Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] і просить позбавити відповідача батьківських прав відносно дітей [PERSON] (дата народження: [INFO]) та [PERSON] (дата народження: [INFO]). В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що є матір'ю [PERSON] ([INFO]) та [PERSON] ([INFO]), які народжені поза шлюбом. Їх батьком записано [PERSON]. Позивач зазначає, що [PERSON] не цікавиться життям позивача та їх спільних дітей, не приймає участі у вихованні та матеріально не допомагає, весь час діти проживають з позивачем та знаходяться на повному її утриманні. Протягом 10 років відповідач не виявляє жодного бажання спілкуватись з дітьми, не телефонує, життям дітей не цікавиться. Ніяким чином не піклується про синів, не проявляє зацікавленості в їх подальшій долі, не цікавиться станом здоров'я хлопчиків протягом тривалого часу, тому вважає за необхідним позбавити батьківських прав [PERSON]. В судове засідання з'явилась позивач, підтвердила викладені в позовні заяві обставини, зазначила, що [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню, догляду та утриманню своїх синів, так як з синами не зустрічається, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, тому позбавлення його батьківських прав буде доцільним та відповідатиме інтересам дитини. Просив задовольнити позовну заяву в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що батьком неповнолітніх [PERSON] (дата народження: [INFO]) та [PERSON] (дата народження: [INFO]) є [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження серії № [NUMBER] від 23.01.2007 р. та № [NUMBER] від 14.03.2006 р., видані Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст. 164 Сімейного Кодексу України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється він виконання своїх батьківських обов'язків. Частиною 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства"передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. В судовому засіданні було встановлено, що відповідач [PERSON] неналежним чином ставиться до виконання своїх батьківських обов'язків, проживає окремо від синів, не зустрічається з ними, не займається їх вихованням, не надає коштів на їх утримання, не цікавиться їх життям, здоров'ям. При цьому судом не встановлено, що відповідачу [PERSON] перешкод жали якісь обставини належним чином виконувати свої батьківські обов'язки. Відповідно до ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства", сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї з моменту народження. Так, відповідно до ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Крім того, за ч. 1 ст. 19 СК України, особа має право на попереднє звернення за захистом своїх сімейних прав та інтересів до органу опіки та піклування. З цього слідує, що особа не зобов'язана отримувати перед зверненням до суду з заявою про позбавлення батьківських прав висновок органу опіки та піклування про доцільність такого позбавлення. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 р. № 20), «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», а саме п.п.15, 16 дані роз'яснення про те, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. З фактичних обставин справи, встановлених у судовому засіданні, вбачається, що відповідач без поважних причин ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню малолітніх дітей - [PERSON] (дата народження: [INFO]) та [PERSON] (дата народження: [INFO]). З урахуванням викладеного, суд доходить висновку про наявність передбачених пп. 2, 4 ч. 1 ст. 164 СК України підстав для позбавлення [PERSON] і просить позбавити відповідача батьківських прав відносно дітей [PERSON] (дата народження: [INFO]) та [PERSON] (дата народження: [INFO]) і вважає за необхідне вимоги позивача задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved