Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-10 00:00:00

Завідувач 4 відділення Комунального підприємства «Полтавська обласна клінічна психіатрична лікарня імені О.Ф.Мальцева Полтавської обласної ради» Гладкий Дмитро Григорович звернувся до суду із заявою про визнання доцільним продовження лікування в психіатричному стаціонарі недієздатної [PERSON] . Заява обґрунтована тим, що в КП «Полтавська обласна клінічна психіатрична лікарня ім. О.Ф. Мальцева Полтавської обласної ради» з 08.12.2019 року за направленням лікаря екстреної медичної допомоги Семенець та заявою опікуна [PERSON] в 11.00 була госпіталізована [PERSON] , [INFO] , особа з інвалідністю II групи безтерміново, недієздатна, підопічна Кобеляцького психоневрологічного будинку-інтернату з діагнозом : шизофренія, параноїдна форма, загострення. Зважаючи на наявність у хворої важкого психічного розладу, її психічний стан, значні порушення поведінки, специфічні розлади в сфері мислення, в емоційно-вольовій сфері, недієздатність пацієнтки, агресивну поведінку, відсутність критики до свого стану, відмову від лікування та потребу [PERSON] у продовженні стаціонарного лікування в КП «Полтавська облпсихлікарня ПОР», лікар просив суд винести рішення про визнання доцільним продовження лікування в психіатричному стаціонарі недієздатної [PERSON] . В судовому засіданні лікар підтримав свою заяву, просив прийняти рішення про визнання доцільним продовження лікування в психіатричному стаціонарі недієздатної [PERSON] , оскільки вона страждає на тяжкий психічний розлад, а її лікування можливо лише в умовах стаціонару. Хвора [PERSON] в судовому засіданні пояснила, заперечує проти лікування, оскільки лікування вона не потребує. Прокурор в судовому засіданні заяву також підтримала, проти її задоволення не заперечує. Опікун [PERSON] [PERSON] звернувся до суду з заявою, у якій просив справу розглянути за його відсутності. В своїй заяві також зазначив, що заяву лікаря підтримує в повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення лікаря, хворої, думку прокурора, вивчивши докази у справі, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 11 січня 2017 року, яке набрало законної сили, [PERSON] визнана недієздатною, її опікуном призначено [PERSON] (а.с.10). Хвора [PERSON] з діагнозом: шизофренія, параноїдна форма, загострення поступила в психіатричну лікарню 08 грудня 2019 року за направленням екстреної медичної допомоги Семенець та заявою опікуна [PERSON] . Як вбачається з матеріалів заяви лікаря, [PERSON] психічними розладами страждає з 2007 року, коли після значних емоційних навантажень порушився сон, був страх за своїх рідних, не могла знаходитись одна в приміщенні, боялась підходити до вікна, була плаксивою, нічого не могла робити. Вперше на стацлікуванні в облпсихлікарні знаходилась з 08.02.2008 р. по 17.03.2008 р. у відділенні неврозів з діагнозом : обсесивно - компульсивний розлад (нав`язливі думки) з вираженим тривожно-фобічним компонентом та депресивними включеннями. Після виписки до роботи не приступала, у зв`язку з погіршенням в 2009 році з 27 серпня по 02 листопада перебувала на лікуванні з діагнозом: шизоафективний розлад, депресивний тип, тривожно-депресивний синдром. Після виписки не працювала, приймала підтримуюче лікування, їй була встановлена III група інвалідності. В 2012 році в зв`язку з погіршенням перебувала на стаціонарному лікуванні. Обстежувалась психологом, оглядалась на ЛКК, діагноз був змінений на шизофренію параноїдну форму, епізодичний перебіг з помірно-вираженими змінами особистості. В подальшому в домашніх умовах рекомендоване підтримуюче лікування приймала нерегулярно. Більшість часу проводила вдома бездіяльно, пасивно, проте такі стани чергувались епізодами підвищеної діяльності під час яких конфліктувала з оточуючими, рідними, мали місце маячні ідеї відношення, з хворобливих мотивів зверталася в різні інстанції, була розгальмованою, нераціонально використовувала кошти. В зв`язку з загостренням захворювання в 2008 році 10 разів знаходилась на стаціонарному лікуванні, остання госпіталізація з 30 січня по 10 травня 2018 року. З 2015 року пенсіонується як інвалід II групи. В домашніх умовах не утримувалась, згідно рішення Октябрського райсуду м.