Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з зазначеною позовною заявою, в якій, з урахуванням уточненої позовної заяви, просить: 1. Зобов'язати Фізичну особу - підприємця [PERSON] повернути позивачу мобільний телефон "Nokia E65" який 28.07.2015 року було йому передано для надання послуги з ремонту і який до сьогодні неправомірно ним утримується; 2. Стягнути на свою користь з Фізичної особи-підприємця [PERSON] пеню в розмірі 1245,00 грн.; 3. Стягнути на свою користь з Фізичної особи-підприємця [PERSON] 2000,00 грн. відшкодування завданої йому моральної шкоди; 4. Стягнути на свою користь з Фізичної особи-підприємця [PERSON] 1500,00 грн. понесених витрат на правову допомогу адвоката, зазначивши, що 28.07.2015 року між сторонами усно укладено договір про надання послуг з ремонту мобільного телефону відповідно до умов якого відповідач взяв на себе зобов'язання здійснити ремонт мобільного телефону "Nokia E65", вартістю робіт 250,00 грн., що підтверджується товарним чеком від 28.07.2015 року. Термін виконання зобов'язань за вказаним договором було встановлено сторонами протягом одного тижня, які виконані не були, а саме: після ремонту телефон не працював, тому у зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язань позивач змушений звернутися до суду. У судове засідання позивач не з'явився, звернувшись до суду з заявою, про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. У судове засідання відповідач не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, поважні причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надійшло. За наведених обставин, на підставі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд перевіривши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, враховуючи їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 28.07.2015 року між Фізичною особою-підприємцем [PERSON] та [PERSON] було укладено усний договір про надання послуг з ремонту мобільного телефону, відповідно до умов якого, відповідач взяв на себе зобов'язання здійснити ремонт мобільного телефону "Nokia E65", вартістю робіт 250,00 грн., що підтверджується товарним чеком від 28.07.2015 року, як зазначив позивач, термін виконання зобов'язань за вказаним договором було встановлено сторонами один тиждень (а.с. 7). Таким чином, судом встановлено, що 26.08.2015 року відбувся конфлікт [PERSON] з [PERSON] з приводу телефону "Nokia E65", який після ремонту був повернутий в несправному виді, грошові кошти позивач сплачувати відмовився, а відповідач телефон не повернув, що підтверджується Висновком старшого лейтенанта міліції Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві від 22.09.2015 року, відповідно до якого, перевірку по даному випадку закінчено та знято з обліку (а.с. 9). Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК). Визначення поняття "зобов'язання" міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК. Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Судом встановлено, що між сторонами склалися правовідносини договору побутового підряду. Згідно ч. 1 ст. 865 ЦК України, за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за замовленням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Відповідно до ч. 3 ст. 865 ЦК України, до відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Відповідно ч. 1 ст. 866 ЦК України, договір побутового підряду вважається укладеним у належній формі, якщо підрядник видав замовникові квитанцію або інший документ, що підтверджує укладення договору. Оскільки позивач має товарний чек від 28.07.2015р. від [PERSON], суд вважає, що укладення між сторонами договору побутового підряду є доведеним. Відповідно ч. 1 ст. 873 ЦК України за договором побутового підряду вартість робіт, виконаних за договором побутового підряду, визначається за погодженням сторін, якщо інше не передбачено у встановленому порядку прейскурантами (цінниками), тарифами тощо. Відповідно ч. 2 ст. 873 ЦК України за договором побутового підряду робота оплачується замовником після її остаточного передання підрядником. За згодою замовника робота може бути ним оплачена при укладенні договору побутового підряду шляхом видачі авансу або у повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з вимогами ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до вимог ст. 2 Закону України "Про захист прав споживачів" законодавство про захист прав споживачів складається з цього Закону, Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та інших нормативно-правових актів, що містять положення про захист прав споживачів. Згідно з вимогами ст. 4 Закону України "Про захист прав споживачів" споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; 6) звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав. Споживачі також мають інші права, встановлені законодавством про захист прав споживачів. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 10 Закону України "Про захист прав споживачів" споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Згідно з вимогами ч. 5 ст. 10 Закону України "Про захист прав споживачів" у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги). З урахуванням строку тривалості невиконання робіт з 27.08.2015 року по 08.02.2016 року - 166 днів, за які позивач просить стягнути пеню, розмір пені, визначений ч. 5 ст. 10 Закону України "Про захист прав споживачів" складає: 3% х 250,00 грн. х 166 днів = 1245,00 грн. Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 1245,00 грн. Таким чином, суд вважає, що у відповідності до ч. 14 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідачем не доведено, що недоліки товару виникли внаслідок порушення споживачем правил користування товаром або його зберігання а тому суд вважає, доведеним факт отримання позивачем товару після ремонту з недоліками та позовні вимоги підлягають задоволенню. Ст. ст. 3, 4, 24 Закону України "Про захист прав споживачів" вказує на те, що захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснює суд. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної шкоди. Споживач має право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної небезпечними для життя та здоров'я людей товарами, послугами (роботами, послугами) у випадках, передбачених законом. Пленум Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди" вказав, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань,або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд вважає, заподіяння позивачу моральної шкоди, через протиправність поведінки відповідача, тривалість не задоволення його законних вимог, численні звернення за захистом своїх прав до відповідача, не можливість використання телефону, понесення ним переживань, пов'язаних з неправомірною поведінкою відповідача, які негативно позначилися на стані здоров'я [PERSON], що підтверджується медичною картою, випискою з історії хвороби №4671/15 від 27.10.2015 року виданої Державною установою "Інститут серця МОЗ України", та визначає розмір моральної шкоди, який підлягає стягненню на користь позивача в розмірі 2000,00 грн. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів у заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судового засідання. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Згідно ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: 2) витрати на правову допомогу. Згідно ч. 1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Згідно ч. 2 ст. 84 ЦПК України граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Згідно ст. 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40% встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги входить до предмету доказування у справі. Судом встановлено, що між адвокатом Занудіним Сергієм Михайловичем та [PERSON] було укладено Договір №09/02/16 від 09 лютого 2016 року про надання правової допомоги. Згідно квитанції від 09 лютого 2016 року позивач оплатив Занудіну Сергію Михайловичу за надання правої допомоги грошові кошти в розмірі 1500,00 грн. Оскільки на підтвердження витрат за юридичні послуги, пов'язаних з оплатою надання правової допомоги, позивачем наданий Договір про надання правової допомоги, документ, що свідчить про їх оплату, оформлений у встановленому законом порядку, грошові кошти фактично сплачені позивачем, витрати на правову допомогу підтверджені документально, доведена їх співмірність з ціною позову, понесені та документально підтверджені судові витрати присуджуються з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved