Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про визнання права власності за добросовісним набувачем, мотивуючи тим, що він придбав автомобіль та добросовісно користувався ним. Позивач та його представник в судовому засіданні пояснили, що 22.11.2017 року в м.Луцьк, [PERSON] , придбав автомобіль «Опель Омега», який того ж дня поставлений на облік на його ім`я, та присвоєно реєстраційний номер [NUMBER] . У березні 2019 року його зупинили працівники поліції та повідомили, що свідоцтво про реєстрацію автомобіля має ознаки підробки, через що його автомобіль було затримано та вилучено свідоцтво про реєстрацію автомобіля. На даний час на автомобіль накладено арешт. Вважає себе добросовісним набувачем, оскільки з часу його придбання відкрито та добросовісно користувався ним, уклав договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на вказаний автомобіль, та в подальшому 17.09.2018 року уклав аналогічний договір із СК «Княжа Вієна іншуренс груп». При укладенні таких договорів та внесення їх до загальної бази Моторно-транспортного страхового бюро України будь-яких питань щодо реєстрації автомобіля не виникало, тобто іншого автомобіля із таким реєстраційним номером та іншими даними на території України зареєстровано не було. Крім цього, за час користування вказаним автомобілем, його неодноразово зупиняли працівники поліції. Відносно нього п`ять раз розглядались адміністративні матеріали. При проведенні розгляду адміністративних матеріалів інспекторами поліції проводилась перевірка особи та факту реєстрації автомобіля і на той час будь-яких питань щодо реєстрації права власності на автомобіль не виникало. Однак в подальшому за незрозумілих та невідомих причин інформація про реєстрацію його права власності на автомобіль «Опель Омега», реєстраційний номер [NUMBER] , була видалена із реєстру, а реєстраційний номер було надано іншому автомобілю. На даний час відомо, що в ході досудового розслідування було встановлено, що його автомобіль не знаходиться у розшуку, на нього не накладено арешт, його номерні агрегати не піддавались змінам, на території України він перебуває законно без порушення митних правил, що вказує на відсутність перешкод у його подальшому використанні. Просять позов задоволити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, згідно поданого відзиву позов заперечує. Зазначає, що як вбачається з позову, позивач стверджує, що 22.11.2017 у м. Луцьк він придбав автомобіль марки Opel Omega, який тогож дня був поставлений на облік на імя позивача, та присвоєно реєстраційний номер [NUMBER] . 14 лютого 2019 року працівниками Бучацького ВП під час нагляду за дорожньою обстановкою було зупинено автомобіль марки Opel Omega, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . В ході перевірки документів та звірення по базі НАІС АМТ встановлено, що інформація про даний автомобіль відсутня, номерний знак [NUMBER] , належить автомобілю «Хюндай Акцент». Також при перевірці свідоцтва про реєстрацію було встановлено, що даний документ може містити ознаки підробки. 14 лютого 2019 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №12019210060000048 за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України. Ухвалою слідчого судді Бучацького районного суду Тернопільської області від 15.02.2019 року накладено арешт, на транспортний засіб марки Opel Omega, д.н.з. [NUMBER] , який перебував у користуванні позивача. Позивач не надав жодних доказів на підтвердження права власності на вказаний автомобіль чи підтвердження того, що він є законним володільцем цього майна. Як вбачається з відповіді Територіального сервісного центру, номерний знак [NUMBER] закріплений за автомобілем «ХУНДАЙ АКЦЕНТ», власником якого є [PERSON] . Також, як вбачається з відповіді Територіального сервісного центру, транспортний засіб «ОПЕЛЬ ОМЕГА», номерний знак [NUMBER] станом на 18.02.2019 не реєструвався. Із відповіді Волинської митниці держмитслужби , вбачається, що транспортний засіб «ОПЕЛЬ ОМЕГА» VIN код [NUMBER] з реєстраційним номером [NUMBER] було ввезено на митну територію України 01.05.2017 громадянкою Республіки Білорусь [PERSON] у митному режимі «Тимчасове ввезення до 1 року». Просить в позові відмовити. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що в її провадженні перебувало кримінальне провадження по факту підробки свідоцтва на транспортний засіб «ОПЕЛЬ ОМЕГА», номерний знак [NUMBER] . В ході розслідування була проведена експертиза, також було встановлено, що вказаний автомобіль належить громадянці Білорусії . Доказів, що вказаний автомобіль було придбано [PERSON] здобуто не було. Суд, вислухавши позивача, його представника, свідка, встановив наступні обставини. В провадженні СВ Бучацького ВП Теребовлянського ВП ГУНП в Тернопільській області знаходилося кримінальне провадження внесене в ЄРДР № 12019210060000048 від 14.02.2019 року, розпочате за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.258 КК України. Ухвалою слідчого судді Бучацького районного суду Тернопільської області від 15.02.2019 року накладено арешт, на транспортний засіб марки «Opel Omega», д.н.з. [NUMBER] , який перебував у користуванні [PERSON] . Згідно відповіді Територіального сервісного центру №6141 від 21.02.2019 року №31/19/1-161, вбачається, що номерний знак [NUMBER] закріплений за автомобілем «HYUNDAI ACCENT», власником якого є [PERSON] . Із відповіді Територіального сервісного центру №6141 від 18.02.2019 року №31/19/1-148, вбачається , що транспортний засіб «OPEL OMEGA», номерний знак [NUMBER] , станом на 18.02.2019 не реєструвався. Згідно відповіді Волинської митниці Держмитслужби від 21.12.19 №307/10/03/7000, вбачається, що транспортний засіб «OPEL OMEGA» VIN код [NUMBER] з реєстраційним номером [NUMBER] було ввезено на митну територію України [INFO] року громадянкою Республіки Білорусь [PERSON] у митному режимі «Тимчасове ввезення до 1 року». Згідно з частиною першою статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Аналіз норм ЦК України вказує на те, що право власності - це сукупність правових норм, які регулюють відносини, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням власником належним йому майном на свій розсуд і в своїх інтересах, усунення третіх осіб від протиправного втручання у сферу його володіння цим майном, а також обов`язки власника не порушувати прав та законних інтересів інших осіб. Можливість виникнення права власності за рішенням суду передбачена лише у статтях 335 та 376 ЦК України. В інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема з правочинів (частина перша статті 328 цього Кодексу). Даючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд виходить зокрема з того, що як вбачається із позовної заяви та пояснень позивача та його представника, позивач просить захистити його оспорюване (яке вже виникло) право власності. Стаття 392 ЦК України, у якій ідеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на окремі об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту. Відповідно до статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно частини 2 статті 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, а у відповідності до частини 5 статті 656 ЦК України, особливості договору купівлі-продажу окремих видів майна можуть встановлюватися законом. Відповідно до статті 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні покупцеві, а покупець приймає або зобов`язується передати майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. На підставі статті 34 Закону України "Про дорожній рух" N 3353-XII від 30.06.93 року з відповідними змінами та доповненнями, перереєстрація, зняття з обліку транспортних засобів здійснюється згідно з постановою Кабінету Міністрів України N 1388 від 7 вересня 1998 року "Про затвердження Правил дорожньої реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, реконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок". Відповідно до пункту 1 вищевказаних Правил встановлюється єдиний на території України порядок державної реєстрації та обліку автомобілів; розділом "Державна реєстрація транспортних засобів", визначено документи, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів. При цьому, відповідно до частини 2 пункту 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, є зокрема, - договори та угоди, укладені на товарних біржах на зареєстрованих у Департаменті Державтоінспекції бланках, договори купівлі-продажу транспортних засобів, оформлені в Державтоінспекції, інші засвідчені в установленому порядку документи, що встановлюють право власності на транспортні засоби; У пункті 2 Правил вказано, що вони є обов`язковими для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів. Такі вимоги є суттєвими умовами при укладенні договору купівлі-продажу автомобіля і їх недотримання не дає підстав вважати, що такий правочин відбувся. Таким чином, законодавством визначено виключний перелік документів, які підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, а тому твердження позивача про те, що ним 22.11.2017 року з невідомою йому особою було укладено договір купівлі-продажу спірного транспортного засобу, є безпідставними. Обов`язковий порядок, щодо відчуження транспортного засобу, позивачем не дотримано, що суперечить вимогам чинного законодавства, яке встановлює особливий порядок укладання договорів щодо транспортних засобів. До суду не надано доказів, що при передачі автомобіля він був знятий з реєстраційного обліку і його ідентифікаційні номери були перевірені експертом. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, даючи оцінку доказав в їх сукупності, суд вважає, що позивачем не доведено та в ході судового розгляду не встановлено, що [PERSON] 22.11.2017 року набув право власності на автомобіль « Опель Омега» , номер кузова [NUMBER] , а тому позов про захист його порушеного право власності на даний автомобіль, шляхом його визнання, до задоволення не підлягає.

Outcome: dismissed