10 Загальної декларації права людини, згідно якої воно знайшло своє відображення у ст.55 Конституції України. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових та службових осіб. Згідно до ст.124 Конституції України судочинство здійснюється Конституційним Судом України та судами загальної юрисдикції. Ст.147 Конституції України визначає Конституційний Суд України як єдиний орган конституційної юрисдикції в Україні. Згідно до Закону України "Про Конституційний Суд України" з письмовим клопотанням до Конституційного Суду щодо необхідності тлумачення Конституції та законів України з метою реалізації або захисту конституційних прав та свобод людини та громадянина можуть звертатись громадяни України, іноземці, особи без громадянства та юридичні особи. Нормативно-правовими засобами захисту прав і свобод людини і громадянина при зверненні до суду або інших інституцій є, насамперед, Конституція України і відповідні закони. Як зазначається у ст.8 Конституції України, її норми є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини й громадянина безпосередньо на підставі Конституції гарантується. Як зазначив Пленум Верховного Суду України у своїй постанові №9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" від 1.11.96 р. судам підвідомчі всі спори про захист прав і свобод людини. Суди не вправі відмовити особі в прийнятті позовної заяви або скарги тільки з тієї причини, що її вимоги можуть бути розглянуті в передбаченому законом досудовому порядку.

Outcome: approved