Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-27 00:00:00

[PERSON] , звернулась до суду з позовом до ПАТ «ВіЕйБі Банк», третьої особи, що не заявляє самостійних вимог приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Бораковської О.Я., про визнання договору заставити від 23.11.2010 транспортного засобу автомобіля «Шевроле Авео», 2010р. випуску, д.н.з. [NUMBER] , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , виданого та зареєстрованого 18.11.20 Стрийським ВРЕР ДАІ при ГУМВС України у Львівській області, який було посвідчено приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Бораковською О.Я. за реєстраційним №965 припиненим. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 23.11.2010 р. між позивачем [PERSON] та відповідачем ПАТ «ВіЕйБі Банк» укладено кредитний договір № 206/2010 предметом якого була грошова сума в розмірі 52230 грн. для придбання транспортного засобу автомобіля Шевроле Авео, 2010 р.в., д.н.з. [NUMBER] . В якості забезпечення зобов`язань, згідно даного кредитного договору, 23.11.2010р. між позивачем [PERSON] та відповідачем ПАТ «ВіЕйБі Банк» укладено договір застави транспортного засобу автомобіля Шевроле Авео, 2010р.в., д.н.з. [NUMBER] , що перебував на обліку ВРЕР ДАІ з обслуговування м. Стрий ГУМВС України у Львівській області, який було посвідчено приватним нотаріусом Стрийського міського нотаріального округу Бораковською О.Я. та зареєстровано за реєстраційним номером №965. 04.11.2014 ПАТ «ВіЕйБі Банк» звернулось з позовом до [PERSON] з позовною заявою, відповідно до якої вимагало останню достроково виконати зобов`язання, згідно договору кредиту №206/2010 від 23.11.2010p., при цьому попередньо надіславши [PERSON] письмову вимогу в порядку ст.625 ЦК України. Рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 18.12.2014, частково зміненого рішенням Апеляційного суду Львівської області від 18.11.2015p., позов задоволено частково, стягнено з [PERSON] на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» 38472,41 грн. заборгованості за кредитом, 5235,73 грн. відсотків за користування кредитом, 8382,33 грн. комісії, 23668,55 грн. неустойки, а всього 75759,02 грн., а також 757.59 грн. судового збору. В межах відкритого виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду [PERSON] сплатила загадані суми в повному обсязі, що підтверджується квитанцією №186 від 22.09.2016р. та постановою про закінчення виконавчого провадження від 22.09.2016р. У зв`язку із наведеним вище, задля припинення забезпеченого зобов`язання заставою, [PERSON] звернулась до відповідача із заявою про надання довідки про відсутність кредитних зобов`язань, однак згідно листа №05-1/2015 від 09.02.2018 відповідачем повідомлено про існування заборгованості. За таких обставин відмова відповідача від вчинення дій щодо припинення договору застави транспортного засобу є такою, що порушує права та інтереси позивача, а відтак підлягає захисту шляхом припинення правовідношення. Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 593 ЦК України, а також п.4.2. Договору застави транспортного засобу від 23.11.2010 право застави припиняється в разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою. П.2 кредитного договору №206/2010 від 23.11.2010 було встановлено строк дії вказаного договору - до 23.11.2016. Однак відповідачем було заявлено вимогу про дострокове виконання боргових зобов`язань відповідно до п.2.8. кредитного договору, що виразилось у поданні позовної заяви до Жидачівського районного суду Львівської області 04.11.2014, яка рішенням суду була задоволена частково та виконана відповідачем. Покликання відповідача у своєму листі №05-1/2015 від 09.02.2018 на те, що звернення до суду не є підставою для зупинення банком нарахування процентів, комісії та штрафних санкцій не відповідає нормам законодавства, адже звернення з вимогою про дострокове виконання зобов`язань за договором є зміною строку виконання зобов`язання, а прийняття відповідного рішення судом має наслідком припинення дії договору та можливості нарахування після цього відповідних санкцій. За таких обставин, договір застави транспортного засобу від 23.11.2010 повинен бути визнаний припиненим у зв`язку із виконанням позивачем зобов`язання, забезпеченого заставою. В судовому засіданні позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задоволити. Представник відповідача в судове засідання не з?