Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

20.10.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до територіальної громади Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області з вимогами: визнати за нею, у порядку спадкування за законом після померлого 17.06.2004 року чоловіка [PERSON], право на земельну частку (пай) під №416 в ПрАТ "Племінний завод "Червоний Велетень" с. Першотравневе Зміївського району Харківської області, що розташована в адміністративних межах Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області, загальною площею - 4,1128 га, в тому числі ріллі - 3,9655 га, сіножаті - 0,1473 га, право на яку належало спадкодавцю на підставі Протоколу №4 загальних зборів членів трудового колективу ВАТ "Племінний завод "Червоний Велетень" від 15 січня 2002 року про затвердження списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), Протоколу №2 загальних зборів власників земельних часток (паїв) ВАТ "Племінний завод "Червоний Велетень" від 06 грудня 2003 року про розподіл земельних часток (паїв) шляхом жеребкування, та Розпорядження №165 від 02 квітня 2004 року Зміївської районної державної адміністрації "Про виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок часток (паїв) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та надання дозволу на виготовлення державних актів на право власності на землю". В обґрунтування позовної заяви [PERSON] зазначила, що 17.06.2004 року помер її чоловік [PERSON] За життя чоловік працював у ВАТ "Племінний завод "Червоний велетень", правонаступником якого стало ПАТ "Племінний завод "Червоний велетень", на даний час перейменовано у ПрАТ "Племінний завод "Червоний велетень", що розташоване на території с. Першотравневе Зміївського району Харківської області та знаходиться в адміністративних межах Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області. При розпаюванні сільськогосподарського підприємства, чоловік набув право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності ВАТ "Племінний завод "Червоний велетень". За ним закріплено земельну частку (пай) №416, розміром 4,1128 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель колективної власності ВАТ "Племінний завод "Червоний велетень". За життя чоловік був власником 1/2 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться за адресою: с. Бірки Зміївського району Харківської області, вул. Польова, б. 65. Вона оформила спадщину на вказане майно та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом. Вважала, що цивільне право її чоловіка, яким він був наділений як член трудового колективу ВАТ "Племінний завод "Червоний велетень", на земельну частку (пай) №416, загальною площею 4,1128 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, повинно перейти до неї після смерті чоловіка по праву спадкування за законом. Оскільки оформити дану спадщину шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину неможливо, вона звернулася з цим позовом до суду. Належним чином повідомлені сторони у судове засідання не з'явились. Від представника позивачки [PERSON] - [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала (а.с. 72). Бірківський сільський голова [PERSON] направила до суду листа вих. №1162/02-19 від 01.11.2016 року про розгляд справи за відсутності представника сільської ради. Позовні вимоги [PERSON] рада визнає у повному обсязі (а. с. 64). Начальник відділу Держгеокадастру у Зміївському районі Харківської області [PERSON] за вих. №0-20.20-0.1-2490/2-16 від 02.11.2016 року направив суду письмові пояснення за позовною заявою, в яких просив розгляд справи проводити за відсутності представника та зазначив наступне. За інформацією, яка наявна у відділі Держгеокадастру у Зміївському районі Харківської області станом на 29.12.2012 року, за [PERSON] земельна ділянка (пай) №416 в ПАТ "Племінний завод "Червоний велетень" не обліковується, Державний акт на право власності на земельну ділянку не виготовлявся. На даний час державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно проводить орган державної реєстрації прав - структурні підрозділи територіальних органів мін'юсту, що забезпечують реалізацію повноважень Укрдержреєстру, та нотаріус, як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно (а. с. 65-67). Директор ПрАТ «Племінний завод «Червоний Велетень» [PERSON] у листі за вих. №1449 від 24.11.2016 року просив розгляд справи проводити за відсутності представника, проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечував. Судове засідання проведено у відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, оскільки в судове засідання не прибули всі особи, які беруть участь у справі. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права\~ щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи з положень ст. ст. 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Як вбачається із копії свідоцтва про одруження, 14.08.1965 року між [PERSON] та Гвоздь (після шлюбу [PERSON]) [PERSON] с/ЗАГС Краснокутського району Харківської області було зареєстровано шлюб, актовий запис за №4 (а. с. 11). 