Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-10 00:00:00

17 серпня 2020 року позивач Селянське фермерське господарство (далі - СФГ) «Сім`ї Янчинських» звернувся в суд з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, [PERSON] про визнання недійсним наказу, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку. Позов мотивує тим, що на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Волинській області № 3-4931/15-20 - СГ від 01 червня 2020 року "Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення" державним реєстратором Городищенської сільської ради Луцького району 02.07.2020 року зареєстровано за [PERSON] право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 0722485200:04:000:1136, що підтверджується інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку станом на 15.08.2020 року. Вважає, що видача вище вказаного наказу та реєстрація права власності на земельну ділянку за [PERSON] здійснені з порушенням норм чинного законодавства, що призвело до порушення прав та інтересів СФГ «Сім`ї Янчинських», які підлягають захисту. Так, СФГ "Сім`ї Янчинських" - 02.11.1992 року зареєстровано як юридичну особу. Для здійснення своєї діяльності з 1994 року СФГ "Сім`ї Янчинських" використовує на праві постійного користування земельну ділянку площею 50, 04 га, яка рішенням №15/11 Локачинської районної ради від 22.03.1994 року була надана [PERSON] , як учаснику (засновнику) СФГ «Сім`ї Янчинських» у постійне користування для ведення селянського (фермерського) господарства, на підставі якого було видано Державний акт на право постійного користування серії ВЛ №20 від 30.05.1994 року, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 17 та є чинним. Законом не передбачено права громадянина використовувати земельну ділянку, надану йому в користування для ведення СФГ, без створення такого СФГ. Тобто, у правовідносинах користування земельною ділянкою площею 50, 04 га відбулася фактична заміна землекористувача і обов`язки землекористувача земельної ділянки перейшли до селянського (фермерського) господарства. Тому незважаючи, що [PERSON] , - учасник (засновник) СФГ «Сім`ї Янчинських» помер у 2009 році, позивач продовжує користуватися земельною ділянкою площею 50, 04 га, розташованою на території Старозагорівської сільської ради Локачинського району Волинської області., що підтверджується податковою декларацією з плати за землю від 19.02.2020 року та звітом про площі станом на 01.12.2019 року. Проте, рішенням Локачинського районного суду Волинської області від 15.09.2014 року у справі за позовом [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно визнано за [PERSON] право на постійне користування земельною ділянкою для ведення селянського (фермерського) господарства, площею 50, 04 га, що розташована на території Старозагорівської сільської ради Локачинського району Волинської області, в порядку спадкування по смерті [PERSON] . Вказане рішення було прийняте без залучення землекористувача СФГ «Сім`ї Янчинських» до участі у справі. Станом на день подачі позову до суду, вказані рішення оскаржуються. Ухвалою Волинського апеляційного суду від 01.06.2020 року відкрите апеляційне провадження за апеляційною скаргою СФГ «Сім`ї Янчинських» по справі № 160/575/14-ц. Крім того, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за № 206507056 від 09.04.2020 року відносно [PERSON] право постійного користування спірною земельною ділянкою не зареєстровано. Незважаючи на відсутність остаточного рішення щодо земельної ділянки площею 50, 04 га, яка використовується до сьогодні СФГ «Сім`ї Янчинських», без позбавлення останнього права користування зазначеною земельною ділянкою та без погодження з СФГ, був проведений її частковий поділ на земельні ділянки з кадастровими номерами: 0722485200:04:000:0941 - 14, 5793 га 0722485200:04:000:0940 - 25, 4208 га, 0722485200:04:000:0935 - 6, 2874га, в частині земельної ділянки площею 14, 5793 га за кадастровим номером 0722485200:04:000:0941 на земельні ділянки з кадастровими номерами: 0722485200:04:000:1129 - 2 га, 0722485200:04:000:1135 - 2 га, 0722485200:04:000:1132 - 2 га, 0722485200:04:000:1136 - 2 га, 0722485200:04:000:1130 - 2 га, 0722485200:04:000:1133 - 2 га, 0722485200:04:000:1134 - 2 га ,0722485200:04:000:1131 - 0, 579 га. Відповіддю від 17.07.2020 року Головне управління Держгеокадастру у Волинській області повідомило та надало позивачу копію наказу «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення», яким земельна ділянка за кадастровим номером 0722485200:04:000:1136 була надана у власність [PERSON] для ведення особистого селянського господарства. 02.07.2020 року на підставі вищевказаного наказу Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, [PERSON] зареєструвала право власності на земельну ділянку площею 2 га і.н. 0722485200:04:000:1136 для ведення особистого селянського господарства. Відповідач Головне управління Держгеокадастру у Волинській області, який є державним органом, однією з функцій якого є ведення державного обліку і реєстрації земель, а також забезпечення достовірності інформації про наявність та використання земель, не міг не знати, що СФГ «Сім`ї Янчинських» є постійним користувачем земельної ділянки, яка була надана саме для функціонування підприємства позивача; поділ та передача земельної ділянки, що перебуває у користуванні СФГ неможлива без погодження з землекористувачем до припинення в останнього права постійного користування. Жодних рішень про припинення СФГ «Сім`ї Янчинських» права постійного користування земельною ділянкою площею 50, 04 га, розташованої за межами населених пунктів Старозагорівської сільської ради Локачинського району, не приймалося. Таким чином, видачею оспорюваного наказу Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, на підставі якого за [PERSON] було зареєстровано право власності на спірну земельну ділянку, протизаконно