Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

заступник керівника Городоцької місцевої прокуратури 25.02.2016р. звернулась в суд із позовом до [PERSON], Бартатівської сільської ради Городоцького р-ну Львівської обл. про визнання недійсним Державного акту серії ЯЛ № 285561 від 10.08.2010р. про право власності на земельну ділянку кадастровий номер 4620980800:19:003:0037, що виданий [PERSON] на підставі рішення Бартатівської сільської ради Городоцького р-ну Львівської обл. № 767 від 21.05.2010р. Вимоги мотивує тим, що рішенням Бартатівської сільської ради Городоцького р-ну Львівської обл. № 767 від 21.05.2010р. "Про затвердження проекту щодо відведення земельної ділянки площею 12.1 га для розміщення кварталу індивідуальної житлової забудови у с. Воля Бартатівська та передачі безкоштовно у приватну власність земельних ділянок громадянам для будівництва індивідуальних житлових будинків" [PERSON] виділено земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у с. Воля Бартатівська площею 0,0963 га. Управлінням Держкомзему у Городоцькому р-ні Львівської обл. 10.08.2010р. [PERSON] видано Державний акт про право власності на землю серії ЯЛ № 285561. 18.04.2012р. прокуратура Городоцького р-ну Львівської обл. звернулася із адміністративним позовом в інтересах Городоцької РДА та Інспекції держархбудконтролю у Львівській обл. до Бартатівської сільської ради Городоцького р-ну Львівської обл. про визнання протиправними і скасування рішень сільської ради № 444 від 17.04.2008р., № 656 від 06.11.2009р., № 657 від 06.11.2009р., № 606 від 15.06.2009р. та № 767 від 21.05.2010р. Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 15.07.2013р. означений позов задоволено частково та скасовано вищевказані рішення Бартатівської сільської ради Городоцького р-ну Львівської обл. Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 19.06.2014р. постанову Львівського окружного адміністративного суду від 15.07.2013р. залишено без змін. З огляду на те, що Державний акт ЯЛ № 285561 від 10.08.2010р. про право власності на земельну ділянку кадастровий номер 4620980800:19:003:0037 виданий на підставі незаконного рішення, просить визнати його недійсним. В суді прокурор позов підтримала, з мотивів наведених у ньому, дала інші пояснення, просить визнати недійсним Державний акт серії ЯЛ № 285561 від 10.08.2010р. про право власності на земельну ділянку кадастровий номер 4620980800:19:003:0037, що виданий [PERSON] на підставі рішення Бартатівської сільської ради Городоцького р-ну Львівської обл. № 767 від 21.05.2010р. та вирішити питання судових витрат. Відповідач [PERSON], позов заперечив, пояснив, що Бартатівською сільською радою на законних підставах йому виділено земельну ділянку для будівництва житлового будинку, а тому підстав до скасування державного акту немає. Адвокат [PERSON] висловилась на відмову в позові, мотивуючи тим, що заступником керівника Городоцької місцевої прокуратури при зверненні із позовом в суд не підтверджено факту порушення інтересів держави, що є підставою для представництва в суді, а тому прокуратура є неналежним позивачем. Також просить застосувати строки позовної давності, оскільки про прийняті Бартатівською сільською радою Городоцького р-ну Львівської обл. рішення стало відомо в кінці 2011р., із позовом заступник керівника місцевої прокуратури звернулась в лютому 2016р., а отже пропустила строк на звернення із позовом в суд, визначений ст. 257 ЦК України. Зазначає, що згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У правовому висновку ВСУ, зробленому у постанові від 18.09.2013р., прийнятій за результатами розгляду заяви заступника Генерального прокурора України про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.10.2012р. у справі за позовом Бердянського природоохоронного міжрайонного прокурора Запорізької області в інтересах держави в особі Бердянської міської ради до Особи 1, третя особа - державне підприємство "Центр державного земельного кадастру" про визнання державного акта на право власності на земельну ділянку недійсним, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку та повернення її (№ 6-92цс13) зазначено наступне: основною метою ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі "Спорронг і Лоннрот проти Швеції" від 23.09.1982р., "Новоселецький проти України" від 11.03.2003р., "Федоренко проти України" від 01.06.2006р.). проте в рамках даної справи жодним чином не доводиться, чому суспільні інтереси мають більш пріоритетне значення у порівнянні з конституційно закріпленим правом особи на непорушність права власності. Адже наслідком скасування Державного акта серії ЯЛ № 285561 від 10.08.2010р. буде повернення такої земельної ділянки до земель комунальної власності, власником яких є територіальна громада в особі Бартатівської сільської ради, тобто в подальшому ця земельна ділянка може бути передана у право власності іншій особі, в тому числі шляхом приватизації. Таким чином "конфіскація" земельної ділянки в одних з тим, щоб інші набули можливості її приватизації, не є суспільним інтересом, а інтересом індивідуальної особи. Застосовуючи положення ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді справи "Стретч проти Сполученого Королівства" ЄСзПЛ дійшов висновку, що оскільки особу