Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-27 00:00:00

Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що [PERSON] звернувся до Банку з метою отримання банківських послуг у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 02.10.2012 року, на підставі якої отримав кредит у розмірі 1400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правил користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 31.01.2019 року має заборгованість 56335,12 грн., яка складається з наступного: - 669,76 грн. заборгованість за кредитом; - 48984,54 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 3522,00 грн. заборгованість за пенею; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500, 00 грн. штраф (фіксована частина); - 2658,82 грн. штраф (процентна складова). Просять суд стягнути з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» дану заборгованість за кредитним договором. В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, проте надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій на заявлених вимогах наполягав, просив задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, проте надав суду заяву, в якій позов не визнав, із сумою стягнення не згоден, факт отримання кредитних коштів не заперечує. Підтвердив, що при отриманні кредиту, заявлена банком відсоткова ставка становила 30 %, жодних повідомлень щодо збільшення відсоткової ставки від банку на його адресу не надходило. Справу просив розглядати без його участі. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 02.10.2012 року відповідач підписав заяву, згідно з текстом якої його ознайомлено з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами Банку, які були надані у письмовому вигляді, що підтверджується особистим підписом [PERSON] . Таким чином, суд вважає, що відповідач був обізнаний про умови кредитування, порядок розрахунків за кредитом, погодився на умови кредитування за карткою «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», а тому підстави для висновку, що сторони не досягли згоди щодо істотних умов договору та про необхідність визнання кредитного договору не укладеним відсутні. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору. Згідно з довідкою про умови кредитування за карткою «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», при видачі кредиту відповідачу була встановлена базова процентна ставка в розмірі 2,5% на місяць, що становить 30% річних, що не заперечував в судовому засіданні відповідач. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним Договором належним чином не виконав. Позивач зазначає, що у зв`язку з зазначеним порушенням зобов`язань за кредитним договором станом на 31.10.2019 року відповідач має заборгованість 56335,12 грн., яка складається з наступного: - 669,76 грн. заборгованість за кредитом; - 48984,54 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 3522,00 грн. заборгованість за пенею; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500, 00 грн. штраф (фіксована частина); - 2658,82 грн. штраф (процентна складова). Проте, такі вимоги не є цілком обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення Проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014. За змістом ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до зазначених населених пунктів належить м. Слов`янськ Донецької області. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] на момент укладання договору і в теперішній час, зареєстрований у м. Слов`янську Донецької області, що підтверджено копією його паспорта громадянина України, суд приходить до висновку, що на зазначені договірні правовідносини розповсюджується дія Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» № 1669-VІІ від 02.09.2014 року, у зв`язку з чим Банк повинен був не нараховувати або скасувати відповідачу нараховані штрафи за період з 14 квітня 2014 року. Крім того, як на підставу для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача штрафів, позивач посилається на п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг, з якими за ствердженням позивача відповідача позивач ознайомився шляхом підписання анкети заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. Проте, Умови та правили надання банківських послуг в ПриватБанку розміщені на сайті: https://privatbank.ua, які містяться в матеріалах даної справи не визнаються відповідачем та не містять його підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 02.10.2012 року шляхом підписання заяви-анкети. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у своїй Постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19). Враховуючи вищенаведений висновок Верховного Суду, суд вважає не правомірним збільшення процентної ставки, наведений у доданому до позову розрахунку. Отже вирішуючи питання щодо стягнення процентів з відповідача на користь позивача, суд виходить з наступного. Відповідно до статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти і такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. В судовому засіданні встановлено, що при укладенні договору сторони домовились про сплату відповідачем процентів у розмірі 30% на рік. Однак, протягом дії кредитної картки процентна ставка за користування кредитом змінювалась і становила у період: - з 01 вересня 2014 року по 31 березня 2015 року 34,8 % річних; - з 01 квітня 2015 року - 43,2 % річних. Судом встановлено, що збільшення відповідачем процентної ставки за користування відповідачем кредитними коштами відбувалось з порушенням вимог законодавства. Відповідач не був письмово повідомлений банком про збільшення процентної ставки, з ним не підписувались будь які угоди щодо цього. Таким чином, збільшення процентної ставки відбулося в односторонньому порядку банком без згоди позичальника. Тому такі дії ПАТ КБ «Приватбанк» є незаконними і не можуть бути підставою для стягнення з відповідача заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом у підвищеному розмірі. Отже, відповідач має сплатити банку заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом не з розрахунку 34,80% та 43,20% річних, оскільки збільшення процентної ставки в односторонньому порядку банком без згоди позичальника є незаконною, а з розрахунку 30% річних, як було обумовлено сторонами на час укладення кредитного договору. В судовому засіданні встановлено, що станом на 01.09.2014 року заборгованість за відсотками нарахована в розмірі 290,16 грн. Проте, починаючи з 01.09.2014 року сума нарахованих процентів вочевидь не відповідає зазначеній банком відсотковій ставці, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне здійснити перерахунок заборгованості по процентам, виходячи з такої формули: (сальдо заборгованості х процентну ставку : 360 х кількість днів у місяці). З 01.09.2014 року по 29.05.2015 року (сальдо заборгованості не змінюється, згідно розрахунку заборгованості за договором б/н від 02.10.2012 року і становить 703,43 грн., укладеного між ПриватБанком та відповідачем, та безпідставно збільшено процентну ставку спочатку до 34,80%, а згодом до 43,2 %, у зв`язку з чим при проведенні розрахунку заборгованості по процентам за користування кредитом слід враховувати процентну ставку у розмірі 30 %) заборгованість по відсотках повинна становити 158,86 грн. Крім того, в період з 30.05.2015 року по 31.10.2019 року (сальдо заборгованості не змінюється, згідно розрахунку заборгованості за договором б/н від 02.10.2012 року і становить 669,76, укладеного між ПриватБанком та відповідачем, та безпідставно збільшено процентну ставку спочатку до 34,80%, а згодом до 43,2 %, у зв`язку з чим при проведенні розрахунку заборгованості по процентам за користування кредитом слід враховувати процентну ставку у розмірі 30 %) заборгованість за відсотками за користування кредитом повинна складати 901,94 грн. Отже загальна сума заборгованості за процентами, яка повинна бути нарахована банком виходячи з обумовленої процентної ставки становить 1350,96 грн. Таким чином з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за кредитним договором станом на 31 жовтня 2019 року у розмірі 2020,72 грн., яка складається з наступного: - 669,76 грн. заборгованість за кредитом; - 1350,96 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом. Отже, позов підлягає задоволенню частково. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача про стягнення заборгованості з відповідача у розмірі 2020,72 грн. З цих задоволених вимог підлягає сплаті судовий збір у сумі 68,96 грн. (1921 грн. - сплачений судовий збір * 3,59 %), який підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача і тому з відповідача слід стягнути на користь позивача АТ КБ «ПриватБанк» витрати по сплаті ним судового збору, у розмірі 68,96 грн.

Outcome: partial