Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

Позивач в особі Концерну «Міські теплові мережі» в особі Філії КОНЦЕРНУ „МТМ" Ленінського району м.Запоріжжя звернувся до Ленінського районного суду м.Запоріжжя про стягнення з [PERSON] заборгованості за спожиту теплову енергію в сумі 3500,24 гривень, вказавши у позові, що 01 квітня 2008 року між КОНЦЕРНОМ «МТМ» в особі Філії КОНЦЕРНУ „МТМ" Ленінського району та [PERSON] був укладений договір № 101978 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді. Згідно п. 1.1 Договору Позивач взяв зобов'язання відпустити теплову енергію в гарячій воді Відповідачу, а Відповідач взяв обов'язок прийняти та оплатити її вартість за діючими тарифами в терміни та порядку встановленими умовами цього Договору та додатками до договору, що є його невід'ємними частинами. Позивач в період з жовтня 2014 року по квітень 2015 року, відпустив Відповідачу теплову енергію на суму 2386,73 грн., а відповідач у свою чергу, порушуючи умови договору, не здійснював оплату за спожиту теплову енергію, у зв'язку з чим, виникла заборгованість на суму 2386.73 гривень. Крім того, позивач вказує, що за нормами Цивільного Кодексу України. зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в строк, що встановлений законом, договором. Боржник, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, за вимогою кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення від простроченої суми. Розмір інфляційних втрат за весь період складає 516,10 грн. А відповідно до п. 7.2.8. Договору в разі несплати або несвоєчасної оплати Відповідачем за теплову енергію, відповідно до терміну встановленого у пункті п. 6.4. Договору, з наступного дня після закінчення терміну сплати споживачу, який порушив умови договору нараховується пеня у розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу (але не більше суми обумовленої чинним законодавством) за кожен день прострочення по день фактичної оплати. Згідно ст. З Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" № 543/96-ВР від 22.11.1996 р., розмір пені за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань обчислюється від простроченої суми та не повинен перевищувати подвійну облікову ставку НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня. Таким чином, З % річних за весь період порушення грошового зобов'язання складає 32,73 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, проте надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу за відсутності його представника, вказуючи на те, що позивач підтримує заявлені вимоги у повному обсязі та не заперечує проти винесення заочного рішення у випадку неявки відповідача. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце його проведення повідомлявся згідно ч.9 ст.74 ЦПК України, причини своєї неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без його участі не заявляв, заперечень проти позову не надав. Судом були використані всі можливі способи сповіщення відповідачів про час та місце розгляду справи, але вони виявилися марними. Згідно із положенням статті 169 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи лише в разі першої неявки в судове засідання належним чином повідомлені сторони без поважних причин, з урахуванням поважності або неповажності явки сторін до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Отже, згідно із вимогами ЦПК України суд не повинен з'ясовувати причини повторної неявки належним чином повідомленого відповідача у судове засідання, тому на підставі ст.169, 224 ЦПК України, за письмової згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення. Суд, вислухавши думку представника позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази та проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 57, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. КОНЦЕРН „МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ" діє на підставі статуту. Відповідно до статуту підприємства основною метою діяльності Концерну є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності Концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу Концерну. Предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ, організацій та її збут та інше. Правовідносини в сфері виробництва, транспортування та постачання теплової енергії регулюються Законом України "Про теплопостачання" від 02.06.2005 року за № 2633-ІУ (надалі - Закон), „Правилами користування тепловою енергією", затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України, від 03.10.2007 року за № 1198 (надалі - Правила) та іншими нормативно-правовими актами України. Зокрема, в Законі та в Правилах законодавець надає поняття „Споживач": - споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору (Закон); споживач теплової енергії - фізична особа, яка є власником будівлі або суб'єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору. Відповідно до ч. 6 ст. 25 Закону у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку. 01 квітня 2008 року між КОНЦЕРНОМ «МТМ» в особі Філії КОНЦЕРНУ „МТМ" Ленінського району та [PERSON] був укладений договір № 102014 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді . Згідно п. 1.1 Договору Позивач взяв зобов'язання відпустити теплову енергію в гарячій воді Відповідачу, а Відповідач взяв обов'язок прийняти та оплатити її вартість за діючими тарифами в терміни та порядку встановленими умовами цього Договору та додатками до договору, що є його невід'ємними частинами. Позивач в період з жовтня 