Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Оратівського району Вінницької області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування за заповітом, згідно із яким 03.12.2015 року помер дядько позивача [PERSON]. [PERSON] залишив заповіт від 27.11.2015 року за реєстровим №94 згідно якого все своє майно заповідає позивачу [PERSON]. Осіб, які мають право на обовязкову частку у спадщині - немає. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: вул. Шевченка, 1 с. Оратів Оратівського району Вінницької області. Нотаріально оформити прийняття спадщини позивач [PERSON] позбавлений можливості, оскільки за життя спадкодавця не було виготовлено правовстановлюючого документу на вказаний будинок, тому змушений звернутися в суд з відповідною позовною заявою. Просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по вул. Шевченка, 1 с. Оратів Оратівського району Вінницької області в порядку спадкування за заповітом після смерті дядька [PERSON], який помер 03.12.2015 року. Справу просить розглянути без його участі. Представник позивача [PERSON], будучи належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, в судове засідання не зявився, надавши заяву про слухання справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Оратівського району Вінницької області [PERSON], будучи належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, в судове засідання не зявився, надавши заяву про слухання справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Від учасників процесу \~до суду надійшли заяви \~про розгляд справи у їх відсутність, що відповідає вимогам ч.2 ст.158 ЦПК України, у звязку з чим \~в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу, не здійснюється. Суд, вивчивши вимоги позову, дослідивши докази в справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із свідоцтвом про смерть серії І-АМ №338670 від 07.12.2015 року [PERSON] помер 03.12.2015 року в м. Погребище Вінницької області. Згідно із заповітом від 27.11.2015 року посвідченого секретарем Гопчинської сільської ради Погребищенського району Вінницької області [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №94 [PERSON] заповідає все своє майно племіннику - [PERSON]. Заповіт не змінено і не скасовано. Осіб, які мають право на обовязкову частку у спадщині - немає. Згідно свідоцтва про народження серії IV-АМ №365825 від 18.06.1992 року вбачається, що [PERSON] народився 22.11.1976 року батьками якого є: батько - [PERSON], мати - [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження серії 1-АМ №153032 від 29.06.1992 року вбачається, що [PERSON] народився 30.08.1953 року батьками якого є: батько - [PERSON], мати - [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження серії 1-АГ №749159 від 13.08.1951 року вбачається, що [PERSON] народився 12.08.1951 року батьками якого є: батько - [PERSON], мати - [PERSON]. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з права власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований по вул. Шевченка, 1 в с. Оратів Оратівського району Вінницької області. Згідно довідки №254 від 10.05.2016 року виданої виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Оратівського району Вінницької області в період з 2001 року по даний час вулиця Шевченка на вулицю Молодіжна не перейменовувалась. Іншого будинку у [PERSON], крім будинку, який знаходиться по вул. Шевченка, 1 в с. Оратів Оратівського району Вінницької області немає. Згідно довідки №246 від 25.04.2016 року виданої виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Оратівського району Вінницької області [PERSON], померлий 13.12.2015 року на день смерті згідно погосподарської книги №3 проживав [INFO], в цегляному будинку 1990 року побудови та користування присадибною земельною ділянкою розміром 0,12 га. На момент смерті [PERSON] присадибна земельна ділянка розміром 0,12 га, розташована по вул. Шевченка, 1 в с. Оратів знаходилась у його користуванні. Згідно погосподарської книги №3 житловий будинок, який розташований по вул. Шевченка, 1 в с. Оратів на момент смерті належав [PERSON] Згідно довідки №188 від 09.11.2016 року виданої виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Оратівського району Вінницької області [PERSON], [INFO], на день смерті 03.12.2015 року, згідно погосподарської книги №3 був зареєстрований [INFO]. У будинку проживав один. Згідно рішення Оратівського районного суду Вінницької області від 13.02.2001 року позов [PERSON] до [PERSON] про розподіл спільно нажитого майна задоволено, визнано за [PERSON] право власності на жилий будинок, 1 з надвірними будівлями по вул. Молодіжній с. Оратів Оратівського району Вінницької області, вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію в сумі 2500 грн. та 51 грн. держмита в дохід держави. Згідно ухвали Оратівського районного суду Вінницької області від 27.09.2016 року виправлено описку, допущену у резолютивній частині рішення Оратівського районного суду Вінницької області від 13.02.2001 року в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розподіл спільно нажитого майна, вказавши замість невірної назви вулиці "Молодіжна" вірну назву "Шевченка". Згідно технічного паспорту на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований по вул. Молодіжній с. Оратів Оратівського району Вінницької області виготовленого 23.11.2016 року Гайсинським бюро технічної інвентаризації вбачається, що власники у ньому не зазначені. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 57, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Спадкові відносини в Україні регулюються Цивільним кодексом України законами України від 2 вересня 1993 року N 3425-ХІІ "Про нотаріат", від 23 червня 2005 року N 2709-IV «Про міжнародне приватне право", іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. З метою забезпечення однакового застосування законодавства про спадкування Пленум Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» (далі-Постанова Пленуму) дав відповідні розяснення. Відповідно до частин 2 та 3 п.1 Постанови Пленуму відносини спадкування регулюються правилами ЦК ( 435-15 ), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004-року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обовязків, що виникли і продовжують існувати після набрання ним чинності. Спадкові відносини в Україні регулюються Цивільним кодексом України законами України від 2 вересня 1993 року N 3425-ХІІ "Про нотаріат", від 23 червня 2005 року N 2709-IV «Про міжнародне приватне право", іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. З метою забезпечення однакового застосування законодавства про спадкування Пленум Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» (далі-Постанова Пленуму) дав відповідні розяснення. Відповідно до частин 2 та 3 п.1 Постанови Пленуму відносини спадкування регулюються правилами ЦК ( 435-15 ), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004-року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обовязків, що виникли і продовжують існувати після набрання ним чинності. До відносин спадкування необхідно застосовувати законодавство чинне на час відкриття спадщини. Спадщина відкрилась 03.12.2015 року в день смерті спадкодавця [PERSON]. В цей час діяв ЦК України (2004 року). Згідно цього, зазначений нормативно-правовий акт потрібно застосувати для вирішення цих спірних правовідносин. Відповідно до ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, передбачених ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права. На підставі ст.ст. 16, 346,1216, 1218, 1235 ЦК України,

Outcome: approved