Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить зобов`язати відповідача [PERSON] не чинити їй перешкоди в користуванні земельною ділянкою на [ADDRESS] , з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд та будівель площею 0,14 га та зобов`язати відповідача перенести самовільно та незаконно встановлене нею металеве огородження зі сторони будинковолодіння [ADDRESS] , яким розмежовано сусідні земельні ділянки № [NUMBER] та № [NUMBER] на відстань не менше 1-го метра від найбільш виступної конструкції стін житлового будинку, господарських споруд та будівель, що розташовані на [ADDRESS] та які належать їй на праві приватної власності. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] . Вказаний житловий будинок разом із господарськими спорудами та будівлями розташований на земельній ділянці площею 0,14 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд та будівель. Рішенням ІХ сесії сьомого скликання Летнянської сільської ради №194 від 03.11.2016 «Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) [PERSON] » органом місцевого самоврядування села Летні їй надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для обслуговування житлового будинку, господарських споруд та будівель площею 0,14 га, що в [ADDRESS] . Під час розроблення відповідною ліцензованою організацією технічної документації із землеустрою з метою приватизації нею вищевказаної земельної ділянки у неї виник спір із відповідачкою, як сусіднім землевласником. Суть спору полягає в тому, що її будинковолодіння [ADDRESS] межує із сусіднім будинкоіволодінням [PERSON] на цій же вулиці, а земельні ділянки цих будинковолодінь чітко не розмежовані між собою. [PERSON] встановила металеве огородження, яке розмежовує їхні земельні ділянки, на віддалі від 70 до 100 см. від належних їй на праві особистої приватної власності житлового будинку [ADDRESS] . Для вирішення вищезазначеного земельного спору щодо розмежування сусідніх земельних ділянок, які розташовані у межах населеного пункту с.Летня Дрогобицького району Львівської області, вона звернулась до Летнянської сільської ради із відповідною заявою. Враховуючи те, що спір між ними не врегульовано, та з метою захисту її прав та обов`язків змушена звертатись до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 05.05.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 30.05.2018, визначено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. 30.05.2018 відповідач [PERSON] подала до суду відзив на позовну заяву, в якому вказує на те, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] . Даний житловий будинок будував ще її батько на виділеній земельній ділянці згідно Свідоцтва №80/73 на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР від 30.03.1973 року. Забудова ділянки була дозволена рішенням виконкому Дрогобицької районної ради депутатів трудящих від 03.05.1973 року №274 за типовим проектом будівлі №13-А. Експлікацією на Плані забудови садиби було передбачено місцезнаходження житлового будинку, господарських споруд, живоплоту і фруктових дерев. Крім того, на Плані визначено розміри відведеної земельної ділянки: ширина складає 12 м+10 м+4 м, а довжина у найдовшій частині 9 м.+9 м+12 м, один кут ділянки є зрізаним, має округлу форму. Забудова їхньої садиби здійснена у відповідності до даного Свідоцтва. Як власник будинковолодіння, вона на законних підставах встановила по периметру ділянки металеву огорожу. Вважає, що позивач, не маючи жодних документів, які б підтверджували розміри її земельної ділянки, безпідставно вимагає усунути порушення її прав. Просить в задоволенні позову відмовити. 30.05.2018 підготовче судове засідання відкладено на 08.06.2018. 08.06.2018 позивачем подано суду відповідь на відзив. 08.06.2018 підготовче провадження у даній справі закрито, залучено до участі в справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Летнянську сільську раду Дрогобицького району Львівської області, призначено справу до судового розгляду на 25.07.2018. 25.07.2018 справа слухалась по суті, оголошено перерву до 02.08.2018. 02.08.2018 призначено по даній справі судову будівельно-технічну та земельно-технічну експертизу, проведення якої доручено [PERSON] , провадження в справі зупинено. 02.07.2019 на адресу суду надійшов висновок експерта №22-23 за результатами проведення судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи по даній цивільній справі, уу зв`язку з чим ухвалою суду від 02.07.2019 провадження в справі відновлено, розгляд справи призначено на 17.07.2019. 17.07.2019 в судовому засіданні представник відповідача заявив клопотання про виклик судове засідання експерта, у зв`язку з чим розгляд справи відкладено на 23.09.2019. 23.09.2019 у зв`язку з неявкою експерта, розгляд справи відкладено на 01.10.2019. 01.10.2019 в судовому засіданні представником позивача заявлено клопотання про заміну третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Летнянську сільську раду Дрогобицького району Львівської області правонаступником Меденицькою селищною радою Дрогобицького району Львівської області Летнянського старостинського округу. Клопотання задоволено, призначено справу до розгляду на 11.11.2019. 11.11.2019 справа слухалась по суті, оголошено перерву до 06.12.2019. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, покликаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просить позов задоволити. Позивач, будучи допитана як свідок, в судовому засіданні вказала, що батько чоловіка побудував будинок ще в 1963 році, значно швидше аніж будинок відповідачки. Вона проживає в даному будинку 39 років. Жодних перебудов, добудов реконструкцій в будинковолодінні не проводилось. Донедавна огорожі між ними з відповідачами не було. Її свекор і відповідачка є рідними братом і сестрою. Свекор помер [INFO] . Після цього й було встановлено огорожу. Представник відповідача позов заперечила з підстав, викладених у відзиві, долученому до матеріалів справи. Представник третьої особи в судове засідання не з`вився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, з приводу задоволення позову покладається на думку суду. З`ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов слід задоволити, виходячи з наступного: Статтями 16, 328\~ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути в тому числі і визнання права; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, де закріплено принцип непорушності права власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 61,3 кв.м., житловою площею 35,6 кв.м. Згідно довідки Летнянської сільської ради від 10.11.2016 №2005 [PERSON] користується земельною ділянкою площею 0,14 га, межі якої були встановлені залізними стовпцями на бетонній основі і винесені в натурі в 1968 року. Згідно Свідоцтва про право власності на житловий будинок від 29.02.2000 [PERSON] належить житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] . Будівництво вказаного будинку здійснено на підставі Свідоцтва №80/73 «Про забудову садиби у сільських населених пунктах Української РСР» від 1973 року. [PERSON] встановлено по периметру вищевказаної земельної ділянки металеву огорожу. Рішенням Летнянської сільської ради від 03.11.2016 №194 надано [PERSON] на розроблення технічної документації із землеустрою, щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,14 га, що в [ADDRESS] . У зв`язку з тим, що у позивачки виникли труднощі щодо розроблення технічної документації із землеустрою, оскільки її будинковолодіння межує із сусіднім будинковолодінням відповідачки, які чітко не розмежовані між собою, тому між ними тривають суперечки щодо розмежування цих сусідніх земельних ділянок. Для вирішення вищевказаного спору щодо розмежування сусідніх земельних ділянок у березні 2017 позивачка звернулась до Летнянської сільської ради із відповідною заявою. Проте, як встановлено в постанові Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 04.10.2017 у справі №442/4928/17 за позовом [PERSON] до Летнянської сільської ради Дрогобицького району Львівської області, третя особа [PERSON] про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, Летнянська сільська рада як орган місцевого самоврядування села Летня, який за законом у позасудовому порядку наділений виключно компетенцією щодо вирішення земельних ділянок, фактично самоусунулась від виконання прямих своїх обов`язків щодо вирішення цього земельного спору. Вищевказаною постановою суду позов задоволено, визнано незаконними та протиправними дії Летнянської сільської ради Дрогобицького району Львівської області у зв`язку із неналежним розглядом земельного спору щодо меж земельної ділянки, яка приватизовується її користувачем, що виник між [PERSON] , та [PERSON] , що розглядався Летнянькою сільською радою Дрогобицького району Львівської області на підставі заяви [PERSON] «Про вирішення земельного спору щодо меж земельної ділянки, яка приватизується її користувачем». Зобов`язано Летнянську сільську раду Дрогобицького району Львівської області у порядку, строк та спосіб, що встановлені законом, повторно розглянути земельний спір щодо меж земельної ділянки, яка приватизовується її користувачем, що виник між [PERSON] та [PERSON] . Вирішено