позбавлено постійного землекористувача СФГ «Сім`ї Янчинських» законного права користування вказаною земельною ділянкою. Просить позовну заяву Селянського (фермерського) господарства про визнання недійсним наказу, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку - задовольнити. Визнати недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру у Волинській області № 3-4931/15-20-СГ від 01.06.2020 року про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення [PERSON] . Скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку кадастровий номер 0722485200:04:000:1136, площею 2 га, для ведення особистого селянського господарства, розташовану за межами населених пунктів Старозагорівської сільської ради Локачинського району Волинської області, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2119102307224, індексний номер рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) 53048614 від 09.07.2020 року. Стягнути солідарно з відповідачів судові витрати понесені позивачем. 04 вересня 2020 року суддею Локачинського районного суду Волинської області постановлено ухвалу про прийняття до розгляду позовної заяви та відкриття провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 12:30 22.09.2020 року. 22 вересня 2020 року представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Волинській області подав відзив на позовну заяву СФГ "Сім`ї Янчинських" у вказаній справі разом з додатками до нього, а також заяву про закриття провадження у справі. Відзив обгрунтовує тим, що з доводами, викладеними у позові СФГ «Сім`ї Янчинських», Головне управління Держгеокадастру у Волинській області (далі- Головне управління) не погоджується та вважає їх такими, що не підлягають до задоволення з наступних підстав. Підставою для виникнення права на земельну ділянку є відповідний юридичний факт. При цьому, єдиним належним і допустимим доказом належності спірної земельної ділянки тій чи іншій особі є наявність правовстановлюючого документа. Проте, як вбачається з матеріалів справи позивачем не надано документів на підтвердження наявності у фермерського господарства оформленого права постійного користування спірною земельною ділянкою. Натомість наданий державний акт, яким посвідчено права постійного користування земельною ділянкою, втратив свою чинність після смерті гр. [PERSON] . Отже, чинним законодавством не передбачена можливість набуття права постійного користування земельною ділянкою фермерськими господарствами (для ведення фермерського господарства). Право постійного користування земельною ділянкою, що виникло у особи на підставі державного акта на право постійного користування земельною ділянкою без укладення договору про право користування земельною ділянкою із власником землі, припиняється зі смертю особи, якій належало таке право і не входить до складу спадщини. Отже, оскільки гр. [PERSON] , особа на ім`я якої видавався державний акт, помер [INFO] , то право користування спірною земельною ділянкою припинилося також зі смертю особи. Тобто, з 14.10.2009 року право розпоряджатися земельною ділянкою площею 50,04 га належало Локачинській районній державній адміністрації, а з 01.01.2013 року, у зв`язку із зміною повноважень, Головному управлінню відповідно до ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України. Саме тому у 2013 році з метою наповнення Державного земельного кадастру земельну ділянку орієнтовною площею 50,04 га під час проведення робіт з інвентаризації земель державної власності сільськогосподарського призначення було сформовано в земельні ділянки з кадастровими номерами 0722485200:04:000:0935 - площею 6,2874 га, 0722485200:04:000:0940 - площею 25,4208 га, 0722485200:04:000:0941 - площею 14,5793 га. Відомості про вказані вище земельні ділянки внесені до Державного земельного кадастру на підставі технічної документації з інвентаризації земель. Оскільки земельні ділянки були вільними та сформованими, то за зверненнями громадян на вищевказані земельні ділянки державної власності сільськогосподарського призначення Головним управлінням надані дозволи на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства. Просить відмовити в задоволенні позову Селянського фермерського господарства «Сім`ї Янчинських» до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, [PERSON] про визнання недійсним наказу, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку. 07.10.2020 року позивач СФГ «Сім`ї Янчинських» подав відповідь на відзив Головного управління Держгеокадастру у Волинській області. Зазначає, що твердження відповідача про те, що Державний акт від 30.05.1994 року втратив свою чиннісь після смерті [PERSON] і право постійного користування, яке виникло у [PERSON] на земельну ділянку площею 50, 04 га припинилося у зв`язку з його смертю, спростовується постановою Волинського апеляційного суду від 18.08.2020 року у справі № 160/575/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , Старозагорівської сільської ради, Локачинської районної державної адміністрації. Вказаною постановою Волинського апеляційного суду рішення Локачинського районного суду Волинської області від 15.09.20014 року про визнання за [PERSON] права власності земельну ділянку для ведення селянського (фермерського) господарства, площею 50, 04 га, що розташована на території Старозагорівської сільської ради Локачинського району Волинської області в порядку спадкування по смерті [PERSON] , скасоване та ухвалене нове рішення про відмову в позові. Відповідно до вказаної постанови апеляційний суд дійшов висновку, що після набуття засновником фермерського господарства права постійного користування земельною ділянкою для ведення такого господарства та проведення державної реєстрації останнього постійним користувачем зазначеної ділянки стає селянське (фермерське) господарство. Отже, з часу державної реєстрації цього господарства воно повноважне зареєструвати за собою право постійного користування земельною ділянкою, яку раніше для ведення селянського (фермерського) господарства отримав його засновник [PERSON] . Крім цього, зазначає, що право постійного користування за [PERSON] на земельну ділянку [NUMBER] , 04 га ніколи не реєструвалося. Технічна документація на спірну земельну ділянку, яка надана [PERSON] , помилково не містить відомостей про дані з книг записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, зокрема і Державного акту на право постійного користування землею серії ВЛ № 20 від 30.05.1994 року, площею 50, 04 га, яка розташована за межами Старозагорівської сільської ради і перебуває в користуванні СФГ «Сім`ї Янчинських». Вважає, що вказаний спір має розглядатися за правилами ЦПК, підстав для закриття провадження у даній справі немає, щодо задоволення клопотання ГУ Держгеокадастру у Волинській області про закриття провадження у справі заперечує. 07.10.2020 року представник відповідача [PERSON] в інтересах відповідача [PERSON] подав відзив на позовну заяву разом з додатками до нього. Відзив мотивує тим, що позивач помилково вважає, що ГУ Держгеокадастру у Волинській області видало оспорюваний наказ про затвердження документації із землеустрою та надання у власність земельної ділянки [PERSON] з порушенням вимог Закону. Вказане не відповідає дійсності. Підставою для законного користування земельною ділянкою СФГ «Сім`ї Янчинських» зазначено копію Державного акту на право постійного користування землею ВЛ № 20 від 30 травня 1994 року, за яким було надано у постійне користування земельну ділянку площею 50,04 га - [PERSON] . Позивач вважає, що з моменту створення СФГ «Сім`ї Янчинських» відбулася фактична заміна постійного землекористувача спірної земельної ділянки померлого [PERSON] , і обов`язки останнього перейшли до селянського (фермерського) господарства з дня його державної реєстрації. Однак, відповідно з часу державної реєстрації цього господарства господарство зобов`язане зареєструвати за собою право постійного користування земельною ділянкою, яку раніше для ведення селянського (фермерського) господарства отримав його засновник [PERSON] , у відповідності до статті 125 Земельного кодексу України - «право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. За «Селянським (фермерським) господарством «Сім`ї Янчинських», будь-яка реєстрація цих прав відсутня. Така реєстрація прав господарством ніколи не здійснювалася: Розпорядженням Локачинської РДА від 20 серпня 2008 року за № 214 припинено право користування частиною земельної ділянки площею 23,7 га пасовищ Селянським (фермерським) господарством «Сім`ї Янчинських» на підставі звернення [PERSON] від 14 серпня 2008 року. Вказану земельну ділянку площею 23,7 га пасовищ цим же розпорядженням передано в землі запасу Старозагорівської сільської ради Локачинського району Волинської області. Рішенням Господарського суду Волинської області від 22.08.2011 року у справі № 02/151-53., за яким стягнуто з Фермерського господарства "Надія" - 18 808,82 грн. збитків заподіяних внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, підтверджено в судовому порядку припинення права користування частиною земельної ділянки площею, 23,7 га пасовищ Селянським (фермерським) господарством «Сім`ї Янчинських» на підставі звернення [PERSON] від 14 серпня 2008 року. Якщо Розпорядженням Локачинської РДА від 20 серпня 2008 року за № 214, припинено право користування частиною земельної ділянки площею, 23,7 га пасовищ СФГ «Сім`ї Янчинських» на підставі звернення [PERSON] , то письмова інформація, надана Локачинським відділом Держгеокадастру про те, що в СФГ «Сім`ї Янчинських» в постійному користуванні знаходиться земельна ділянка [NUMBER] , 04 га ріллі на території Старозагорівської сільської ради не відповідає дійсності. Права СФГ «Сім`ї Янчинських на земельну ділянку площею 50, 04 га відсутні, оскільки припинено право користування частиною цієї земельної ділянки на підставі розпорядження Локачинської райдержадміністрації від 20.08.2008 року за № 214. Оскільки земельна ділянка з кадастровим номером 0722485200:04:000:1136 вибула з державної власності за волею власника - Українського народу, який делегував свої права державі в особі відповідних органів, то подальше її оформлення, набуття у власність [PERSON] відбулось у відповідності до вимог чинного законодавства. [PERSON] є добросовісним набувачем земельної ділянки площею 2,00 га, кадастровий номер 0722485200:04:000:1136. [PERSON] 26 лютого 2020 року через адвоката звернулася із клопотанням до ГУ Держгеокадасту у Волинській області про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. Також надано графічні матеріали (викопіювання), з нанесенням земельного масиву державної власності, кадастровий номер 0722485200:04:000:0941. Претендуючи на землі сільськогосподарського призначення адвокатом, перед зверненням до ГУ Держгеокадастру у Волинській області, за допомогою «Публічної кадастрової карти», здійснено перевірку щодо належності бажаної земельної ділянки кадастровий номер 0722485200:04:000:0941, площею 14,5793 га. Встановлено, що земельна ділянка знаходиться за межами населеного пункту Старий Загорів. У відповідності до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, земля належить до державної власності, з цільовим призначенням: 16:00 Землі запасу. Земельна ділянка була вільна і необтяжена, було отримано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] , враховуючи графічні матеріали земельного масиву державної власності, кадастровий номер: 0722485200:04:000:0941, проект землеустрою погоджений експертом державної експертизи, з врахуванням принципу екстериторіальності. 04.05.2020 року відділом у Локачинському районі Міжрайонного управління у Горохівському та Локачинському районах ГУ Держгеокадастру у Волинській області спірну земельну ділянку зареєстровано і присвоєно їй кадастровий номер. 