Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

У липні 2013 року позивачі звернулися до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що у 1992 році [PERSON] як працівнику відкритого акціонерного товариства [PERSON] "Облплемселекцентр" та членам його сім"ї [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було надано в користування у відомчому будинку житлове приміщення, яке складається з трьох кімнат житловою площею 40,95 кв. м, без вигод, за адресою: м. Рівне, вул. Біла, 129-а. З 1992 року і по даний час позивачі в установленому законом порядку зареєстровані та проживають у вищевказаному житловому приміщенні, в якому провели роботи з благоустрою та опорядженню та регулярно сплачують кошти за комунальні послуги. Окрім того, у вказаному житловому приміщенні без реєстрації місця проживання проживає двоє малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Дане житлове приміщення входить до складу державного житлового фонду. Згідно виписки з протоколу №1 загальних зборів акціонерів відкритого акціонерного товариства [PERSON] "Облплемселекцентру" від 28 лютого 2002 року [PERSON] надано дозвіл на приватизацію зазначеного житлового приміщення. Однак, реалізувати своє право відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» позивачі не змогли у звязку з тим, що частина будівлі загальною площею 48,6 кв. м. по вулиці Білій,129-а у м. Рівне належить ТОВ "Велбер" відповідно до свідоцтва про право власності від 10 жовтня 2007 року, виданого виконавчим комітетом [PERSON] міської ради на підставі розпорядження міського голови №1778-р від 10 жовтня 2007 року, а інша частина житлового приміщення, яким фактично користуються позивачі, зареєстрована за ТОВ "Шакар Компані" на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 19 жовтня 2007 року, укладеного між ВАТ [PERSON] "Облплемселекцентр" та ТОВ "Шакар Компані". З огляду на зазначене, з урахуванням уточнених позовних вимог, позивачі просили, встановити факт, що приміщення по вул. Біла, 129-а та 129-б в м. Рівне, яке вони займали і займають в цей час, котре складається з приміщення № 1 площею 3,8 кв.м. зазначене в експлікації до плану тамбур, приміщення № 2 площею 3,2 кв.м. зазначене в експлікації до плану коридор, приміщення № 3 площею 2,7 кв.м. зазначене в експлікації до плану підсобна, приміщення № 4 площею 10,4 кв.м. зазначене в експлікації до плану кабінет, приміщення № 5 площею 15,0 кв.м. зазначене в експлікації до плану кабінет, приміщення № 6 площею 15,1 кв.м зазначене в експлікації до плану кабінет в будівлі № 129 б по вул. Біла в м. Рівне та приміщення площею 11,2 кв.м., зазначене на плані цифрою 6 в будівлі № 129-а по вул. Біла в м. Рівне, є житловим приміщенням (частиною будинку - квартирою) з 1958 року, визнати незаконним та скасувати розпорядження [PERSON] міського голови від 10 жовтня 2007 року №1778-р про видачу свідоцтва про право власності на нерухоме майно ТОВ "Велбер" в частині приміщення площею 11,2 кв. м, зазначене на плані цифрою 6 у будинку № 129-а по вулиці Білій у м. Рівне; визнати недійним свідоцтво про право власності від 10 жовтня 2007 року, видане виконавчим комітетом [PERSON] міської ради ТОВ "Велбер" в частині приміщення, площею 11,2 кв. м, зазначене на плані цифрою 6; визнати недійсним договір купівлі-продажу від 19 жовтня 2007 року, укладений між ВАТ "Рівненський "Облплемселекцентр" та ТОВ "Шакар Компані" та визнати за [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] право спільної часткової власності на приміщення №1 площею 3,8 кв. м, зазначене в експлікації до плану - тамбур, приміщення № 2 площею 3,2 кв. м, зазначене в експлікації до плану - коридор, приміщення №3 площею 2,7 кв. м, зазначене в експлікації до плану - підсобна, приміщення №4 площею 10,4 кв. м, зазначене в експлікації до плану - кабінет, приміщення №5 площею 15,0 кв. м, зазначене в експлікації до плану - кабінет, приміщення № 6, зазначене в експлікації до плану - кабінет, площею 15,1 кв. м. в будівлі № 129-а по вулиці Білій у м. Рівне та приміщення площею 11,2 кв. м, зазначене на плані цифрою 6 у спірній будівлі, загальною площею 61,4 кв. м, в порядку приватизації та за набувальною давністю. У серпні 2013 року ТОВ "Велбер" та ТОВ "Шакар Компані" пред"явили зустрічні позови, які ухвалою суду від 25 листопада 2016 року залишені без розгляду. У судовому засіданні позивач та представник позивачів - адвокат [PERSON], уточнені позовні вимоги підтримали, просили їх задоволити, посилаючись на обставини, викладені у позові. Представник позивача зауважив, що в судовому засіданні встановлено, що спірне приміщення з 1958 року, з часу видачі будинкової книги є житловим, що підтверджується ордером на вселення, довідками та дозволами, які були надані для приватизації, актом обстеження житлових умов та технічною документацією проведеною [PERSON] обласним бюро технічної інвентаризації. Враховуючи, що спірна частина будинку є житлом, в якому проживають позивачі всі подальші дії, які були вчинені з щодо реалізації цього житла порушують права позивачів на проживання у ньому, а тому не можуть бути чинними та підлягають скасуванню. Вірним способом відновлення прав позивачів буде визнання за ними права власності на житлове приміщення. Представник відповідача [PERSON] "Шакар Компані" та [PERSON] "Велбер" у судовому засіданні позов не визнав, вказав, що нежитлове приміщення, яка самовільно зайняли позивачі, згідно документів про право власності належить [PERSON] "Шакар Компані". Окрім того, ними не надано жодного доказу, який би свідчив про набуття права власності чи правомірного користування спірними приміщеннями, а надані копії службового ордеру чи факт запису в паспорті жодним чином не свідчить про набуття права власності чи правомірного користування приміщенням. Представник [PERSON] міського голови та виконавчого комітету [PERSON] міської ради заперечив проти задоволення позову в частині скасування розпорядження [PERSON] міського голови №1778-р від 10 жовтня 2007 року та свідоцтва про право власності на нерухоме майно [PERSON] "Велбер", так як розпорядження було видано відповідно до вимог чинного на той час законодавства. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача орган опіки та піклування виконавчого комітету [PERSON] міської ради у судовому засіданні заперечила щодо виселення [PERSON] із житлового приміщення в м. Рівне по вул. Білій, так як під час обстеження ними було виявлено, що приміщення є придатним для проживання. У судовому засіданні представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору КП "[PERSON] міського бюро технічної інвентаризації" вказав, що державна реєстрація прав власності на об"єкти нерухомого майна в м. Рівне по вул. Білій здійснювалися в порядку, визначеному Тимчасовими положеннями на підставі поданих юридичними особами документів. Будівля перебувала у державній власності та не була віднесене до житлового фонду. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку, що в задоволені позову слід відмовити із наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та членам його сім"ї ([PERSON], [PERSON], [PERSON]) видано службовий ордер №1 від 26 листопада 1992 року на право зайняття жилого приміщення без вигод розміром 40,96 кв. м жилої площі, яке складається із трьох кімнат у відомчому будинку за адресою: м. Рівне, вул. Біла, 129-а (Т.1 а.с.19). Відповідно до довідки виданої ВАТ [PERSON] "Облплемселектцентр" від 19 січня 2006 року вбачається, що за адресою м. Рівне, вул. Біла, 129-а проживають: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (Т.1 а.с. 13). Відповідно до паспортів та карточок прописки форми А судом встановлено, що [PERSON] був зареєстрований за адресою [INFO] а з 01 грудня 1992 року, [PERSON] з 01 грудня 1992 року, [PERSON] 21 липня 2004 року, [PERSON] 05 серпня 2005 року, [PERSON] 28 грудня 2009 року (Т.1 а.с. 7-12, 96, 109, 110). Крім того, з пояснень учасників процесу встановлено, що за спірною адресою проживає двоє малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідно до довідки виданої ВАТ [PERSON] "Облплемселектцентр" від 20 липня 1999 року та 19 січня 2006 року вбачається, що за адресою м. Рівне, вул. Біла, 129-а проживають: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (Т.1 а.с. 13, 105). [PERSON] після реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON]. 11 листопада 1992 року Рівненське облплемоб"єднання доручає ходотайствовать працівнику [PERSON] за домовою книгою по вул.. Білій 12-9 (Т. 1 а.с. 95). Актом обстеження земельної ділянки по вул.. Біла, 129а від 26 березня 1996 року було виявлено, що земельна ділянка займає площу 1,0 га. У свій час на ділянці знаходилася облплемстанція, яка в даний час розміщена на терорії Ьілокриницької сільської ради. На даний час залишились старі авто гаражі та складські приміщення, а також будинок, частина якого зайнята під житло, в іншій частині знаходиться адмінприміщення облплемстанції. Решта земельної ділянки зайнята під сад та під городи працівників племстанції та мешканців будинку № 4 по пров. Робітничий (Т. 1 а.с. 97). Згідно довідки ВАТ [PERSON] "Облплемселектцентр" від 17 червня 1997 року вбачається, що [PERSON] проживає в жилій площі контори ВАТ "[PERSON] облплемселектцентр" м. Рівне, вул.. Біла, 129-а і платить квартплату з січня 1989 року (Т. 1 а.с. 100). 19 червня 1997 року ВАТ [PERSON] "Облплемселектцентр" надав дозвіл на приватизацію [PERSON] житла в якому він прописаний по адресу м. Рівне, вул.. Біла, 129-а, яке стоїть на балансі Облплемселектценру та земельної ділянки розміром 0,12 га (Т. 1 а.с. 101). Згідно виписки з протоколу №1 загальних зборів акціонерів ВАТ [PERSON] "Облплемселекцентр" від 05 лютого 1998 року вирішено надати [PERSON] дозвіл на приватизацію будинку по вулиці Білій, 129-б у м. Рівне, в якому він проживає з сім"єю з 1987 року (Т.1 а.с.20, 104). 05 лютого 1998 року між правлінням ВАТ [PERSON] "Облплемселекцентр" та працівником [PERSON] укладено договір про передачу будинку по вулиці Білій, 129-а у м. Рівне (Т. 1 а.с.102-103). Згідно довідки ВАТ [PERSON] "Облплемселектцентр" від 18 лютого 1999 року вбачається, що [PERSON] проживає в житловому будинку м. Рівне, вул.. Біла, 129-а, який числиться на балансі ВАТ "Облплемселектцентр" і його балансова вартість становить 13679,18 грн. (Т. 1 а.с. 23, 99). Згідно довідки виданої для пред"явлення у виконком [PERSON] міської ради від 30 жовтня 1999 року № 24-178 зазначено, що сім"я у складі: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] займає частину будинку, розташованого за адресою: м. Рівне, вул.. біла 129-а, який знаходиться на балансі [PERSON] облплемоб"єднання. Житлова площа надана сім"ї на правах відомчої квартири (службовий ордер № 1 від 26.11.1992 року). [PERSON] глава сім"ї працює водієм в облплемоб"єднанні (Т1 а.с. 98). Згідно довідки ВАТ [PERSON] "Облплемселектцентр" від 04 липня 2002 року вбачається, що при оформленні документів по приватизації будівель [PERSON] головного обласного підприємства по племінній справі в тваринництві допущено помилку в назві обєкта "Будинок контора" по вул.. Біла, 129-А. З 1964 року половина даного будинку використовується для житла працівників, а друга половина як контора, яка була продана через торговий дім "Нива" для фірми СВД (Т. 1 а.с. 21, 106). 15 липня 2002 року ВАТ [PERSON] "Облплемселектцентр" з метою передачі будинку по вул.. Біла 129-а для наступної приватизації [PERSON] просять підготувати висновки про зміну цільового призначення земельної ділянки площею 2000 кв.м. (Т. 1 а.с. 107) та аналогічний лист на фірмовому бланку Товраитсва (Т, 1 а.с. 108). У відповідь на звернення [PERSON] КП "Рівненське міське бюро технічної інвентаризації" від 26 лютого 2013 року повідомило, що в матеріалах інвентарної справи наявна інформація щодо відчуження частини адмінбудівлі загальною площею 48,6 кв.м. на вул.. Білій, 129-а в м. Рівному юридичній особі. Статус частини, що залишилася після відчуження не визначено (Т.1 а.с. 22). У відповідь на звернення [PERSON] виконавчий комітет [PERSON] міської ради 16 квітня 2013 році надав відповідь, згідно якої слідує, що житловий будинок за адресою: м. Рівне, вул.. Біла, 129а, не належить до житлового фонду [PERSON] міської ради (Т.1 а.с. 17). Згідно повідомлення ПАТ "Рівнеоблплемселектцентр" від 03 липня 2013 року зазначено, що на балансі ПАТ «Рівнеоблплемселектцентр» відсутня будівля за адресою: м. Рівне, вул. Біла, 129-а (Т. 1 а.с. 18). Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно ТОВ "Шакар Компані" на праві приватної власності належать будівлі у м. Рівне по вул. Біла, буд.129-б на підставі договору купівлі-продажу від 19 жовтня 2007 року, укладеного між ВАТ [PERSON] "Облплемселекцентр" та ТОВ "Шакар Компані", предметом якого є: будівля контори (літера А1, дерево, загальною площею 50,2 кв. м), що знаходиться в м. Рівне, вул. Біла, 129-б; будівля гаража (літера В1, цегла, загальною площею 145,1 кв.м.), що знаходиться в м. Рівне, вул. Біла,129-. З договору випливає, що вищевказані нежитлові будівлі, належать Продавцю на підставі Наказу органу Фонду державного майна № 25 від 17 січня 1997 року, Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області, наказ № 221 від 11 липня 2003 року, зареєстрованого Комунальним підприємством Рівненське міське бюро технічної інвентаризації в книзі 16, номер запису 73-2327, реєстраційний номер 19862256 (Т. 1 а.с.31-32, 56, 57). Листом від 08 липня 2013 року КП "Рівненське міське бюро технічної інвентаризації" надало інформацію, що згідно матеріалів інвентаризаційної справи об"єкт нерухомості нежитлові будівлі, розташовані за адресою: м. Рівне на вул.. Білій, 129 б в складі двох будівель: а саме будівля контори (літера А1, дерево, загальною площею 50,2 кв. м), що знаходиться в м. Рівне, вул. Біла, 129-б; будівля гаража (літера В1, цегла, загальною площею 145,1 кв.м.) зареєстровані в Реєстрі прав власності на нерухоме майно на праві приватної власності, що складає цілу частку за ТОВ "Шакар Компані" на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 19.10.2007 року [PERSON], за р.№ 5010 (Т1. а.с. 33, 58). З оглянутого технічного паспорта № 67808 за адресою: м. Рівне, вул. Біла, 129б встановлено, приміщення №1 площею 3,8 кв. м, зазначене в експлікації до плану - тамбур, приміщення № 2 площею 3,2 кв. м, зазначене в експлікації до плану - коридор, приміщення №3 площею 2,7 кв. м, зазначене в експлікації до плану - підсобна, приміщення №4 площею 10,4 кв. м, зазначене в експлікації до плану - кабінет, приміщення №5 площею 15,0 кв. м, зазначене в експлікації до плану - кабінет, приміщення № 6, зазначене в експлікації до плану - кабінет, площею 15,1 кв. м., що належить ТОВ "Шакар Компані" (Т. 1 а.с. 59-61) Згідно акту обстеження будівлі, що знаходиться за адресою м. Рівне, вул.. Біла, 129-б від 23 липня 2013 року, що складений за участю [PERSON], [PERSON], дільничного [PERSON], було оглянуто: вхід до кімнат нежитлового приміщення будівлі контори зачинений дверима з замком, які самовільно без отримання належного дозволу встановлені особами, які вчинили самозахоплення площі приватної нежитлової будівлі та використовують її для проживання та власних потреб, ключі від дверей представнику власника приміщення ТОВ "Шакар Компані" не передавалися (Т. 1а.