позбавили права на майно лише з тих підстав, що порушення були вчинені з боку органу публічної влади, а не громадянина, в такому випадку мало місце непропорційне втручання у право заявника на мирне володіння ним своїм майном та, відповідно, відбулося порушення ст.1 Першого протоколу Конвенції. Оскільки жодна судова інстанція не встановила, що [PERSON] були вчинені якісь протиправні дії при отриманні земельної ділянки у власність, останній вважається таким, що добросовісно отримав таку землю у власність. З огляду на наведене просить суд в позові відмовити. Представник Бартатівської сільської ради Городоцького р-ну Львівської обл. позов заперечив, пояснив, що сільською радою на законних підставах виділено [PERSON] земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, а тому підстав до скасування державного акту немає, дав інші пояснення, просить в позові відмовити. Представник Відділу Держземагенства у Городоцькому р-ні Львівської обл., в судове засідання не з'явився, 31.03.2016р. начальник відділу подав клопотання про розгляд справи у відсутності їх представництва (а.с. 37). Треті особи [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON] висловились на підтримку позову, мотивуючи тим, що сільською радою було порушено процедуру прийняття рішення № 767 від 21.05.2010р., що цільове призначення землі (пасовища) так і не було змінено, проект відведення був розроблений в цілому, а не на конкретних громадян, дали інші пояснення, просять визнати недійсним Державний акт серії серія ЯЛ № 285561 від 10.08.2010р. про право власності на земельну ділянку, що виданий [PERSON] на підставі рішення Бартатівської сільської ради Городоцького р-ну Львівської обл. № 767 від 21.05.2010р. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час і місце розгляду справи повідомлена належно (а.с. 53). Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд задоволює позов. Із пояснень сторін убачається, що на підставі рішення Бартатівської сільської ради Городоцького р-ну Львівської обл. №767 від 21.05.2010р. і додатку до нього (а.с.19-20), [PERSON] 10.08.2010р. видано Державний акт серії ЯЛ № 285561 на право власності на земельну ділянку площею 0,0963 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 4620980800:19:003:0037, що розташована у с. Воля-Бартатівська на вул. Івасюка, 8 Городоцького р-ну Львівської обл. (а.с.21). Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 15.07.2013р. у справі за позовом прокуратури Городоцького р-ну Львівської обл. в інтересах Городоцької РДА та Інспекції держархбудконтролю у Львівській обл. до Бартатівської сільської ради Городоцького р-ну Львівської обл. про визнання протиправними і скасування рішень сільської ради, скасовано в т.ч. рішення Бартатівської сільської ради Городоцького р-ну Львівської обл. №767 від 21.05.2010р. (а.с.9-14). Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 19.06.2014р. вищеозначену постанову залишено без змін (а.с.15-18). Отже, з огляду на положення ч. 2 ст. 254 КАС України, постанова Львівського окружного адміністративного суду від 15.07.2013 р. набрала законної сили. Відповідно до ч. 1\~ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За положеннями ст. 121 Конституції України\~на органи прокуратури покладено функції представництва інтересів громадян і держави в судах у випадках, визначених законом. Частиною третьою статті 23 ЗУ «Про прокуратуру» від 14.10.2014р. визначено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Згідно положень ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Частиною 3 статті 61 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрали законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Відповідно до ч. 1\~ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Частина 1\~ст. 10 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні»\~встановлює, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені\~Конституцією України, цим та іншими законами. Згідно ст. 12 ЗК України\~до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить в т.ч. розпорядження землями територіальної громади, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності, викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідних громад. За положеннями ч. 2\~ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Судом встановлено, що [PERSON] набув право власності на земельну ділянку кадастровий номер 4620980800:19:003:0037 на підставі рішення Бартатівської сільської ради Городоцького р-ну Львівської обл. № 767 від 21.05.2010р., яке постановою Львівського окружного адміністративного суду від 15.07.2013р., що набрала законної сили, визнано незаконним, а отже Державний акт, який посвідчує право власності на дану земельну ділянку, є недійсним. Згідно ч. 10\~ст. 59 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні»\~акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності\~Конституції\~або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Частиною 1 ст. 126 ЗК України (в редакції, яка діяла на момент видачі відповідачу Державного акта на право власності на земельну ділянку) визначено, що право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Отже, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видавалися на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. За