17.06.2004 року [PERSON] помер (копія свідоцтва про смерть на а. с.10). [PERSON] прийняла спадщину після смерті чоловіка, оформила свої спадкові права та 24.12.2004 року отримала Свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться в с. Бірки Зміївського району Харківської області, вул. Польова, б. 65 (а. с. 12). Згідно копій довідок №2688 та №2689 від 30.09.2016 року, виданих Бірківською сільською радою Зміївського району Харківської області, за адресою: с. Бірки Зміївського району Харківської області, вул. Польова, б. 65 з 1978 року по день смерті - 17.06.2004 року був зареєстрований [PERSON] На день його смерті і по теперішній час за даною адресою зареєстрована та проживає лише дружина померлого [PERSON] (а. с. 14). Відповідно до виписки з протоколу №4 загальних зборів членів трудового колективу ВАТ «Племінний завод «Червоний Велетень» Зміївського району від 15.01.2002 року, [PERSON] внесений до списку громадян - членів трудового колективу ВАТ «Племінний завод «Червоний Велетень» Зміївського району Харківської області, які мають право на земельну частку (а. с.17-19, 20-35). З протоколу № 2 загальних зборів власників земельних часток (паїв) ВАТ «Племінний завод «Червоний Велетень» Зміївського району від 06.12.2003 року та додатку до нього вбачається, що було проведено розподіл земельних ділянок (паїв) шляхом жеребкування, згідно з яким за [PERSON] визначено земельну ділянку №416, загальною площею 4,1128 га, в тому числі ріллі 3,9655 га, сіножаті 0,1473 га (а. с. 36-38, 39-55). Відповідно до розпорядження Зміївської РДА №165 від 02.04.2004 року, [PERSON] виділено в натурі (на місцевості) земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та надано дозвіл на виготовлення державного акту на право власності на землю (а. с. 56-58). За життя [PERSON] не отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку, що стало перешкодою в оформлення спадкоємцем [PERSON] своїх прав. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1, ч. 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. [PERSON] є спадкоємцем за законом після смерті чоловіка [PERSON], прийняла спадщину, оформила свої спадкові права на її частину. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною [PERSON] України, є частиною національного законодавства України. Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» №475/97-ВР від 17 липня 1997 року ратифіковано Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року (далі - Конвенція), Перший протокол та протоколи № 2, 4, 7, 11 до Конвенції. Згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи\~ інтересів. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до вимог\~ст. 213 ЦПК України\~рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Згідно з вимогами\~ст. 214 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Так, відповідно до ч. 1 п. 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. За змістом ст. 25 Закону України «Про сільськогосподарську кооперацію» та ст. 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» право на земельну частку (пай) та право на земельну ділянку, яка виділена в натурі\~ (на місцевості), можуть бути об'єктом спадкування. У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз'яснено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта на право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Згідно з пунктом 17 розділу X «Перехідні положення» ЗК України сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Отже, з огляду на вищенаведені положення право особи на земельну частку (пай) виникає з моменту отримання сільськогосподарським підприємством державного акта про право колективної власності, в якому ця особа вказана як така, що має право на земельну частку (пай). Це право є непорушним та підлягає захисту без обмеження строком позовної давності. \~ \~ \~ \~ Із копії Державного акту на право постійного користування землею серії І-ХР № 001133 вбачається, що рішенням Зміївської районної ради народних депутатів від 05 лютого 1998 року за № 70 ПАТ "Племінний завод "Червоний Велетень" надано у постійне користування 4772,3 гектарів землі для ведення сільськогосподарського виробництва (а. с. 75-82). \~ \~ \~ Таким чином, право [PERSON] на земельну частку (пай) виникло у нього за життя і є майновим правом, яке не припинилось внаслідок смерті, та входить до складу спадщини. \~ \~ \~ Позивачем [PERSON] надано докази того, що вона є єдиною спадкоємицею померлого 17.06.2004 року чоловіка [PERSON], прийняла спадщину, оформила свої права на частину майна. \~ \~ \~ Крім того, до складу спадщини входить майнове право на земельну частку (пай), яке також успадковане [PERSON], але враховуючи ту обставину, що на день смерті [PERSON] не було одержано Державного акту на право на земельну ділянку, одержати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі неможливо. \~ \~ \~ \~ За таких обставин, визнання позову представником відповідача не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, а позовна заява [PERSON] про визнання за нею у порядку спадкування права на земельну частку (пай) є обґрунтованою і підлягає задоволенню. \~ На підставі викладеного,

Outcome: approved