01.06.2020 року наказом ГУ Держгеокадастру у Волинській області за № 3-4931/15-20-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення» земельну ділянку передано у власність [PERSON] . [PERSON] діяла відповідно до законного алгоритму та поетапності процесу приватизації земельної ділянки та жодним чином прав СФГ «Сім`ї Янчинських» не порушила. Підстави для визнання протиправними та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Волинській області та скасування державної реєстрації права власності за [PERSON] відсутні. Просить у задоволенні позову СФГ «Сім`ї Янчинських» відмовити повністю. Ухвалою Локачинського районного суду Волинської області від 07.10.2020 року відмовлено в задоволенні заяви Головного управління Держгеокадастру у Волинській області про закриття провадження у даній справі. 26 жовтня 2020 року представник позивача [PERSON] подала відповідь на відзив представника відповідача [PERSON] - [PERSON] та додаткові пояснення. Зазначає, що заперечення відповідача в частині відсутності у позивача прав на спірну земельну ділянку спростовуються постановою Волинського апеляційного суду від 18.08.2020 року в справі № 160/575/14-ц, а також тим, що зміни в порядку посвідчення прав постійного користування землею, необхідності в їх переоформленні не скасовують і не змінюють обсяг набутих раніше прав, зокрема права постійного користування землею для ведення селянського (фермерського) господарства. Отримавши відмову в Старозагорівській сільській раді Локачинського району Волинської області (стверджується відповіддю на запит ГУ Держгеокадастру у Волинській області за № 18-3-0.32-7504/2-19 від 06.11.2019 року), відповідач, достеменно будучи обізнаним про зайняття, використання земельної ділянки [NUMBER] , 04 га СФГ «Сім`ї Янчинських», не припинила свої дії, що свідчить про небажання відповідача діяти в межах Закону. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позов із зазначених в ньому підстав, просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, хоча була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, інтереси її представляє належним чином уповноважений адвокат. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, просив його відхилити. Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Волинській області - Ковальчук О.В. в судовому засіданні позов не визнала, просила його відхилити. Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, подані докази, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що 02.11.1992 року СФГ «Сім`ї Янчинських» зареєстровано як юридичну особу з місценаходженням: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи СФГ "Сім`ї Янчинських" серії А00 №399409 (а.с.22 з/с). Засновником і головою СФГ «Янчинських» був [PERSON] , а з 07.06.2011 року по 24 жовтня 2014 року зазначену посаду у СФГ займав [PERSON] , який є членом цього господарства, з 26.10.2014 року і на даний час головою СФГ «Сім`ї Янчинських» є [PERSON] , що підтверджується постановою Волинського апеляційного суду Волинської області від 18.08.2020 року, детальною інформацією про юридичну особу, статутом СФГ «Сім`ї Янчинських», зареєстрованим 28.10.2014 року ( а.с. 14-21, 118-121). Згідно п. 6.1.1. Розділу 6 Статуту СФГ «Сім`ї Янчинських» до земель господарства належать, зокрема землі, передані Господарству у приватну власність, у користування, що посвідчено відповідно Державними актами на право приватної власності на землю та постійного користування землею, виданими на ім`я голови Господарства (а.с. 19). Для здійснення своєї діяльності з 1994 року СФГ «Сім`ї Янчинських» використовує на праві постійного користування земельну ділянку площею 50, 04 га, яка рішенням № 15/11 Локачинської районної ради від 22.03.1994 року була надана [PERSON] , як учаснику (засновнику) СФГ «Сімї Янчинських» у постійне користування для ведення селянського (фермерського) господарства, на підставі якого було видано Державний акт на право постійного користування серії ВЛ №20, який 30 травня 1994 року зареєстрований за № 17 у Книзі записів державних актів на право постійного користування землею у Локачинській районній раді (а.с.23). 14 жовтня 2009 року [PERSON] - голова Селянського (фермерського) господарства «Сім`ї Янчинських», на ім`я якого було видано Державний акт на право постійного користування землею - помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 31). Рішенням Локачинського районного суду Волинської області від 15.09.2014 року в справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , Старозагорівської сільської ради, Локачинської районної державної адміністрації про визнання права на спадкове майно визнано за [PERSON] право на постійне користування земельною ділянкою для ведення селянського (фермерського) господарства площею 50, 04 га, що розташована на території Старозагорівської сільської ради в порядку спадкування по смерті [PERSON] . Право власності на вказану земельну ділянку за [PERSON] не було зареєстровано у встановленому Законом порядку на підставі зазначеного рішення суду, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта станом на 09.04.2020 року (а.с. 38-39, 27-30). Постановою Волинського апеляційного суду Волинської області від 18.08.2020 року, яка набрала законної сили, рішення Локачинського районного суду Волинської області від 15.09.2014 року скасоване та ухвалене нове рішення про відмову в позові [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , Старозагорівської сільської ради, Локачинської районної державної адміністрації про визнання права на спадкове майно (а.с. 118-121). Згідно інформації Відділу Держземагенства у Локачинському районі в 2015 році в користуванні СФГ «Сім`ї Янчинських» знаходиться 50 га ріллі на території Старозагорівської сільської ради (а.