Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-04 00:00:00

І. ПРОЦЕДУРА 29.03.2021 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить: - визнати незаконним та скасувати наказ від 02.03.2021 №115-к «Про звільнення» [PERSON] з посади начальника відділу з організації закупівель казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба»; - поновити [PERSON] на посаді начальника відділу з організації закупівель казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба»; - стягнути з казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» на користь [PERSON] суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 03.03.2021 до дати винесення рішення у справі; - допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення [PERSON] на посаді начальника відділу з організації закупівель казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» та виплати середнього заробітку за один місяць. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 02.04.2021 року провадження по справі відкрито. 06.05.2011 року від КП "МПРС" надійшов відзив на позовну заяву. 31.05.2021 року до суду надійшли пояснення представника третьої особи: Професійної спілки щодо відзиву КП "МПРС" на позовну заяву [PERSON] 31.05.2021 року від позивача надійшла відповідь на відзив. 14.06.2021 року від КП «МПРС» до суду надійшли заперечення в порядку ст. 180 ЦПК України. В ході розгляду справи судом також розглянуті клопотання сторін щодо витребування доказів. 27.09.2021 року позивачем [PERSON] до суду подано клопотання про розгляд справи у відсутність позивача. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнав, підтримав наданий до суду відзив та просить в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Представник третьої особи Профспілки працівників КП «МПРС» до судового засідання не з`явився, повідомлявся належним чином. 04.10.2021 року до суду надійшло клопотання про розгляд справи у відсутність третьої особи. ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ В своїх позовних вимогах позивач [PERSON] посилається на те, що вона з 2014 року працювала в КП «Морська пошуково-рятувальна служба». При цьому за останнім місцем роботи позивач працювала на посаді начальника відділу з організації закупівель КП «МПРС», з якої 02.03.2021 року наказом №115-к «Про звільнення» була звільнена на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. До цього наказом від 21.04.2020 №229-к «Про звільнення» позивача вже було звільнено відповідачем з займаної посади відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Підставою для звільнення 21.04.2020 року відповідачем також був зазначений наказ 17.02.2020 року №116-н «Про внесення змін до штатного розпису КП «МПРС». Однак рішенням Київського районного суду м. Одеси наказ КП «МПРС» від 21.04.2020 № 229-к «Про звільнення» визнаний незаконним та позивача поновлено на посаді начальника відділу з організації закупівель КП «МПРС», на підставі чого 30.12.2020 року був виданий відповідний наказ №861-к «Про поновлення на роботі [PERSON] ». Позивач зазначає, що одночасно з ознайомленням з наказом про поновлення на роботі [PERSON] було вручено Попередження про наступне звільнення через два місяці на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Попередження мотивоване проведеним скороченням чисельності та штату працівників КП «МПРС» у період до дати поновлення на роботі та введенням з 01.05.2020 року нового штатного розпису, затвердженого наказом від 30.04.2020 року №280-н «Про затвердження і введення в дію організаційної структури та штатного розпису КП «МПРС», згідно якого посада [PERSON] у діючому штатному розписі КП «МПРС» відсутня. Також позивача було ознайомлено з наказом від 30.12.2020 №885-к «Про простій», зі змісту якого вбачається, що у відповідача відсутні організаційні та технічні умови, необхідні для виконання роботи. Позивач [PERSON] вважає своє звільнення незаконним з огляду на наступне: 1.Відповідач не виконав свого обов`язку щодо поновлення позивача на роботі у спосіб, передбачений законом, у зв`язку з чим КП «МПРС» не мав законних підстав для подальшого звільнення [PERSON] на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. 2.