Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

09.02.2015 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання права на земельну частку (пай). В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що він з 23.06.1994 року до 10.03.2000 року працював в КСП ім. Ватутіна Балаклійського району Харківської області. 23.06.1994 року був прийнятий в члени КСП ім. Ватутіна та як молодому спеціалісту йому було вирішено виділити та видати сертифікат на право на земельний пай за рахунок визнаних недійсними сертифікатів, які були видані не членам КСП, проте сертифіката на земельну частку ( пай) так і не отримав. У зв'язку з юридичною необізнаністю, позивач не знав про те, що порушені його Конституційні права, а стало йому про це достовірно відомо лише коли він в липні 2014 року звернувся за юридичною консультацією, в зв'язку з цим, позивач просить: визнати за ним право на земельну частку (пай), розташовану на території Яковенківської сільської ради Балаклійського району Харківської області площею 5,87 ум. кад. га. , як колишнього члена КСП ім. Ватутіна. У судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримку позовних вимог. Відповідач - представник відділу Держземагенства в Балаклійському районі Харківської області в судове засідання не з"явився про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причина його неявки суду не відома. Від представника Яковенківської сільської ради Балаклійського району Харківської області надійшла заява про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову заперечує у зв"язку з тим, що позивачем не надано доказів того, що він на час розпаювання землі в 1997 році був членом КСП ім. Ватутіна, а навпаки надано докази того, що він став членом КСП за рішенням зборів у 2000 році. Позивач не був пропущений у списках від 1997 року і не мав права на частку пая колективного майна та земельної частки (паю) земель колективної власності на час розпаювання земель у 1997 році. Згідно зі ст.ст.10, 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст.ст.59, 60 того ж Кодексу доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши до суду належні та допустимі докази на їх підтвердження, крім випадків встановлених ст.61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Суд, дослідивши матеріали справи, беручи до уваги визнання позову відповідачами, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до п.2 Указу Президента України №720 від 08.08.1995 року "Про порядок розпаювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам"право на земельну частку /пай/ мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, колишні члени підприємства, а також пенсіонери з їх числа. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON], як член КСП, набув законне право на отримання земельної частки /пай/, так як працював в колгоспі імені Ватутіна з 23.06.1994 року до 10.03.2000 року, що вбачається з наданої копії трудової книжки (а.с.6). Згідно ч.1 ст. 1 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" від 05 червня 2003 року № 899-IV, вбачається, що право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Також ч. 3 ст. 1 цього ж Закону передбачено, що право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до п. 3 Порядку організації робіт та методики розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 лютого 2004 року № 122, у разі виявлення після розробки проекту факту невключення одного чи кількох громадян, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку, спадкоємців права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом, інших громадян та юридичних осіб України, які відповідно до законодавства набули право на земельну частку (пай), до списку власників земельних часток (паїв), на підставі якого був складений проект, сільська, селищна, міська рада чи райдержадміністрація може прийняти рішення (розпорядження) про: коригування проекту землевпорядною організацією з метою забезпечення громадян необхідною кількістю земельних ділянок (на підставі відповідного договору); надання зазначеним громадянам земельних ділянок із земель запасу чи резервного фонду у розмірі відповідної земельної частки (паю). У разі неприйняття сільською, селищною, міською радою чи районною державною адміністрацією рішення (розпорядження) щодо коригування проекту або надання таких ділянок із земель запасу чи резервного фонду питання вирішується у судовому порядку. Як передбачено Указом Президента України „Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" №720 від 08.08.1995 року, право на отримання земельної частки (паю) мають члени КСП, кооперативів, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Як вбачається з Протоколу № 2 загальних зборів ( зборів уповноважених) від 11.01.2000 року, вирішено прийняти [PERSON] в члени КСП ім. Ватутіна та видати сертифікати на право на земельний пай за рахунок визнаних недійсними сертифікатів, які були видані не членам КСП. (а.с.9). Відповідно до довідки №1140 від 19.09.2014 року виданої відділом Дерземагенства у Балаклійському районі Харківської області, площа земельної частки (паю) по КСП ім. Ватутіна складає 5,87 ум. кад. га.. Її вартість станом на 19.09.2014 року складає 132 780,63 грн. (а.с. 10). Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", невнесення до списку осіб, які мають право на земельну частку - пай особи, яка є членом КСП не може позбавити її права на земельну частку (пай). При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до п. 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" має бути надана із земель запасу. Отже, на підставі вищевикладеного, повно та всебічно з'ясувавши всі обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. На підставі вищевказаного та

Outcome: approved