Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Зернопродукт МХП" про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки. Позов мотивований тим, що позивач є власником земельної ділянки загальною площею 2,6081 га, кадастровий номер 0524884200:02:003:0038, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Лознянської сільської ради Хмільницького району Вінницької області. Відповідно до усної домовленості позивач передала вказану земельну ділянку в користування відповідачу за умови її повернення на першу вимогу. В 2019 позивач дізналася, що дана земельна ділянка перебуває в користуванні відповідача на підставі договору оренди земельної ділянки. Представник позивача зазначає, що договору оренди земельної ділянки позивач з відповідачем не укладала та не підписувала, а тому просить визнати недійсним вищевказаний договір та стягнути з відповідача понесені судові витрати. Разом з позовною заявою представником позивача подано до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат позивача, а саме в розмірі 5 840 грн, з яких: судовий збір - 840,80 грн; витрати на правничу допомогу 5 000 грн. Ухвалою суду від 06.08.2020 у даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. 08.09.2020 представником позивача подано заяву про зміну предмета позову у якій він просить усунути перешкоди у користуванні належною позивачу земельною ділянкою шляхом зобов`язання відповідача повернути вказану земельну ділянку позивачу за актом приймання-передачі. 08.09.2020 до суду надійшов відзив на позовну заяву, узагальнені доводи котрого зводяться до того, що 01.09.2008 між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди землі № 322/2008 Л-Х-В за яким позивач передала в оренду відповідачу належну їй земельну ділянку та отримувала орендну плату, що свідчить про виконання умов даного договору та волевиявлення позивача в продовженні відносин за договором. При зверненні до суду з даним позовом позивачем пропущено строк позовної давності, а тому представник відповідача просить застосувати наслідки спливу позовної давності та відмовити в задоволенні позову. У відзиві на позовну заяву представником відповідача зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які поніс відповідач в зв`язку із розглядом справи, а саме витрати пов`язані з прибуттям представника відповідача до суду, однак розмір таких витрат представником відповідача не визначено. 29.10.2020 до суду надійшов відзив на заяву про зміну предмета позову узагальнені доводи котрого зводяться до того, що при зверненні до суду позивачем обрано неналежний спосіб захисту порушеного права, а тому представник відповідача просить відмовити в задоволені позову. Ухвалою суду від 09.11.2020 задоволено клопотання представника позивача, витребувано у відповідача оригінал договору оренди землі № 322/2008 Л-Х-В від 01.09.2008, призначено у справі судово-почеркознавчу експертизу, провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. 07.06.2021 до суду надійшов висновок експертів ВВ КНДІСЕ МЮ України № 1701/1702/21-21 від 03.06.2021 за результатами проведення судової технічної та почеркознавчої експертизи. Ухвалою суду від 21.07.2021 поновлено провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 12.08.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 06.09.2021 представник позивач подав до суду детальний розрахунок понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 грн. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов з урахуванням заяви про зміну предмета позову та просив задовольнити позовні вимоги. При цьому, позивач не укладала та не підписувала договір оренди землі, а про порушення свого права дізналася 04.02.2020 коли на її адресу відповідачем було направлено копію договору оренди землі. Позивач отримувала орендну плату на виконання усної домовленості про передання відповідачу в користування земельної ділянки, а тому це не підтверджує її волевиявлення на укладення договору оренди землі від 01.09.2008. Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог та просила відмовити в задоволенні позову, оскільки позивач з 2016 отримує орендну плату за договором оренди землі, а відповідач сплачує податки за даним договором, що свідчить про обізнаність позивача з умовами договору. Представник відповідача зазначила, що при зверненні до суду позивачем обрано неналежний спосіб захисту порушеного права та пропущено строк позовної давності. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов наступного висновку. Позивач є власником земельної ділянки загальною площею 2,6081 га, кадастровий номер 0524884200:02:003:0038, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Лознянської сільської ради Хмільницького району Вінницької області (а.с. 15-16). Згідно договору оренди землі № 322/2008-Л-Х-В від 01.09.2008 позивач передала вказану земельну ділянку в оренду відповідачу на строк 15 років. Вказаний договір оренди землі зареєстрований у Хмільницькому районному відділі Вінницької регіональної філії ДЗК 12.12.2008 за № 040884200052 (а.с. 8-11, 21-24, 26-32, 151). При цьому, суд враховує, що копію вказаного договору оренди землі, на письмову вимогу позивача, надіслано на поштову адресу позивача 15.02.2020, про що свідчить відт иск поштового штемпеля на конверті (а.с. 17-20, 25). Відповідно до угод про залік зустрічних вимог, а також товарних накладних (а.