Полтави від 11 квітня 2012 року визнана обмежено дієздатною. Піклувальником призначено [PERSON] [PERSON] останні роки не міг впливати на поведінку дочки. Вдома часто відмічались конфлікти, іноді доходило до бійки, погроз. Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 11 січня 2017 року [PERSON] визнати недієздатною, опікуном призначено її батька - [PERSON] . На підставі заяви опікуна [PERSON] під час останнього перебування в лікарні була оформлена в будинок-інтернат. 10 травня 2018 року, згідно путівки №66 направлена в психоневрологічний інтернат с.Лісне Кобеляцького району. 22 листопада 2019 року була забрана опікуном з інтернату для проведення чергової судово-психіатричної експертизи на предмет дієздатності. В домашніх умовах ліки не приймала, стала конфліктною з батьком, братом, перестала контролювати свої дії, почала писати скарги в правоохоронні органи на рідних та лікарів, які її раніше лікували, надсилала на телефони з погрозами, з висловлюваннями не цензурної лексики. Напередодні госпіталізації стан значно погіршився, погрожувала рідним фізичною розправою, 08 грудня 2019 року намагалася виплигнути з вікна. Опікуном була викликана екстрена медична допомога, була госпіталізована в добровільному порядку. Знаходячись у відділенні постійно недотримується правил поведінки, розпорядку, поведінка невпорядкована, продовжує погрожувати персоналу, висловлюється нецензурною лексикою, відмовляється від лікування, багаторазово застосовувала фізичну силу до працівників відділення при спробі впорядкувати її поведінку, прийняти ліки. 09 січня 2020 року [PERSON] оглянута комісією лікарів-психіатрів, якою їй встановлено діагноз: шизофренія, параноїдна форма, маніоформно-параноїдний синдром, епізодичний перебіг, загострення. Зважаючи на наявність важкого психічного розладу, психічний стан на момент огляду, значні порушення поведінки, специфічні розлади в сфері мислення, в емоційно-вольовій сфері, недієздатність пацієнтки, агресивну поведінку, відсутність критики до свого стану, відмову від лікування, комісією зроблений висновок про доцільність госпіталізації [PERSON] . Крім пояснень осіб, які беруть участь в судовому засіданні, зазначене підтверджується письмовими доказами - висновком комісії лікарів-психіатрів, заявою опікуна хворої - [PERSON] , рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 11 січня 2017 року. Відповідно до ст.13 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до закладу з надання психіатричної допомоги добровільно - на її прохання або за її усвідомленою письмовою згодою. Законний представник особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, сповіщає орган опіки та піклування за місцем проживання підопічного про згоду його підопічного на госпіталізацію до закладу з надання психіатричної допомоги не пізніше дня, наступного за днем надання такої згоди. Особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, яка за станом свого здоров`я не здатна висловити прохання або надати усвідомлену письмову згоду, госпіталізується до закладу з надання психіатричної допомоги за рішенням (згодою) органу опіки та піклування, яке ухвалюється не пізніше 24 годин з моменту звернення до цього органу законного представника зазначеної особи і може бути оскаржено відповідно до закону, у тому числі до суду. Згода на госпіталізацію фіксується в медичній документації за підписом особи або її законного представника та лікаря-психіатра.. Рішенням Конституційного суду України від 1 червня 2016 року № 2-рп/2016 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" (справа про судовий контроль за госпіталізацією недієздатних осіб до психіатричного закладу) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" від 22 лютого 2000 року № 1489-III з наступними змінами у взаємозв`язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. Оскільки [PERSON] хворіє на тяжкий психічний розлад, враховуючи висновок комісії лікарів-психіатрів, заяву опікуна, суд вважає за необхідне визнати доцільним продовження лікування в психіатричному стаціонарі недієздатної [PERSON] . За таких обставин суд приходить до висновку, що заява лікаря-психіатра підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved