Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому зазначив, що відповідно до умов кредитного договору №DNH4KP97220056 від 21.08.2006 року, укладеного між банком та [PERSON], перший надав останній кредит у розмірі 2912,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач виконав свої зобов'язання у повному обсязі. Однак відповідач не виконує взятих на себе зобов'язань по поверненню кредиту та сплаті відсотків і станом на 20.10.2016 року має заборгованість перед банком в сумі 53821 гривню 30 копійок, яку в добровільному порядку сплатити не бажає, що спонукало публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приват Банк" звернутися до суду з відповідним позовом. Ухвалою Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 22.11.2016 року первісного відповідача за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приват Банк" до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору [PERSON] замінено належним відповідачем [PERSON], [INFO], жителькою смт. Добровеличківка, Кіровоградської області, вулиця Лермонтова, 26. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений вчасно, належним чином. Надав до суду письмове клопотання про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений вчасно, належним чином, в порядку ч. 3 ст. 76 ЦПК України, поважних причин своєї неявки, заяв про розгляд справи за його відсутності та заперечень проти позову до суду не надав. З огляду на ті обставини, що сторона позивача не заперечує проти проведення заочного розгляду справи, суд вважає можливим провести такий розгляд на підставі наданих позивачем доказів . Дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини : Відповідно ст. 11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. Частина 1 ст. 207 ЦК України встановлює, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Стаття 638 ЦК України передбачає, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Із анкети-заяви позичальника [PERSON] №DNH4KP97220056 про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в ПАТ КБ "Приват Банк" від 21.08.2006 року встановлено, що позичальник погодився, що ця заява разом з " Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам "Розстрочка" складає між ним та банком договір. Зазначена заява скріплена підписом позичальника (а.с. 6 ). Таким чином, під час укладення договору від 21.08.2006 року були дотримані вимоги як частини 1, так і частини 2 ст. 207 ЦК України, оскільки всі умови договору викладені у письмовій формі на паперових носіях, а сам договір скріплений підписами обох сторін. Отже, доведеним є факт, що 21.08.2006 року між ПАТ КБ "Приват Банк" та [PERSON], укладений кредитний договір №DNH4KP97220056, згідно з яким остання отримала кредит у розмірі 2912,00 гривень. Строк кредиту 12 місяці по 21.08.2007 року включно, з умовами сплати відсотків за його користування у розмірі 2,09 % у місяць, на суму залишку заблогованості по кредиту в обмін на зобов'язання позичальника по поверненню кредиту сплати процентів, вобумовлених у заяві та умовах про надання споживчого кредиту фізичним особам строки, а також комісії, яка зазначена на умовах. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з "21" по "28" число кожного місяця позичальник повинен надати Банку грошові кошти ( Щомісячний платіж) у сумі 277,37 грн., для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Відповідно до п. 3.2. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором та сплатити неустойку (штраф, пеню). Відповідно до п. 5.3 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш, ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Оскільки зазначені умови кредитного договору відповідач не виконує належним чином, то позивач вважає, що станом на 20 жовтня 2016 року утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі 61834 грн. 01 коп., яка складається із: заборгованості по відсоткам за користуванням кредитом 13 673 грн. 39 коп.; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором 48 160 грн. 62 коп., від цієї суми заборгованості віднімається сума, яка була задоволена судовим наказом Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 06.04.2009 року і різниця (остаточна сума, яка підлягає стягненню) становить 50782,19 грн. (а.с.7). Водночас суд не може погодитись із розрахунком позивача та зазначає, що відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 р. цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). В ст. 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати винною особою неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст. 549 ЦК України штраф, пеня це є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, тобто ця сума є неустойкою. Частина 3 ст. 551 ЦК України надає суду право, оцінивши розмір заборгованості та розмір штрафних санкцій (неустойки), зменшити її розмір в тому випадку, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, тобто зменшити розмір штрафних санкцій (неустойки) через не співмірність з розміром основного зобов'язання. Істотними обставинами в розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що сума штрафних санкцій за прострочення щомісячних платежів станом на 20.10.2016 становить 3039 гривень 11 копійок, сума пені складає 48160 гривень 62 копійки. Відповідно до наказу Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 06.04.2009 року з відповідача на користь позивача стягнуто суму пені 2616, 84 грн. та суму заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 4490,51 гривень. Різниця стягнутої судом суми пені та нарахованої пені банком складає 45543,78 гривень. Сума заборгованості перед банком по процентам за користування кредитом складає 13673,39 гривень. Відповідно до наказу Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 06.04.2009 року з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість по процентам за користування кредитом 4490,51 грн. Різниця стягнутої судом суми по процентам за користування кредитом складає 9182,88 гривень. Також суд зазначає, що відповідно до наказу Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 06.04.2009 року з відповідача на користь позивача стягнуто суму штрафу у розмірі 500 грн. (фіксована сума), а також 5% від задоволеної суми, а тому повторно дана сума стягуватись не може. Крім того, відповідно до пункту 3.2.3 Умов надання споживчого кредиту, позичальник зобов'язується сплатити банку пеню від суми простроченого платежу. Таким чином пеня та штраф не є окремими видами штрафних санкцій, а є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а тому банк просить застосувати до боржника подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобов'язання (прострочення виконання грошового зобов'язання), що суперечить вимогам ч.1 ст.61 Конституції України та ч.3 ст. 509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Тому визначивши розмір заборгованості із врахуванням наказу Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 06.04.2009 року, суд приходить до висновку, що стягнення кредитної заборгованості по процентам за користування кредитом підлягає частковому задоволенню у розмірі 9182,88 гривень. Враховуючи, що розмір задоволених збитків у відповідача перед банком складає 9182,88 гривень, а сума пені складає 45543,78 гривень, що свідчить про значне перевищення суми неустойки за суму основного боргу. За таких обставин, суд відповідно до положень ч. 3 ст. 551 ЦК України вважає за необхідне зменшити розмір пені, яка підлягає стягненню з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» та становить 45543,78 грн. до суми основного боргу (процентів за користування кредитом), а саме до 9182 грн. 78 копійок. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, враховуючи порушення відповідачем взятих на себе зобов'язань, суд приходить до висновку, що цивільне (майнове) право позивача по отриманню від відповідача заборгованості за договором підлягає судовому захисту в порядку визначеному статтею 16 ЦК України, а відповідно позов ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягає частковому задоволенню. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 18365, 56 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Водночас під час розрахунку судових витрат, суд виходить із суми пені у розмірі 45543,78 гривень у відповідності до роз'яснень Пленуму ВССУ №10 від 17.10.2014 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах". На підставі викладеного та

Outcome: partial