с. 78-87, 118) вбачається, що за 2016-2018, 2020 позивач отримувала від відповідача орендну плату за договором оренди земельної ділянки № 322/2008 Л-Х-В від 03.07.2006. Відповідно до висновку експертів ВВ КНДІСЕ МЮ України № 1701/1702/21-21 від 03.06.2021 за результатами проведення судової технічної та почеркознавчої експертизи, підпис від імені " [PERSON] " у Договорі оренди землі № 322/2008 Л-Х-В від 01.09.2008 (Розділ "Реквізити та підписи сторін" в графі "Орендодавець"), - виконаний рукописним способом без попередньої технічної підготовки і технічних засобів. Підпис від імені " [PERSON] " у Договорі оренди землі № 322/2008 Л-Х-В від 01.09.2008 (Розділ "Реквізити та підписи сторін" в графі "Орендодавець"), - виконаний не тією особою, від імені якої він зазначений, а іншою особою. За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. (частина перша статті 317 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (частина перша статті 391 ЦК України). За змістом частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті). Відповідно до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів). У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин - це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права. Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини. Як у частині першій статті 215 ЦК України, так і у статтях 229-233 ЦК України, йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину. У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли. За частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України і відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 14 Закону України «Про оренду землі» (тут і далі - у редакції, чинній на дату, зазначену в спірному договорі) договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально, а за статтею 18 цього Закону договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Частиною першою статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону (частина друга цієї ж статті). У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено. Негаторний позов - це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Означений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном. Вказаний висновок щодо застосування відповідних норм права, викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 653/1096/16-ц та відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин у даній справі. Приймаючи до уваги те, що позивач договору оренди землі не підписувала, що підтверджуєтсья висновком почеркознавчої експертизи № 1701/1702/21-21 від 03.06.2021, який приймається судом до уваги, тобто волевиявлення на укладення договору не висловлювала суд приходить до висновку, що вказаний договір є неукладеним, тобто належна позивачу земельна ділянка перебуває у фактичному користуванні відповідача без встановлених законом підстав, а тому ефективним способом захисту порушеного права позивача є усунення перешкод у користуванні належним їй майном, зокрема шляхом повернення такої земельної ділянки. Суд відхиляє доводи представника відповідача та приходить до висновку, що позивачем обрано ефективний спосіб захисту порушеного права. В свою чергу отримання позивачем орендної плати не підтверджує волевиявлення позивача на укладення договору оренди землі, на вказаних у ньому умовах, а свідчить лише про взаєморозрахунки сторін за фактичне використання належної позивачу земельної ділянки. При цьому, суд враховує, що орендну плату позивач отримувала від відповідача не за спірним договором № 322/2008-Л-Х-В від 01.09.2008, а за договором № 322/2008 Л-Х-В від 03.07.2006. При вирішенні клопотання представника відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності суд враховує висновок щодо застосування відповідних норм права, викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 653/1096/16-ц, відповідно до якого особа, яка є власником нерухомого майна не може бути обмежена у праві звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження цим майном, а тому негаторний позов може бути пред`явлений упродовж всього часу тривання відповідного правопорушення. Позивач звернулася до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні права користування земельною ділянкою (негаторний позов), який може бути пред`явлений упродовж всього часу тривання відповідного правопорушення, а тому суд приходить до висновку, що в задоволенні клопотання представника відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності належить відмовити. Враховуючи викладене та приймаючи до уваги встановлені обставини позов підлягає задоволенню в повному обсязі. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує наступне. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України). За змістом п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, а також витрати пов`язані із проведенням експертизи. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України). Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі відмови в позові - на позивача (п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України). Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення (Постанова Верховного Суду від 03.05.2018 у справі №372/1010/16-ц). Приймаючи до уваги те, що представником позивача документально доведено, що позивачем понесено витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 грн, а представником відповідача клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу не заявлено, суд, з урахуванням задоволення позову, відповідно до ст. 141 ЦПК України, приходить до висновку, що такі витрати належить стягнути з відповідача на користь позивача. Інші судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 840,80 грн, а також витрати пов`язані із проведенням експертизи в розмірі 5 148,30 грн, з урахуванням задоволення позову, відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно д ст. 96 ЦПК України, після набрання рішенням суду законної сили повернути оригінали письмових документів, наданих для проведення експертизи. На підставі викладеного,

Outcome: approved