с. 34, 62). З дослідженого Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 10 жовтня 2007 року, виданого виконавчим комітетом [PERSON] міської ради згідно розпорядження міського голови № 1778-р від 10 жовтня 2007 року, підтверджується, що адміністративні приміщення по вулиці Білій, 129-а у м. Рівне належать ТОВ "Велбер" (Т. 1 а.с. 48). Адміністративні приміщення по вулиці Білій, 129-а у м. Рівне належать ТОВ "Велбер" на підставі свідоцтва про право власності серії САВ № 046978 від 10 жовтня 2007 року, виданого виконавчим комітетом [PERSON] міської ради, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Загальна площа об"єкта становить 48,6 кв. м., що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (Т. 1 а.с. 37, 47, 48). Листом від 08 липня 2013 року КП "Рівненське міське бюро технічної інвентаризації" надало інформацію, що згідно матеріалів інвентаризаційної справи об"єкт нерухомості адміністративні приміщення, розташовані за адресою: м. Рівне на вул.. Біла, 129 а загальною площею 48,6 кв. м зареєстровані в Реєстрі прав власності на нерухоме майно на праві приватної власності, що складає цілу частку за ТОВ "Велбер" на підставі свідоцтва про право власності від 10 жовтня 2007 року, виданого виконавчим комітетом [PERSON] міської ради згідно розпорядження міського голови № 1778-р від 10 жовтня 2007 року (Т1. а.с. 38, 50). Згідно акту обстеження будівлі, що знаходиться за адресою м. Рівне, вул.. Біла, 129-а від 23 липня 2013 року, що складений за участю [PERSON], [PERSON], дільничного [PERSON], було оглянуто: в нежитловій будівлі адміністративного приміщення, що є приватною власністю товариства "Велбер" самовільно невідомими особами підключено кабельну лінію і встановлено лічильник електроенергії, самовільно вчинено самозахоплення приватної площі адмінбудівлі Товариства без отримання належного дозволу від власника даного приміщення (Т. 1 а.с. 34, 51). Згідно відповіді від 26 лютого 2013 року КП "Рівненське міське бюро технічної інвентаризації" на заяву [PERSON] частина адміністративної будівлі по вулиці Білій, 129-а у м. Рівне відчужена юридичній особі, а статус іншої частини, що залишилася після відчуження - не визначено (а.с.22). Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов від 17 лютого 2014 року сім»ї [PERSON], яка мешкає за адресою м. Рівне, вул.. Біла, 129-а: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], проведеного спеціалістом служби у справах дітей [PERSON], встановлено: сім"я проживає в 4 кімнатній квартирі площею 61,4 кв.м., не приватизована. Житло складається з 3-х житлових кімнат, кухні, коридор. Кімнати придатні для проживання, мебльовані, наявна побутова техніка. Опалення пічне, електрика, газ балонний, зручності відсутні. Створені достатні умови для проживання сім"ї з малолітньою дитиною. Крім того, судом встановлено, що 13 грудня 2001 року на адміністративні приміщення, що знаходяться в м. Рівне на вул. Біла, 129-а, площею 48,6 кв. м., було зареєстровано право приватної (на той час колективної) власності за ТОВ ВКФ "СВД", згідно свідоцтва про право власності на об"єкти нерухомого майна, виданого 13 грудня 2001 року КП РМБТІ на підставі розпорядження міського голови № 2964-р від 12 грудня 2001 року. Підставою для прийняття розпорядження були наступні документи: дозвіл регіонального відділення ФДМ України по Рівненській області на продаж об'єкта від 11 листопада 1997 року № 1022; договір купівлі адмінприміщень укладений двома юридичними особами від 28 листопада 1997 року № 72 згідно якого ВАТ "[PERSON] облплемселектцентр" продало, а ТОВ ВКФ "СВД" купило приміщення контори, загальною площею 48,4 кв. за адресою м. Рівне, вул. Біла, 129-а; акт передачі майна від 28 листопада 1997 року; державний акт на право постійного користування землею від 02 серпня 1999 року; довідка про знаходження майна на балансі № 202 від 22 жовтня 2001 року; технічна документація. Оформлення права власності відбувалося в порядку, визначеному п. 4 Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об"єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних і фізичних осіб, затвердженої наказом Держбуду України № 121 від 09 червня 1998 року та зареєстрованого Мінюстом України 26 червня 1998 року за № 399/2839. В подальшому, 19 червня 2007 року, на ці приміщення було зареєстровано право приватної спільної часткової власності (по 1/2 частки за кожним) за [PERSON] та [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу від 17 травня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON], р. № 3124. 