явився, відзиву не надав, однак подав до суду заяву, згідно якої просив відмовити у позові в повному обсязі розгляд справи проводити за його відсутності. Надав суду пояснення, з якого вбачається, що ухвалою суду від 02.12.2019 року ТОВ "ФК "Інвест Хаус" було залучено до участі у процесі в якості належного відповідача. Від так, ТОВ "ФК "Інвест Хаус" вважає, що вказаний позов не підлягає задоволенню з огляду на наявність заборгованості за кредитним договором №206/2010 від 23.11.2010 року у розмірі 15748,58 грн. З метою забезпечення виконання умов кредитного договору №206/2010 від 23.11.2010 року було укладено договір застави. За загальним правилом додаткове зобов`язання припиняється одночасно з припиненням основного зобов`язання. З урахуванням того факту, що основне зобов`язання не припиненою також відсутні правові підстави припинення додаткового зобов?язання, ТОВ "ФК "Інвест Хаус" вважає вищезазначений позов необгрунтованим, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі. Також зазначав, що позивачем не надано підтвердження того, що рішення апеляційного суду Львівської області від 18.11.2015 року у справі № 443/2000/14 за позовом ПАТ "ВіЕйБі Банк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №206/2010 від 23.11.2010 року, яким було стягнуто на користь позивача грошові кошти у розмірі 75759,02 грн., та 757 грн. 59 коп. судового збору виконано, що унеможливлює визнання основного та додаткового зобов?язання припиненим. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог приватний нотаріус Стрийського районного нотаріального округу Бораковська О.Я., в судове засідання не з?явилась та не повідомила суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена. Ухвалою від 13.08.2018 р. відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. Ухвалою суду від 02.12.2019 залучено до участі в справі, як правонаступника відповідача Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк», у справі за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» про визнання договору застави припиненим - відповідачем Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус». Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 23.11.2010 згідно кредитного договору №206/2010, ПАТ «ВіЕйБі Банк» надав [PERSON] , кредит в сумі 52320,00 грн., строком до 23.11.2016 включно зі сплатою за користування кредитом 13% річних. 23.11.2010, між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та [PERSON] , було укладено договір застави транспортного засобу, згідно якого [PERSON] , в забезпечення виконання зобов?язань за кредитним договором та додаткових договорів до нього, які можуть бути укладені в майбутньому, та зобов?язань, що випливають з цього Договору, [PERSON] , передала заставодержателю транспортний засіб марки «Chevrolet Aveo», рік випуску 2010, колір червоний, номер кузова [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] . Звертаючись до суду з даним позовом, позивачка як на підставу для його задоволення, посилається на те, що за кредитним договором №206/2010 від 23.11.2010 р. нею зобов`язання виконані у повному обсязі, оскільки рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 18.12.2014, частково зміненого рішенням Апеляційного суду Львівської області від 18.11.2015p., позов задоволено частково, стягнено з [PERSON] на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» 75759,02 грн., заборгованості, а також 757.59 грн. судового збору. В межах відкритого виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду [PERSON] сплатила присудженні судом суми в повному обсязі, що підтверджується квитанцією №186 від 22.09.2016р. Згідно постанови заступника начальника Жидачівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівської області від 2.09.2016, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №443/2000/14-ц про стягнення боргу в сумі 76516,61 грн. з [PERSON] , на користь ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» закінчено. Позивачка зазначає, що посилаючись на повне виконанням зобов`язань за кредитним договором, тобто забезпечених заставою зобов`язань, 09.01.2018 року вона звернулась до ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» з письмовою заявою з проханням надати довідку про повне виконання кредитних зобов?язань за кредитною угодою №206/2010 від 23.11.2010, однак ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», розглянувши звернення [PERSON] , повідомив, що станом на 23.01.2018 року по кредитній угоді існує несплачена кредитна заборгованість по сплаті відсотків, комісії за обслуговування кредиту та пені за несвоєчасне виконання кредитних зобов?язнь. 28.05.2019 між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ТОВ «Фінансова Компанія «Інвест Хаус» було укладений договір про відступлення прав вимоги №41448, відповідно до умов якого право вимоги, у тому числі за кредитним договором №206/2010 від 23.11.2010 р., перейшло до ТОВ «ФК «Інвест Хаус». За положеннями частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання процентів від суми позики у розмірі та порядку встановленому договором або на рівні облікової ставки НБУ, якщо інше не встановлено договором. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів за договором позики відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до спливу встановленого договором строку виконання основного зобов`язання має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до частини третьої статті 1049 ЦК України грошова позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалась, на банківський рахунок позикодавця. При зарахуванні грошової суми, стягнутої за рішенням суду, на банківський рахунок позикодавця грошова позика вважається повернутою. Разом з тим статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а тому з часу зарахування на банківський рахунок сум, стягнутих за рішенням суду або добровільно сплачених позичальником на вимогу про дострокове повернення позики ці зобов`язання вважаються припиненими. Отже, за відсутності обґрунтованої заборгованості позичальника та вимог кредитора на момент виконання рішення суду про дострокове стягнення заборгованості - зобов`язання за кредитним договором припиняється. Відповідного висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 06 липня 2016 року у справі № 6-118цс16. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18). Таким чином, після звернення з позовом про стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінюється порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору у повному обсязі. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів та неустойки. ПАТ «ВіЕйБі Банк», звертаючись у 2014 року до суду з позовними вимогами про стягнення всієї суми кредитної заборгованості, використало своє право вимагати дострокового повернення суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. За обставин добровільного виконання боржником вказаного судового рішення в повному обсязі, повідомлення банку викладені в листі від 09.02.2018 р. про наявність у позивача заборгованості по сплаті відсотків, комісії за обслуговування кредиту та пені за несвоєчасне виконання кредитних зобов?язань нарахованих станом на 23.01.2018 року є безпідставними. (Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06.05.2020 № 756/10932/16). На підставі викладеного суд вважає, що вимога кредитора була задоволена шляхом добровільного виконання у повному обсязі рішення суду, тому припинились зобов`язання за кредитним договором №206/2010 від 23.11.2018р. Крім того, за положеннями ст. 593 Цивільного кодексу України, право застави припиняється у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою. Статтею 28 Закону України "Про заставу", визначено, що застава припиняється з припиненням забезпеченого заставою зобов`язання. Пунктом 4.2 договору застави, визначено, що право застави припиняється виконанням позичальником забезпечених заставою зобов`язань за кредитним договором, а також у інших випадках, передбачених чинним законодавством України. Згідно з ч. 3 ст. 44 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" після припинення обтяження, обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов`язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків. Відповідно до ч.5 ст. 43 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" передбачено, що відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України чи індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів та інформація про припинення обтяження. Записи щодо обтяжень, які втратили свою чинність, підлягають вилученню з Державного реєстру через шість місяців після реєстрації відомостей про припинення обтяження. Оскільки позичальник належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором таке зобов`язання припинилось на підставі статті 559 ЦК України, а відтак припиненою є й застава як похідна від основного зобов`язання. З припиненням застави фактично припиняється обтяження спірного автомобіля заставою, адже правових підстав для його утримання під обтяженням немає. Проте відповідач у порушення вимог статей 28, 44 Закону України "Про заставу", статті 43 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", статті 593 ЦК України не вчинив дій щодо припинення обтяження рухомого майна, переданого у заставу, що є неправомірним та порушує права заставодавця. З огляду на викладене, оцінивши докази наданими сторонами в їх сукупності, що ґрунтуються на всебічному повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та зважаючи на вимоги ст.ст. 133, 141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача ТОВ «ФК «Інвест Хаус» на користь позивачки документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704,80 грн. .

Outcome: approved