с. 32). Згідно інформації Відділу Держгеокадастру у Локачинському районі станом на 01.01.2016 року, 01.01.2017 року в постійному користуванні «СФГ «Сім`ї Янчинських» знаходиться земельна ділянка розміром [NUMBER] , 04 га на території Старозагорівської сільської ради (а.с. 32 зворот, 33). З податкової декларації за 2020 рік та із звіту про площі та валові збори сільськогосподарських культур, плодів, ягід і винограду вбачається, що у власності та користуванні СФГ «Сім`ї Янчинських» знаходяться сільськогосподарські угіддя площею 50 га, в тому числі 50 га ріллі, СФГ "Сім`ї Янчинських" за користування земельною ділянкою загальною площею 50,04 га у 2020 році розраховано суму земельного податку в сумі 21823,44 грн (а.с. 24-26). Із відповіді Головного управління Держгеокадастру у Волинській області на клопотання СФГ «Сім`ї Янчинських» про надання дозволу СФГ «Сім`ї Янчинських» на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок державної власності сільськогосподарського призначення в натурі площею 50, 04 га, розташованих за межами населених пунктів Старозагорівської сільської ради Локачинського району від 24.06.2020 року встановлено, що для наповнення Державного земельного кадастру земельну ділянку орієтовною площею 50, 04 га під час проведення робіт з інвентаризації земель державної власності сільськогосподарського призначення було сформовано земельні ділянки з кадастровими номерами: 0722485200:04:000:0941 - 14, 5793 га, 0722485200:04:000:0940 - 25, 4208 га, 0722485200:04:000:0935 - 6, 2874га, які внесені до Державного земельного кадастру на підставі технічної документації з інвентаризації земель проведеної у 2013 році. За зверненнями громадян на вищезазначені земельні ділянки державної власності сільськогосподарського призначення Головним управлінням Держгеокадастру в області надані дозволи на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства (а.с.40). В частині земельної ділянки площею 14, 5793 га за кадастровим номером 0722485200:04:000:0941 проведено поділ на земельні ділянки з кадастровими номерами: 0722485200:04:000:1129 - 2га, 0722485200:04:000:1135 - 2 га, 0722485200:04:000:1132 - 2 га, 0722485200:04:000:1136 - 2 га, 0722485200:04:000:1130 - 2 га, 0722485200:04:000:1133 - 2 га, 0722485200:04:000:1134 - 2 га, 0722485200:04:000:1131 - 0, 579 га. Наказом Головного управління Держгеокадастру у Волинській області № 3-4931/15-20-СГ від 01.06.2020 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та надано [PERSON] у власність земельну ділянку площею 2 га (кадастровий номер 0722485200:04:000:1136), в тому числі рілля площею 2 га, із земель сільськогосподарського призначення державної власності, для ведення особистого селянського господарства, розташовану за межами населених пунктів Старозагорівської сільської ради Локачинського району, без зміни цільового призначення (а.с. 13). На підставі заначеного наказу державним реєстратором Городищенської сільської ради Луцького району Олімпіюком С.В. 02.07.2020 року зареєстровано за [PERSON] право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 0722485200:04:000:1136, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта станом на 15.08.2020 року (а.с. 11, 12). Сторонами не заперечується, що земельна ділянка з кадастровим номером 0722485200:04:000:1136 площею 2 га, надана [PERSON] у власність згідно наказу Головного управління Держгеокадастру від 01.06.2020 року № 3-4931/15-20-СГ входить у межі земельної ділянки площею 50, 04 га, наданої у постійне користування [PERSON] для ведення фермерського господарства на підставі рішення Локачинської районної ради народних депутатів від 22.03.1994 року. Надання громадянам земельних ділянок у користування, які виявили бажання вести селянське (фермерське) господарство, на час створення у листопаді 1992 року селянського (фермерського) господарства «Сім`ї Янчинських» регулювалось положеннями статей 50, 51 ЗК України від 18 грудня 1990 року № 561-ХІІ та Законом України «Про селянське (фермерське) господарство» від 20 грудня 1991 року N 2009-XII. Відповідно до статті 2 Закону України «Про селянське (фермерське) господарство» (далі - Закон) селянське (фермерське) господарство є формою підприємництва громадян України, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією. Селянське (фермерське) господарство може бути створено однією особою. Головою селянського (фермерського) господарства є його засновник або особа, яка є його правонаступником. Згідно із частиною першою статті 51 Земельного кодексу України (у редакції Закону від 13 березня 1992 року, на момент створення СФГ «Сім`ї Янчинських») громадяни, які виявили бажання вести селянське (фермерське) господарство (включаючи й тих, хто переїздить з іншої місцевості), для одержання земельної ділянки у власність або користування подають до сільської, селищної, міської, районної Ради народних депутатів за місцем розташування земельної ділянки заяву, яку підписує голова створюваного селянського (фермерського) господарства. Відповідно до положень статті 7 Земельного кодексу України (у редакції Закону від 13 березня 1992 року, на момент створення СФГ «Сім`ї Янчинських») користування землею може бути постійним або тимчасовим. У постійне користування земля надається Радами народних депутатів із земель, що перебувають у державній власності, громадянам України для ведення селянського (фермерського) господарства, особистого підсобного господарства. Згідно зі ч. 1 ст. 22, ч1 ст. 23 ЗК України (у редакції Закону від 13 березня 1992 року, на момент створення СФГ «Сім`ї Янчинських») право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Відповідно до статті 8 Закону після одержання Державного акта на право приватної власності або довічного успадковуваного володіння землею чи укладення договору на оренду селянське (фермерське) господарство підлягає державній реєстрації в районній, міській Раді народних депутатів, що надала земельну ділянку у довічне успадковуване володіння, приватну власність або користування. Для державної