Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з вказаною заявою, в якій просить визнати [PERSON], [INFO] безвісно відсутнім. Заявлені вимоги обґрунтовані наступним. [PERSON] з 22 січня 2005 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], 13 листопада 2009 року шлюб розірвано. В шлюбі 29 серпня 2005 року народжений [PERSON], на утримання якого з [PERSON] на користь [PERSON] присуджено стягнення аліментів. За розірванням шлюбу, підтримання заявником з колишнім чоловіком будь-яких відносин, спілкування припинено, крім того [PERSON] повністю самоусунувся від участі в вихованні сина. З кінця 2012 року місцезнаходження [PERSON] невідомо. На теперішній час [PERSON] має правову зацікавленість в визнанні [PERSON] безвісно відсутнім, оскільки має намір, в порядку ч. 2 ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України", вирішити питання щодо отримання судового рішення про виїзд за кордон неповнолітнього сина за відсутності згоди колишнього чоловіка. Заявник [PERSON] у судове засідання не зявилася, надіслала, в порядку ст. 158 ЦПК України, на адресу суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримав, наполягала на їх задоволені, просить справу розглянути в її відсутність. Від заінтересованої особи управління праці та соціального захисту населення Жовтневого району Маріупольської міської радинадійшла заява щодо визнання заявлених вимог, з клопотанням провести розгляд справи в відсутність їх представника. Суд, дослідивши матеріали справи, належно зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, оцінки їх доводів і наданих ними доказів, приходить до висновку, що заявлені вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступні факти та відповідні правовідносини. 22 січня 2005 року Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. 29 серпня 2005 року у подружжя народжений син [PERSON] (свідоцтво про народження серії І-ЕЛ № 014916). Рішенням Будьонівського районного суду м. Донецька від 1 жовтня 2009 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Будьонівського районного управління юстиції у м. Донецьку Донецької області видано свідоцтво серії І-НО № 175873. Зі змісту заяви вбачається, що рішенням Будьонівського районного суду м. Донецька від 23.12.2009 року стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO]. Останньою відомою адресою проживання і реєстрації [PERSON] є: м. Донецьк, Кіровський район, вул. Петровського, 107/82. З кінця 2012 року [PERSON] за вказаною адресою не проживає, місцезнаходження його не відомо. Згідно ч. 2 ст. 234 ЦПК України справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою суд розглядає в порядку окремого провадження. Згідно ст. 246 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна. Враховуючи, що матеріали справи містять відомості про те, що останнім місцем перебування [PERSON] є Кіровський район м. Донецька, - заява про визнання його безвісно відсутнім без порушення правил підсудності подана до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області (згідно з Законом України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операці" № 1632-VII від 12.08.2014 р., Розпорядженням Голови ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 22/0/38-15 від 06.04.2015 р.) Згідно ч. 1 ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Суд перевіряє посилання, докази [PERSON], як підставу для задоволення заявлених вимог. Указом Президента України № 405/2014 від 14.04.2014 року введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 року "Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України". В звязку з активною фазою проведення антитерористичної операції [PERSON] разом з сином з 18 вересня 2014 року вимушено тимчасово перемістилася з м. Донецька до м. Маріуполь, що підтверджується довідкою про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції № 002014 від 11/11/2014 р. Прийнятті заявником спроби встановити місцезнаходження свого колишнього чоловіка [PERSON] з метою сповіщення нової тимчасової адреси свого разом з сином проживання, - виявилися без результативними. Згідно довідки Приморського районного відділу Маріупольського міського управління № 19838 8 жовтня 2015 року [PERSON] подано заяву щодо розшуку [PERSON], про що до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12015050780001320 внесено запис за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. Сумуючи вищевикладене, суд вважає, що наявні всі підстави для визнання [PERSON] безвісно відсутнім, оскільки предмет доказування знайшов своє підтвердження, зокрема доведено: - безвісна відсутність [PERSON], - вживання заявником заходів по його розшуку; - неможливість встановлення його місця знаходження, - наявність правової зацікавленості заявника про його визнання безвісно відсутнім (заявник має намір, в порядку ч. 2 ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України", вирішити питання щодо отримання судового рішення про виїзд неповнолітнього сина за відсутності згоди колишнього чоловіка). Згідно ч. 2 ст. 43 ЦК України у разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Оскільки матеріали справи свідчать про те, що останні відомості про [PERSON] були у кінці 2012 року, тому початком його безвісної відсутності слід вважати - 1 січня 2013 року. На підставі вищевикладеного, ст. 43 ЦК України,

Outcome: approved