2014 року по квітень 2015 року, відпустив Відповідачу теплову енергію на суму 2386,73 грн. Теплова енергія відпускалась на викуплене нежитлове приміщення [ADDRESS] Згідно з п. 6.2 Договору розрахунковим періодом - є календарний місяць. Підставою для розрахунків Відповідача з Позивачем, згідно п.6.3 Договору, є рахунок та акт приймання-передачі. Згідно п. 6.7 Договору Споживач з 10 по 12 число місяця, наступного за розрахунковим, повинен отримати від Теплопостачальної організації за адресою: вул. Щаслива буд. № 2-а, документи за розрахунковий період: рахунок фактуру, акт приймання-передачі теплової енергії, податкову накладну (платникам ПДВ). Споживач, згідно п. 6.7.1 Договору, отриманий акт приймання-передачі теплової енергії повинен підписати, оформити належним чином та повернути на адресу Теплопостачальної організації на протязі п'яти днів з дати отримання. У разі неотримання акту приймання-передачі, або обґрунтованих заперечень в його підписанні, у термін встановлений п. 6.7.2 Договору, акт підписується Теплопостачальною організацією з позначенням про відмову у підписанні його Споживачем, та оформлений таким чином акт вважається погодженим і є підставою для проведення остаточних розрахунків за зазначений в ньому період. Відповідач заперечень щодо нарахувань, зазначених у рахунках та актах приймання - передачі теплової енергії на адресу Концерну „МТМ" не надав, належним чином оформлені акти приймання - передачі теплової енергії за спірний період не повернув. Тобто, фактично погодився з кількістю спожитої теплової енергії та з сумами нарахованими Позивачем до оплати за відповідні періоди. Крім того, п. 3.2.26. Договору передбачено, що Споживач зобов'язався щомісячно, у строки, визначені Договором, повертати Теплопостачальній організації підписаний уповноваженою особою та належним чином оформлений акт приймання-передачі теплової енергії в гарячій воді. Згідно Закону серед основних обов'язків Споживача є додержання вимог договору та нормативно-правових актів (ст. 24). Відповідно до Правил Споживач зобов'язаний дотримуватись вимог нормативно-технічних документів та договору, вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил (п. 40). Відповідно до п. 3.2.6 Договору Споживач теплової енергії зобов'язується виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені Договором. На підставі п. 6.4 Договору Споживач зобов'язаний до 20-го числа місяця, наступного за розрахунковим, перерахувати на розрахунковий рахунок Теплопостачальної організації суму заборгованості за спожиту теплову енергію. Споживач має право робити передоплату. В порушення положень Закону, Правил та Договору Відповідач не здійснював оплату за спожиту теплову енергію в спірному періоді на суму 2386,73 гривень, у зв'язку з чим виникла заборгованість на вказану суму. До позовної заяви додається детальний розрахунок заборгованості за відпущену теплову енергію зазначенням сум щомісячних нарахувань, а також заборгованості окремо по кожному звітному періоді та загальної суми за весь спірний період. Згідно ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в строк, що встановлений законом, договором. Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, за вимогою кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення від простроченої суми. Розмір інфляційних втрат за весь період складає 516,10 грн. Згідно ч. 5 ст. 25 Закону у разі несвоєчасної сплати платежів за споживання теплової енергії споживач сплачує пеню за встановленими законодавством або договором розмірами. Відповідно до п. 7.2.8. Договору в разі несплати або несвоєчасної оплати Відповідачем за теплову енергію, відповідно до терміну встановленого у пункті п. 6.4. Договору, з наступного дня після закінчення терміну сплати споживачу нараховується пеня у розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу (але не більше суми обумовленої чинним законодавством) за кожен день прострочення по день фактичної оплати. Згідно ст. З Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань " № 543/96-ВР від 22.11.1996 р., розмір пені за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань обчислюється від простроченої суми та не повинен перевищувати подвійну облікову ставку НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня. На підставі вищевикладеного Відповідачу була нарахована пеня у розмірі 564,68 грн. Відповідно до ст. 625 ЦК України - боржник, що прострочив виконання грошового зобов'язання, повинен сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та 3 % річних від простроченої суми. З % річних за весь період порушення грошового зобов'язання складає 32,73 грн. Відповідно до положень ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Невиконанням своїх грошових зобов'язань Відповідач порушив вищевказані вимоги законодавства й умови діючого Договору. Розрахунок заборгованості, доданий до позовної заяви не суперечить положенням цивільного процесуального законодавства України, адже нормами ЦПК не передбачено вимоги, відповідно до яких повинен бути оформлений розрахунок заборгованості. З огляду на викладене, а також аналізу доказів у справі, позовні вимоги Концерну «Міські теплові мережі» в особі Філії КОНЦЕРНУ „МТМ" Ленінського району м.Запоріжжя ґрунтуються на законі, доведені належними і допустимими доказами, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. Судові витрати підлягають стягненню в порядку, визначеному ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України.

Outcome: approved