питання щодо судових витрат. Постановою старшого державного виконавця Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 30.03.2018 закінчено виконавче провадження з виконання вищевказаного рішення суду. Висновком експертизи №22/23 за результатами будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи по даній цивільній справі від 01.07.2019 Конфігурація та внутрішні розміри земельної ділянки (садибної), що перебуває в користуванні відповідача у справі [PERSON] по [ADDRESS] згідно існуючих меж (згідно існуючого огородження) цієї земельної ділянки не відповідають Плану забудови садиби який міститься у Свідоцтві №80/73 «Про забудову садиби у сільських населених пунктах Української РСР» від 1973 року, що видано на ім`я батька відповідачки [PERSON] . Невідповідності, мають місце. Полягають відхилення реально існуючих на даний час меж земельної ділянки відповідача [PERSON] згідно встановленого нею металевого огородження цієї земельної ділянки від Плану забудови садиби, який міститься у Свідоцтві№80/73 «Про забудову садиби у сільських населених пунктах Української РСР» від 1973 року, що видано на ім`я батька відповідачки [PERSON] в наступному: відстань від житлового будинку будинковолодіння, 132 до металевого огородження з сторони будинковолодіння, 134 становить - 10,50м.(дані огляду). Згідно "Плану забудови садиби який міститься у Свідоцтві №80/73 "Про забудову садиби у сільських населених пунктах Української РСР" від 1973 року відстань відстань від житлового будинку будинковолодіння, 132 до огородження з сторони будинковолодіння, 134 становить - 12,0м.; - розмір житлового будинку, [ADDRESS] становить - 9,09м., а згідно "Плану забудови садиби, який міститься у Свідоцтві №80/73 "Про забудову садиби у сільських населених пунктах Української РСР" від 1973 року розмір житлового будинку будинковолодіння, 132 становить - 10,0м.; - відстань від житлового будинку, [ADDRESS] до металевого огородження сусіднього будинковолодіння з правої сторони від входу становить -5,99м. (по літній кухні 3,63 м. та від літньої кухні до металевого огородження -2,36м.(розрахунок: 3,63м + 2,36м.=5,99 м)). Згідно «Плану забудови садиби який міститься у Свідоцтві №80/73 "Про забудову садиби у сільських населених пунктах Української РСР» від 1973 року відстань від проектуючого житлового будинку будинковолодіння 132 до металевого огородження з сторони сусіднього будинковолодіння з правої сторони становить - 4,0м. Згідно Плану забудови садиби, який міститься у Свідоцтві №80/73 "Про забудову садиби у сільських населених пунктах Української РСР", від 1973 року що видано на ім`я батька відповідачки [PERSON] житловий будинок та господарська будівля (10- сусідні будівлі) будинковолодіння, [ADDRESS] розташовані на певній відстані від межі огородження з сторони будинковолодіння, 132, а згідно проведеного огляду огородження від господарських будівель "сарай" будннковолодіння 134 до межі земельної ділянки на [ADDRESS] відсутнє. Конфігурація земельної ділянки, [ADDRESS] с [ADDRESS] Летня [ADDRESS] з сторони будинковолодіння, 134 не відповідає Плану забудови садиби, який міститься у Свідоцтві №80/73 "Про забудову садиби у сільських населених пунктах Української РСР", від 1973 року що видано на ім`я батька відповідачки [PERSON] , а саме на Плані забудови садиби, який міститься у Свідоцтві № [NUMBER] /73 «Про забудову садиби у сільських населених пунктах Української РСР», від 1973 року що видано на ім`я батька відповідачки [PERSON] , з сторони земельної ділянки 134 межа огородження нанесена по прямій лінії, а згідно проведеного огляду металеве огородження з однієї сторони господарської будівлі "сарай" будннковолодіння 134, розташоване по одній лінії з господарськими будівлями "сарай" з другої сторони металеве огородження влаштоване на відстані 0,73м. до житлового будинку, 134 та на відстані 0,47м. до кута господарської будівлі "сарай будинковолодіння, 134. Огородження від господарських будівель "сарай" будинковолодіння, 134 до межі земельної на [ADDRESS] відсутнє. Відстані від житлового будинку та господарських будівель і споруд за [ADDRESS] , що перебувають у власності позивачки [PERSON] , відповідачем [PERSON] на даний час встановлено існуюче металеве огородження своєї садибної земельної ділянки на [ADDRESS] наступні: - від житлового будинку будинковолодіння, 134 до металевого огородження з сторони володіння, 132 становить перемінно - 0,71-0,73 м.; - металеве огородження з однієї сторони господарської будівлі "сарай" будинковолодіння, 134 розташоване по одній лінії з господарською будівлею "сарай" з