реєстрації до відповідної Ради народних депутатів селянське (фермерське) господарство подає заяву про реєстрацію цього господарства, список осіб, які виявили бажання створити його, прізвище, ім`я, по батькові голови, документ про внесення плати за державну реєстрацію. Після відведення земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання Державного акта на право приватної власності на землю, Державного акта на право постійного користування або укладання договору на тимчасове користування землею, в тому числі на умовах оренди, та державної реєстрації селянське (фермерське) господарство набуває статусу юридичної особи, одержує печатку із своїм найменуванням і адресою, відкриває поточні та вкладні (депозитні) рахунки в установах банку і вступає у відносини з підприємствами, установами та організаціями, визнається державними органами та органами місцевого самоврядування як самостійний товаровиробник при плануванні економічного і соціального розвитку регіону. Сільська, селищна, міська Рада народних депутатів заносить до спеціальної погосподарської книги дані про склад господарства, передану у власність та надану у користування господарству земельну ділянку. Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених в постанові від 23 червня 2020 року у справі №922/989/18 з моменту створення селянського (фермерського) господарства (фермерського господарства) до фермерського господарства переходять правомочності володіння і користування та юридичні обов`язки щодо використання земельної ділянки його засновника. У разі смерті громадянина - засновника селянського (фермерського) господарства (фермерського господарства) право постійного користування земельною ділянкою, наданою для ведення фермерського господарства його засновнику, не припиняється зі смертю цієї особи, а зберігається за фермерським господарством до якого воно перейшло після створення фермерського господарства. Звідси право постійного користування земельною ділянкою саме через перехід його до селянського (фермерського) господарства (фермерського господарства) не входить до складу спадщини. Спадкувати можна права померлого засновника (члена) щодо селянського (фермерського) господарства (фермерського господарства), а не земельну ділянку, яка перебуває в користуванні такого господарства. Отже, з моменту створення СФГ «Сім`ї Янчинських» та отримання у постійне користування земельної ділянки його засновником [PERSON] , що підтверджується Державним актом про право постійного користування землею від 30.05.1994 року, саме до СФГ «Сім`ї Янчинських» перейшли правомочності володіння, користування та обов`язки щодо використання земельної ділянки, наданої у постійне користування його засновника [PERSON] площею 50, 04 га для ведення селянського (фермерського) господарства, що розташована на території Старозагорівської сільської ради Локачинського району і зі смертю засновника [PERSON] вказані правомочності не припинилися і не були успадковані, що підтверджується постановою Волинського апеляційного суду від 18.08.2020 року у справі № 160/575/14-ц. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється в тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Положеннями статтей 116, 118 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності або права користування земельними ділянками на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. В силу ч. 5 ст. 116 ЗК України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. Відповідно до приписів частини першої статті 27 Земельного кодексу України (у редакції Закону від 13 березня 1992 року), яка діяла до 01 січня 2002 року, право користування земельною ділянкою або її частиною припиняється у разі: 1) добровільної відмови від земельної ділянки; 2) закінчення строку, на який було надано земельну ділянку; 3) припинення діяльності підприємства, установи, організації, селянського (фермерського) господарства; 4) систематичного невнесення земельного податку в строки, встановлені законодавством України, а також орендної плати в строки, визначені договором оренди; 5) нераціонального використання земельної ділянки; 6) використання земельної ділянки способами, що призводять до зниження родючості ґрунтів, їх хімічного і радіоактивного забруднення, погіршення екологічної обстановки; 7) використання землі не за цільовим призначенням; 8) невикористання протягом одного року земельної ділянки, наданої для сільськогосподарського виробництва, і протягом двох років - для несільськогосподарських потреб; 9) вилучення земель у випадках, передбачених статтями 31 і 32 цього Кодексу. Так, статтею 141 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на момент смерті фізичної особи - засновника) передбачено, що підставами припинення права користування земельною ділянкою є: добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; систематична несплата земельного податку або орендної плати; Статтею 141 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент надання земельної ділянки у власність [PERSON] ) підставами припинення права користування земельною ділянкою є: а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; в) припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; д) систематична несплата земельного податку або орендної плати; е) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці; є) використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини; ж) передача приватному партнеру, концесіонеру нерухомого майна, розміщеного на земельній ділянці, що перебуває в користуванні державного або комунального підприємства та є об`єктом державно-приватного партнерства або об`єктом концесії. Отже, підставою припинення права постійного користування земельною ділянкою, наданою громадянину для ведення фермерського господарства, є припинення діяльності такої юридичної особи як селянське (фермерське) господарство (фермерське господарство). У