Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-19 00:00:00

Позивач звернувся до Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача про поновлення строку на звернення з позовом до суду, визнання договору купівлі-продажу нежитлових будівель дійсним та визнання права власності на нежитлові будівлі, посилаючись на те, що восени 2011 року йому стало відомо, що відповідач - Колективне підприємство "Магдалинівський маслозавод" має намір продати нежитлові будівлі, а саме: будівлю току, розташовану в [ADDRESS], що належне КП "Магдалинівський маслозавод" на підставі договору купівлі-продажу від 15.11.2000 року, а саме: А, а - вісова, навіс, загальною площею 52,56 кв.м; Б - склад великий, залізобетонні плити, шифер, загальною площею 8643,71 кв.м.; В - склад малий, залізобетонні плити, загальною площею 1551,5 кв.м.; № 1 - ворота металеві, загальною площею 9,0 кв.м.; № 2 - паркан, металева сітка, загальною площею 716,25 кв.м.; № 3 - замощення асфальт, загальною площею 23842 кв.м. та нежитлове приміщення, розташоване в [ADDRESS], належне відповідачу на підставі свідоцтва про право власності від 06.12.2011 року, а саме: А - будівля очистки зерна, загальною площею 39,0 кв.м.; Б - навіс, загальною площею 36,0 кв.м.; В - прибудова, загальною площею 15,54 кв.м.; Г - навіс АВМ, загальною площею 15,30 кв.м.; Д - будівля зварювальної дільниці, загальною площею 7,80 кв.м.; д - прибудова, загальною площею 2,70 кв.м.; Е - будівля електрощитової АВМ, загальною площею 9,00 кв.м.; Ж - нежитлова будівля, загальною площею 6,25 кв.м.; ф - фундамент, загальною площею 160,08 кв.м.; н - навіс, загальною площею 32,78 кв.м; № 1 - естакада, загальною площею 60,75 кв.м.; № 2 - ворота, загальною площею 12,0 кв.м.; № 3 - ворота, загальною площею 12,0 кв.м.; № 4 - паркан, загальною площею 128,40 кв.м.; № 6 - паркан, загальною площею 350,80 кв.м. Балансова вартість вище вказаного майна складає 306 726 гривень. Договір купівлі-продажу був укладений 20 жовтня 2011 року на підставі протоколу загальних зборів учасників колективного підприємства "Магдалинівський маслозавод" від 14 жовтня 2011 року, відповідно до якого учасники зборів вирішили продати об'єкти току в [ADDRESS] та нежитлове приміщення в [ADDRESS] за 306 726 гривень, при цьому відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру № 238 від 17 жовтня 2011 року він оплатив вище вказану суму в касу підприємства навіть до укладення договору, відразу після проведення загальних зборів співвласників підприємства від 14 жовтня 2011 року. Після сплати ним грошей, він від відповідача отримав ключі і документи на належні йому на праві власності нежитлові будівлі, почав робити в них ремонт, став використовувати їх для власних потреб, прийнявши їх за актом приймання-передачі від 26 жовтня 2011 року, однак до цього часу договір купівлі-продажу належним чином не оформлено, так як керівництво відповідача із за службових причин постійної зайнятості на роботі, а також у зв'язку із його тяжким матеріальним станом не має можливості з'являтись до нотаріальної контори для оформлення належним чином договору купівлі-продажу нежитлових будівель, при цьому відповідач вважає, що право власності на належні йому нежитлові будівлі після сплати ним грошей перейшло до нього. Позивач вважає, що зі своєї сторони він виконав всі покладені на нього обов'язки згідно домовленості (договору купівлі-продажу) - сплатив всю обумовлену суму вартості нежитлових будівель, безперешкодно користується ними та почав робити ремонт, отримав будівлі за актом приймання-передачі об'єктів, а у зв'язку з неможливістю керівництва відповідача з'явитись до нотаріуса, а також з його скрутним матеріальним станом неможливо виконати вимоги ст. 209 ЦК України щодо обов'язкового нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна, при цьому відповідач не заперечує, що договір купівлі-продажу нерухомого майна між ними укладено, однак нотаріально його посвідчити не має змоги, тому він звернувся з даним позовом до суду, при цьому ним пропущено строк, передбачений законом для звернення до суду, який він пропустив з поважних причин, оскільки тривалий час перебував у скрутному матеріальному стані, хворів, в зв'язку з викладеним, просить суд поновити йому строк, передбачений законом для звернення до суду з позовом, визнавши причину його пропуску поважною; визнати договір купівлі-продажу вказаних нежитлових будівель від 20 жовтня 2011 року дійсним, а також визнати за ним право власності на вказані нежитлові будівлі. Представник позивача - адвокат Морозова О.Ю., що діє на підставі угоди про представництво клієнта адвокатом від 20.02.2014 року (а.с. 6, 7) в судове засідання не з'явилась, до суду надано заяву (а.с. 33), згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити та справу розглянути в його відсутність. Представник відповідача - Каліненко С.О., що діє на підставі довіреності від 20 березня 2015 року (а.с. 35) в судове засідання не з'явився, до суду надав заяву (а.с. 34), згідно якої позовні вимоги визнав повністю та не заперечує щодо їх задоволення, а справу прохає розглянути в його відсутність. З цих підстав суд вважає можливим ухвалити судове рішення згідно ст. 174 ЦПК України, а також відповідно до ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи та надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Восени 2011 року позивачу [PERSON], [INFO] (а.с. 8) стало відомо, що відповідач - Колективне підприємство "Магдалинівський маслозавод" має намір продати нежитлові будівлі, а саме: будівлю току, розташовану в [ADDRESS], що належне КП "Магдалинівський маслозавод" на підставі договору купівлі-продажу від 15.11.2000 року, а саме: А, а - вісова, навіс, загальною площею 52,56 кв.м; Б - склад великий, залізобетонні плити, шифер, загальною площею 8643,71 кв.м.; В - склад малий, залізобетонні плити, загальною площею 1551,5 кв.м.; № 1 - ворота металеві, загальною площею 9,0 кв.м.; № 2 - паркан, металева сітка, загальною площею 716,25 кв.м.; № 3 - замощення асфальт, загальною площею 23842 кв.м. та нежитлове приміщення, розташоване в [ADDRESS], належне відповідачу на підставі свідоцтва про право власності від 06.12.2011 року, а саме: А - будівля очистки зерна, загальною площею 39,0 кв.м.; Б - навіс, загальною площею 36,0 кв.м.; В - прибудова, загальною площею 15,54 кв.м.; Г - навіс АВМ, загальною площею 15,30 кв.м.; Д - будівля зварювальної дільниці, загальною площею 7,80 кв.м.; д - прибудова, загальною площею 2,70 кв.м.; Е - будівля електрощитової АВМ, загальною площею 9,00 кв.м.; Ж - нежитлова будівля, загальною площею 6,25 кв.м.; ф - фундамент, загальною площею 160,08 кв.м.; н - навіс, загальною площею 32,78 кв.м; № 1 - естакада, загальною площею 60,75 кв.м.; № 2 - ворота, загальною площею 12,0 кв.м.; № 3 - ворота, загальною площею 12,0 кв.м.; № 4 - паркан, загальною площею 128,40 кв.м.; № 6 - паркан, загальною площею 350,80 кв.м., при цьому балансова вартість вище вказаного майна складає 306 726 гривень (а.с. 2124, 25-29, 30). Договір купівлі-продажу між позивачем та відповідачем КП "Магдалинівський маслозавод", в особі директора підприємства, був укладений 20 жовтня 2011 року (а.с. 11-13, 14) на підставі протоколу загальних зборів учасників колективного підприємства "Магдалинівський маслозавод" від 14 жовтня 2011 року (а.с. 16-20), відповідно до якого учасники зборів вирішили продати об'єкти току в [ADDRESS] та нежитлове приміщення в [ADDRESS] за 306 726 гривень позивачу [PERSON], при цьому відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру № 238 від 17 жовтня 2011 року (а.с. 10) позивач оплатив вище вказану суму в касу підприємства навіть до укладення договору, відразу після проведення загальних зборів співвласників підприємства від 14 жовтня 2011 року. Після сплати грошей, позивач від відповідача отримав ключі і документи на належні йому на праві власності нежитлові будівлі, почав робити в них ремонт, став використовувати їх для власних потреб, прийнявши їх за актом приймання-передачі від 26 жовтня 2011 року (а.с. 15), однак до цього часу договір купівлі-продажу належним чином не оформлено, так як керівництво відповідача із за службових причин постійної зайнятості на роботі, а також у зв'язку із його тяжким матеріальним станом не має можливості з'являтись до нотаріальної контори для оформлення належним чином договору купівлі-продажу нежитлових будівель, при цьому відповідач вважає, що право власності на належні йому нежитлові будівлі після сплати грошей перейшло до позивача (а.с. 34). Позивач зі своєї сторони виконав всі покладені на нього обов'язки згідно домовленості (договору купівлі-продажу) - сплатив всю обумовлену суму вартості нежитлових будівель, безперешкодно користується ними та почав робити ремонт, отримав будівлі за актом приймання-передачі об'єктів, а у зв'язку з неможливістю керівництва відповідача з'явитись до нотаріуса, а також із скрутним матеріальним станом позивача неможливо виконати вимоги ст. 209 ЦК України щодо обов'язкового нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна, при цьому відповідач не заперечує, що договір купівлі-продажу нерухомого майна між ними укладено, однак нотаріально його посвідчити не має змоги, тому позивач звернувся з даним позовом до суду, при цьому позивачем пропущено строк, передбачений законом для звернення до суду, який позивач пропустив з поважних причин, оскільки тривалий час перебував у скрутному матеріальному стані, хворів, в зв'язку з викладеним, просить суд поновити йому строк, передбачений законом для звернення до суду з позовом, визнавши причину його пропуску поважною; визнати договір купівлі-продажу вказаних нежитлових будівель від 20 жовтня 2011 року дійсним, а також визнати за ним право власності на вказані нежитлові будівлі (а.с. 1, 2, 3-5). У відповідності зі ст. 41 Конституції України кожний має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності здобувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами. І відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» у зв'язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених ст.ст. 218, 220 ЦК України. У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом, при цьому право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Статтею 657 ЦК України передбачено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. В судовому засіданні беззаперечно встановлено факт із-за вказаних вище причин неможливості нотаріального посвідчення угоди купівлі-продажу. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Також враховується диспозиція ст.ст. 58, 59 ЦПК України про належність та допустимість доказів. Таким чином, з урахуванням визнання позову відповідачем, враховуючи, що сторони домовились щодо істотних умов договору купівлі-продажу та відбулось повне його виконання, але неможливо нотаріально посвідчити договір, позовні вимоги про визнання договору купівлі-продажу дійсним обґрунтовані та знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, тому суд вважає, що є всі законні підстави задовольнити позов, оскільки згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ст.ст. 256, 267 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, при цьому якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Також суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача, щодо поновлення йому строку на звернення до суду з позовною заявою, оскільки суд вважає, що позивачем строк звернення до суду з позовною заявою пропущено з поважних причин, вказаних судом вище. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Дане рішення суд ухвалює в рамках заявлених позивачем вимог і на підставі наданих доказів (ст.ст. 57-66 ЦПК України). На підставі викладеного та

Outcome: approved