Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу та встановлення факту купівлі нерухомого майна, зазначивши, що 02.02.1993 року він, за договором, посвідченим Гучинською сільською радою, придбав житловий будинок з надвірними спорудами, що розташовані по [ADDRESS], в якому зареєстрований і проживає. Позивач не може зареєструвати за собою право власності на нерухоме майно, оскільки номер будинку, який зазначено в договорі купівлі-продажу, не співпадає з фактичною нумерацією будинків по [ADDRESS]. Таким чином, [PERSON] просить визнати частково недійсним договір купівлі-продажу та встановити факт купівлі ним житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS]. З ініціативи суду до участі у справі в якості третьої особи, котра не заявляє самостійних вимог на предмет спору, було залучено Реєстраційну службу Ріпкинського районного управління юстиції. В судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав. Представник Реєстраційної служби Ріпкинсього РУЮ не заперечувала проти задоволення позову. Представник територіальної громади, в особі Гучинської сільської ради Ріпкинського району, в судове засідання не з"явився, надіславши клопотання про розгляд справи за його відсутності, в якому не заперечував проти вимог [PERSON] Заслухавши пояснення з"явившихся учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 02.02.1993 року [PERSON] за договором купівлі-продажу придбав у колгоспу "Україна" будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS]. У відповідності до ст.ст.47, 227 ЦК УРСР, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, купівля-продаж жилого будинку підлягали нотаріальному посвідченню та реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Вказаний договір зареєстровано у виконавчому комітеті Гучинської сільської Ради народних депутатів 02.02.1993 року за № 10, тобто в порядку, який діяв на час відчуження нерухомого майна. Сторони в судовому засіданні підтвердили, що угода між ними виконана, оскільки покупець вніс плату за майно, а продавець передав йому будинок. Нерухоме майно було знято з балансу відповідача. Статтею 224 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), за договором купівлі-продажу продавець зобов'язаний передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язаний прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. В той же час, [PERSON] не зареєстрував за собою право власності на будинок та прибудинкові споруди. З повідомлення КП "Чернігівське МБТІ" вбачається, що станом на 31.12.2012 року, право власності на житлові будинки [ADDRESS] та [ADDRESS], не зареєстровано. Довідкою Гучинської сільської ради № 03-20/168 від 20.05.2014 року підтверджується, що згідно погосподарського обліку, з моменту присвоєння номера будинку [ADDRESS], і до дня продажу будинку 02.02.1993 року, нумерація його не змінювалась. Як слідує з пояснень позивача та представника відповідача, житловий будинок за [ADDRESS], взагалі не існує. Такі пояснення узгоджуються з відомостями, викладеними в довідці Гучинської сільської ради № 03-20/285 від 15.08.2014 року, згідно якої, по господарському обліку сільської ради будинку [ADDRESS], не існує. Представник реєстраційної служби в судовому засіданні, не оспорюючи факту укладення договору купівлі-продажу, пояснила, що у випадку задоволення позову в заявлених межах, перешкод у реєстрації за [PERSON] права власності на нерухоме майно, не виникне. Таким чином, в судовому засіданні знайшли підтвердження доводи позивача про укладення між ним та колгоспом "Україна" договору купівлі-продажу жилого будинку та повне виконання сторонами умов цього договору. В той же час, із незалежних від сторін договору обставин, при його укладенні була допущена помилка, яка перешкоджає позивачеві в повній мірі реалізувати своє право володіти, користуватися і розпоряджатися придбаним майном. Пунктом 1. ч.1 ст.229 ЦК України передбачено, що у випадку, коли особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Згідно ст.217 ЦК України, недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. Факт придбання [PERSON] житлового будинку [ADDRESS], підтверджується належними і допустимими засобами доказування. У відповідності до ч.2 ст.256 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб.

Outcome: approved