другої сторони металеве огородження влаштоване на відстані 0,73м. до житлового будинку, 134 та на відстані 0,47м. до кута господарської будівлі "сарай" будинковолодіння, 134. Огородження від господарських будівель "сарай" будинковолодіння, 134 до межі земельної ділянки на [ADDRESS] відсутнє. Встановлення металевого огородження відповідачем [PERSON] з сторони житлового будинку та господарської будівлі будинковолодіння, [ADDRESS] не відповідає діючим будівельним нормам а саме пункту 6.1.41 ДБН Б.2.2-12:2018 "Планування і забудова територій". Згідно Плану забудови садиби, який міститься у Свідоцтві №80/73 "Про забудову у сільських населених пунктах Української РСР " від 1973 року, що видано на ім`я батька відповідачки [PERSON] відстань (розмірна лінія) від житлового будинку та господарських будівель і споруд на [ADDRESS] до межі земельної ділянки з сторони будинковолодіння на [ADDRESS] відсутня. Встановити на якій відстані від житлового будинку та господарських будівель і споруд за [ADDRESS] , що перебувають у власності позивачки [PERSON] повинно бути встановлено огородження (межі) сусідньої земельної ділянки (садибної) ділянки відповідача [PERSON] по [ADDRESS] відповідно до Плану забудови садиби, який міститься у Свідоцтві №80/73 "Про забудову садиби у сільських населених пунктах Української РСР " від 1973 року, що видано на ім`я батька відповідачки [PERSON] не надається можливим. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частина 1 ст.15 ЦК закріплює право кожної особи на захист свого права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті грунтуються на нормах Конституції, які закріплюють обов`язок держави забезпечувати захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання (ст.13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (ч.1 ст.55). Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Згідно зі ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав\~громадян та\~юридичних осіб\~на земельні\~ділянки здійснюється\~шляхом: визнання\~прав; відновлення\~стану земельної\~ділянки,\~який існував\~до порушення\~прав,\~і запобігання\~вчиненню дій,\~що порушують\~права або\~створюють небезпеку\~порушення прав; визнання\~угоди недійсною; визнання\~недійсними рішень\~органів виконавчої\~влади або\~органів місцевого\~самоврядування; відшкодування\~заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Зі змісту ст. 152 Земельного кодексу України та постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» №7 від 16.04.2004р., вбачається, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , суду дав покази про те, що позивач є його мамою, а відповідачка родичкою. Конфлікт з приводу земельної ділянки між сторонами виник орієнтовно в 2016 році, коли позивач виявила намір приватизувати земельну ділянку. У 2017 році відповідач звела металеву огорожу. До цього часу жодних спорів між суперечок між ними не було. Колись будинковолодіння [ADDRESS] та №132 були на одному подвір`ї, а потім дід поділив земельну ділянку між сином і донькою. Металеву огорожу відповідачкою поставлено з порушенням десь на 80 см. Свідок [PERSON] суду повідомила про те, що вона є сусідкою сторін. Спірну огорожу облаштували недавно, десь 1,5 роки тому, таку встановлено ближче орієнтовно на 1 метр. Допитаний в судовому засіданні [PERSON] , суду дала покази про те, що відповідачка є її мамою. Їхній будинок успадкований її мамою після смерті дідуся. Будинок є відносно новим та побудований на місці старого будинку. Доки жив [PERSON] жодних спорів з приводу користування земельною ділянкою між ними не виникало. Розмежування завжди було таким, як є зараз. Згідно п.6.1.41 ДБН Б.2.2.-12:2018 «Планування і забудова територій»: при розміщенні будинків в кварталах, забудова яких історично склалася, для догляду будинками і здійснення поточного ремонту відстань до межі суміжної земельної ділянки найбільш виступаючої конструкції стіни будинку слід приймати не менше ніж 1 м. При цьому має бути забезпечене виконання необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть попаданню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель та територію суміжних ділянок або взаємоузгоджене водовідведення згідно з вимогами. Як вбачається з висновку експертизи, вищевказані норми не дотримано. Враховуючи вищенаведене, дослідивши надані докази як в цілому, так і кожен окремо, суд вбачає в даних правовідносинах, що виникли між сторонами, порушення прав позивачки на вільне користування та розпорядження належною їй земельною ділянкою, а тому вважає позов підставним і такий слід задоволити.

Outcome: approved