Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до Вінницького міського суду з позовом до [PERSON] про стягнення сплаченої за товар грошової суми та відшкодування моральної шкоди. Під час розгляду справи, після скасування рішення Вищим спеціалізованим судом України, позивачем було уточнено позоні вимоги, відповідно до яких він просить визнати договір купівлі-продажу недійсним та стягнути сплачену за товар грошову суму. Позов мотивовано тим, що 06.11.2012 року ним було придбано, як від авторизованого дилера "МУНОВВУ" Вінниця металодетектор "Jeohanter 3D Dual System", серійний № 0609М2 [NUMBER], вартістю 42\~000 грн. У жовтні вартість даного металодетектора складала 120\~000 грн. Позивач зазначає, що після доставки товару було виявлено, що якість товару суттєво відрізняється від тієї, яка була запропонована у магазині. Так, під час використання виявились істотні недоліки металодетектору та він неодноразово виходив із технічного ладу. В зв'язку з цим позивач звертався до відповідача з вимогою про заміну товару або про прийняття товару неналежної якості та повернення сплачених коштів, проте звернення були проігноровані, тому позивач звернувся до Інспекції з питань захисту прав споживачів у Вінницькій області, яка здійснила позапланову перевірку у суб'єкта господарювання [PERSON], який надав письмове пояснення про те, що він не продавав прилад, зазначений у заяві. Однак свідок [PERSON] підтверджує факт передачі коштів в сумі 42000 грн. та купівлю спірного металодетектора у суб'єкта господарювання [PERSON] В зв'язку з вищевикладеним, позивач звернувся в суд з даним позовом та просить розірвати договір купівлі-продажу металодетектора "Jeohanter 3D Dual System" від 06.11.2012 року, укладений між продавцем фізичною особою підприємцем [PERSON] та покупцем [PERSON]; стягнути з фізичної особи підприємця [PERSON] 120\~000 грн. вартість металодетектора "Jeohanter 3D Dual System" та зобов'язати його прийняти від позивача металодетектор "Jeohanter 3D Dual System", а також стягнути з фізичної особи підприємця [PERSON] 3000 грн. за надання правової допомоги та вартість проведеної експертизи. Ухвалою суду від 09.04.2015 року у вищевказаній справі була призначена судова технічно-товарознавча експертиза, за клопотанням позивача [PERSON]Л, проведення якої доручено Вінницькому відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. \~Провадження у справі зупинено до отримання висновку експертизи. Згідно повідомлення Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 05.06.2015 року, ухвала суду від 09.04.2015 року повернута без виконання \~у зв'язку з тим, що станом на 05.06.2015 року проект, в якому заявлені технічні параметри, які підлягають дослідженню (глибина виявлення та розмір об'єкта, еффективність виявлення об'єктів без реагування на мілкий металевий лом), об'єкт долідження по справі для попереднього огляду та ідентифікації не були надані, а також не була проведена оплата за проведення експертизи, тому провадження в справі було відновлено. В судовому засіданні позивач позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Також не заперечив проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. За таких обставин у відповідності до ст. 224 ЦПК України суд ухвалив заочне рішення у його відсутність, на підставі наявних в справі доказів, оскільки позивач не заперечив проти такого порядку вирішення спору. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання правочину недійсним. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що СПД [PERSON], "MYHOBBY" представляє компанію «D.A.S» в регіоні - м. Вінниця та Вінницька область, що підтверджується сертифікатом представника (а.с. 66 Т. 1). Відповідно до довідки ТОВ "Фірма-Акцент" № 07 від 06.02.2014 року, ФОП [PERSON] дійсно орендує приміщення № 234 в готелі "Південний Буг", за адресою: м. Вінниця, пл. Жовтнева, 1 з 01.01.2009р. по даний час, площа приміщення становить 17,2 м. кв.,на підставі договору оренди № 44/01 від 01.01.2009 року (а.с. 45 Т.1). З листа Інспекції з питань захисту прав споживачів у Вінницькій області від 21.10.2013 року встановлено, що була проведена позапланова перевірка дотримання вимог законодавства про захист прав споживачів у суб'єкта господарювання [PERSON], під час якої отримане письмове пояснення від відповідача про те, що він не продавав прилад, зазначений у заяві, однак свідок [PERSON] у письмовому пояснені до Інспекції підтвердив факт передачі коштів у сумі 42\~000 грн. та купівлю металодетектора "Jeohanter 3D Dual System" у суб'єкта господарювання [PERSON], тому заявнику було рекомендовано звернутися до суду для вирішення спірного питання (а.