Поновлення на роботі згідно рішення суду від 29.12.2020 року та повторне звільнення здійснено не уповноваженими на те особами КИ «МПРС», якими підписані накази від 30.12.2020 року №861-к та від 02.03.2021 року №115-к. 3.Відповідачем під час звільнення позивача не дотримано вимог статей 42, 49-1 КЗпП України. Зокрема відповідач проігнорував заяву [PERSON] на переведення, відповіді по суті не надав, підвищення кваліфікації не організував та незаконно звільнив позивача. 4.Відповідачем не враховано переважне право позивача на залишення на роботі та не дотримано переважне право на укладення трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу. 5.Відповідач не дотримався порядку звільнення тільки за наявності згоди профкомітету Профспілки та звільнив [PERSON] з порушенням ст. 43 КЗпП України. У відзиві на позовну заяву представник відповідача КП «МПРС» посилається на те, що КП «МПРС» на виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 29.12.2020 року у справі №947/12689/20 наказом від 30.12.2020 року №861-к поновлено [PERSON] на посаді начальника відділу з організації закупівель. Із вказаним наказом [PERSON] була ознайомлена 30.12.2020 року без будь-яких зауважень. 17.02.2020 року КП «МПРС» у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці КП «МПРС» прийнято наказ №116-н, яким виведено із штатного розпису встановлений перелік структурних підрозділів та посад та доручено начальнику відділу управління персоналом провести переміщення або вивільнення працівників, посади яких підлягають скороченню відповідно до діючого законодавства. КП «МПРС» наказом від 30.04.2020 року №280-н «Про затвердження і введення в дію організаційної структури та штатного розпису КП «МПРС» з 01.05.2020 року затверджено і введено нову організаційну структуру та новий штатний розпис КП «МПРС», в якому відсутній відділ з організації закупівель. У зв`язку із проведенням скорочення штату працівників, 30.12.2020 року відповідно до вимог ст. 49-2 КЗпП України [PERSON] надано письмове попередження про майбутнє звільнення з посади начальника відділу з організації закупівель, з яким [PERSON] ознайомилась 30.12.2020 року під підпис без будь-яких зауважень. Одночасно з попередженням про звільнення 30.12.2020 року [PERSON] було запропоновано 26 вакантних посад. В строки, зазначені у пропозиціях, позивачкою не було надано заяв (усних чи письмових) про переведення на запропоновані вакансії. Загалом відповідачем протягом періоду попередження про звільнення [PERSON] (з 30.12.2020 року по 02.03.2021 року) було запропоновано 41 вакантну посаду, але позивачка від запропонованих 40 посад відмовилась, про що складено Акт, який підписаний [PERSON] без зауважень. На посаду начальника плав майстерні ПБРК-02 [PERSON] згоду надала, однак, не надала кваліфікаційні документи про освіту та документи, що підтверджують стаж роботи за професією механіка не менше 2 років. Також представник відповідача зазначає, що доводи позивачки щодо її формального поновлення на роботі та необхідність внесення змін до штатного розпису є безпідставними та не підтверджуються жодними доказами. Стосовно доводів [PERSON] щодо підписання наказів неповноважними особами представник зазначає, що тимчасове виконання обов`язків за посадою відсутнього працівника покладається на іншого працівника наказом (розпорядженням) на підприємстві. Доводи [PERSON] , що відповідачем при звільненні не враховано її переважне право на укладення трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки переважне право на залишення працівника на роботі враховується лише у разі скорочення однорідних професій та посад, у даному випадку мало місце скорочення посади начальника відділу з організації закупівель, яка була єдиною на підприємстві. Окрім того представник відповідача зазначає, що можливість поворотного прийняття на роботу взагалі не є предметом спору у даній справі. Представник КП «МПРС» у відзиві посилається на те, що відповідач звернувся до профспілки працівників КП «МПРС» з обґрунтованим письмовим поданням про розірвання трудового договору з начальником відділу з організації закупівель [PERSON] за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, на що було отримано