Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-13 00:00:00

Акціонерне товариство (далі - АТ) «УкрСиббанк» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги обґрунтовує тим, що що між АТ "УкрСиббанк" та відповідачем 29.07.2020 року було укладено договір №96599386000 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку. Відповідно до умов договору, банк надав позичальнику кредит в національній валюті в сумі 57 558,81 грн., з яких: 57 558,81 грн. грн. на погашення суми заборгованості за кредитним договором №96599386000, а відповідач зобов`язався повернути наданий кредит, плату за кредит, інші платежі у відповідності з Правилами (Договірними умовами) споживчого кредитування позичальників АТ «УкрСиббанк» та договором на рахунок банку шляхом сплати до 25-го числа щомісячно ануїтетних платежів в розмірі 2581,00 грн. відповідно до графіка, що викладений у додатку № 1 до договору, але у повному обсязі не пізніше 25.07.2024. Позивач направив відповідачу вимогу про усунення порушень кредитного договору та про дострокове повернення кредиту, нарахованих процентів у разі не погашення простроченої заборгованості. Однак, відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання за договором. Станом на 03.03.2021 року заборгованість за кредитним договором становить -67 228,68 грн. На підставі наведеного, просить суд, стягнути з відповідача в користь позивача заборгованість в розмірі - 67228,68 грн., понесені судові витрати по справі та витрати пов`язані з розглядом справи. Ухвалою суду від 06.04.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача до судового засідання подав суду заяву про слухання справи у його відсутності, просить суд позов задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи. Відзиву та будь-яких заяв, клопотань про розгляд справи без її участі на адресу суду не надходило. Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності сторін по наявним матеріалам справи. За погодженням позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст.ст. 526, 527, 530, 651, 1048, 1050, 1054 ЦК України. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Згідно зі ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобов`язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строки та в порядок, що встановлений договором. Згідно ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. З матеріалів справи вбачається, що 29.07.2020 між АТ «УкрСиббанк» та [PERSON] , укладено договір №96599386000 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку, згідно якого банк надав відповідачу кредит (грошові кошти) в національній валюті в сумі 57 558,81 грн. на споживчі цілі шляхом зарахування коштів на картковий рахунок відповідача.(а.с. 26). Відповідно до умов вказаного договору відповідач зобов`язалась повернути наданий кредит, плату за кредит, інші платежі у відповідності з Правилами (Договірними умовами) споживчого кредитування позичальників АТ «УкрСиббанк» та договором на рахунок банку шляхом сплати до 25-го числа щомісячно ануїтетних платежів в розмірі 2581 грн. відповідно до графіка, що викладений у додатку № 1 до договору, але у повному обсязі не пізніше 25.07.2024. Відповідно до п. 3.8, п. 3.9 Договору, за користування кредитними коштами відповідач зобов`язався сплатити проценти у розмірі 0,00001% річних, а за користування кредитними коштами за кредитом понад встановлений Кредитним договором термін, процентна ставка встановлюється у розмірі 7,00001% річних, що діє для строкової суми основного боргу на дату виникнення такого прострочення. Такий розмір процентної ставки застосовується до всієї простроченої суми основної боргу позичальника за Кредитним договором, та починає нараховуватись на прострочену суму основного боргу з дати виникнення прострочення, а саме з наступного дня несплати або не повної сплати платежу встановленого у Кредитному договорі і нараховується до моменту погашення такої заборгованості. Відповідно до п. 3.11 договору, позичальник сплачує банку комісію у розмірі та порядку відповідно до умов договору та додатку № 1 до договору. Судом встановлено, що у порушення норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. Станом на 03.03.2021 заборгованість відповідача становить 67 228,68 грн., а саме: заборгованість за кредитом - 57 558,81 грн.; заборгованість по комісії - 9 669,87 грн. Із матеріалів справи вбачається, що позивач направляв відповідачу вимогу про усунення кредитних порушень та про дострокове повернення кредиту, нарахованих процентів, однак дана вимога залишена відповідачем без задоволення (а.с.29). Отже, [PERSON] істотно порушив умови кредитного договору, ст. 526, 527, 530, 1048, 1050, 1054 ЦК України не повернув суму простроченого кредиту, в зв`язку з чим утворилась заборгованість. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити стягнути з відповідача в користь позивача кредитну заборгованість в сумі 67 228,68 грн. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України). Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначена правова позиція також викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, п. п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Позивачем при поданні позовної заяви надано суду попередній (орієнтовний) розрахунок розміру судовий витрат на суму 4000 гривень. Однак в подальшому не долучено до матеріалів справи договору про правову допомогу, та доказів в обґрунтування сум понесених витрат. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що відсутність документального підтвердження про понесені позивачем витрати на правову допомогу є підставою для відмови у стягненні таких витрат з відповідача. Відповідно до статті 141 ЦПК України стягненню із відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 2 270,00 грн.

Outcome: approved