Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

Лікар-психіатр 11 відділення Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ім. О.Ф. Мальцева звернулася до суду із заявою про доцільність госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу посилаючись на те, що за направленням ПОПНД та за заявою опікуна [PERSON] госпіталізована з діагнозом «Шизофренія, параноїдна форма, параноїдний синдром, загострення». Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад та враховуючи її стан на момент огляду ,значні порушення поведінки, специфічні розлади у сфері мислення, в емоційно-вольовій сфері, неможливість виконувати свої соціальні функції самостійно, а тому її госпіталізація до психіатричного стаціонару є доцільною. У судовому засіданні представник заявника, лікар-психіатр заяву підтримала та просила її задовольнити. Прокурор у судовому засіданні заяву про доцільність госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу підтримав. Опікун [PERSON], яка є тіткою [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, заяву підтримала в повному обсязі. [PERSON], згідно висновку ЛКК від 24 січня 2018 року участі в судовому засіданні за своїм психічним станом приймати не може. Суд, заслухавши пояснення заявника лікаря-психіатра, думку прокурора, дослідивши та оцінивши докази по справі приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 23 січня 2018 року о 21 год. 15 хв. [PERSON] за направленням ПОПНД та заявою опікуна госпіталізована до ПОКПЛ ім. О.Ф.Мальцева з діагнозом: «Шизофренія, параноїдна форма, параноїдний синдром, загострення». [PERSON] є особою з інвалідністю 2 групи за психічним захворюванням безтерміново. Рішенням Октябрськогорайонного суду м. Полтави від 30 квітня 2014 року [PERSON] визнана недієздатною та призначена опікуна [PERSON]. Остання раз [PERSON] госпіталізувалась до медичного закладу 22 грудня 2015 року та по 16 січня 2016 року. На даний час її психічний стан погіршився: відмовилась від прийому ліків, порушився сон, стала дратівливою, розгубленою, непосидючою, перестала готувати їжу, слідкувати за собою, уходила з дому та безцільно блукала по місту, чіплялась до перехожих. Останні декілька днів стала висловлювати маячні ідеї відношення на адресу рідних. Все це зумовило опікуна [PERSON] звернутися з заявою про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару. Згідно ст. 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Рішенням Конституційного суду України від 1 червня 2016 року № 2-рп/2016 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" (справа про судовий контроль за госпіталізацією недієздатних осіб до психіатричного закладу) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" від 22 лютого 2000 року № 1489-III з наступними змінами у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. Відповідно висновку комісії лікарів-психіатрів ПОКПЛ ім. О.Ф.Мальцева від 24 січня 2018 року [PERSON], [INFO], враховуючи її психічний стан, значні порушення поведінки, специфічні розлади у сфері мислення, в емоційно-вольовій сфері, неможливість виконувати свої соціальні функції самостійно, госпіталізація [PERSON] до психіатричного стаціонару є доцільною. Приймаючи до уваги вищевикладене, а також, що [PERSON] є особою, яка страждає на психічний розлад, їй встановлений діагноз: «Шизофренія, параноїдна форма, параноїдний синдром, епізодичний тип перебігу, стан загострення захворювання з дефектом особливості по змішаному типу», суд приходить до висновку про обґрунтованість висновку щодо необхідності лікування [PERSON] в умовах стаціонару, а тому заява підлягає задоволенню повністю.

Outcome: approved