повідомлення про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору з начальником відділу з організації закупівель [PERSON] , яке не відповідає вимогам ст. 43 КЗпП України, є не аргументованим та не містить правового обґрунтування незаконності звільнення позивачки. Представник третьої особи Професійної спілки працівників КП «МПРС» в поясненнях щодо відзиву посилається на те, що звільнення позивача відбулось з порушенням порядку звернення до Профспілки, що передбачений ст. 43 КЗпП України та ст. 22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності». Також представник третьої особи зазначає, що звільнення за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України здійснено за відсутності події зміни в організації виробництва і праці, зокрема скорочення чисельності та штату працівників після поновлення [PERSON] на посаді начальника відділу з організації закупівель КП «МПРС». Звільнення позивача проведено в порушення ч. 2 ст. 40 КЗпП України, оскільки звільнення з підстав, зазначених в п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, допускається, якщо неможливо перевести працівника за його згодою на іншу роботу. Окрім того представник третьої особи вказує, що недостовірними, неналежними та недопустимими є лист КП «МПРС» від 10.10.2019 року №41/580-19 та Протокол Профспілки працівників Морської пошуково-рятувальної служби від 03.02.2020 №2. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ Згідно відомостей у Трудовій книжці позивача [PERSON] вбачається, що 20.03.2014 року позивач була прийнята на роботу до казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» на посаду начальника відділу матеріально-технічного постачання та 10.05.2016 року звільнена із займаної посади за угодою сторін відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України. 11.05.2016 року [PERSON] прийнята на посаду начальника відділу з організації закупівель. 21.04.2020 року [PERSON] звільнена із займаної посади у зв`язку із скороченням штату працівників відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. На підставі Наказу від 21.04.2020 року №229-к. 22.05.2020 року Одеським міським центром зайнятості розпочато виплату допомоги по безробіттю згідно з п. 1 ст. 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та 29.12.2020 року припинено виплату допомоги по безробіттю згідно з пп. 10 п. 1 ст. 30 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». 30.12.2020 року КП «МПРС» здійснено запис №38, відповідно до якого запис за №35 є недійсним, позивач поновлена на попередній роботі. Наказ від 30.12.2020 року №861-к. 02.03.2021 року [PERSON] звільнена із займаної посади у зв`язку із скороченням штату працівників, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Наказ від 02.03.2021 року №115-к /т.1 а.с.21-26/. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] має дипломи спеціаліста за спеціальностями: фінанси та кредит, а також радіотехніка. За час роботи в КП «МПРС» позивач [PERSON] неодноразово нагороджувалась грамотами та проходила курси підвищення кваліфікації. Відповідно до п. 2.1 Статуту КП «МПРС» Підприємство створене з метою забезпечення сталого функціонування та подальшого розвитку національної системи пошуку і рятування на морі на виконання публічно-правових функцій держави Україна щодо здійснення операцій з пошуку і рятування людського життя на морі у відповідності з міжнародними договорами, стороною яких є Україна. Відповідно до п. 5.1.3 Статуту КП «МПРС» підприємство самостійно визначає організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис на підставі фонду оплати праці, передбаченого фінансовим планом. Листом №38 від 04.02.2020 року Голова Професійної спілки працівників Морської пошуково-рятувальної служби [PERSON] на чисельні звернення працівників КП «МПРС» з питань можливих, запланованих або намічуваних звільнень на підприємстві повідомив, що станом на 31.01.2020 року будь-яких повідомлень від Адміністрації підприємства щодо намічуваних звільнень працівників КП «МПРС» з причин економічного, технологічного, структурного чи аналогічного характеру або у зв`язку з ліквідацією, реорганізацією, зміною форми власності підприємства не надходило. 