с. 5 Т.1). З заяви - вимоги [PERSON] від 09.09.2013 року вбачається, що він звертався до приватного підприємця [PERSON] з вимогою провести незалежну технічну експертизу для підтвердження технічних характеристик та справжності даного виробу. Просив надати сертифікат відповідності на даний виріб (а.с. 37 Т.1). З розписки [PERSON], на якій розміщений штамп: "MYHOBBY" Вінниця металодетектори, авторизований дилер 8-096-108-12-12 вбачається, що він підтверджує те, що металодетектор "Jeohanter 3D Dual System" на 06.11.2012 року коштував 42\~000 грн. (а.с. 7 Т.1). Також судом вствановлено, що [PERSON] брав металодетектор "Jeohanter 3D Dual System", серійного номеру 0609М2 [NUMBER] для огляду на предмет виявлення несправностей з 06.02.2013 року по 20.02.2013 року, що підтверджується розпискою із штампом: "MYHOBBY" Вінниця металодетектори, авторизований дилер 8-067-286-75-22 (а.с. 8 Т.1). Також судом встановлено, що ПП [PERSON] звертався до позивача з листом про надання йому відомостей про те, де і в кого конкретно був придбаний металодетектор, його назву, серійний номер, дату купівлі-продажу товару, описати виявлені дефекти, пошкодження, час експлуатації та заводські несправності для задоволення вимог, викладених в листі від 09.09.2013 року (а.с. 32 Т. 1). Щодо вимоги про розірвання договору купівлі-продажу металодетектора "Jeohanter 3D Dual System" від 06.11.2012 року, укладеного між продавцем фізичною особою підприємцем [PERSON] та покупцем [PERSON], суд виходив з наступних підстав. Відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками та продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності регулюються Законом України "Про захист прав споживачів". Цим Законом установлено права споживачів, а також визначено механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Згідно ст. 1 Закону України "Про захист прав споживачів", споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. А виконавець - суб'єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги. Частинами 1, 3 ст. 5 Закону України "Про захист прав споживачів" визначено, що держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров'я і життєдіяльності. Захист прав споживачів здійснюють центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, органи, що здійснюють державний санітарно-епідеміологічний нагляд, інші державні органи, органи місцевого самоврядування згідно із законодавством, а також суди. Відповідно до ст. 4 вищевказаного Закону, споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: захист своїх прав державою; належну якість продукції та обслуговування; безпеку продукції; необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав; об'єднання в громадські організації споживачів (об'єднання споживачів). Споживачі також мають інші права, встановлені законодавством про захист прав споживачів. Разом з тим слід зазначити, що в п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12 квітня 1996 року № 5 № "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про захист прав споживачів" роз'яснено, щовирішуючи справи про захист прав споживачів у зв'язку з придбанням товарів неналежної якості, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 12, 14 Закону України "Про захист прав споживачів" такі вимоги можуть заявляти споживачі, котрі мають на товари квитанції, товарні чи касові чеки або інші письмові документи, а щодо товарів, на які встановлено гарантійні строки, - технічні паспорти чи документи, що їх замінюють. Оскільки в системі роздрібної торгівлі договір купівлі-продажу, як правило, збігається з його виконанням, на нього відповідно до статей 43, 44 ЦК не поширюються вимоги щодо обов'язкової письмової форми. Тому втрата зазначених документів, неодержання їх при придбанні товару чи неможливість їх відновлення не позбавляє споживача права доводити факт купівлі-продажу з допомогою свідків; товаром неналежної якості слід вважати такий, що не відповідає вимогам нормативних документів, умовам договору або вимогам, які до нього пред'являються, наданій щодо нього виготівником чи продавцем інформації, а також проданий після закінчення строку його придатності чи фальсифікований. При поверненні речі неналежної якості її амортизація в період гарантійного строку до уваги не береться. Виходячи з вище наведеного, суд приходить до висновку, що тягар доказування факту придбання, замовлення товарів (послуг) покладається на споживача. Так, судом встановлено, що позивачем 06.11.2012 року був придбаний товар - металодетектор "Jeohanter 3D Dual System", серійного номеру 0609М2 [NUMBER], що підтверджується гарантійним листом (а.с. 10 Т. 1). ЦК України у ст. ст. 3, 6, 203, 626, 627 визначаються загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України правочин між фізичною і юридичною особами належить вчиняти у письмовій формі, за виключенням випадків, передбачених ч. 1 ст. 206 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Інші випадки визнання договору укладеним зазначені у ст. ст. 642 - 643 ЦК України. Частина 1 ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Розкриваючи зміст засади свободи договору у ст. ст. 6, 627 ЦК України визначає, що свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору. Закріпивши принцип свободи договору, ЦК України разом з тим визначив, що свобода договору не є безмежною, оскільки відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 6 та ст. 627 цього Кодексу при укладенні договору, виборі контрагентів, визначенні умов договору сторони не можуть діяти всупереч положенням цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства. Зазначені положення узгоджуються з нормами ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України, відповідно до яких підставою недійсності правочинів є суперечність їх актам цивільного законодавства. Відповідно до частини 1 статті 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу; якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Так згідно ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа яка вчинила правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідата його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на раельне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Таким чином, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначити умови такого договору. Згідно ч. 1 ст. 673 ЦК України, продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі виявлення покупцем протягом гарантійного або інших строків, встановлених обов?язковими для сорін правилами чи договором, недоліків, не застережених продавцем, або фальсифікації товару покупцем має право за своїм вибором відмовитись від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми (п. 4 ч. 1 ст. 708 ЦК України). Разом з тим слід зазначити, щопозивачем [PERSON] не зазначено, у чому полягають недоліки товару, коли вони виникли та у зв'язку з чим, якими доказами це підтверджується, недоліки товару за які відповідає продавець, а за які виробник. Щодо вимоги про стягнення сплаченої за товар грошової суми, суд виходив з наступних підстав. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 678 ЦК України, у разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов'язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з'явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором відмовитись від договору і вимагатии повернення сплаченої за товар грошової суми. Якщо продавець товару неналежної якості не є його виготовлювачем, вимоги щодо заміни, безоплатного усунення недоліків товару і відшкодування збитків можуть бути пред?явлені до продавця або виготовлювача товару (ч. 3 ст. 678 ЦК України). Також ст. 8 Закону України "Про захист прав споживачів" визначено, що у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника, зокрема розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми Відповідно до ст. 679 ЦК України, продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до пред'явлення товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту. Якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару, продавець відповідає за його недоліки, якщо він не доведе, що вони виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили. При розірванні договору розрахунки із споживачем у разі підвищення ціни на товар провадяться виходячи з його вартості на час пред'явлення відповідної вимоги, а в разі зниження ціни - виходячи з вартості товару на час купівлі. Гроші, сплачені за товар, повертаються споживачеві у день розірвання договору, а в разі неможливості повернути гроші у день розірвання договору - в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів (п. 2 ч. 7 ст. 8 вищевказаного Закону). Жодних письмових документів, які б свідчили про те, що металодетектор "Jeohanter 3D Dual System на день розгляду справи коштує 120 000 грн., суду не надано. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статею 61 цього Кодексу. Статтею 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що позивач не визначився із характером спірних правовірносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню. Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу недійсним та стягнення сплаченої за товар грошової суми не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому позов не підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed