Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

В квітні 2013 року позивачі звернулися до суду з позовом, в якому вказують, що [PERSON] є власником автомобіля марки «Шевроле Лацетті», реєстраційний номер «[NUMBER]». 8.08.2012 року ввечері її чоловік [PERSON] лишив вказаний автомобіль на платній автостоянці «[INFO]», яка належить Відповідачу та розташована у [ADDRESS]. На цій же автостоянці поряд з їхнім автомобілем були припарковані інші автомобілі. В ніч з 8 на 9 серпня 2012 року на вказаній автостоянці підчас пожежі згорів їх автомобіль «Шевроле Лацетті» реєстраційний номер [NUMBER], а також згоріли автомобілі, що стояли поряд, про що свідчить Акт про пожежу від 9.08.2012 року . Перевірку обставин пожежі проводили співробітники міліції Саксаганського району м. Кривого Рогу. Постановою оперуповноваженого СКР Саксаганського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області Ровкова К.О. № 4473 за даним фактом у порушенні кримінальної справи відмовлено на підставі п.1 ст.6 КПК України. Прийняте рішення ґрунтується на тому, що причиною пожежі стало ймовірне коротке замикання електромережі у відсіку двигуна автомобіля «Мерседес», який знаходився неподалік праворуч від їх автомобіля. Вказана постанова ніким оскаржена не була. З тексту Постанови про відмову в порушенні кримінальної справи та з тексту Акту про пожежу вбачається, що охоронець автостоянки [PERSON] виявив пожежу автомобілів на стоянці 9.09.2012 року о 01 годині 00 хвилин, а викликав пожежних більш ніж через більш ніж годину лише о 02 годині 04 хвилини. Вказані вище обставини свідчать про порушення охоронцем працівником Відповідача [PERSON] вказаних вище вимог Правил пожежної безпеки та Закону України «Про пожежну безпеку» щодо послідовності дій підчас виявлення пожежі. Факт згоряння їхнього автомобілю підтверджується фотографіями, зробленими [PERSON] після пожежі на автостоянці. Таким чином згорянням автомобілю Позивачу [PERSON], як власнику автомобіля, було завдано матеріальну шкоду на суму 73841,40 грн., відповідно до висновку експерта. Вважають, що завдана матеріальна шкода повинна бути відшкодована Відповідачем, оскільки між ними склалися відносини договору зберігання. Крім того, безповоротнім ушкодженням автомобіля Позивачці [PERSON] і Позивачу [PERSON] було завдано моральної шкоди, яку кожен з них оцінюю в 20000 грн. Моральна шкода полягає в тому, що внаслідок хвилювань у зв'язку з ушкодженням автомобіля, неможливості провести належним чином заплановану на вересень 2012 року сімейну відпустку із застосуванням автомобілю у [PERSON] і [PERSON] з'явилась нервозність, кожен з них відчував напруженість і дискомфорт, протягом не менш трьох місяців знаходились в негативному емоційному стані, втратили сон. Все це у кожного з них переросло в моральні страждання. Все це негативно вплинуло на їхні відносини і нормальні життєві зв'язки та зв'язки з членами родини. Кожен з Позивачів був позбавлений можливості жити повноцінним життям, вільно і з комфортом пересуватися містом на автомобілі, а тому особисте спілкування з родичами, друзями і знайомими стало рідшим. А це у свою чергу негативно вплинуло на звичний уклад життя кожного з Позивачів. Крім того, Позивачі є приватними підприємцеми. Для своєї діяльності кожен з Позивачів до безповоротного ушкодження автомобіля використовували його у цій діяльності. Завдяки автомобілю кожен з Позивачів мали змогу швидко приїздити до місця знаходження їх постачальників товарів для особистого з ними спілкування. Значну частину необхідних товарів Позивачі перевозили саме на цьому автомобілі. Після ушкодження автомобіля Позивачі до теперішнього часу змушені витрачати більше часу на такі поїздки, але тепер вже громадським транспортом без комфорту, який раніше надавав їм їх автомобіль. Після безповоротного ушкодження автомобіля Позивачі змушені перевозити придбані товари чужими автомобілями оплатно. У зв'язку з цим Позивачі витрачають на це набагато більше часу та зусиль. Позивач [PERSON] у судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав та просив - стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 20000 гривень. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 73841,40 грн., моральну шкоду у розмірі 2000 грн. та витрати по справі. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила стягнути з відповідача на користь [PERSON], як власнику автомобіля, матеріальну шкоду, згідно висновку експерта, в сумі 73841,40 грн., моральну шкоду у розмірі 20000 грн. та витрати по справі, які складаються з - 1500 грн. витрати за проведення експертизи, 150 грн. витрати пов'язані з викликом відповідача в судове засідання через оголошення в газеті. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги позивачів не підтримав, просив відмовити в їх задоволенні. Допитавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступними підставами. У судовому засіданні встановлено, що згідно договору купівлі-продажу автомобіля № А-2006-219П від 26.04.2006 року власником автомобіля марки «Шевроле Лацетті» є [PERSON]. Як встановлено у судовому 8.08.2012 року ввечері [PERSON], який управляв автомобілем відповідно до доручення наданого йому [PERSON], лишив автомобіль «Шевроле Лацетті» реєстраційний номер [NUMBER] на платній автостоянці «[INFO]», яка розташована у [ADDRESS], про що свідчить відповідна квитанція серії 07-ЛЛВ та виписка з журналу реєстрації транспортних засобів на стоянці. Цей факт у судовому засіданні підтвердив допитаний в якості свідка [PERSON], який пояснив, що автомобіль «Шевроле Лацетті» реєстраційний номер [NUMBER] належить на праві власності його сестрі [PERSON], яким він користувався на підставі доручення. Він ставив автомобіль постійно на платну автостоянку «[INFO]», яка розташована по [ADDRESS]. Вранці 09.08.2012 року він прийшов на автостоянку і побачив, що автомобіль його сестри згорів, він зателефонував їй і розповів все. За автостоянку сплачувала [PERSON] щодня, вона коштувала 8 грн., в квитанціях вказане його прізвище, так як машину на стоянку ставив постійно він. Іноді сплачували за місяць. Він не є власником автомобіля, в нього доручення на управління видане 22.07.2008 року видане на 3 роки. Відповідно до витягу про державну реєстрацію прав, право власності на нежитлову будівлю та земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] належить ТзОВ "Лідер-2011", на підставі договору купівлі-продажу від 29.12.2010 року. Відповідно до договору оренди від 07.02.2011 року, ТзОВ "Лідер-2011" передав у платне строкове користування фізичній особі підприємцю [PERSON] нежитлову будівлю [ADDRESS], для ведення господарської діяльності з метою надання послуг автостоянки. В ніч з 8 на 9 серпня 2012 року на автостоянці по [ADDRESS], що належить громадянину [PERSON], підчас пожежі згорів автомобіль «Шевроле Лачетті» реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON] на праві власності, а також згоріли автомобілі, що стояли поряд з цим автомобілем, про що свідчить Акт про пожежу від 9.08.2012 року. Постановою оперуповноваженого СКР Саксаганського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області Ровкова К.О. № 4473 за даним фактом у порушенні кримінальної справи відмовлено на підставі п.1 ст.6 КПК України. Прийняте рішення ґрунтується на тому, що причиною пожежі стало ймовірне коротке замикання електромережі у відсіку двигуна автомобіля «Мерседес», який знаходився неподалік праворуч від автомобіля «Шевроле Лацетті» реєстраційний номер [NUMBER]. Вказана постанова ніким оскаржена не була. З тексту Постанови про відмову в порушенні кримінальної справи та з тексту Акту про пожежу вбачається, що охоронець автостоянки [PERSON] виявив пожежу автомобілів на стоянці 9.09.2012 року о 01 годині 00 хвилин, а викликав пожежних більш ніж через більш ніж годину лише о 02 годині 04 хвилини. Відповідно п.2.6 Правил пожежної безпеки в Україні, затвердженої наказом МНС України 19.10.2004 N 126 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 4.11.2004 року за N 1410/10009 в обов'язки громадян щодо забезпечення пожежної безпеки встановлюються статтею 6 Закону України «Про пожежну безпеку» ( 3745-12 ) і передбачає першочергово повідомляти в пожежну охорону про виникнення пожежі, а потім вживати заходів до її ліквідації, рятування людей і майна. Відповідно до статті 5 Закону України «Про пожежну безпеку» власники підприємств, установ та організацій зобов'язані організовувати навчання працівників правил пожежної безпеки; утримувати в справному стані засоби протипожежного захисту і зв'язку, пожежну техніку, обладнання та інвентар. Відповідно до статті 6 Закону України «Про пожежну безпеку» громадяни України зобов'язані повідомляти пожежну охорону про виникнення пожежі та вживати заходів до її ліквідації, рятування людей і майна. Вказані вище обставини свідчать про порушення охоронцем працівником Відповідача [PERSON] вказаних вище вимог Правил пожежної безпеки та Закону