17.02.2020 року листом №1 директору КП «МПРС» [PERSON] від Професійної спілки працівників казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба», головою якої є [PERSON], доведено до відома, що на КП «МПРС» діє первинна профспілкова організація, до складу якої станом на 17.02.2020 року входить позивач [PERSON] . Про цьому зазначені працівники є виключно членами Профспілки працівників КП «МПРС» та не входять до будь-яких інших профспілкових організацій. Наказом №229-к від 21.04.2020 року «Про звільнення» за підписом директора КП «МПРС» [PERSON] [PERSON] , начальника відділу з організації закупівель, звільнено із займаної посади 21.04.2020 року, у зв`язку із скороченням штату працівників, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України /т.1 а.с.36/. Наказом №280-н від 30.04.2020 року «Про затвердження і введення в дію організаційної структури та штатного розпису КП «МПРС» за підписом директора [PERSON] на виконання Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік», листа Державної служби морського та річкового транспорту України від 10.01.2020 року №207/07/15-20 щодо пріоритетних напрямків використання коштів підприємства на виконання міжнародних зобов`язань України, скорочення невиробничих затверджено і введено в дію з 01.05.2020 року організаційну структуру та штатний розпис КП «МПРС» /т.1 а.с.127-133/. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 29.12.2020 року по справі №947/12689/20 позовні вимоги [PERSON] , - задоволені частково. Визнано незаконним та скасовано Наказ директора Казенного підприємства "Морська пошуково-рятувальна служба" від 21.04.2020 року №229-к про звільнення [PERSON] з посади начальника відділу з організації закупівель казенного підприємства "Морська пошуково-рятувальна служба". Поновлено [PERSON] на посаді начальника відділу з організації закупівель в Казенному підприємстві "Морська пошуково-рятувальна служба" з 21 квітня 2020 року. Стягнуто з Казенного підприємства "Морська пошуково-рятувальна служба" на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 263011,09 грн. Стягнуто з Казенного підприємства "Морська пошуково-рятувальна служба" на користь держави судовий збір у розмірі 2630,11грн. Допущено негайне виконання рішення суду в частині: поновлення [PERSON] на посаді начальника відділу з організації закупівель в Казенному підприємстві "Морська пошуково-рятувальна служба" з 21 квітня 2020 року, а також в частині стягнення з Казенного підприємства "Морська пошуково-рятувальна служба" на користь [PERSON] середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць у розмірі 26605,32 грн. /т.1 а.с.37/. Наказом від 30.12.2020 року №861-к «Про поновлення на роботі [PERSON] » за підписом Т.в.о. директора КП «МПРС» [PERSON] скасовано наказ КП «МПРС» від 21.04.2020 року №229-к «Про звільнення». Поновлено [PERSON] на посаді начальника відділу з організації закупівель /т.1 а.с.38/. Відповідно до Наказу від 30.12.2020 року №885-н «Про простій» за підписом Т.в.о. директора КП «МПРС» [PERSON] у зв`язку із відсутністю організаційних та технічних умов, необхідних для виконання роботи, враховуючи наказ КП «МПРС» від 17.02.2020 року №116-н «Про внесення змін до штатного розпису КП «МПРС», статтю 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-Co V-2, і з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10.03.2020 року, встановленням з 12.03.2020 року на усій території України карантину, на підставі ст. ст. 34, 113 КЗпП України наказано оголосити простій не з вини працівника з 31.12.2020 року до видання наказу по підприємству щодо припинення простою [PERSON] , начальнику відділу з організації закупівель. Під час простою працівник має перебувати вдома та в робочі дні бути постійно на телефонному зв`язку. До закінчення карантину виходити з дому у разі нагальної потреби (магазин, аптека, тощо). У разі поганого самопочуття - негайно звернутися до сімейного лікаря і попередити відділ управління персоналом /т.1 а.с.39/. 30.12.2020 року [PERSON] отримала повідомлення про заплановане вивільнення та ознайомилась з попередженням, відповідно до якого у зв`язку з проведеним скороченням чисельності та штату працівників КП «МПРС» (наказ КП «МПРС» від 17.02.2020 року №116-н «Про внесення змін до штатного розпису КП «МПРС») та введенням нового штатного розпису КП «МПРС» з 01.05.2020 року (наказ КП «МПРС» від 30.04.2020 року №280-н «Про затвердження і введення в дію організаційної структури та штатного розпису КП «МПРС») згідно якого посада [PERSON] у діючому штатному розписі КП «МПРС» відсутня, позивача попереджено про наступне звільнення з посади начальника відділу з організації закупівель на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, яке відбудеться 02.03.2021 року, з виплатою вихідної допомоги у розмірі середньомісячного заробітку /т.1 а.с.134/. Одночасно з Попередженням про звільнення від 30.12.2020 року позивачу [PERSON] було запропоновано переведення на вакантні посади /т.1 а.с.135-175/. 17.02.2021 року Професійною спілкою працівників КП «МПРС» надано Повідомлення про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору з начальником відділу з організації закупівель [PERSON] /т.2 а.с.69-70/. 01.03.2021 року начальником відділу управління персоналом С. Терлецькою позивачу [PERSON] було направлено лист, який [PERSON] отримала 02.03.2021 року /т.1 а.с.176/. Вказаним листом начальник відділу управління персоналом повідомляє, що 30.12.2020 року [PERSON] було попереджено про наступне звільнення у зв`язку із скороченням посади начальника відділу з організації закупівель (наказ КП «МПРС» від 17.02.2020 року №116-н «Про внесення змін до штатного розпису КП «МПРС»). Одночасно з попередженням та в подальшому [PERSON] були запропоновані вакантні посади: 30.12.2020 року - 26 посад, 29.01.2021 року - 14 посад, 22.02.2021 року - 1 посада. Враховуючи закінчення строку попередження про звільнення 02.03.2021 року, у разі прийняття рішення про переведення на будь-яку із запропонованих посад, [PERSON] повідомляється про необхідність з`явитися до відділу управління персоналом та надати письмову заяву про переведення і підтверджуючі кваліфікацію документи. При цьому начальник відділу управління персоналом повідомляє, що у разі ненадання письмової згоди про переведення та підтверджуючих кваліфікацію документів 02.03.2021 року КП «МПРС» вважатиме, що [PERSON] не надала згоду (відмовилась) на переведення на одну із запропонованих посад. Наказом №137-н від 01.03.2021 року «Про припинення простою» за підписом Т.в.о. директора Р.М.Мікрух, у зв`язку з закінченням 02.03.2021 року терміну попередження про звільнення [PERSON] з посади начальника відділу з організації закупівель припинено простій не з вини працівника з 02.03.2021 року [PERSON] , начальнику відділу з організації закупівель /т.1 а.с.185/. 02.03.2021 року позивачем [PERSON] на ім`я директора КП «МПРС» [PERSON] подано заяву, якою [PERSON] інформує про надання згоди на переведення на посаду начальника плав майстерні ПБРК-02, з посадовим окладом 18414 грн. /т.1 а.с.178/. Згідно з Актом №1 від 02.03.2021 року, складеним начальником відділу управління персоналом [PERSON], провідним економістом з праці відділу управління персоналом [PERSON] , старшим інспектором з кадрів відділу управління персоналом [PERSON] , старшим фахівцем відділу внутрішньої безпеки [PERSON] , начальником відділу правового забезпечення [PERSON] , 02.03.2021 року [PERSON] , начальник відділу з організації закупівель, надала заяву на переведення її на запропоновану вакантну посаду начальника плавмайстерні ПБРК-02. Після чого, ознайомившись з кваліфікаційними вимогами до посади начальника плавмайстерні ПБРК-02, [PERSON] сама відкликала заяву з огляду на те, що її кваліфікаційні документи про освіту та стаж роботи не відповідають кваліфікаційним вимогам по запропонованій посаді начальника плавмайстерні ПБРК-02 /т.1 а.