Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-05 00:00:00

Позивач Черкаський державний технологічний університет ( далі - ЧДТУ) звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про повернення безпідставно набутого майна, посилаючись на те, що в судовому порядку розглядався трудовий спір між сторонами та рішенням Придніпровського районного суду від 28.11.2016р. у справі № 711/8032/16-ц відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до ЧДТУ про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди. Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 19.01.2017р. вказане рішення першої інстанції було скасоване та позов про поновлення на роботі задоволений із стягненням середнього заробітку за час вимушеного прогулу 29620 грн. та моральної шкоди 5000 грн. Згідно листа НУ ДКСУ від 15.03.2017р. на виконання рішення апеляційного суду відповідачці були перераховані 34620,80 грн. Ухвалою суду касаційної інстанції від 24.03.2017р. відкрито касаційне провадження та зупинено виконання рішення у справі № 711/8032/16-ц, в подальшому ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 липня 2017 року рішення апеляційного суду від 19.01.2017р. скасоване, а залишене в силі рішення першої інстанції про відмову від позову, в зв'язку з чим відпали підстави для набуття відповідачкою коштів 34620,80 грн., однак остання відмовилась добровільно їх повернути позивачу. Просить суд стянути з відповідачки 34620,80 грн. Відповідач та його представник [PERSON] у відзиві на позов позовні вимоги не визнали, посилаються на те, що грошові кошти, які позивач просить стягнути з [PERSON] були виплачені їй на підставі рішення апеляційного суду Черкаської області від 19 січня 2017р., яким [PERSON] була поновлена на роботі зі стягненням на її користь з ЧДТУ середнього заробіток за час вимушеного прогулу та моральна шкода. При цьому до позовної заяви додані документи, які засвідчують, що грошові кошти на підставі рішення апеляційного суду Черкаської області від 19 січня 2017р. були виплачені відповідачці ще до того, поки вищевказане судове рішення було скасоване та навіть ще до відкриття судом касаційної інстанції провадження по касаційній скарзі ЧДТУ та до винесення ним ухвали про зупинення виконання рішення. Отже, правовою підставою отримання відповідачкою грошей було судове рішення, яке на момент стягнення грошових коштів було чинним. Таким чином, вказані кошти не являються безпідставно набутими в розумінні ст.1212 ЦК України, оскільки на час їх виплати така правова підстава існувала. Оскільки КЗпП України містить спеціальну норму, якою передбачено право роботодавця у випадку скасування виконаного судового рішення, яким на користь працівника стягнуто виплачену заробітну плату та інші виплати, які випливають із трудових правовідносин, стягнути такі кошти в порядку повороту виконання судового рішення, то питання стягнення з [PERSON] грошових коштів, одержаних в порядку виконання судового рішення від 19.01.2017р., яке було скасоване ухвалою ВССУ від 12.07.2017р. необхідно вирішувати в порядку повороту виконання рішення. У відповіді на відзив представник позивача [PERSON] вважав наведені у відзиві [PERSON] заперечення та аргументи безпідставними, виходячи з того, що позивач з урахуванням принципу диспозитивності цивільного процесу та способів захисту, що можуть бути застосовані судом, не позбавлений права обирати спосіб повернення безпідставно набутих грошових коштів, що може полягати як у пред"явленні окремого нового позову, так і у здійсненні повороту виконання рішення. Можливість застосування норм матеріального права, передбачених ст.ст.1212, 1215 ЦК України до трудових відносин визначена як ст.1215 ЦК України, так і правовою позицією згідно постанови ВСУ від 01.02.2017р. у справі №6-2711цс16. Крім того, проведення виплати заробітної плати та моральної шкоди [PERSON] було здійснено позивачем не добровільно, а на підставі виконавчого листа №711/8032/16-ц від 02.02.2017р. через ГУ Державної казначейської служби у Черкаській області відповідно до Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою КМУ від 03.08.2011 №845 були стягнуті з ЧДТУ грошові кошти в сумі 34620,80 грн. Також [PERSON] ввела суд в оману щодо дійсної "чистої" суми середнього заробітку (без податків та зборів), що підлягав стягненню на її користь з ЧДТУ і саме на підставі цих неправдивих відомостей в позовній заяві та доданих до неї розрахунків щодо суми середнього заробітку, апеляційний суд Черкаської області прийшов до невірного висновку та прийняв рішення, яке в подальшому було скасоване Вищим спеціалізованим судом з розгляду цивільних та кримінальних справ. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив задовольнити з підстав, викладених у позові та відповіді на відзив. Вказував, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню положення статті 1212, 1215 ЦК України, що є належним та ефективним споособом захисту та по суті аналогічне повороту виконання. Відповідачка та її представник [PERSON] просили відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відповіді на відзив, вказували, оскільки спірні кошти були виплачені на підставі судового рішення, яке було скасоване без вирішення питання повороту виконання, питання повернення сторін у попередній стан має вирішуватись за спеціальними нормами в порядку повороту виконання рішення - ст.444 ЦПК та ст.239 КЗпП України. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та обставини, що регулюються нормами трудового та цивільного законодавства. З матеріалів справи вбачається, що відповідач з 23.11.2015р. працювала у позивача на посаді доцента кафедри прикладної лінгвістики ЧДТУ на умовах строкового трудового договору за наказом №491-к від 23.11.2015р. Наказом №376-к від 30.08.2016р. позивач звільнена з роботи 31.08.2016р. з формулюванням "в зв"язку із закінченням строку трудового договору відповідно до п.2 ст.36 КЗпП України", в зв'язку з чим між сторонами виник трудовий спір щодо дотримання передбаченого законом порядку звільнення працівника, який розглядався в судовому зпорядку за позовом [PERSON] Рішенням Придніпровського районного суду м.Черкаси від 28 листопада 2016 року по цивільній справі №711/8032/16-ц відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до Черкаського державного технологічного університету про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди. Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 19.01.2017р. рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 28.11.2016р. скасовано та поновлено [PERSON] на посаді доцента кафедри прикладної лінгвістики Черкаського державного технологічного університету на умовах строкового трудового договору від 23.11.2015р. та стягнуто з ЧДТУ на користь [PERSON] 29620,80 грн. у якості компенсації за час вимушеного прогулу та 5000 грн. у якості відшкодування моральної шкоди та стягнуто з ЧДТУ на користь державного бюджету України 1102,40 грн. судового збору. Вказане рішення ЧДТУ було оскаржено в касаційному порядку. На підставі виконавчого листа №711/8032/16-ц від 02.02.2017р. через ГУ Державної казначейської служби у Черкаській області відповідно до Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого Постановою КМУ від 03.08.2011р. №845 були стягнуті з ЧДТУ на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 34620,80 грн., з яких 29620,80 грн. - компенсація за час вимушеного прогулу, 5000 грн. - відшкодування моральної шкоди, що підтверджується меморіальними ордерами № 1 та № 2 від 10.03.2017р. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24.03.2017р. відкрите касаційне провадження та задоволене клопотання про зупинення виконання рішення апеляційного суду Черкаської області від 19.01.2017р. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.07.2017р. рішення апеляційного суду Черкаської області від 19.01.2017р. скасовано, а рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 28.11.2016р. залишено в силі. Питання про поворот виконання судового рішення судом вирішено не було. Встановлено, що з питання повороту виконання рішення апеляційного суду Черкаської області від 19.01.2017р. позивач до суду першої інстанції не звертався. Відповідно до ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно, або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатьної правової підстави( безпідставно набуте майно) зобов»язана повернути потерпілому це майно. Згідно ст.1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров»я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Відповідно до ч.1 ст.444 ЦПК України суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він:1) закриває провадження у справі;2) залишає позов без розгляду;3) відмовляє в позові повністю;4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі. Згідно з ч.9 ст.444 ЦПК України якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої - третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Статтею 239 КЗпП України, яка регламентує обмеження повороту виконання рішень по трудових спорах, у разі скасування виконаних судових рішень про стягнення заробітної плати чи інших виплат, що випливають з трудових правовідносин, поворот виконання допускається лише тоді, коли скасоване рішення грунтувалося на повідомлених позивачем неправдивих відомостях або поданих ним підроблених документах. Із змісту позовної заяви вбачається, що позивач бажає стягнути з відповідача кошти у зв'язку з тим, що ухвалою суду було скасовано судове рішення, на підставі якого відповідачу виплачені кошти та залишено без зміни рішення суду від відмову в позові. Суд виходить з того, що ст. 1212 ЦК України регулює зобов'язання з безпідставного придбання майна, яке виникає за наявності таких умов: має місце набуття або зберігання майна; набуття або зберігання здійснено за рахунок іншої особи; відсутні правові підстави для набуття або зберігання майна або підстава для набуття такого майна відпала. Статті 1212, 1215 ЦК України регулюють зобов'язання з безпідставного набуття або зберігання майна як одного із виду позадоговірних зобов'язань. Разом з тим, виплата коштів на виконання рішення суду не є видом позадоговірних зобов'язань, а тому спірні правовідносини не регулюються ст. ст. 1212, 125 ЦК України, що є підставою для відмови у задоволенні позову. Питання повернення сторін у первісний стан, що передував виконанню судового рішення, через скасування правової підстави такого виконання має вирішуватись за спеціальною нормою в порядку повороту виконання рішення у рамках трудового спору. Поворот виконання є способом захисту прав боржника на випадок отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим судовим рішенням неналежного, оскільки правова підстава такого набуття відпала. Посилання представника позивача на те, що обраний позивачем спосіб захисту по суті аналогічний повороту виконаня суд вважає такими, що не обгрунтовують підставність позовних вимог, оскільки вирішення питання повороту виконання рішення згідно цивільного процесуального законодавства вправі вирішувати суд, який розглядав справу як суд першої інстанції. Оскільки Соснівським районним судом м.Черкаси не вирішувався трудовий спір між сторонам по першій інстанції, а тому даний суд не є повноважним вирішувати будь-які питання повороту виконання рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси. Таким чином, зібрані у справі докази та їх оцінка вказуються на відсутність підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed