Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-01 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з означеним позовом, мотивуючи тим, що з 12.10.2007 року перебувала з відповідачем у шлюбі, де в них народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Буського районного суду Львівської області від 16.08.2010 року шлюб між сторонами розірвано, син залишився проживати разом з позивачкою. Згідно рішення Буського районного суду Львівської області від 21.08.2012 року, з відповідача стягувались аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.03.2012 року і до досягнення ним повноліття. З 26.07.2018 року розмір аліментів нараховується відповідно до рішення Буського районного суду Львівської області від 26.12.2018 року, на підставі виконавчого листа виданого 25.02.2019 року, в розмірі одної чверті із всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно і до досягнення ним повноліття. Відповідач неодноразово порушував порядок сплати аліментів, що призвело до утворення заборгованості по сплаті таких. Згідно довідок розрахунку заборгованості по аліментах, загальна сума такої заборгованості становить 99005,21 гривень. Просить суд стягнути з відповідача в її користь заборгованість по аліментах на утримання сина [PERSON] в сумі 99 005 гривень та неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату (прострочення сплати) аліментів в розмірі 99 005 гривень, судові витрати по справі покласти на відповідача. Позивач частково змінила позовні вимоги, не підтримала позовні вимоги про стягнення пені, просить стягнути з відповідача заборгованість по аліментах, про що подала письмову заяву. Позивач до початку судового засідання, подала письмове клопотання про розгляд даної справи у її відсутності, змінені позовні вимоги підтримує повністю, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просить такий задоволити. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про день та час розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується поштовим повідомленням. Клопотання чи заяву про розгляд справи у його відсутності, заперечення проти позову, відзив на позов, не надав. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі сторін, суд у відповідності до ст. ст. 211, 247 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що сторони з 12.10.2007 перебували у шлюбі. Від спільного подружнього життя у них народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] , виданим Красненською селищною радою Буського району Львівської області. Рішенням Буського районного суду Львівської області від 16.08. 2010 року у справі №2-286/2010 р. шлюб між ними розірвано. Син [PERSON] залишився проживати разом з позивачкою. Згідно рішення Буського районного суду Львівської області від 21.08.2012 року (справа № 1303/538/2012), з [PERSON] стягувались аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.03.2012 року і до досягнення сином повноліття. З 26.07.2018 року розмір аліментів згідно рішення Буського районного суду Львівської області від 26.12.2018 року у справі № 440/1492/18, змінено. На підставі виконавчого листа, виданого 25.02.2019 року, аліменти стягуються в розмірі одної чверті із всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно і до досягнення ним повноліття. Відповідно до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач ухилявся від сплати аліментів, не сплачував такі вчасно, внаслідок чого утворилась заборгованість по сплаті таких. Згідно довідки - розрахунку заборгованості по аліментах виданої державним виконавцем Городоцького районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Копитко Ю.Ю., станом на 22.04.2021 року заборгованість за аліментами [PERSON] по ВП № 63391364 становить 59851.26 грн. Згідно довідки - розрахунку заборгованості по аліментах виданої державним виконавцем Городоцького РВ ДВС ЗМУМЮ (м. Львів) Копитко Ю.Ю.,станом на 22.04.2021 року заборгованість за аліментами по ВП № 61342311 становить 39153.95 грн. Таким чином, загальна сума заборгованості по аліментах [PERSON] становить 99005 (дев`яносто дев`ять тисяч п`ять) гривень 21 копійка. Відповідно до ст. ст.18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Україною, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України ( ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства»). Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини ( ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства» ). Згідно положень ч. 1 ст.3 Конвенції ООН, ч.ч. 7. 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь- яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання. Таке право кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дитину до її повноліття, який закріплений в Основному Законі (ст. 51 Конституції України), а також в Сімейному кодексі (ст. 180) та гарантується Державою, в свою чергу, ст.15 Сімейного кодексу чітко регламентовано, що сімейні обов`язки не можуть бути перекладені на іншу особу. Згідно ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Положеннями ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 цього Кодексу, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В свою чергу відповідачем не доведено належними та допустимими доказами, що прострочення по сплаті аліментів виникла не з його вини, оскільки примусове виконання рішення суду, на думку суду вже свідчить про неналежне виконання. Окрім того відповідачем не надано суду письмового відзиву на позов та доказів, які б заперечували про неможливість сплати аліментів на утримання дітей. Окрім цього, у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», судам роз`яснено, що передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. Судом встановлено, що відповідач знав про звій обов`язок щодо сплати аліментів на утримання дітей, однак доказів на підтвердження неможливості сплачувати аліменти, відповідачем не надано. Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду (рішення від 20 липня 2004 року у справі "Шмалько проти України"). Відсутність гарантії виконання судового рішення у розумінні статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачені гарантії надані сторонам - справедливий, відкритий і швидкий розгляд. Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Позивач звільнена від сплати судового збору, згідно ст.5 ч.1 п.3, Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 року за №3674-VІ. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача судовий збір. На підставі вищенаведеного, ст.ст. 150, 180-181, 184, 192, 194, 196 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved