Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в уточненій редакції від 25.07.2017 року якого просила суд: стягнути з відповідача по справі на її користь заборгованість по сплаті аліментів в сумі 45000,51 грн. та пені по сплаті аліментів у розмірі 13730,92 грн., а також стягнути понесені судові витрати по справі. В обґрунтування своїх вимог позивач в позові зазначила, що вона перебувала в шлюбі з відповідачем [PERSON] з 18 листопада 2000 року. Від шлюбу 28 червня 2001 року у них з відповідачем народилася дитина, син [PERSON]. Рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська шлюб між нею і відповідачем було розірвано, про що 29.07.2009р. у Баглійському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції в книзі реєстрації розірвань шлюбів було зроблено актовий запис за №168. Тим же рішенням суду присуджено стягнення аліментів з відповідача на її користь на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.07.2008р. На даний момент у відповідача виникла заборгованість по сплаті аліментів на її користь на утримання дитини, що значно порушує як права самої дитини, так і змушує її більше працювати аби забезпечити усім необхідним себе та сина. Позивач у судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що відповідач давно не сплачує аліменти. Виконавча служба викликала відповідача, він не являвся, деякий період намагався сам сплачувати аліменти, але це було давно. Дитині не достатньо коштів для нормального існування. Зараз мається дублікат виконавчого листа у державного виконавця. Раніше відповідач працював на підприємстві "Егрегор" вона особисто спілкувалась з бухгалтером підприємства і остання повідомляла її про наявність у них виконавчого листа. Зараз їй невідомо, що відповідач змінив місце роботи. За повідомленням виконавчої служби відповідач працював в трамвайному підприємстві з серпня місяця. Виконавча служба сама шукала відповідача і надсилала виконавчий лист. Просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість по сплаті аліментів в сумі 45000,51 грн. та пені по сплаті аліментів у розмірі 13730,92 грн., а також стягнути понесені судові витрати по справі. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, заперечував проти задоволення позову. Пояснив, що відповідачу було відомо про необхідність сплати аліментів. Раніше відповідач працював охоронцем на підприємстві "Егрегор". Виконавчий лист за місцем роботи не надсилався. Вини відповідача у виникненні боргу немає. Відповідачу було тяжко працевлаштуватись на роботу та сплачувати аліменти. Вважає, що пеня по аліментам не повинна нараховуватися, оскільки відсутня винна відповідача згідно ст. 196 СК України. Доказів на підтвердження вищенаведених обставин він не має. Оскільки відповідач був некваліфікованим робітником, тому виконавцем невірно було здійснено розрахунок боргу, який в цьому випадку розраховується по іншому. Зазначив, що відповідач був ознайомлений з рішенням суду про стягнення аліментів та йому відомо про заборгованість по аліментам. Вважає розрахунок повинен здійснюватись з 15 липня 2008 року, а він здійснений з 01 липня 2008 року, що вважає неправильним. Зараз відповідач не здійснює виплату аліментів, про зміну свого місця роботи відповідач не повідомляв, довідок про розмір заробітної плати до ДВС не надавав, оскільки слухається справа. Допитана в судовому засіданні в якості свідка - державний виконавець Гусар Я.М., пояснила в судовому засіданні, що з 15.12.2008 року їй був наданий виконавчий лист про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів. В 2009 і 2010 роках за місцем роботи відповідача направлялись виконавчі листи до товариства "Егрегор". Виконавчий лист був на підприємстві "Егрегор", але потім він був втрачений. У зв'язку зі звільненням відповідача, виконавчий лист направлявся до ДВС, але він до ДВС не надійшов. З цих підстав, 30.04.2013 року отримували дублікат виконавчого листа. Розрахунки здійснювались за інформацією позивача. Остання довідка з розрахунком була здійснена за довідкою, що надав відповідач. Це вірна довідка. Відповідач ніколи не звертався до ДВС з будь-якими довідками про зміну місця роботи. 24.09.2017 року направили запит за новим місцем роботи відповідача, отримали відповідь. Відповідач був повідомлений про те, що коли він працевлаштується він повинен надати довідку з міста роботи до ДВС. Розрахунок заборгованості здійснювався по статистиці данної місцевості як для м. Кам'янське, така статистика розраховується для всіх. В липні 2008 року сума боргу вказана за місяць помилково, правильно рахувати з 15.07.2008 року, різниця становить 102 грн. Відповідач неодноразово викликався до ДВС та на його адресу направлялися відомості про стягнення аліментів та розмір боргу, але відповідач жодного разу не з'явився. З матеріалами виконавчого провадження був ознайомлений інший представник відповідача. Вивчивши матеріали справи, вислухавши сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає позов частково обґрунтованим за наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що сторони по справі знаходилися в зареєстрованому шлюбі з 18.11.2000 року по 29.07.2009 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с. 6). Від сімейних відносин сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та знаходяться на її утриманні, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с. 7), атокм про проживання (а.с. 9). З матеріалів справи та пояснень сторін встановлено, що в провадженні Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Дніпродзержинська знаходиться виконавче провадження, відкрите на підставі виконавчого листа № 2-1351 виданого 11.11.2008 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська, про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідача, щомісячно, до повноліття дитини, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 15.07.2008 року. Відповідач визнав свою обізнаність про рішення суду та обов'язок сплачувати аліменти на користь позивача на утримання дитини. Також, підтверджує виникнення заборгованості по сплаті аліментів, але не вважає себе винним у її виникненні та не погоджується з її розміром, що визнано представником в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи. Проте, заперечення сторони відповідача щодо відсутності вини відповідача у виникненні заборгованості не містять посилань на будь-які докази та спростовуються поясненнями свідка [PERSON] і наявними доказами у справі, а тому не приймаються судом за їх недоведеністю. Надана відповідачем довідка про доходи (а.с. 51-52), згідно пояснень свідка [PERSON] врахована державним виконавцем в розрахунку оновленої довідки від 22.06.2017 року та від 25.07.2017 року і приймається судом за основу. Як вбачається із письмових заперечень відповідача у справі та доданих до них квитанцій і копій трудової книжки та медичних документів з копіями посвідчень (а.с. 26, 27-34, 35-38, 49-50, 53-57), останні документи не свідчать про неможливість сплати відповідачем аліментів та не звільняють відповідача від обов'язку щодо сплати аліментів, а тому не приймаються судом до уваги. В судовому засіданні судом було оглянуто матеріали виконавчого провадження (а.с. 93-110), згідно яких підтверджуються обставини виникнення заборгованості з вини відповідача, його виклики до ДВС, не надання відповідачем будь-якої інформації щодо його доходів державному виконавцю до звернення позивача до суду та відсутність його звернень до ДВС щодо розміру заборгованості чи інших підстав. Крім того, факт відсутності будь-яких звернень відповідача до ДВС з часу призначення аліментів з 15.07.2008 року і ненадання ним у ДВС достовірних відомостей про місце його роботи і його доходи, визнано стороною відповідача у судовому засіданні, а тому вважається встановленим і доведеним. Згідно наданих позивачем довідок про заборгованість по аліментам у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем обов'язку по сплаті аліментів (а.с. 8, 45, 59, 70) виданих державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Кам'янське ГТУЮ у Дніпропетровській області [PERSON]М, у відповідача виникла заборгованість по аліментам, яка за останньою довідкою станом на 25.07.2017 року складає: 45000,51 грн. В судовому засіданні заборгованість по аліментам була уточнена представником відповідача і державним виконавцем Гусар Я.М. і становить 44898, 51 грн. за період з 15.07.2008 року по 31.07.2017 року, яка розрахована на підставі довідки ДВС № 13950 від 25.07.2017 року (а.с. 70). Зважаючи на те, що відповідачем та його представниками не надано доказів про погашення заборгованості по аліментам або її інший обгрунтований розмір, суд приходить до висновку про те, що позивачем доведено наявність заборгованості по аліментам та її розмір в сумі 44898,51 грн. за період з 15.07.2008 року по 31.07.2017 рокуналежними та допустимими доказами, яка також підтверджена в судовому засіданні допитаною в якості свідка державним виконавцем Гусар Я.М. Аналізуючи пояснення учасників судового розгляду справи, письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що вищезазначена заборгованість за аліментами виникла з вини відповідача, оскільки доводи сторони відповідача про відсутність вини відповідача, інший розмір боргу, неправильне нарахування заборгованості, безпідставність її нарахування в періоди роботи відповідача - не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому суд визнає заборгованість по аліментам у сумі 44898,51 грн. достовірною і такою, що підлягає до стягнення. Відповідно до ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем. Відповідно до ч.1 ст.196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. У пункті 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Оскільки неустойка у вигляді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобовязань, які виникають у боржника щомісяця, то і пеня має триваючий характер і обраховується за прострочення кожного зобовязання окремо. Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обовязку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. При обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обовязку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 16.12.2015 року у справі №6-2696цс15, яка відповідно до ч.1 ст.360-7 ЦПК України має враховуватися судами загальної юрисдикції. Пеня, яку просить стягнути позивач у зв'язку з виникненням заборгованості по аліментам, розрахована позивачем на підставі довідки ДВС № 13950 від 25.07.2017 року (а.с. 70) шляхом окремого розрахунку щомісячної велечини пені по кожному місяцю заборгованості та її складанням за кожний місяць в одну суму (а.с. 68-69), що перевірено судом і визнано обгрунтованим за період з 15.07.2008 року по 31.07.2017 року. Отже, наданий позивачем розрахунок неустойки, в уточненому позові від 25.07.2017 року (а.с. 65-67, 68-69) в сумі 13730,92 грн. з 01.07.2008 року, є частково правильним з 15.07.2008 року та таким, що складений у відповідності до вимог статті 196 СК України, оскільки в цьому розрахунку, на підставі інформації державного виконавця, вірно зазначені всі суми простроченої заборгованості та кількість днів цієї простроченої заборгованості, а тому суд вважає за необхідне покласти його в основу свого рішення та стягнути неустойку з урахуванням уточненого в судовому засіданні періоду з 15.07.2008 року по 31.07.2017 року, що становитиме 13699,30 грн. ( 13730,92грн. - 31,62 грн. за 15 дн. = 13699,30 грн.). Інших обставин, які б звільняли відопвідача від такої відповідальності або зменшували її обсяг, судом не встановлено. Таким чином, позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості та пені по аліментам за період з 15 липня 2008 року по 31 липня 2017 рокупідлягають задоволенню, в частині стягнення з 01 по 15.07.2008 року мається необхідність відмовити. При первісному зверненні до суду позивачем було розраховано іншу ціну позову та сплачено судовий збір в сумі 1619,54 грн., який після зменшення розміру позовних вимог становитиме 640 грн., у зв'язку з чим надмірна сплачена сума судового збору не підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, а може бути повернена судом за відповідною заявою позивача, що зумовлює часткове стягнення судового збору на користь позивача з відповідача у справі в розмірі 640 грн.

Outcome: partial