Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-07 00:00:00

11 січня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій вказував, що з відповідачем проживав в зареєстрованому шлюбі з 21 грудня 2007 року. Шлюб розірваний у відповідності до рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 09 липня 2012 року. Під час шлюбу, сторони придбали житловий будинок [ADDRESS], а також предмети вжитку. Просив провести розділ будинку, предмети вжитку, а також визначити порядок користування земельною ділянкою. 02 квітня 2014 року [PERSON] подав уточнену позовну заяву, в якій просив розділи між ним та відповідачем предмети вжитку, в іншій частині вимог відмовився від позову. Просить визнати за позивачем право власності на культиватор "Форте" вартістю 9600 грн., бензопилу "Штіль" вартістю 1700 грн., компресор вартістю 800 грн., бетономішалку вартістю 2200 грн., мотокосу вартістю 1620 грн., пральну машину "Чайка" вартістю 100 грн., а всього на суму 16020 грн., а за відповідачем [PERSON] право власності на пральну машину "Рейнфорд" вартістю 800 грн., пральну машину автомат вартістю 400 грн., мікрохвильова піч "Рейнфорд" вартістю 200 грн., музикальний центр вартістю 200 грн., ДВД "ББК" вартістю 400 грн., телевізор "Меридіан" вартістю 600 грн., холодильник "Електролюкс" вартістю 1200 грн., бак для води вартістю 1200 грн., джакузи вартістю 250 грн., шлакоблок 1000 шт. на суму 3000 грн., водяний насос "Спрут" вартістю 1200 грн., водяний насос "Камо" вартістю 300 грн., колеса для культиватора вартістю 600 грн., оприскувач дерев вартістю 250 грн., а всього на суму 10600 грн.. Сторони в судовому засіданні від 06 березня 2014 року висловили свої позиції щодо позовних вимог [PERSON] [PERSON] в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву, в якій просила справу слухати у її відсутності, позов підтримала з підстав наведених в позовній заяві, справу слухати за участі її представника. В судове засідання 08 серпня 2014 року сторони не з'явились. Відповідач позов від 02 квітня 2014 року визнала в повному обсязі, просила справу слухати у її відсутності. Представник позивача, діючи в межах свої повноважень від позову в частині поділу житлового будинку відмовилась від позову, а врешті вимог просила позов задовольнити, просила справу слухати у її відсутності. Суд, розглянувши в справу в межах позовних вимог, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із наступних підстав: В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 21 грудня 2007 року. Шлюб розірваний у відповідності до рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 09 липня 2012 року (а.с.6, 7). Від шлюбу мають неповнолітніх дітей не мають. Під час шлюбу, сторони придбали культиватор "Форте" вартістю 9600 грн., бензопилу "Штіль" вартістю 1700 грн., компресор вартістю 800 грн., бетономішалку вартістю 2200 грн., мотокосу вартістю 1620 грн., пральну машину "Чайка" вартістю 100 грн., пральну машину "Рейнфорд" вартістю 800 грн., пральну машину автомат вартістю 400 грн., мікрохвильова піч "Рейнфорд" вартістю 200 грн., музикальний центр вартістю 200 грн., ДВД "ББК" вартістю 400 грн., телевізор "Меридіан" вартістю 600 грн., холодильник "Електролюкс" вартістю 1200 грн., бак для води вартістю 1200 грн., джакузи вартістю 250 грн., шлакоблок 1000 шт. на суму 3000 грн., водяний насос "Спрут" вартістю 1200 грн., водяний насос "Камо" вартістю 300 грн., колеса для культиватора вартістю 600 грн., оприскувач дерев вартістю 250 грн. Оскільки в судовому засіданні сторони дійшли згоди, про вищевказану вартість спірного майна та його наявність, суд приходить до висновку, що наведені обставини визнаються сторонами, ними не оспорюються. Крім того, що зазначені обставини сторонами визнаються, вони підтверджуються матеріалами справи, їх визнання відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи і інтереси інших осіб, тому підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову суд не вбачає. В зв'язку з цим, судом у відповідності із ст. 61 ЦПК України, визнані вказані обставини такими, що не підлягають доказуванню. У відповідності до ст. 60 СК України, визнається, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. За приписами ст. 61 СК України, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. У відповідності до ч.1 ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. У ст. 68 СК України зазначається, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. За приписами ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. В ст.. 70 СК України зазначається, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. У відповідності до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при вирішенні спору про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СК ( 2947-14 ) в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Рішення суду повинно містити мотиви та обґрунтування відступу від засади рівності часток подружжя у їхньому спільному майні. Аналізуючи наведені норми чинного законодавства та судової практики, суд приходить до висновку, що збільшення частки у спільному майні одного з подружжя може бути здійснено лише за певних умов, які підлягають доведенню в судовому засіданні. Як вбачається із вимог позивача, він просить залишити йому майно, вартість якого у своїй сукупності перебільшує вартість майна, яке він просить залишити відповідачу на 5420 грн. 00 коп. За змістом ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. З огляду на викладене, у суду немає достатніх підстав для відступу від рівності часток, оскільки в судовому засіданні позивачем не надано будь-яких доказів того, що між ним та відповідачем під час шлюбу була встановлена домовленість щодо належності кожному з них певного майна, до того, будь-яких підстав для збільшення частки позивача, які передбачені чинним законодавством, суду не наведені та не представлено достовірних доказів, які стверджували ці обставини. У відповідності до п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК ( 2947-14 ) щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК ( 435-15 ), за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. З вищенаведених підстав, суд також не приймає визнання позову відповідачем в тій його частині, що вона погоджується із відступом від рівності часток, згідно якого їй залишається майно на суму 10600 грн., в той час як позивачеві залишається майно на суму 16020 грн., оскільки рівність часток у спільному майні подружжя, за відсутності домовленості між ними, презюмується чинним сімейним законодавством. При цьому, суд зазначає, що право власності кожного з подружжя як співвласників полягає у тому, що кожен з подружжя може на власний розсуд розпоряджатися своєю часткою в спільному майна у спосіб визначений чинним законодавством, зокрема укладання договорів щодо спільного майна. У відповідності до ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України ( 435-15 ). Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Як достовірно встановлено в судовому засіданні позивач неодноразово змінював позовні вимоги, а також відмовився від частини позовних вимог, а відповідач подала до суду заяву, в якій уточнені позовні вимоги визнала в повному обсязі, отже погодилась на поділ предметів вжитку у варіанті, який запропонував позивач. Виходячи з аналізу норм чинного законодавства, можливість залишення майна у одного з подружжя наступає за таких умов: згода на це іншого подружжя та попереднє внесення грошової компенсації на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. Зважаючи на ту обставину, що позивач попередньо звертався із позовними вимогами, згідно яких внесення грошової компенсації на депозитний рахунок суду не потребувало, а відповідач у своїй заяві погодилась на залишення частини рухомого майна(неподільних речей) позивачеві, а також виходячи з того, що суд при вирішенні справи дійшов до висновку про те, що підстав для відступу від рівності часток у спільному майні подружжя не має, суд вважає за можливим розділити майно за варіантом позивача з присудженням грошової компенсації відповідачу замість її частки у праві спільної сумісної власності на майно, а саме: Залишити у власності [PERSON] на культиватор "Форте" вартістю 9600 грн., бензопилу "Штіль" вартістю 1700 грн., компресор вартістю 800 грн., бетономішалку вартістю 2200 грн., мотокосу вартістю 1620 грн., пральну машину "Чайка" вартістю 100 грн., а всього на суму 16020 грн., а відповідачці [PERSON] залишити у власності пральну машину "Рейнфорд" вартістю 800 грн., пральну машину автомат вартістю 400 грн., мікрохвильова піч "Рейнфорд" вартістю 200 грн., музикальний центр вартістю 200 грн., ДВД "ББК" вартістю 400 грн., телевізор "Меридіан" вартістю 600 грн., холодильник "Електролюкс" вартістю 1200 грн., бак для води вартістю 1200 грн., джакузи вартістю 250 грн., шлакоблок 1000 шт. на суму 3000 грн., водяний насос "Спрут" вартістю 1200 грн., водяний насос "Камо" вартістю 300 грн., колеса для культиватора вартістю 600 грн., оприскувач дерев вартістю 250 грн., стягнувши з позивача на користь відповідача різницю вартості часток у сумі 2710грн.(16020-(16020+10200)/2). Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд у відповідності до ст. 88 ЦПК України, ч.2п.1 ст.4 ЗУ «Про судовий збір», стягує з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтвердженні судові витрати у виді судового збору в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі наведеного,

Outcome: partial