Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-20 00:00:00

У грудні 2018 року [PERSON] (далі - позивач 1) та [PERSON] (далі - позивач 2) звернулися до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації (далі - відповідач) про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням та зобов`язання вчинити дії. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10.02.1999 року позивачі на підставі договору дарування квартири, посвідченого державним нотаріусом Русіною Н.О. прийняли у дар в рівних долях квартиру [ADDRESS] . Відповідно довідки КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» №41273 від 22.10.2018 року позивачі є власниками зазначеної квартири. Згідно даних Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації позивачі зареєстровані в квартирі [ADDRESS] з 15.06.2003 року. Пізніше позивачі виїхали на постійне місце проживання до США, де проживають по теперішній час. 01.10.2010 року позивач 2 визнаний громадянином США відповідно до ЗУ «Про натуралізацію США» та змінив ім`я на [PERSON] . 02.07.2018 року позивач 1 також отримав паспорт громадянина США. Пояснюють, що вони громадяни США, а тому не можуть проживати та бути зареєстрованими у вищезазначеній квартирі. У зв`язку з чим, їх представник звернувся до відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації із заявами про зняття з реєстрації місця проживання позивачів. Проте, 09.11.2018 року їм відмовлено у знятті з реєстрації на підставі пп. 1 п. 11 постанови КМУ від 02.03.2016 року №207, а саме: не надали всіх необхідних документів - паспорт громадянина України. Таким чином, оскільки позивачі добровільно вибули з громадянства України, підстави для їх перебування на території України визначені в ст. 4 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» відсутні, зняття їх з реєстрації місця проживання можливе лише в судовому порядку. Тому позивачі просила визнати їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] ; зобов`язати Шевченківську районну в місті Києві державну адміністрацію зняти їх з реєстрації в квартирі [ADDRESS] . Ухвалою судді від 19.12.2018 року позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків, які представник позивачів усунув в повному обсязі 10.01.2019 року. Ухвалою судді від 11.01.2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У судовому засіданні представник позивачів позовні вимоги підтримав, просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі з підстав зазначених в позовній заяві, пояснивши, що позивачі дійсно не проживають в Україні та отримали громадянства США. У судове засідання представник відповідача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду письмовий відзив, відповідно якого просить розглядати справу за його відсутності, просив прийняти рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів та відповідно до чинного законодавства, пояснивши, що відповідач жодним чином прав позивачів не порушив, оскільки діяв відповідно до вимог законодавства. Заслухавши пояснення представника позивача, повно та всебічно дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 10.02.1999 року [PERSON] та [PERSON] на підставі договору дарування квартири, посвідченого державним нотаріусом Девятої Київської державної нотаріальної контори Русіною Н.О. прийняли у дар в рівних долях квартиру [ADDRESS] . Відповідно довідки КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» №41274 від 22.10.2018 року [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] . Згідно довідки Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації №109-109/ОПП/Д-5363 від 15.11.2018 року [PERSON] та [PERSON] зареєстровані в квартирі [ADDRESS] з 15.05.2003 року. 27.04.2001 року [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про переміну прізвища, імені, по батькові. Представник позивачів пояснив, що пізніше позивачі виїхали на постійне місце проживання до США, де проживають по теперішній час. Як вбачається з матеріалів справи, 01.10.2010 року позивач 2 визнаний громадянином США відповідно до Закону про натуралізацію США, отримав паспорт громадянина США 08.02.2011 року та змінив ім`я на [PERSON] , [INFO] року позивач 1 також отримав паспорт громадянина США. 08.11.2018 року представник позивачів звернувся до відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації із заявами про зняття з реєстрації місця проживання позивачів. Проте, 09.11.2018 року їм відмовлено у знятті з реєстрації на підставі пп. 1 п. 11 постанови КМУ від 02.03.2016 року №207, а саме: не надали всіх необхідних документів - паспорта громадянина України. Таким чином, оскільки позивачі добровільно вибули з громадянства України, підстави для їх перебування на території України визначені в ст. 4 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» відсутні, зняття їх з реєстрації місця проживання можливе лише в судовому порядку, тому позивачі звернулися до суду. Статтею 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Згідно зі ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Відповідно до статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Статтею 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; орган реєстрації - виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, сільський голова (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради; реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Відповідно до ч.2 ст. 16 «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання особи, яке на день набрання чинності цим Законом підтверджувалося пропискою або було відповідно зареєстроване, вважається зареєстрованим. Згідно ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, інших документів, які свідчать про припинення (ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»). Відповідно п. 26 Правил реєстрації місця проживання, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника за формою згідно з додатком 11; рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; повідомлення територіального органу або підрозділу ДМС із зазначенням відповідних реквізитів паспорта померлої особи або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства (інформація територіального органу ДМС або територіального підрозділу ДМС, на території обслуговування якого зареєстровано місце проживання особи, про закінчення строку дії посвідки на тимчасове проживання або копія рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання чи скасування дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання в Україні); підстав для проживання бездомної особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту (письмове повідомлення соціальної установи, закладу соціального обслуговування та соціального захисту); підстав на право користування житловим приміщенням (закінчення строку дії договору оренди, найму, піднайму житлового приміщення, строку навчання в навчальному закладі (у разі реєстрації місця проживання в гуртожитку навчального закладу на час навчання), відчуження житла та інших визначених законодавством документів). Зняття з реєстрації місця проживання на підставах, визначених в абзацах восьмому та дев`ятому цього пункту, здійснюється за клопотанням уповноваженої особи спеціалізованої соціальної установи, закладу соціального обслуговування та соціального захисту або за заявою власника/наймача житла або їх представників. Зняття з реєстрації місця проживання дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, осіб, стосовно яких встановлено опіку та піклування, здійснюється за погодженням з органами опіки та піклування. Разом із заявою особа подає: документ, до якого вносяться відомості про зняття з реєстрації місця проживання. Якщо дитина не досягла 16 років, подається свідоцтво про народження; квитанцію про сплату адміністративного збору; військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку). У разі подання заяви представником особи, крім зазначених документів, додатково подаються: документ, що посвідчує особу представника; документ, що підтверджує повноваження особи як представника, крім випадків, коли заява подається законними представниками малолітньої дитини - батьками (усиновлювачами). Зняття з реєстрації місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. У разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами зняття з реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним із батьків здійснюється за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Зняття з реєстрації місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. Відповідно до статті 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та х інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. Статтею 238 ЦК України передбачено, що представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє. Чинним законодавством не передбачено обмеження представника на вчинення таких дій, як зняття з реєстрації місця проживання. В судовому засіданні встановлено, що позивачі уповноважили [PERSON] на вчинення від свого імені будь-яких юридично значущих дій, у тому числі з питань, пов`язаних зі зняттям її з реєстраційного обліку, відповідно до цього їй надано право подавати та підписувати від її імені необхідні заяви та документи, оскільки вони вже більше року перебувають на території США та її громадянами. З аналізу Правил реєстрації місця проживання слідує, що органом реєстрації до паспорту громадянина України (у формі книжечки) вносяться відомості про зняття з реєстрації попереднього місця проживання та проставляється відповідний штамп зняття з реєстрації місця проживання особи. У паспорт громадянина України (у формі картки) відомості про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання вносяться до безконтактного електронного носія відповідно до Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 р. № 302, тобто - у разі наявності робочих станцій та підключення органу реєстрації до Єдиного державного демографічного реєстру. У разі не підключення органу реєстрації до Реєстру особі видається довідка про реєстрацію або зняття з реєстрації місця проживання, а внесення інформації до безконтактного електронного носія здійснюється територіальним підрозділом ДМС на підставі такої довідки. Отже, неможливість надання паспорта особою, яка звернулась із заявою про зняття з реєстрації місця проживання через представника, у зв`язку з перебуванням такої особи за кордоном, не може бути підставою для відмови у знятті з реєстрації, оскільки органом реєстрації може бути видана представнику такої особи довідка про зняття її з реєстрації місця проживання. Відповідно до ст. 9-1 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", орган реєстрації відмовляє в реєстрації або знятті з реєстрації місця проживання, якщо: особа не подала передбачені цим Законом документи або інформацію; у поданих особою документах містяться недостовірні відомості або подані нею документи є недійсними; для реєстрації або зняття з реєстрації звернулася особа, яка не досягла 14-річного віку. Рішення про відмову приймається в день звернення особи. Заява про реєстрацію чи зняття з реєстрації місця проживання повертається особі із зазначенням у ній причин відмови. Статтею 4 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено підстави для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Суд дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовна вимога про зобов`язання відповідача зняти з реєстрації [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в квартирі [ADDRESS] підлягає задоволенню, оскільки позивачами надано належні та допустимі докази на підтвердження того, що вони вибули на постійне місце проживання до США, отримали там громадянство та паспорти громадянина США, крім того, власники квартири мають право знятися з реєстрації проживання за власним бажанням. Оскільки норми Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" визначають порядок зняття з реєстрації на підставі рішення суду, яке набрало законної сили як самостійну норму, тому в задоволенні вимог про визнання позивачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, слід відмовити, як такі що заявлені безпідставно. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ст. 81 ЦПК України). Отже, в силу вимог ст.ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Даючи юридичну оцінку поясненням та наданим по справі доказам, враховуючи те, що позивачами надано належні та допустимі докази на підтвердження того, що вони вибули на постійне місце проживання до США, отримали там громадянство та паспорти громадянина США, крім того, власники квартири мають право знятися з реєстрації проживання за власним бажанням, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині зняття з реєстрації підлягають задоволенню, проте, норми Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" визначають порядок зняття з реєстрації на підставі рішення суду, яке набрало законної сили як самостійну норму, тому в задоволенні вимог про визнання позивачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, слід відмовити, як такі що заявлені безпідставно, тому суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Outcome: partial