змістом ч. 3\~ст. 152 ЗК України\~захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав, визнання угоди недійсною, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, відшкодування заподіяних збитків, застосування інших, передбачених законом, способів. Положеннями ст. 140 ЗК України\~встановлено перелік підстав припинення права власності на земельну ділянку для випадків, коли право власності набуто в установленому законом порядку. Судом встановлено, що [PERSON] набув право власності на земельну ділянку на підставі рішення Бартатівської сільської ради Городоцького р-ну Львівської обл. № 767 від 21.05.2010р., що визнане незаконним та скасоване. Оскільки відповідач набув право власності на земельну ділянку на підставі незаконного рішення органу місцевого самоврядування, Державний акт серії серії ЯЛ № 285561 про право власності на земельну ділянку кадастровий номер 4620980800:19:003:0037, що виданий [PERSON] 10.08.2010р. слід визнати недійсним. Відповідно до положень ст.ст. 79, 88 ЦПК України суд стягує із відповідачів в користь Прокуратури Львівської області по 689 грн. судових витрат (а.с.1). Покликання адвоката [PERSON], що Городоцька місцева прокуратура є неналежним позивачем, суд розцінює як необґрунтовані з огляду на наступне. Із матеріалів справи убачається, що із позовом про скасування рішень Бартатівської сільської ради Городоцького р-ну Львівської обл. звертався прокурор від імені Городоцької РДА та Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській обл., судом було встановлено факт порушення інтересів держави при винесенні оспорюваних рішень, на підставі яких і було видано державний акт на право власності на землю відповідачу, а тому на підставі абз. 2 ч. 2 ст. 45 ЦПК України прокурор набув статусу позивача у даній справі. Суд не вбачає підстав до застосування строків позовної давності, як про це просить адвокат [PERSON], оскільки, як встановлено судом, в травні 2011 року прокуратура звернулася до суду із позовом про скасування в т.ч. рішення Бартатівської сільської ради Городоцького р-ну Львівської обл. № 767 від 21.05.2010р., чим перервала перебіг позовної давності у відповідності до ч. 2 ст. 264 ЦК України. Отже, строк позовної давності слід рахувати із дати набрання законної сили рішенням у справі за адміністративним позовом прокуратури Городоцького р-ну в інтересах Городоцької РДА та Інспекції держархбудконтролю у Львівській обл. до Бартатівської сільської ради Городоцького р-ну Львівської обл. про визнання протиправними і скасування рішень сільської ради № 444 від 17.04.2008р., № 656 від 06.11.2009р., № 657 від 06.11.2009р., № 606 від 15.06.2009р. та № 767 від 21.05.2010р., на підставі яких було видано державний акт на право власності на земельну ділянку, тобто із 19.06.2014р. Покликання адвоката [PERSON], що при прийнятті рішень про скасування державних актів на право власності на земельні ділянки суд повинен дотримуватися справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника, як зазначено у справах "Спорронг і Лоннрот проти Швеції" від 23.09.1982р., "Новоселецький проти України" від 11.03.2003р., "Федоренко проти України" від 01.06.2006р., суд вважає за доцільне роз'яснити, що у справі "Спорронг і Лоннрот проти Швеції" захисту в контексті ст.1 Першого протоколу підлягало не саме право власності як таке, а предметом спору була законність строків, які встановлювалися для відчуження майна заявників. При цьому жодною із сторін не ставилася під сумнів законність набуття заявниками права власності, а тому посилання на вказане рішення суду не може бути підставою для відмови у задоволенні даного позову, оскільки у даній справі йдеться саме про незаконність набуття права власності відповідачем. Аналогічним чином рішення у справах "Новоселецький проти України" та "Федоренко проти України" не стосувалися випадків оспорювання правомірності набуття права власності. Навпаки, в п.72 рішення у справі "Новоселецький проти України" від 22.02.2005р. суд відмітив, що не може розглядати факти щодо вилучення права володіння спірною квартирою та дозволу відкриття такої у відсутності заявника, так як вони мали місце у жовтні-листопаді 1995р. і не підпадають, таким чином, ratione temporis під юрисдикцію. При цьому, як вбачається із аналізу оцінок Європейського суду з прав людини у даних справах, в них йшлося про захист саме законного права власності заявників, тобто права, яке ніким не оспорювалося і визнавалося, на відміну від даної справи, де йдеться саме про незаконність набуття права власності, а тому суд не вбачає підстав для застосування наведеної практики Європейського суду з прав людини до цієї справи. У справі "Стретч проти Об'єднаного Королівства" мова йшла про безперервне користування заявником земельною ділянкою на правах оренди протягом 22 років, після чого орган місцевого самоврядування відмовився продовжити заявнику термін оренди, що не може свідчити про схожість даних обставин із викладеними у цій справі, адже [PERSON] не набув права власності на спірну земельну ділянку на законних підставах, не володів нею мирно протягом тривалого часу, а тому в даному випадку не можна стверджувати про непропорційне втручання у право заявника на мирне володіння своїм майном.

Outcome: approved