Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

У жовтні 2014 року Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Кіровоградській області звернулась до суду з позовом, яким просить зобов"язати відповідача знести за власний рахунок самочинно побудований об"єкт - прибудову до кв.[ADDRESS]. Вимоги мотивують тим, що на адресу Інспекції надійшло звернення [PERSON] від 25.09.2014 року щодо порушення норм чинного містобудівного законодавства при виконанні будівельних робіт під час влаштування прибудови до дев'ятиповерхового будинку за адресою: [ADDRESS]. На підставі наказу № 402 „ОД" та на виконання п. 7 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 553 від 23.05.2011 , керівником інспекції видано направлення №1189 від 06.10.2014 року для проведення позапланової перевірки дотримання вимог містобудівного законодавства. В ході перевірки встановлено, що [PERSON] (забудовником) , яка проживає у квартирі № 1 по вказаній вище адресі, частково виконані будівельні роботи по зведенню добудови прямокутної форми: демонтовано огородження існуючого балкону , влаштовано фундамент, стіни з шлакоблоку та „чорнову" підлогу. На момент перевірки роботи не проводились. За результатами проведеної перевірки працівником Інспекції складено акт № 1171/2014-Кд від 06.10.2014. У зв'язку з відсутністю відповідача під час проведення перевірки, інспекцією, з метою з'ясування дійсних обставин справи, остання, листом № 01-06/251 від 06.10.2014, викликана до інспекції для надання відповідних пояснень та наявних документів, які дають право на виконання будівельних робіт. Прибувши до інспекції [PERSON] надала посадовій особі дозвіл № 2536 від 10.09.2013 на переобладнання і перепланування квартири [ADDRESS] з будівництвом балкону, виданого Управлінням містобудування та архітектури Кіровоградської міської ради. Однак, виходячи з матеріалів перевірки (фото фіксації) та враховуючи положення Додатку „Б" ДБН В.2.2-15-2005 „Житлові будинки. Основні положення" вбачається, що [PERSON] виконує будівельні роботи по влаштуванню добудови до кв. № 1, а не балкону. Вказаний додаток, який є обов'язковим, наводить визначення балкону під яким розуміється - виступаюча з площини стіни фасаду обгороджена площадка, що служить для відпочинку влітку. Отже, за вказаних обставин та в силу ч. 1 ст. 36 Закону України „Про регулювання містобудівної діяльності" вбачається, що відповідачем будівельні роботи виконуються з грубим порушенням чинного містобудівного законодавства. Вказаною нормою передбачено, що замовник має право виконувати будівельні роботи після реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт щодо об'єктів будівництва, що належать до І - III категорій складності. Станом на 24.10.2014 року , [PERSON] не вживались будь-які дії з приводу усунення допущеного порушення - не подано декларацію про початок виконання будівельних робіт, що є обов'язковою умовою, виходячи із змісту ст. 36 Закону України „Про регулювання містобудівної діяльності". В судовому засіданні представник позивача клопотав про залучення в порядку ст. 37 ЦПК України -Державної архітектурно-будівельної інспекції України, так як завдання та функції Інспекції після її припинення як юридичної особи, перейшли Держархбудінспекції України. Судом згідно ухвали від 16.02.2015 року залучено до участі в справі процесуального правонаступника - Державну архітектурно-будівельну інспекцію України ( а.с. 67), одночасно представник якої заявлені вимоги підтримав, на їх обґрунтування послався на обставини, які викладені у позовній заяві. Відповідач в суді позов не визнала, вказала на його безпідставність, оскільки відповідні роботи вона розпочала згідно дозволу №2536 від 10.09.2013 року наданого їй рішенням Кіровоградської міської ради на будівництво балкону розміром 3,0х6,0 м, загальну площу квартири збільшити до 45,0 кв.м., житлову до 30,0 кв.м. ( а.с. 42). Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає необхідним у задоволенні вимог відмовити, з наступного. З»ясовано, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. 10.09.2013 року [PERSON] надано Дозвіл №2536 на підставі рішення Кіровоградської міської ради від 24.02.2011 року №212 на переобладнання і перепланування квартири №1 загальною площею 26,0 кв.м. (до реконструкції) , яка належить їй згідно з договором купівлі-продажу від 29.03.2001 року №1102 по [ADDRESS] з будівництвом балкону розміром 3,0 х 6,0 м. Загальну площу квартири збільшити до 45,0 кв.м., житлову площу збільшити до 30,0 кв.м. ( а.с. 19). Згідно листа №ОП-1166 від 10.03.2015 року заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради вказаний дозвіл №2536 є чинним. 06.10.2014 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Кіровоградській області було складено акт №1171/2014 -Кд перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил , згідно з яким установлено, що [PERSON] до квартири №1, розташованої на першому поверсі, до неї будує прибудову прямокутної форми розмірами 5,8 х 2,8 м. На момент перевірки виконано: влаштування фундаменту, стіни із шлакоблоку. На момент перевірки роботи не проводились. Всередині добудови виконано: демонтаж огородження існуючого балкону, та влаштування »чорнової» підлоги ( а.с.7-8). Суд вважає доведеним, що відповідач [PERSON] не вживались будь-які дії з приводу усунення допущеного порушення , тобто нею не було подано декларацію про початок виконання будівельних робіт щодо об»єктів будівницва, що належать до І -ІІІ категорії складності, та підпадає під визначення самочинного будівництва, яке міститься в ч.1 ст.376 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.7 ст.376 ЦК України, у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Тобто, задля реалізації вказаних положень Закону щодо знесення самочинного будівництва відповідний орган державної влади або місцевого самоврядування має висунути вимоги про зобов'язання особи, яка здійснила самочинне будівництво без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, провести відповідну перебудову. Натомість, як вбачається із пояснень сторін суду та матеріалів справи, до відповідача, як до особи, винної у самочинному будівництві спірної будівлі, припису щодо здійснення відповідної перебудови не виносилося. Відповідач виконувала будівельні роботи по зведенню балкону відповідно до виданого їй дозволу №2536 від 10.09.2013 року та технічної документації, та будь-яких істотних порушень будівельних норм і правил при цьому не допустила. Відповідно до п.22, 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012р. №6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва), знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. Знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотним порушенням будівельних норм і правил (у тому числі за відсутності проекту), можливе лише за умови, що неможлива перебудова нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови. Таким чином, відповідно із змісту діючого законодавства та позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з цього приводу, знесення самочинної будівлі є крайньою мірою і застосовується лише тоді, коли інші заходи вирішення даної ситуації вичерпані, наявності істотних порушень будівельних норм і правил або наявності шкоди суспільним інтересам чи інтересам інших осіб, за умови неможливості перебудови. В даному випадку до суду не надано належних доказів щодо порушення відповідачем під час самочинного будівництва діючих будівельних, санітарних або інших норм та стандартів, а також нанесення шкоди суспільним інтересам або інтересам інших осіб. Доводи представника позивача жодним чином не підтверджуються наданими доказами. За таких обставин, прийняття рішення про знесення самочинної споруди як крайній захід застосований бути не може, належні підстави для цього відсутні, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed