Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

23 березня 2017 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до Обєднаної територіальної громади м. Лиман в особі Лиманської міської ради Донецької області про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування. Свої вимоги позивач обґрунтовує наступними обставинами. 21.05.2011 року померла бабуся позивачки [PERSON]. За життя їй належала на праві власності двокімнатна квартира [ADDRESS]( [PERSON]) Донецької області. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на вказане майно. Померла заповіту не склала, єдиними спадкоємцями першої черги за законом залишався її син(батько позивачки) [PERSON], який відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадщину прийняв, т.я. був зареєстрованим та проживав зі спадкодавицею разом. Однак [PERSON] спадщину прийняв, але за життя не оформив та 16.08.2016 року помер. Після смерті свого батька [PERSON] позивачка є єдиною спадкоємицею, яка у встановленому законом порядку прийняла спадщину. Інших спадкоємців, які реалізували свої спадкові права, немає. Однак постановою від 17.03.2017 року державним нотаріусом Лиманської державної нотаріальної контори [PERSON] позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану квартиру було відмовлено з тих підстав, що нотаріусу не подані документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії, а саме правовстановлюючий документ на спадкову квартиру. З огляду на це, позивач вважає за необхідне звернутись до суду за захистом свого майнового права, просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на квартиру [ADDRESS]( [PERSON]) Донецької області. Позивача та відповідача було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду справи судом. Для участі в судовому засіданні 04.04.2017 року сторони не прибули, надали до суду заяви про розгляд справи без їхньої участі; позивач підтримав раніше заявлені вимоги в повному обсязі, відповідач просив розглянути за його відсутності, рішення винести на розсуд суду(а.с. 56,59). У звязку з цим та відповідно до ст. 169, ч.2 ст. 197 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути позов за відсутності осіб, які беруть участь у справі, та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши надані позивачем письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.05.2011 року в м. Красний Лиман Донецької області померла [PERSON](а.с.15), після смерті якої залишилося спадкове майно двокімнатна квартира [ADDRESS]( [PERSON]) Донецької області, яка належала померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Приватизаційною комісією при Краснолиманському відділенні Донецької залізниці 16.12.1995 року. Право власності на вказану квартиру зареєстровано за [PERSON] Словянським БТІ в реєстровій книзі за № 1749-8 17.01.1996 року(а.с.22-23). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на вказане майно. Померла заповіту не склала, єдиними спадкоємцями першої черги за законом залишався її син(а.с.17), батько позивачки(а.с.12) [PERSON], який відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадщину прийняв(а.с.49), але за життя не оформив та 16.08.2016 року помер(а.с.16). Після смерті [PERSON] єдиною спадкоємицею, яка у встановленому законом порядку прийняла спадщину (ст. 1269,1270 ЦК України) є позивачка, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 27.08.2016 року №44891673(а.с.18). Інших спадкоємців, які реалізували свої спадкові права, немає(а.с.58). Позивачка зверталась до державного нотаріуса Лиманської державної нотаріальної контори Донецької області для отримання свідоцтва про право на спадщину після померлого батька, але нотаріус своєю постановою від 17.03.2017 року у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану квартиру відмовив з тих підстав, що нотаріусу не подані документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії, а саме правовстановлюючий документ на спадкову квартиру. Постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій позивачем в судовому чи адміністративному порядку оскаржена не була. Відповідно до наданого заявником витягу з газети «Зоря» №3 від 14.01.2017 року було надруковано повідомлення про втрачені правовстановлюючі документи на ім'я [PERSON](а.с.45-46). Листом виконавчого комітету Лиманської міської ради від 03.02.2017 року позивачці було рекомендовано звернутися до Відділення Донецької Залізниці для видачі дублікату свідоцтва про право власності на квартиру(а.с.24). Листом від 17.02.2017 року №31 Служба будівельно-монтажних робіт і цивільних споруд регіональної філії «Донецька залізниця» позивачці відмовила у видачі дублікату свідоцтва про право власності, в зв'язку з тим, що ПАТ «Укрзалізниця», структурним підрозділом якого є регіональна філія «Донецька залізниця» не є правонаступником державного підприємства «Донецька залізниця» і на теперішній час державне підприємство «Донецька залізниця» існує та знаходиться за адресою: вул. Артема, б.68, м. Донецьк. 83000. Тобто на тимчасово окупованій території України(а.с.25). Так нормами ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» визначено період проведення антитерористичної операції як час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від ІЗ квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України: визначено територію проведення антитерористичної операції як територію України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від ІЗ квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії розмежування» від 07 листопада 2014 року № 1085 (з наступними змінами, внесеними розпорядженням KM України від 05 травня 201 5 року № 482- р). місто Донецьк Донецької області віднесено до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до ч. 1ст. 20 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» заява про державну реєстрацію прав та оригінали документів, необхідні для відповідної реєстрації, подаються заявником у паперовій або електронній формі у випадках, передбачених законодавством. Згідно п. З п. 1 ст. 2 цього закону заявником є, зокрема, власник, інший правонабувач, сторона правочину. у яких виникло речове право, або уповноважені ними особи - у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав. Пунктами 6 (абзац 1) та 9 (абзаці 1) Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127, визначено, що державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб'єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком. Разом із заявою заявник подає оригінали документів, необхідні для відповідної реєстрації, та документи, що підтверджують сплату адміністративного збору та/або внесення плати за надання інформації з Державного реєстру прав. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята ст. 1268 ЦК України), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Так відповідно до ч. З ст. З Закону України від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Статтею 182 ЦК України в редакції 2003 року передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав. їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Крім того, згідно п. 4 ст. 334 ЦК України - права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації відповідно до закону. Так відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). У відповідності зі ст. 1218 до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, Згідно ч. 1 та ч. З ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У свою чергу ст. 1297 ЦК України передбачено обов'язок спадкоємця звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно частинам 1 та 10 статті 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім'я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо. Свідоцтво про право на спадщину видається після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених частиною другою статті 1270 і статтею 1276 Цивільного кодекс) України, - не раніше зазначених у цих статтях строків. Однак чинним законодавством не встановлений чіткий термін для отримання зазначеного свідоцтва - «Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини». Відповідно отримання свідоцтва про право на спадщину спадкоємцем строком не обмежена і таке право не припинилося внаслідок його смерті. Нормами статті 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Стаття 41 Конституції України проголошує «кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю...; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом». У звязку з наведеним суд приходить до висновку про те, що позивачка позбавлена можливості у позасудовому порядку успадкувати та зареєструвати право власності на належне їй за законом нерухоме майно. З огляду на це, [PERSON] відповідно до ст. 392 ЦК України має право звернутись до суду з позовом про визнання за нею такого права. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). На підстві вищевикладеного,

Outcome: approved