Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-26 00:00:00

01 жовтня 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до Кривоозерської селищної ради Кривоозерського району Миколаївської області, третя особа Кривоозерська районна державна адміністрація Миколаївської області, Фермерське господарство "Злагода" про визнання права на земельну частку (пай). Свої вимоги він мотивує тим, що 04 січня 1982 року його було прийнято в члени КСП "Колос" (смт.Криве Озеро Кривоозерського району Миколаївської області) на посаду скотара, а після реорганізації КСП "Колос" в 2001 році він був переведений в СФГ "Злагода" конюхом, працював там до звільнення за власним бажанням до 25 грудня 2006 року. 20 квітня 1993 року колективному сільськогосподарському підприємству "Колос" видано Державний акт на право колективної власності на землю серія МК №5, зареєстрованого за №5. Як член сільськогосподарського товариства, він мав право на земельну частку (пай), проте його не було включено до списків на паювання земель, які є додатком до державного акту на право колективної власності на землю. Крім того, до теперішнього часу земельну частку (пай) він не отримав, сертифікат на право на земельну частку (пай) йому не видавався. Посилаючись на викладене, просив поновити пропущений строк позовної давності та визнати за ним право на земельну частку (пай) у розмірі 3,63 умовних кадастрових гектари із земель колишнього КСП "Колос" смт.Криве Озеро Кривоозерського району Миколаївської області, відповідно до Державного акту на право колективної власності на землю від 20 квітня 1993 року. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив його задовольнити з підстав викладених у позові. Представник відповідача - Кривоозерської селищної\~ради Миколаївської\~області в судове засідання не з`явився, надіслав суду заяву, в якій просив розглядати справу без їх участі, позовні вимоги не визнав, просив застосувати строки позовної давності. Представник відповідача - Кривоозерської РДА в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, надіслав заяву, відповідно до якої вказував на те, що позивачем не надано доказів поважності пропуску строку позовної давності, а тому просив застосувати їх до позовних вимог позивача. Представник відповідача - Фермерське господарство "Злагода" в судове засідання не з`явився, надіслав заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність, в позові просив відмовити, застосувавши строки позовної давності до вимог позивача. Вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні правовідносини, суд приходить до наступного. Згідно Указу Президента України від 8 серпня 1995 року №720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в КСП і залишилися його членами відповідно до списку, що додається до Державного акту на право колективної власності на землю. Положеннями ст.2\~Закону України\~"Про\~порядок виділення\~в натурі\~(на\~місцевості)\~земельних ділянок\~власникам земельних\~часток (паїв)" визначено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Згідно положень ч.2 ст.5\~Закону України\~"Про\~порядок виділення\~в натурі\~(на\~місцевості)\~земельних ділянок\~власникам земельних\~часток (паїв)" сільські, селищні, міські ради приймають рішення щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власником земельних часток (паїв) у межах населених пунктів, а районні державні адміністрації за межами населених пунктів. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, згідно запису в трудовій книжці позивача [PERSON] з 1982 року його було прийнято в члени колгоспу " [PERSON] "(а.с.12-14), на посаду скотара. Даними довідки ФГ "Злагода" підтверджується, що 24 січня 1992 року назву колгоспу "Заповіт [PERSON] " було змінено на КСП "Колос", протокол №1, КПС "Колос" - в СГВК "Колос", протокол №1 від 12 січня 200 року, СГВК "Колос" - в СФГ "Колос", протокол №2 від 31 березня 2001 року, потім СФГ "Колос" - на ФГ "Злагода", протокол №7 від 05 лютого 2007 року смт.Криве Озеро Кривоозерського району Миколаївської області. 25 грудня 2006 року [PERSON] був звільнений з роботи за власним бажанням, що підтверджується даними запису у трудовій книжці позивача(а.с.14). 20 квітня 1993 року спілці селянських господарств "Колос" Кривоозерського району Миколаївської області Кривоозерською районною Радою народних депутатів Кривоозерського району Миколаївської області, передано у колективну власність 4150.4 гектарів землі в межах згідно з планом, для сільськогосподарського виробництва, відповідно до рішення ХVI сесії ХХІ скликання Кривоозерської районної ради народних депутатів від 20 квітня 1993 року №7 та видано Державний акт на право колективної власності на землю серія МК №5, зареєстрований за №5 та додаток 1, в якому відсутній [PERSON] .. Згідно відповіді Відділу у Кривоозерському районі ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області №2/144-19 від 06 лютого 2019 року підтверджується, що [PERSON] не був включений до списку громадян - членів КСП "Колос"(а.с.19). Відповідно до п.п.23, 24 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~16\~квітня 2004\~року №7\~"Про\~практику застосування\~судами земельного\~законодавства при\~розгляді цивільних\~справ" член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Тобто із викладеного слідує, що право на земельну частку (пай) виникає в осіб, у тому числі й пенсіонерів, які на час видачі колективному сільськогосподарському підприємству державного акта на право колективної власності на землю були чи залишалися членами цього підприємства. Аналізуючи норми чинного законодавства, можна зробити висновок, що для набуття права на земельний пай необхідна наявність таких умов: перебування у членах КСП на момент паювання землі, включення до списку осіб, долучених до державного акту на право колективної власності на землю, одержання КСП цього акту. Крім того, за положеннями ст.ст.71, 75, 76\~ЦК УРСР (чинного на час виникнення спірних правовідносин) загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки. Позовна давність застосовується судом незалежно від заяви сторін. Перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. Право на позов для захисту порушеного права у [PERSON] виникло з дня видачі КСП "Колос" Державного акту на право колективної власності на землю, тобто 20 квітня 1993 року. На той час позивач, являючись членом вказаного підприємства, набув право на отримання земельної частки (паю), а тому міг і повинен був знати про початок приватизації земель КСП "Колос", та про те, що його не включено до списку осіб, який додавався до Державного акту на право колективної власності на землю та не видано сертифікат на право на земельну частку (пай). Однак, до 2019 року позивач не вчиняв жодних дій для відновлення порушеного права, не звертався до КСП "Колос", Кривоозерської райдержадміністрації чи до судового захисту. До суду про визнання права на земельну частку (пай) позивач звернувся через двадцять шість років після виникнення у нього такого права, 01 жовтня 2019 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності, встановленого ст.71 ЦК УРСР. За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що позивач пропустив строк позовної давності без поважних причин, так як був обізнаний, що не включений до списку, що додавався до Державного акту на право колективної власності на землю до спливу строку позовної давності. Доводи позивача про те, що позивач дізнався про порушення свого права лише в січні 2019 року суд не приймає до уваги, оскільки будь-яких доказів того, що позивач не міг дізнатися про порушення свого права до спливу строку позовної давності суду надано не було. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed