Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду в порядку цивільного судочинства зі скаргою на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві Пальченка А.В. (далі - державний виконавець ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві Пальченко А.В.). Свої вимоги заявник обґрунтовувала тим, що рішенням Мінського районного суду м. Києва від 25.11.1997 року у справі №2-4385/1997 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів позовні вимоги було задоволено, стягнуто з відповідача [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно, починаючи з 10.11.1997 року і до досягнення дитиною повноліття. На виконання даного рішення суду 25.11.1997 року Мінським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист №2-4385/1997. 20.03.2008 року державним виконавцем ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві Гаркавенко А.В. було відкрито виконавче провадження із примусового виконання рішення суду. 16.02.2015 року державним виконавцем ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві Пальченком А.В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.6 ч.1 ст.49 Закону України "Про виконавче провадження" у зв'язку з досягненням дитиною повноліття. Заявник стверджувала, що зазначена постанова не ґрунтується на вимогах закону, оскільки на дату досягнення дитиною повноліття у боржника була наявна заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 88426,71 грн., тобто діями державного виконавця ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві Пальченком А.В. щодо закінчення виконавчого провадження було порушено законні права та інтереси [PERSON] З цих підстав [PERSON] просила поновити їй строк для звернення із скаргою на дії державного виконавця, визнати неправомірними дії державного виконавця ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві Пальченка А.В. щодо закінчення виконавчого провадження, скасувати постанову державного виконавця ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві Пальченка А.В. від 16.02.2015 року про закінчення виконавчого провадження, зобов'язати державного ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві Пальченка А.В. винести постанову про відновлення виконавчого провадження №21204399, а також зобов'язати державного виконавця ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві Пальченка А.В. подати повідомлення до органів внутрішніх справ про притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності за злісне ухилення від сплати аліментів. Заявник та її представник в судове засідання не з'явилися, заявник про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, представник заявника подала заяву, в якій просила суд розглядати справу за її відсутності. Державний виконавець ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві Пальченко А.В. в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Мінського районного суду м. Києва від 25.11.1997 року у справі №2-4385/1997 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів позовні вимоги було задоволено, стягнуто з відповідача [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно, починаючи з 10.11.1997 року і до досягнення дитиною повноліття. На даний час це рішення суду набрало законної сили. 25.11.1997 року на виконання даного рішення суду Мінським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист №2-4385/1997 (а.с.6-10), з яким [PERSON] звернулася до ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві щодо відкриття виконавчого провадження з виконання рішення Мінського районного суду м. Києва від 25.11.1997 року у справі №2-4385/1997. 20.03.2008 року державним виконавцем ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві Гаркавенко А.В. було відкрито виконавче провадження із примусового виконання рішення суду про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно, починаючи з 10.11.1997 року і до досягнення дитиною повноліття. Однак, 16.02.2015 року державним виконавцем ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві Пальченком А.В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.6 ч.1 ст.49 Закону України "Про виконавче провадження" у зв'язку з досягненням дитиною повноліття (а.с.5). Згідно з п.6 ч.1 ст.49 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення. Ч.3 ст.49 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення. Крім того, відповідно до вимог п.7.21 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5, державний виконавець закінчує виконавче провадження про стягнення аліментів після закінчення передбаченого законом строку їх стягнення за умови, що сума аліментів стягнена в повному обсязі. Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття. Ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Таким чином, суд вважає, що державним виконавцем ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві Пальченком А.В. не було повно вчинено виконавчі дії, спрямовані на примусове виконання рішення Мінського районного суду м. Києва від 25.11.1997 року у справі №2-4385/1997, а саме - незаконно закінчено виконавче провадження, в той час як наявна заборгованість боржника [PERSON] зі сплати аліментів, яка не стягнута в повному обсязі. У задоволенні скарги в частині зобов'язання ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві в особі державного виконавця Пальченка А.В. відновити виконавче провадження слід відмовити з огляду на наступне. У відповідності до ст.51 Закону України "Про виконавче провадження" у разі, якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або керівником відповідного органу державної виконавчої служби або якщо до державного виконавця надійшло рішення суду про скасування заходів до забезпечення позову, а також у разі повернення виконавчого документа з іншого відділу державної виконавчої служби, виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду, виконавчого документа чи постанови керівника відповідного органу державної виконавчої служби. Отож, вирішення питання про відновлення виконавчого провадження є виключною компетенцією державного виконавця, а тому зазначене питання вирішується винятково останнім. Вирішення судом питання про зобов'язання державного виконавця чи начальника відповідного відділу державної виконавчої служби щодо прийняття виконавчого документа та відкриття виконавчого провадження вважатиметься втручанням суду в діяльність державного виконавця (державної виконавчої служби) із примусового виконання рішення суду, і чинним законодавством не допускається. Розглядаючи скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця, подані в порядку розділу VII ЦПК України, суд лише здійснює контроль за виконанням судових рішень у формі перевірки правомірності дій або бездіяльності державного виконавця, правомірності прийнятих ним рішень та документів. У задоволенні скарги в частині зобов'язання державного виконавця ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві Пальченка А.В. подати повідомлення до органів внутрішніх справ про притягнення боржника [PERSON] до кримінальної відповідальності за злісне ухилення від сплати аліментів у виконавчому провадженні №21204399 слід відмовити з огляду на наступне. У відповідності до Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень суду покладається на Державну виконавчу службу та у випадках, визначених законом, рішення судів та інших органів щодо стягнення коштів виконуються податковими органами, установами банків, кредитно-фінансовими установами. Таким чином, вирішення питання про необхідність вчинення тих чи інших заходів для примусового виконання рішення суду є виключною компетенцією державного виконавця, а тому зазначене питання вирішується винятково останнім. Вирішення судом питання про зобов'язання державного виконавця вчинити конкретні заходи з примусового виконання рішення суду вважатиметься втручанням суду в діяльність державного виконавця (державної виконавчої служби) із примусового виконання рішення суду, і чинним законодавством не допускається. Розглядаючи скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця, подані в порядку розділу VII ЦПК України, суд лише здійснює контроль за виконанням судових рішень у формі перевірки правомірності дій або бездіяльності державного виконавця, правомірності прийнятих ним рішень та документів. Зазначене узгоджується з роз'ясненнями Верховного Суду України, наданими у п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" від 26.12.2003 року №14. З'ясувавши підстави пропуску заявником строку на звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві Пальченка А.В., суд вважає їх поважними, а тому приходить до висновку про необхідність їх поновити та скаргу [PERSON] задовольнити частково. З огляду на вищенаведене, відповідно до ст.11, 49, 51 Закону України "Про виконавче провадження" та,

Outcome: partial