земельному законодавстві (як чинному на момент створення відповідача, так і з 01.01.2002 й до сьогодні) така підстава припинення права постійного користування фермерським господарством земельною ділянкою свого засновника як смерть громадянина - засновника СФГ відсутня. Як вбачається з п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року № 7, розглядаючи позови про захист прав власників земельних ділянок і землекористувачів, суд має перевіряти законність рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки іншій особі без вилучення (викупу) її в позивача в установленому порядку і за наявності для цього підстав ухвалювати рішення про його недійсність. Пунктом 6 розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України (у редакції Закону від 25 жовтня 2001 року), який діяв з 01 січня 2002 року (момент набрання чинності названим Земельним кодексом України) до 22 вересня 2005 року, було встановлено, що громадяни та юридичні особи, які набули земельні ділянки на праві постійного користування до 01 січня 2002 року, але згідно з Кодексом не можуть мати їх на такому праві, повинні до 01 січня 2008 року переоформити право постійного користування на право власності або право оренди. Проте Конституційний Суд України рішенням N 5-рп/2005 від 22 вересня 2005 року визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення пункту 6 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України щодо зобов`язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право оренди без відповідного законодавчого, організаційного та фінансового забезпечення. Згідно з п. 10 розділу VII Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про державний земельний кадастр" від 07 липня 2011 року документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними. Відповідачем не спростовано в суді право постійного користування СФГ «Сім`ї Янчинських» на земельну ділянку площею [NUMBER] , 04 га на території Старозагорівської сільської ради, цільове призначення якої - для ведення фермерського господарства, і яка була Головним управлінням Держгеокадастру у Волинській області включена до земель сільськогосподарського призначення державної власності. Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою площею 50, 04 га, виданий 30.05.1994 року Локачинською районною радою народних депутатів на підставі рішення Локачинської районної ради народних депутатів від 22.03.1994 року та зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 17, є чинним. Таким чином, видача Головним управлінням Держгеокадастру у Волинській області оспорюваного наказу про надання [PERSON] у власність земельної ділянки площею 2 га, яка входить у межі земельної ділянки [NUMBER] , 04 га і знаходиться в постійному користуванні СФГ «Сім`ї Янчинських, з користування позивача у встановленому законом порядку не вилучалась, право постійного користування СФГ «Сім`ї Янчинських» на земельну ділянку площею 50, 04 га, що знаходиться на території Старозагорівської сільської ради Локачинського району, не припинено, порушує права позивача через те, що інвентаризація, надання у власність вказаної земельної ділянки відбулись без врахування правовстановлюючих документів на земельну ділянку СФГ «Сім`ї Янчинських» площею 50, 04 га, внаслідок чого земельна ділянка, право на яку у позивача виникло на підставі Державного акту про право постійного користування від 30.05.1994 року, стала накладатись на земельну ділянку, яка надана відповідачу [PERSON] у власність та зареєстрована у державному реєстрі прав на нерухоме майно. Отже, наказ Головного управління Держгеокадастру у Волинській області № 3-4931/15-20-СГ від 01.06.2020 року про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки (кадастровий номер 722485200:04:000:1136) у власність без зміни цільового призначення [PERSON] слід визнати недійсним. Відповідно до статті 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. При цьому рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. Право або інтерес позивача, який вважає себе постійним користувачем земельної ділянки, може бути порушено внесенням до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про наявність права власності іншої особи. Так як суд дійшов висновків про те, що видання Головним управлінням Держгеокадастру оспорюваного наказу про надання у власність [PERSON] земельної ділянки 2 га з кадастровим номером 722485200:04:000:1136 порушує права позивача як постійного користувача земельної ділянки [NUMBER] , 04 га, що знаходиться на території Старозагорівської сільської ради Локачинського району і підлягає визнанню недійсним, то запис про проведену державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 2 га з кадастровим номером 722485200:04:000:1136 , яка входить в межі належної на праві постійного користування СФГ "Сім`ї Янчинських" земельної ділянки площею 50, 04 га відповідно до Державного акту на право постійного користування серії ВЛ №20 від 30.05.1994 року, підлягає скасуванню. А тому, суд приходить до висновку про задоволення позову. Доводи відповідача Головного управління Держгеокадастру у Волинській області про те, що реєстрація земельної ділянки, яка проведена після інвентаризації земель на території Старозагорівської сільської ради, проведена на основі даних Державного земельного кадастру, в якому відомості про належну позивачу на праві постійного користування земельну ділянку площею 50, 04 га, були відсутні, а тому надання у власність [PERSON] проведено законно, не заслуговують на увагу суду з огляду на наявність у СФГ «Сім`ї Янчинських» правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку і проведення інвентаризації та надання у власність без врахування вказаних правовстановлюючих документів. Заперечуючи позовні вимоги, представником відповідача [PERSON] - [PERSON] надано розпорядження Локачинської РДА №714 від 20 серпня 2008 року про припинення права користування частиною земельної ділянки СФГ "Сім`ї Янчинських", а саме припинення права користування частиною земельної ділянки площею 23,7 та передачу даної ділянки в землі запасу Старозагорівської сільської ради (а.с. 99). Доказів того, що згідно вказаного розпорядження припинено право власності саме на частину земельної ділянки площею 50, 04 га, яка перебуває у постійному користуванні СФГ «Сім`ї Янчинських», суду не надано. В наданому розпорядженні зазначено у п. 3: Управлінню земельних ресурсів у Локачинському районі внести відповідні зміни в земельно-облікову документацію. Доказів того, що такі зміни були внесені саме щодо земельно-облікової документації ділянки 50, 04 га, яка перебуває у постійному користуванні СФГ «Сім`ї Янчинських», також не надано. Натомість, як встановлено з відповіді Відділу у Локачинському районі Міжрайонного управління у Горохівському та Локачинському районах ГУ Держгеокадастру у Волинській області від 25.09.2020 року на запит адвоката Мухи В.І. згідно розпорядження Локачинської РДА від 20.08.2008 року № 214 припинено право користування земельної ділянки, яка знаходилась в користуванні СФГ «Сім`ї Янчинських». Однак, змін до державного акту на право постійного користування землею ВЛ № 20, виданого відповідно до рішення Локачинської районної ради від 22.03.1994 року № 15/11 не вносилось ( а.с. 144). Державний акт про право постійного користування земельною ділянкою площею 50, 04 га від 30.05.1994 року не оспорювався та недійсним не визнавався. Представник відповідача також посилається в своїх запереченнях на рішення Господарського суду Волинської області від 15 серпня 2011 року у справі за позовом Волинського міжрайонного природоохоронного прокурора в інтересах держави в особі Головного управління Держкомзему у Волинській області до ФГ «Надія», третя особа на стороні позивача: Локачинська районна державна адміністрація про стягнення 21249, 65 грн шкоди, завданої самовільним зайняттям земельної ділянки (а.с. 154-156), яким встановлено, що земельна ділянка площею 50, 04 га на території Старозагорівської сільскої ради була надана в користування [PERSON] згідно рішення Локачинської РДА від 22.09.1994 року №15/11. Згідно розпорядження Локачинської РДА №214 від 20.08.2008 року земельну ділянку площею 23,7 га пасовищ передано в землі запасу Старозагорівської сільської ради. Однак, СФГ «Сім`ї Янчинських у вказаній справі участі не брало, а відповідно до ч. 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Представник позивача в судовому засіданні заперечила щодо встановлених вказаним рішенням обставин і зазначила, що доказів того, що на підставі рішення Локачинської РДА передано у землі запасу Старозагорівської сільської ради саме частину земельної ділянки 50, 04 га не надано, згідно Державного акту про право постійного користування від 30.05.1994 року, довідок управління Держгеокадастру у Локачинському районі за 2015, 2016, 2017 рік, податкової декларації за 2020 рік стверджується що земельна ділянка площею 50, 04 га весь час перебувала у постійному користуванні СФГ «Сім`ї Янчинських» і право на частину цієї земельної ділянки не припинялось ні повністю, ні частково. Доводи представника відповідача спростовуються зазначеними доказами (а.с.23, 32-33, 24-26) . Щодо доводів представника відповідача [PERSON] - [PERSON] , викладених в поданих ним додаткових поясненнях, про те, що механізм переходу до фермерського господарства права користування землею, про який зазначено у постанові Великої Палати Верховного суду від 23.06.2020 року, а саме що з моменту створення фермерського господарства права і обов`язки земельної ділянки, наданої громадянину для ведення фермерського господарства, здійснює фермерське господарство, застосовується виключно щодо земельної ділянки, з якою безпосередньо пов`язане створення фермерського господарство та його державна реєстрація як юридичної особи, суд зазначає таке. Дійсно, СФГ «Сім`ї Янчинських» було зареєстроване у 1992 році, земельну ділянку у постійне користування для ведення фермерського господарства [PERSON] отримав на підставі рішення Локачинської районної ради народних депутатів у 1994 році, тобто після створення СФГ і реєстрації його як юридичної особи. Представник відповідача стверджує, що в такому разі створення СФГ «Сім`ї Янчинських» пов`язане зовсім не з земельною ділянкою площею 50, 04 га, а з іншою земельною ділянкою. Представник позивача під час судового розгляду не заперечила, що СФГ «Сім`ї Янчинських» було створено на підставі отримання засновником СФГ [PERSON] іншої земельної ділянки, а не земельної ділянки площею 50, 04 га. Отже, як покликається представник відповідача, так як створення СФГ «Сім`ї Янчинських» було пов`язане безпосередньо не з земельною ділянкою 50, 04 га, а з іншою земельною ділянкою, то в такому разі СФГ мало право на отримання додаткової земельної ділянки площею 50, 04 га, однак як юридична особа, а не громадянин, що відповідає правовим висновкам Верховного Суду в складі Касаційного господарського суду, висловленим у постанові від 19.08.2020 року у справі №904/284/19. Щодо вказаних покликань, то судом вони не беруться до уваги з огляду на те, що заборони отримання громадянином земельної ділянки у постійне користування для ведення фермерського господарства після створення СФГ, можливості отримання земельної ділянки після створення СФГ тільки як юридична особа, зобов`язання громадянина знову створити СФГ в разі повторного отримання земельної ділянки у власність чи постійне користування для ведення фермерського господарства, ні ЗК України (в редакціях на момент створення СФГ), ні ЗУ «Про селянське фермерське господарство», не передбачав. Таким чином, доводи відповідачів не спростовують висновків суду. Сплачений судовий збір відповідно до ст. 141 ЦПК України в сумі 4204 грн. слід стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача.

Outcome: approved