України «Про пожежну безпеку» щодо послідовності дій підчас виявлення пожежі. Допитаний у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснив, що він працює охоронцем на автостоянці "Лідер-2011", в день пожежі він був на чергуванні. Близько часу ночі він сидів на лавці, почув тріск, потім пролетіла іскра, він підійшов і побачив, що з під капоту автомобіля "Мерседес" йде вогонь. Він викликав пожежних та сповістив [PERSON] Пожежники приїхали через 30 хвилин, на той момент горіли вже 3 автомобілі, один з яких був "Шевроле Лацетті", власником якого він вважав [PERSON], так як той постійно ставив машину на стоянку. Факт згорання автомобіля «Шевроле Лацетті» реєстраційний номер [NUMBER] підтверджується фотографіями, зробленими [PERSON] після пожежі на автостоянці. Згідно висновку експерта № Д14/08/13 від 09.08.2013 року сума матеріальної шкоди завданої власнику автомобіля «Шевроле Лацетті» реєстраційний номер [NUMBER], складає 73841 грн. 40 коп.. Відповідно до договору оренди від 07.02.2011 року, у випадку пошкодження орендованого майна або майна третіх осіб внаслідок порушення Орендарем умов протипожежної безпеки, Орендар несе повну матеріальну відповідальність за спричинену шкоду. Відповідно до ч.1 ст.936 Цивільного кодексу України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. Відповідно до ч.1 ст.937 Цивільного кодексу України письмова форма договору вважається дотриманою, якщо прийняття речі на зберігання посвідчене квитанцією або іншим документом, підписаним зберігачем. Відповідно до ч.1 ст.942 Цивільного кодексу України зберігач зобов'язаний вживати усіх заходів, встановлених договором, законом, іншими актами цивільного законодавства, для забезпечення схоронності речі. Відповідно до ч.1 ст.950 Цивільного кодексу України за втрату або пошкодження речі, прийнятої на зберігання, зберігач відповідає на загальних підставах. Відповідно до п.2 ч.1 ст.951 Цивільного кодексу України збитки, завдані поклажодавцеві втратою (нестачею) або пошкодженням речі, відшкодовуються зберігачем: у разі пошкодження речі - у розмірі суми, на яку знизилася її вартість. Відповідно до ч.2 ст.951 Цивільного кодексу України якщо внаслідок пошкодження речі її якість змінилася настільки, що вона не може бути використана за первісним призначенням, поклажодавець має право відмовитися від цієї речі і вимагати від зберігача відшкодування її вартості. Відповідно до ч.1 ст.977 Цивільного кодексу України за договором зберігання транспортного засобу на спеціальних стоянках зберігач зобов'язується видати транспортний засіб за першою вимогою поклажодавця. Прийняття автотранспортного засобу на зберігання посвідчується квитанцією. Відповідно до п.22. ч.1 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю. Відповідно до ч.1 статті 2 Закону України «Про захист прав споживачів» законодавство про захист прав споживачів складається з цього Закону, Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та інших нормативно-правових актів, що містять положення про захист прав споживачів. Відповідно до ч.1 статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; Відповідно до п.5 і 6 ч.2 статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі також мають прав на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону, а також на звернення до суду та інших уповноважених органів державної влади за захистом порушених прав. Відповідно до ч.1 статті 6 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виробник, виконавець) зобов'язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Відповідно до ч.1 статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати відшкодування витрат на усунення недоліків товару. Відповідно до ч.3 статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті, пред'являються на вибір споживача продавцеві за місцем купівлі товару, виробникові або підприємству, що задовольняє ці вимоги за місцезнаходженням споживача. Відповідно до ч.14 статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» вимоги споживача, передбачені цією статтею, не підлягають задоволенню, якщо продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) доведуть, що недоліки товару виникли внаслідок порушення споживачем правил користування товаром або його зберігання. Відповідно до п.4 ч.3 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати відшкодування завданих йому збитків. Відповідно до ч.9 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» виконавець зобов'язаний протягом місяця відшкодувати збитки, що виникли у зв'язку з втратою, псуванням чи пошкодженням речі, прийнятої ним від споживача для виконання робіт (надання послуг). Виконавець не звільняється від відповідальності, якщо рівень його наукових і технічних знань не дав змоги виявити особливі властивості речі, прийнятої ним від споживача для виконання робіт (надання послуг). Відповідно до ч.1 статті 14 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право на те, щоб продукція за звичайних умов її використання, зберігання і транспортування була безпечною для його життя, здоров'я, навколишнього природного середовища, а також не завдавала шкоди його майну. Відповідно до ч.3 статті 14 Закону України «Про захист прав споживачів» якщо для безпечного використання продукції, її зберігання, транспортування та утилізації необхідно додержуватися спеціальних правил, виробник (виконавець) зобов'язаний розробити такі правила та довести їх до продавця або споживача, а продавець - до споживача. Відповідно до ч.10 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» якщо в результаті застосування умов договору, що обмежують права споживача, споживачеві завдано збитків, вони повинні відшкодовуватися винною особою у повному обсязі. Листом від 15.10.2012 року [PERSON] запропонувано Відповідачу у добровільному порядку відшкодувати завдану матеріальну шкоду. Проте Відповідач відмовився отримувати кореспонденцію, а лист повернувся Позивачці, що розцінюється як відмова у задоволенні їх вимог. Тому матеріальна шкода підлягає стягненню з відповідача на користь позивача [PERSON] в повному обсязі. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної. Тому суд вважає, що позивачам заподіяна моральна шкода, яка виражена з безповоротним ушкодженням автомобіля, що призвело до хвилювань з приводу неможливості провести належним чином заплановану на вересень 2012 року сімейну відпустку із застосуванням автомобілю у [PERSON] і [PERSON] з'явилась нервозність, кожен з них відчував напруженість і дискомфорт, протягом не менш трьох місяців знаходились в негативному емоційному стані, втратили сон. Все це у кожного з них переросло в моральні страждання. Стан морального дискомфорту гнітив кожного з них увесь цей час. Все вищевказане негативно вплинуло на іхні відносини і нормальні життєві зв'язки та зв'язки з членами родини. Кожен з Позивачів був позбавлений можливості жити повноцінним життям, вільно і з комфортом пересуватися містом на автомобілі, а тому особисте спілкування з родичами, друзями і знайомими стало рідшим. А це у свою чергу негативно вплинуло на звичний уклад життя кожного з Позивачів. Крім того, Позивачі є приватними підприємцеми. Для своєї діяльності кожен з Позивачів до безповоротного ушкодження автомобіля використовували його у цій діяльності. Завдяки автомобілю кожен з Позивачів мали змогу швидко приїздити до місця знаходження їх постачальників товарів для особистого з ними спілкування. Значну частину необхідних товарів Позивачі перевозили саме на цьому автомобілі. Після ушкодження автомобіля Позивачі до теперішнього часу змушені витрачати більше часу на такі поїздки, але тепер вже громадським транспортом без комфорту, який раніше надавав їм їх автомобіль. Після безповоротного ушкодження автомобіля Позивачі змушені перевозити придбані товари чужими автомобілями оплатно. У зв'язку з цим Позивачі витрачають на це набагато більше часу та зусиль. Згідно статті 1167 Цивільного Кодексу України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно статті 1172 Цивільного Кодексу України юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує характер та тривалість заподіяних позивачам моральних страждань, вимоги розумності і справедливості і вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивачів [PERSON] та [PERSON] у рахунок відшкодування моральної шкоди по 15000 гривень кожному. На підставі ч.1 ст.88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача [PERSON] понесені судові витрати, а саме 1650 грн., що складається з: 1500 грн. оплата за проведення авто товарознавчої експертизи; 150 грн. витрати на поданні оголошення в газету про виклик відповідача в судове засідання. Крім цього, відповідно до ч. 2 ст. 88 ЦПК України, оскільки позивач звільнений від сплати судових витрат при зверненні з позовом до суд, в зв'язку з задоволенням позову з відповідача необхідно стягнути на користь держави судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: partial