Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

Позивачем заявлені вимоги про стягнення 13987 грн. 06 коп заборгованості за кредитним договором № б\\н від 03 вересня 2008 року, з якої: 660 грн. 29 коп заборгованості за кредитом, 9622 грн. 62 коп. заборгованості за процентами, 2800 грн. пені та комісії, 250 грн. штрафу фіксована частина, 654 грн. 15 коп. штрафу процентна складова. Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що відповідач відповідно до умов кредитного договору, який складається із «Умов та правил надання банківських послуг», «Тарифів банку», «Правил користування платіжною карткою», отримав 1000 грн. кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, останній умови договору належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 30 вересня 2017 року виникла заборгованість у вищезазначеному розмірі. Представник позивача [PERSON] згідно клопотання від 06 листопада 2017 просить розглянути справу за відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з"явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений згідно ч.ч.6, 7, 8 ст.128 ЦПК України шляхом надіслання судових повісток рекомендованими листами з повідомленнями про вручення за адресою згідно позовної заяви, яка є адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку,-м. Ніжин Чернігівської області, вул.Льва Толстого, 25, відповідач, який не повідомив суду іншої адреси, не з"явився в судове засідання без повідомлення причин і не подав відзиву, представник позивача згідно клопотання до позову не заперечує проти ухвалення заочного рішення, що є підставою в порядку ст.ст.280, 281 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється. Позов підлягає задоволенню частково зі слідуючих підстав. Положеннями ст.627 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах. Згідно ст.ст.526, 599, 629, 1046, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти, договір є обов'язковим для виконання сторонами, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами 03 вересня 2008 року укладений договір про надання банківських послуг, який складається із Заяви позичальника від 03 вересня 2008 року, Умов і правил надання банківських послуг, Тарифів банку, відповідно до яких відповідач отримав банківські послуги у виді кредитної картки "Универсальная 30 дней льготного периода" із кредитним лімітом на ній у розмірі 1000 грн. (відповідно до умов заяви від 03 вересня 2008 року), відповідно до довідки про умови кредитування з використанням кредитної картки " Универсальная 30 дней льготного периода " валюта кредитування-гривня, базова процентна ставка в місяць-3% (нараховується на залишок заборгованості із розрахунку 360 днів), розмір щомісячних платежів-7% від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості, сторони погодили порядок нарахування та сплати штрафів, розмір яких при порушенні зобов"язань більш як на 120 днів становить 250 грн.+5% від суми позову. Відповідач, як позичальник, погодився, що вищезазначені Умови і правила надання банківських послуг, Тарифи банку складають договір про надання банківських послуг, останній відповідно до умов даного договору зобовязаний повернути кредит, сплатити проценти, які є платою за користування чужими грошима, відсотки та штрафи, які є засобом забезпечення виконання зобовязань. З вищезазначеними умовами відповідач ознайомився та погодився, про що свідчить його підпис у вищезазначеній Заяві. Із врахуванням викладеного між сторонами виникли правовідносини згідно положень ст.ст.526, 599, 629, 1054 ЦК України. Докази про визнання кредитного договору недійсним станом на час розгляду справи відсутні. Згідно розрахунку позивача заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 30 вересня 2017 року становить: 660 грн. 29 коп заборгованості за кредитом, 9622 грн. 62 коп. заборгованості за процентами, 2800 грн. комісії, а також 250 грн. штрафу фіксована частина, та 654 грн. 15 коп. штрафу процентна складова. Докази на спростування даного розрахунку заборгованості, на підтвердження виконання зобовязань по договору відсутні, тобто відповідач в порушення умов договору взяті на себе зобовязання не виконав, кредит та платежі відповідно до договору не повернув, внаслідок чого утворилась заборгованість, що є підставою для застосування до даних відносин правил згідно ст.1049 ЦК України щодо зобовязання відповідача повернути грошові кошти відповідно до Заяви. За приписами ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. В позові позивач просить стягнути з відповідача одночасно заборгованість за пенею, комісією, які не розмежовані, та штрафи. Вимога про стягнення на користь позивача 2800 грн. заборгованості за пенею та комісією не підлягає задоволенню з огляду на те, що цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків, як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України). За положеннями ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Вказане відповідає правовій позиції Верховного суду України від 21 жовтня 2015 у справі № 6-2003цс15. Як зазначено вище відповідач не надав суду у встановленому порядку відзиву на позов чи заперечення, у зв»язку з чим несе ризик настання наслідків, повязаних із невчиненням даних процесуальних дій, в даному випадку,- ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Також судом враховується, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин на користь позивача підлягають стягненню із відповідача 660 грн. 29 коп заборгованості за кредитом, 9622 грн. 62 коп. заборгованості за процентами, 250 грн. штрафу фіксована частина, та 654 грн. 15 коп. штрафу процентна складова, всього 11187 грн. 06 коп. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем заявлені позовні вимоги на загальну суму 13987 грн. 06 коп., судом стягнуто 11187 грн. 06 коп, тобто позовні вимоги задоволені на 79,98% (11187,06 х 100 : 13987,06=79,98), що є підставою для стягнення на користь позивача із відповідача 1279 грн. 68 коп. судового збору (1600 х 79,98 : 100 =1279,68). Докази, що спростовують висновки суду, станом на час розгляду справи відсутні.

Outcome: partial