с.180/. Згідно з Актом №2 від 02.03.2021 року, складеним начальником відділу управління персоналом [PERSON] , провідним економістом з праці відділу управління персоналом [PERSON] , старшим інспектором з кадрів відділу управління персоналом [PERSON] , старшим фахівцем відділу внутрішньої безпеки [PERSON] , начальником відділу правового забезпечення [PERSON] , 02.03.2021 року [PERSON] , начальник відділу з організації закупівель, не надала ні згоду (усну або письмову), ні заяву про переведення на будь-яку із запропонованих у період з 30.12.2020 року по 02.03.2021 року вакантних посад КП «МПРС», крім посади начальника плавмайстерні ПБРК-02. Проте ознайомившись з кваліфікаційними вимогами до запропонованої посади начальника плавмайстерні ПБРК-02 [PERSON] сама відкликала заяву з огляду на те, що кваліфікаційні документи про освіту та стаж роботи [PERSON] не відповідають вимогам по запропонованій посаді начальника плавмайстерні ПБРК-02, про що складений Акт №1 від 02.03.2021 року /т.1 а.с.181/. Згідно з Актом №3 від 02.03.2021 року, складеним начальником відділу управління персоналом [PERSON], провідним економістом з праці відділу управління персоналом [PERSON] , старшим інспектором з кадрів відділу управління персоналом [PERSON] , старшим фахівцем відділу внутрішньої безпеки [PERSON] , начальником відділу правового забезпечення Поліщук І.О., 02.03.2021 року [PERSON] , начальник відділу з організації закупівель, надала заяву на переведення її на запропоновану вакантну посаду начальника плавмайстерні ПБРК-02. У зв`язку з цим [PERSON] було надано лист начальника відділу управління персоналом [PERSON], від 02.03.2021 року №62/41-21, яким запропоновано надати підтверджуючі кваліфікацію документи, однак [PERSON] не надала кваліфікаційні документи про освіту та документи, що підтверджують стаж роботи для зайняття посади начальника плавмайстерні ПБРК-02 /т.1 а.с.182/. Згідно з листом начальника відділу управління персоналом [PERSON], від 02.03.2021 року №62/41-21, позивачу [PERSON] запропоновано надати кваліфікаційні документи освіти відповідного напряму, підготовки та документи, що підтверджують наявність у [PERSON] стажу роботи за професією механіка не менше 2 років, оскільки у відділі управління персоналом на особовій справі [PERSON] такі документи відсутні /т.1 а.с.183/. Відповідно до Наказу від 02.03.2021 року №115-к «Про звільнення» за підписом Т.в.о. директора КП «МПРС» Р.М. Мікрух, [PERSON] , начальника відділу з організації закупівель, звільнено із займаної посади 02.03.2021 року, у зв`язку із скороченням штату працівників, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України /т.1 а.с.35/. IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Згідно зі ст. 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Згідно з ст.51КЗпП України, однією з гарантій забезпечення права громадян на працю, серед інших є правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Згідно з п.4 ч.1 ст.36 КЗпП України, підставою припинення трудового договору, серед інших, є його розірвання з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. Відповідно до п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Згідно з ч.2 ст.40 КЗпП України, встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Відповідно до ч.1 ст.43 КЗпП України регламентовано, що розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу,може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства. Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 492 КЗпП України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. Відповідно до ч. 3 ст. 41 ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів), його керівників, профспілкового представника (там, де не обирається виборний орган профспілки), крім додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищестоящого виборного органу цієї профспілки (об`єднання профспілок). Відповідно до ч.3 ст. 492 КЗпП України вбачається, що уразі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України "Про зайнятість населення", власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників. V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ В ході судового розгляду справи встановлено, що позивач [PERSON] відповідно до рішення Київського районного суду м. Одеси від 29.12.2020 року була поновлена на роботі на посаді начальника відділу з організації закупівель КП «МПРС», з якої 02.03.2021 року наказом №115-к «Про звільнення» була звільнена на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Доводи сторони позивача [PERSON] щодо того, що відповідачем не було виконано обов`язок щодо поновлення на роботі належним чином, суд відхиляє, оскільки нормами чинного законодавства України не передбачено внесення у штатний розпис посад працівників, які звільнені за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України та поновлені на роботі на підставі рішення суду. Частиною третьою статті 64 ГК України визначено, що підприємство самостійно визначає організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис. Частиною другою статті 65 ГК України передбачено, що власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства. Таким чином, прийняття рішення про внесення змін до штатного розпису є компетенцією відповідача та є складовою права на управління діяльністю підприємством. Суд не вирішує питання щодо доцільності змін в організації виробництва і праці та скорочення штату працівників, так як вирішення вказаних питань належить до виключної компетенції роботодавця (власника або уповноваженого ним органу). Така правова позиція щодо застосування норм матеріального права в тотожних правовідносинах викладена в Постанові КЦС ВС від 08.04.2020 у справі № 756/10727/16, постанові КЦС ВС від 07.08.2019 у справі № 367/3870/16-ц. Підстави, законність, передумови та правильність прийняття наказу КП «МПРС» від 17.02.2020 № 116-н «Про внесення змін до штатного розпису КП «МПРС», а також наказу від 30.04.2020 року №280-н «Про затвердження і введення в дію організаційної структури та штатного розпису КП «МПРС», яким з 01.05.2020 року затверджено і введено нову організаційну структуру та новий штатний розпис, в якому відсутній відділ з організації закупівель, не є предметом спору у справі. Доводи сторони позивача щодо того, що накази КП «МПРС» від 30.12.2020 року №961-к та від 02.03.2021 року №115-к підписані не уповноваженими на те особами, суд відхиляє з огляду на положення п. 6.5 Статуту КП «МПРС», відповідно до якого директор розподіляє обов`язки між заступниками та керівниками структурних підрозділів Підприємства; самостійно в межах своєї компетенції, вирішує питання Підприємства, за винятком тих, що віднесені Статутом до компетенції Уповноваженого органу управління; у межах повноважень видає накази, розпорядження, тощо і дає вказівки, обов`язкові для всіх працівників з питань діяльності Підприємства, організовує і контролює їх виконання. Матеріали справи містять копії наказів від 29.12.2020 року №831-в «Про відрядження», від 26.02.2021 року №111-в «Про відрядження», відповідно до яких були визначені тимчасово виконуючі обов`язки директора - заступник директора з пошуку та рятування [PERSON] та заступник директора з інженерної інфраструктури Мікрух Р.М. відповідно. Суд зазначає, що відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі за № 6-1264цс17 однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 51 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Положеннями частини другої статті 40 КЗпП України визначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Відповідно до статті 492 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника. Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 492 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. Розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України, суди мають з`ясувати питання про те, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення. Відповідно до частини першої статті 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати працівнику, який вивільнюється, всі наявні вакансії та роботи, які може виконувати працівник, тобто ті посади, які відповідають кваліфікації працівника. В ході судового розгляду справи встановлено, що одночасно з попередженням про майбутнє вивільнення та в подальшому позивачу [PERSON] були запропоновані вакантні посади: 30.12.2020 року - 26 посад, 29.01.2021 року - 14 посад, 22.02.2021 року - 1 посада. При цьому 02.03.2021 року позивач подала заяву про надання згоди на переведення на посаду начальника плав майстерні ПБРК-02, однак позивач не надала кваліфікаційні документи про освіту та документи, що підтверджують стаж роботи за професією механіка не менше 2 років, відтак можливості перевести позивача на вказану посаду у КП «МПРС» не було. Таким чином, суд погоджується з доводами сторони відповідача щодо того, що КП «МПРС» було дотримано вимог діючого трудового законодавства, а саме: у відповідача мали місце зміни в організації виробництва та праці, зокрема скорочення штату працівників (наявність відповідного наказу №116-н від 17.02.2020 року та наказу від 30.04.2020 року №280-н); відповідачем додержано норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника (попередження працівника у встановлені трудовим законодавством строки, пропонування вакантних посад одночасно із попередженням про звільнення та протягом всього періоду попередження з 30.12.2020 року по 02.03.2021 року, а саме 30.12.2020 року, 29.01.2021 року та 22.02.2021 року загалом за вказаний період позивачу запропоновано 41 вакантну посаду), позивач попереджалась за 2 місяці про наступне вивільнення, що підтверджується попередженням від 30.12.2020 року та не заперечується самою позивачкою. Таким чином, суд не вбачає порушень з боку сторони відповідача, оскільки звільнення з підстав, зазначених в п. 1 ст. 40 КЗпП України, допускається, якщо неможливо перевести працівника за його згодою на іншу роботу. Суд зазначає, що звільнена особа підлягає поновленню на роботі, якщо звільнення відбулось без законної підстави або з порушенням порядку, встановленого законом. В даному випадку наявні законні підстави для звільнення [PERSON] , оскільки у відповідача мали місце зміни в організації виробництва та праці. При цьому в ході судового розгляду не встановлено порушення порядку звільнення, встановленого діючим трудовим законодавством. Стосовно доводів сторони позивача щодо неузгодження звільнення [PERSON] з [PERSON] , суд приймає доводи сторони відповідача про те, що повідомлення про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору з начальником відділу з організації закупівель [PERSON] №55 від 17.02.2021 року не відповідає вимогам ст. 43 КЗпП України, є не аргументованим та не містить правового обґрунтування незаконності звільнення позивачки. Суд зазначає, що ст. 49-4 КЗпП України встановлює вичерпний перелік випадків обов`язку роботодавця проводити консультації між роботодавцем та первинною профспілковою організацією підприємства, а саме: ліквідація, реорганізація підприємств, зміна форм власності або часткове зупинення виробництва, що тягнуть за собою скорочення чисельності або штату працівників. В даному випадку при звільненні [PERSON] 02.03.2021 року таких процесів не відбувалось, відповідач лише продовжував виконувати прийняте ним рішення про скорочення штату працівників, з приводу чого відповідні консультації були проведені 03.02.2020 року. Суд зазначає, що під час розгляду справи сторони проводили консультації щодо можливості укласти мирову угоду. Однак такої угоди досягнуто не було. Досліджуючи матеріали справи, зокрема т. 1 а.с.134-175, встановлено, що на частині листів з пропозиціями про переведення на інші посади позивач [PERSON] ставила відмітку «не згодна» та «не відповідає кваліфікації». При цьому в т.1 на а.с.141 міститься копія листа з пропозицією про переведення на посаду підсобного робітника відділу господарського забезпечення, з посадовим окладом 6306 грн. З вказаною пропозицією [PERSON] була ознайомлена 30.12.2020 року і так само зазначила, що не згодна, не відповідає кваліфікації. Однак вказане не може враховуватись судом, оскільки запропонована посада вочевидь не потребує подання будь-яких додаткових документів про освіту чи наявність спеціального стажу. Тобто, судом достеменно встановлено, що відповідачем належним чином виконані приписи ч. 2 ст. 40 КЗпП України, а відмова позивача від переведення на запропоновані посади, в т.ч. і згідно з листом на а.с.141 т.1, свідчить, що при звільненні [PERSON] відповідачем не допущено будь-яких порушень прав позивача. За таких обставин позовні вимоги [PERSON] щодо визнання незаконним та скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі задоволенню не підлягають, оскільки не доведені та не обґрунтовані. Інші позовні вимоги [PERSON] є похідними від вимог щодо визнання наказу незаконним та його скасування, в зв`язку з чим також не підлягають задоволенню. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача не підлягають задоволенню, так як не обґрунтовані та не доведені.

Outcome: dismissed