Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-02 00:00:00

01.07.2019 року заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою, поданою в порядку окремого провадження, про видачу обмежувального припису відносно [PERSON] , яким просить визначити тимчасові обмеження його прав та покласти на нього обов`язки. В обґрунтування заяви зазначила, що з [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від подружнього життя мають сина [PERSON] . Після реєстрації шлюбу вони проживали разом з батьками в належному її батькам будинку за адресою: [ADDRESS] . В 2018 році [PERSON] змінив адресу проживання та мешкає разом зі своєю матір`ю. Заявниця зазначає, що починаючи з 29.07.2018 року спільне життя не ладилося та постійно погіршувалося, почали виникати сварки з ініціативи [PERSON] , які переносилися в серйозні конфлікти, під час яких поведінка чоловіка ставала занадто агресивною. Заявниця зазнає постійного психологічного тиску, він погрожує їй та її батькам фізичною розправою. Крім того, [PERSON] вчиняв сварки та завдавав тілесні ушкодження як заявниці, так і її батькам, у зв`язку з чим вони неодноразово зверталися з відповідними заявами до Фастівського відділення поліції. З огляду на вищевикладене та з урахуванням наявності психологічного та фізичного насильства, що вчинив [PERSON] відносно заявниці та її батьків - матері [PERSON] та батька [PERSON] , а також намірів [PERSON] , що виражаються у погрозах, заявниця просить заяву задовольнити Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 02.07.2019 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду. В судовому засіданні заявник та її представник вимоги заяви підтримали та просили їх задовольнити. В судовому засіданні заінтересована особа [PERSON] зазначив, що вчиняє такі через те, що дружина та її сім`я переховують його дитину. Вказав, що в опікунську раду із заявою про визначення часу побачень з дитиною не звертався і не збирається звертатися. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає заяву обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню зі слідуючих підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При розгляді справи судом встановлено, що 29.07.2017 року Фастівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Київській області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Як зазначила заявниця, нею було подано до суду заяву про розірвання шлюбу, проте час звернення до суду із заявою про видачу обмежувального припису, рішення у справі ще не прийнято. Від подружнього життя мають сина [PERSON] , [INFO] . Зі слів заявника, після реєстрації шлюбу вона з чоловіком проживали разом з її батьками - [PERSON] та матір`ю [PERSON] , у належному батькам будинку за адресою: [ADDRESS] . В 2018 році [PERSON] змінив адресу проживання та мешкає зі своєю матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до постанови Фастівського міськрайонного суду Київської області від 06.05.2019 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн. Зі змісту постанови, вбачається, що 06.03.2019 року близько 11 год. 00 хв. [PERSON] , перебуваючи в будинку [ADDRESS] , вчинив насильство в сім`ї відносно своєї дружини гр. [PERSON] , а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в її сторону нецензурною лайкою та погрозах фізичною розправою, в наслідок чого могло бути завдано шкоду її психічному здоров`ю. При розгляді справи [PERSON] вину у скоєному визнав та щиро розкаявся. Постановою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 15.05.2019 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено штраф у розмірі 170 грн. 00 коп. Відповідно до постанови, [PERSON] 21.04.2019 року, близько 18 год. 15 хв., за проживання дружини, а саме в будинку [ADDRESS] , вчинив відносно своєї дружини [PERSON] насильство в сім`ї, а саме умисні дії психологічного характеру, що виразилися у висловлюванні в її сторону нецензурної лайки та погрози фізичною розправою. У судовому засіданні свою вину визнав, щиро розкаявся. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Крім того, заявник вказала, що [PERSON] під час сварок спричиняв тілесні ушкодження їй та її батькам та на підтвердження вказаного нею до матеріалів справи були долучені висновки спеціаліста Комунального закладу Київської обласної ради «Київське бюро судово-медичної експертизи». Із витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, кримінальне провадження № 12019110310000623, вбачається, що 10.06.2019 року [PERSON] звернулася до Фастівського відділення поліції Васильківського відділу ГУ НП в Київській області із заявою, відповідно до якої 06.06.2019 року близько 18 год. 15 хв. в м.Фастові Київської області [PERSON] по [ADDRESS] на ґрунті неприязних відносин спричинив тілесні ушкодження [PERSON] та [PERSON] , які є батьками його дружини [PERSON] . Відомості були внесені до ЄРДР за правової кваліфікацією кримінального правопорушення - ч. 1 ст.125 КК України. Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству". Згідно п.3, 6, 7, 8 ч.1 ст.1 цього Закону, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Враховуючи положення Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Частиною 2 ст. 26 Закону України "Про запобіганню та протидію домашньому насильству" визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема заборону наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Статтею 350-6 ЦПК України передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. Враховуючи те, що після припинення відносин [PERSON] вчиняє, в тому числі, фізичні дії відносно [PERSON] , пов`язані з словесними образами, погрозами, приниженням, переслідуванням, залякуванням та те, що доводи заявниці щодо наявності фізичного та психологічного насильства, яке чинить [PERSON] щодо неї, знайшли своє підтвердження при розгляді справи, а тому суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та необхідність видачі обмежувального припису відносно [PERSON] В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Outcome: approved