10 жовтня 2007 року на ці приміщення зареєстровано право приватної власності за ТОВ "ВЕЛБЕР" про що зазначалося вище. Підставою для прийняття розпорядження були наступні документи: договори купівлі-продажу від 17 травня 2007 року; протокол установчих зборів засновників ТОВ "ВЕЛБЕР" від 05 липня 2007 року; акт приймання-передачі від 05 липня 2007 року; витяг з Державного реєстру обтяжень нерухомого майна про податкові застави № 14743587 від 04 жовтня 2007 року; витяг з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 14743718 від 04 жовтня 2007 року; довідка № 622561-2853 від 04 жовтня 2007 року з Єдиного реєстру заборон; Статут ТОВ "ВЕЛБЕР"; технічна документація. Оформлення права власності здійснювалося в порядку, визначеному п. 6 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 7/5 від 07 лютого 2002 року та зареєстрованого в Мінюсті України 18 лютого 2002 року за № 157/6445. Будівля контори за адресою м. Рівне, вул. Біла, 129-а станом на 08 листопада 2001 року мала дерев"яні стіни, дерев"яне перекриття, пічне опалення, площа складала 48,4 кв. м., пізніше 48,6 кв. м. Збільшення площі на 0,2 кв. м. відбулося внаслідок переобладнання системи опалення. Оскільки початково відчужено було лише 48,4 кв. м. (48,6 кв. м.) по договору купівлі-продажу укладеному між юридичними особами, який нотаріально посвідчений не був, було оформлено право власності на ці приміщення як на цілу частку, а на інші приміщення площею 50,2 кв. м., зареєстровано право власності як на інший цілий об'єкт нерухомого майна уже з урахування наказу управління містобудування та архітектури виконавчого комітету [PERSON] міської ради № 182 від 01 листопада 2006 року "Про зміну поштової адреси" на м. Рівне, вул. Біла, 129-6 . 09 серпня 2007 року будівлі, що знаходяться в м. Рівне на вул. Біла, 129-6 було зареєстровано право приватної власності на будівлі (будинок контори площею 50,2 кв. м., гараж площею 145,1 кв. м.) за ВАТ "[PERSON] облплемселектцентр", на підставі наказів регіонального відділення ФДМ України по Рівненській області від 17 січня 1997 року № 25 та № 221 від 11 липня 2003 року (Т. 1 а.с. 155), із врахування звернення голови правління від 04 липня 2003 року № 233 (Т.1 а.с. 157), згідно акту оцінки вартості цілісного майнового комплексу ВАТ «Рівненський "Облплемселектцентр" від 14 червня 1996 року (Т1. А.с. 159) та відомості розрахунку вартості будівель, споруд і передавальних пристроїв станом на 01 квітня 1996 року (Т 1 а.с. 160-161). Поряд з іншими документами для здійснення державної реєстрації права власності на ці будівлі в КП РМБТІ було надано копію наказу управління містобудування та архітектури виконавчого комітету [PERSON] міської ради № 182 від 01 листопада 2006 року "Про зміну поштової адреси" де зазначено, що гаражу та будинку контори на вул. Біла, 129-а, які належать ВАТ "[PERSON] облплемселектцентр", присвоїти поштову адресу: м. Рівне, вул. Біла, 129-6(Т. 1 а.с. 180). 06 листопада 2007 року на вказані будівлі було зареєстровано право приватної власності за ТОВ "Шакар Компані", на підставі договору-купівлі-продажу від 19 жовтня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON], р. № 5010. Державна реєстрація прав власності на ці об"єкти нерухомого майна здійснювалася в порядку, визначеному Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства Юстиції України № 7/5 від 07 лютого 2002 року та зареєстрованого в Мінюсті України 18 лютого 2002 року за № 157/6445. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку ТОВ "Велбер" є власником земельної ділянки в м. Рівне, вул.. Біла, 129 А на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 09 березня 2010 року № 883 для реконструкції та обслуговування адміністративного приміщення, площею 0, 4000 га (Т 1 а.с. 168) Відповідно до технічної документації будівель по вул. Біла 129 а в м. Рівне, складеною [PERSON] обласним бюро технічної інвентаризації від 24 червня 1996 року, оригінал, якої досліджено в судовому засіданні, в експлікації внутрішніх площ до плану будівель зазначаються жилі приміщення (коридор, кухня, жилі кімнати приміщення №№ 2-1, 2-2, 2-3, 2,-4, 2,5), загальна площа приміщень становить 54,6 кв.м., з яких площа житлових кімнат 37,7 кв.м. (Т. 1 а.с. 171-178). З долученої до матеріалів справи будинкової книги для прописки громадян, що проживають в будинку по вул.. Білій, 129-а в м. Рівне, вбачається, що книга видана 31 грудня 1958 року. Дослідивши дану будинкову книгу, судом встановлено, що позивачі в ній не прописані (Т. 1 а.с. 299). Відповідно до повідомлення КП "[PERSON] обласного бюро технічної інвентаризації" від 26 березня 2016 рок зазначено, що згідно матеріалів технічної інвентаризації будівлі за адресою: м. Рівне, вул. Біла 129 а приміщення квартири № 2 (2-1 коридор, 2-2- кладова, 2-3 кухня, 2-4 житлова, 2-5 житлова, 2-6 житлова, 2-7 коридор) загальною площею 69, 2 кв.м., житловою 48,5 кв.м., використовуються як житлові (квартира). Приміщення квартири № 1 не обстежені в зв"язку із відсутністю власника (Т.2 а.с. 83). Однак, з дослідженої експлікації приміщень до плану будинку № 129А літера «А-1» вулиця Біла в м. Рівне, зазначено обстеження квартири № 1 (адмінбудинку) (Т. 2 а.с. 84), що суперечить наданій відповіді. Крім того, з досліджених в судовому засіданні оригіналів матеріалів технічної інвентаризації будівлі за адресою: м. Рівне, вул. Біла 129 а, проведеної [PERSON] обласним бюро технічної інвентаризації, була відсутня експлікація приміщень до плану будинку, яка надана 26.03.2016 року (Т. 2 а.с. 84). Також, порівнюючи дані зазначені в експлікаціях, встановлено, що нові дані не відповідають попередній інвентаризації, не співпадають як приміщення, так і площі приміщень. Також не зрозумілим залишається те, що звідки узято дану експлікацію, тому суд не приймає її до уваги. За роз"ясненнями суду про необхідність і можливість подання доказів сторонами, зі сторони позивачів до суду не надходило клопотань про необхідність залучення до участі у справі чи спеціаліста, чи експерта для проведення дослідження. З оціночних актів, що знаходяться в матеріалах інвентаризаційних справ на будівлі за адресою м. Рівне, вул.. Біла, 129 а, оригінали яких були досліджені в судовому засіданні, а копії з них долучені до матеріалів справи, складеними КП "[PERSON] міським бюро технічної інвентаризації" та КП "[PERSON] обласним бюро технічної інвентаризації" встановлено, що призначення будівлі по переважній площі вказано адміністративний будинок (Т. 3 а.с. 2, 7, 17). Згідно висновків про вартість майна від 09 лютого 2007 року виконаної КП "Рівненське міське бюро технічної інвентаризації" незалежної оцінки адміністративних приміщень літ. "А-1", за адресою м. Рівне, вул.. Біла, 129а, об"єкт оцінки приміщення одноповерхової дерев"яної будівлі, знаходиться в периферійній зоні міста, зоні промислової та житлової забудови, на території ВАТ "[PERSON] облплемселектцентр". Рік будівництва орієнтовно 1949. Технічний стан будівлі та оцінюваних приміщень незадовільний. Опалення будівлі пічне. Водогін та каналізаційна мережа до будинку не підведені. Функціональне призначення приміщень контора, але з 1997 року будівля не експлуатувалася, ремонт не проводився (Т. 3 а.с. 53). Взагалі з досліджених матеріалів в інвентаризаційних справах на будівлі за адресою м. Рівне, вул. Біла, 129 а та м. Рівне вул. Біла, 129 б, складеними КП "[PERSON] міським бюро технічної інвентаризації" судом встановлено, що за вказаною адресою знаходяться адміністративні приміщення та будівля контори. В жодному із документів не зазначено, що спірні приміщення, що займають позивачі є житловими. Разом з тим судом встановлено, що позивачі на момент отримання ордера, не перебували на загальному обліку громадян, які потребують покращення житлових умов при виконавчому комітеті [PERSON] міської ради. Правом першочергового та позачергового отримання житла вони також не були наділені. Судом встановлено й те, що будівля в м. Рівне по вул.. Біла 129-а та 129-б на момент видачі ордера була непридатною для надійної експлуатації з використанням її під житло, так як дана будівля була адміністративним приміщенням, а не житловим будинком. Надана для огляду будинкова книга не може підтверджувати стан приміщення, і те, що дане приміщення є житлом, а може лише свідчити про факти реєстрації осіб за відповідною адресою та зняття їх із реєстрації. Вважати, що саме з моменту видачі будинкової книги приміщення набуває статусу житлового не має підстав, так як віднесення приміщень до житлового фонду і зокрема до відомчого мало б відбуватися на підставі відповідного рішення виконавчого комітету міської [PERSON] народних депутатів, яке не приймалося, що слідує із пояснень представника виконавчого комітету [PERSON] міської ради. Відтак, позивачі лише зареєструвалися за вказаним місцем. У матеріалах справи відсутні договір найму житлового приміщення, акт про проживання позивачів, складений з участю сусідів і представників житлово-експлуатаційної контори, квитанції про сплату комунальних платежів. Наданий договір від 05 лютого 1998 року укладений між правлінням ВАТ [PERSON] "Облплемселекцентр" та працівником [PERSON] про передачу будинку по вулиці Білій, 129-а у м. Рівне не є договором найму та не підтверджує, що позивачам надано саме житло. Акт обстеження матеріально-побутових умов від 17 лютого 2014 року сім"ї [PERSON] складений спеціалістом органу опіки та піклування не підтверджує того факту, що приміщення, яке займають позивачі є житлом, так як даний спеціаліст не володіє відповідними знаннями в галузі будівництва та не підтверджує того факту, що приміщення надані для сім»ї [PERSON] були та є придатними для їх експлуатації як житло. Крім того, досліджені судом довідки та повідомлення, що надавалися сім"ї [PERSON] не спростовує факту неблагоустроєності будівлі та відсутності у ній ізольованих житлових приміщень (квартир) як станом на дату видачі оспорюваного ордеру так і на даний час. До того ж, судом було встановлено, що позивачам виділялося 3 кімнати без вигод у відомчому будинку і в жодному із наданих документів не вказувалося про те, що даний будинок є житловим. Відповідно до ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання у них. Відповідно до ст. 380 та ч. 1 ст. 382 вказаного Кодексу житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. Квартирою ж є ізольоване помешкання у житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Наявність лише ордера і характеристик об"єкта в експлікації приміщень до плану будинку не свідчить про зазначену обставину, так як будь-яка проектна документація з цього приводу відсутня і на затвердження не подавалась, відповідні роботи щодо перепланування будівлі у житлову не погоджувались і компетентними службами не приймались. Згадане приміщення перебуває у приватній власності відповідачів та зареєстроване як нежитлове, зокрема будівля контори та адміністративні приміщення. З проведених інвентаризацій будівлі вбачається, що це є нежитлові приміщення, а всі роботи по переобладенню приміщень під житло здійснюються позивачами самочинно, так як вони відповідних дозволів та проектної документації не отримували. Таким чином, будівля у цілому і надалі залишається нежитловою. Відповідно до ч. 1 ст. 50 ЖК України жиле приміщення, що надається громадянам для проживання, має бути благоустроєним стосовно до умов даного населеного пункту, відповідати встановленим санітарним та технічним вимогам. Як уже зазначено вище, зазначений будинок в цілому, не був призначеним та придатним для постійного проживання, так як будинок не являє собою житлову будівлю капітального типу, а квартира не була ізольованим помешканням та не була благоустроєною відповідно до умов населеного пункту. Взагалі таке приміщення не відповідало і не відповідає встановленим санітарним та технічним вимогам, у ньому відсутнє легалізоване водопостачання, водовідведення, газовідведення і таке інше. Окрім доведеності у судовому засіданні неправомірності дій службових осіб при вирішенні питання про надання позивачам житлового приміщення, а саме отримання житлового приміщення через відсутність відповідного рішення про зарахування на квартирний облік при виконавчому комітеті [PERSON] міської ради Рівненської області, також і з інших підстав порушення порядку і умов надання житлового приміщення, а саме невідповідність зазначеного приміщення встановленим санітарним та технічним вимогам, його неблагоустроєність та те, що воно на момент видачі оспорюваного ордера не було ізольованим та житловим. Навіть у разі доведення позивачами у судовому засіданні факту ізольованості наданого їм житлового приміщення на даний час, таке залишається переобладнаним у квартиру самочинно, так як дозвільна документація з цього приводу відсутня, а станом на дату видачі службового ордера такої квартири взагалі не існувало. Крім того, ордер названий "службовий ордер", однак під час розгляду справи позивачами не доведено той факт, що спірне приміщення було включено до службового фонду житла, відповідно рішення органу місцевого самоврядування не надано. Таким чином, матеріали справи вказують на те, що видача ордера на поселення, укладення догвоору про передачу будівлі, прописка, надання дозволів на приватизацію та супутніх довідок є лише формальною у даному випадку та не може бути визначальним при вирішенні питання встановлення факту, що займане приміщення позивачами є житлом. Стаття 8 Конвенції Європейського суду з прав людини передбачає: 1.Кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. 2.Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього прав, за винятком випадків, коли таке втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших. У рішенні Європейського Суду від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», заява №39948/06, п.п.47,48 , Суд зазначив, що втручання держави є порушенням статті 8 Конвенції, якщо воно не переслідує законну мету, одну чи декілька, що передбачені у пункті 2 статті 8, не здійснюється "згідно із законом" та не може розглядатись як "необхідне в демократичному суспільстві". Визначаючи, чи було конкретне втручання "необхідним в демократичному суспільстві", Суд повинен оцінити у контексті всієї справи загалом, чи були мотиви, наведені для виправдання втручання, доречними і достатніми для цілей пункту 2 статті8 Конвенції і чи був відповідний процес прийняття рішень справедливим і здатним забезпечити належний захист інтересів, як цього вимагає стаття 8. Враховуючи положення статі 8 Конвенції та рішення Європейського суду, які є джерелом права, суд приходить до висновку, що відповідачі реалізуючи свої права власників нежитлових приміщень та реалізовуючи спірне приміщення діяли правомірно, так як таке втручання відбувалося в межах законону та для захисту прав і свобод інших осіб. Тому, реалізаці спірного приміщення не є втручанням у право позивачів на житло. Згідно зі ст. ст. 317, 319 ЦК України, ст. 41 Конституції України власнику належить право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до частин 1 та 2 статті 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. На відміну від положень частини 1 статті 203 ЦК України, яка передбачає, що правочин не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, тобто актам, які регламентують приватноправові відносини, при вчиненні правочину, який порушує публічний порядок відбувається, перш за все, порушення вимог актів, що визначають окремі елементи публічного порядку та регулюють публічні відносини, таких як, зокрема, Конституція України, Кримінальний кодекс України, Кодекс України про адміністративні правопорушення. У пункті 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" судам роз"яснено, що перелік правочинів, які є нікчемними як такі, що порушують публічний порядок, визначений статтею 228 ЦК: 1) правочини, спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина; 2) правочини, спрямовані на знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Такими є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об'єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (стаття 14 Конституції України); правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу об"єктів цивільного права тощо. Усі інші правочини, спрямовані на порушення інших об'єктів права, передбачені іншими нормами публічного права, не є такими, що порушують публічний порядок. При кваліфікації правочину за статтею 228 ЦК має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо. Судом, не встановлено, що відповідачами було порушено конституційне право позивачів на житло, так як укладення договору купівлі-продажу не порушує публічний порядок, так як він не був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, зокрема позивачів. В судовому засіданні не доведено наявності вини відповідачів на укладення відповідного договору, що порушує публічний порядок. За таких обставин, підстав для визнання договору недійсним не має, тому в цій частині позов не підлягає до задоволення. Щодо незаконності розпорядження голови [PERSON] міської ради у зв"язку з тим, що останній не мав права видавати дане розпорядження, так як це не передбачено законодавством та було неможливим у зв"зку із тим, що це є житло, не відповідає дійсності. Як встановлено судом, 10 жовтня 2007 року зареєстровано право приватної власності за ТОВ "ВЕЛБЕР" на підставі свідоцтва про право власності виданого відповідно до розпорядження міського голови. Даний порядок був визначений п. 6 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 7/5 від 07 лютого 2002 року та зареєстрованого в Мінюсті України 18 лютого 2002 року за № 157/6445. Для реєстрації права власності були надані: договори купівлі-продажу від 17 травня 2007 року; протокол установчих зборів засновників ТОВ "ВЕЛБЕР" від 05 липня 2007 року; акт приймання-передачі від 05 липня 2007 року; витяг з Державного реєстру обтяжень нерухомого майна про податкові застави № 14743587 від 04 жовтня 2007 року; витяг з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 14743718 від 04 жовтня 2007 року; довідка № 622561-2853 від 04 жовтня 2007 року з Єдиного реєстру заборон; Статут ТОВ "ВЕЛБЕР"; технічна документація. Тобто оформлення права власності здійснювалося в порядку визначеному законом і його порушення позивачами не доведено. Вказівка на те, що розпорядження міського голови і свідоцтво не могли бути видані, так як вони видані на житло, не заслуговує на увагу, оскільки судом було встановлено, що приміщення, яке займають позивачі не є житловим, тому суд не вбачає підстав незаконності правовстановлюючого документу з цієї підстави. Щодо визнання права власності за позивачами в порядку приватизації та за набувальною давністю, то по-перше, це є різні підстави для набуття права власності, які за своєю правовою природою виключають одна одну. По друге, згідно із ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п"яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред"явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п'"тнадцять, а на рухоме майно - через п"ять років з часу спливу позовної давності. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Тобто, виходячи зі змісту згаданої норми закону, особи, що мають право на придбання права власності на майно за набувальною давністю, мають бути законними добросовісними володільцями цього майна протягом установленого законом строку. Володілець є добросовісним, якщо він не знав і не міг знати про те, що ця річ належить іншій особі. Отже, умовами набуття права власності за набувальною давністю є добросовісне заволодіння чужим майном та володіння чужим майном протягом певного строку. У п. 9 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" зазначено, що при вирішенні спорів, пов"язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Від так, установивши, що спірне приміщення належить на праві власності ТОВ "Велбер" та ТОВ "Шакар Компані" та за ними зареєстровано право приватної власності, суд дійшов висновку, що позивачі є не добросовісними володільцями та користувачами спірних приміщень. Також, позивачами ставляться вимоги щодо визнання права власності в порядку приватизації, тобто особи вважають, що в них є всі законні підстави для набуття права власності, що виключає можливість застосування до спірних правовідносин ст. 344 ЦК україни, тому вимоги в цій частині до здоволення не підлягають. Щодо визнання права власності в порядку приватизації, Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду", зокрема ч. 1 ст. 8 "Організація проведення приватизації та оформлення права власності" передбачено, що приватизація державного житлового фонду" здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. У зв"язку з наведеним, суд не вправі вирішувати питання щодо приватизації житла та визнання права власності на нього, оскільки це входить у компетенцію уповноважених на це органів у встановленому законом порядку. Крім того, судом встановлено, що позивачі проживають в нежитловому приміщенні і займане ними приміщення як на момент вселення, так і на даний час не відноситься до житлового фонду, тому дія вищевказаного Закону на такий об"єкт нерухомості не може поширюватися. Таким чином, в задоволенні даних вимог також слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed