Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

В грудні 2014 року директор Товариства з обмеженою відповідальністю "ЖИТЛОКОМЦЕНТР" (надалі ТОВ "ЖИТЛОКОМЦЕНТР") звернувся до суду з позовною заявою, яку у подальшому уточнив, та просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за період з 01.04.2013 року по 01.02.2015 року в сумі 774,32 грн. та витрати понесені на сплату судового збору в сумі 243,60 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що відповідачі зареєстровані та проживають в [INFO]. Дана квартира не приватизована. Позивач як надавач житлово-комунальних послуг, щомісячно надавав відповідачам послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Відповідачі, відповідно до вимог чинного законодавства своєчасно та у повному обсязі не сплачували за надані позивачем послуги, тому за період з 01.04.2013 року по 01.02.2015 року утворилась заборгованість на загальну суму 774,32 грн., яку позивач і просить стягнути. Представник позивача по довіреності [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, посилаючись на підстави викладені у позовній заяві. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що позивачем не надано належних та допустимих доказів що ним надавались послуги належної якості з обслуговування будинку та прибудинкової території. Вважає, що вартість наданих послуг є дуже високою,тому за деякі послуги вони не мають змогу сплатити. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що борги не сплачуються не виходячи з умислу, а в зв'язку з скрутним фінансовим станом родини. [PERSON] має інвалідність, звільнена з роботи за станом здоров'я. [PERSON] не працює, доходу не має, а виписати його не має можливості. [PERSON] до суду не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причину не явки суду не повідомив. Дослідивши та перевіривши матеріали справи, заслухавши доводи та заперечення сторін, суд дійшов наступного. Матеріалами справи встановлено та підтверджено, ТОВ "ЖИТЛОКОМЦЕНТР" визначено виконавцем послуг з утримання будинком, спорудою або групою будинків та прибудинкової території у Жовтневому районі [ADDRESS]. Відповідачі зареєстровані та проживають за адресою: м. Кривй іг [ADDRESS], є споживачами житлово-комунальних послуг, які надаються ТОВ "ЖИТЛОКОМЦЕНТР". Дана квартира не приватизована, згідно виписки з фінансово-особового рахунку за вказаною адресою зареєстровані 3 чоловіки: [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки, регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги". Відповідно до вимог ст. 20 цього Закону, оплата житло-комунальних послуг проводиться споживачем у строки встановлені договором або законом. Як встановлено у судовому засіданні, відповідачі будучи споживачами житлово-комунальних послуг, які надаються ТОВ "ЖИТЛОКОМЦЕНТР" за адресою: [ADDRESS], оплату за отримані послуги своєчасно та в повній мірі не здійснювали, що призвело до виникнення заборгованості. Відповідно до вимог ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов'язку. Відповідно до ст. ст. 7, 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить, зокрема, встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону; визначення виконавця житлово-комунальних послуг відповідно до цього Закону в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом. Разом із тим законодавче визначення терміну "балансоутримувач", дане в статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", допускає можливість існування різних ситуацій, у тому числі таких, коли багатоквартирний будинок існує, а особи, що має права та несе обов'язки балансоутримувача, немає (власники квартир балансоутримувачами бути не можуть за визначенням, а договір з будь-якою юридичною особою не укладався). За відсутності вирішення в цьому Законі питання про те, хто саме має ці права й обов'язки, застосуванню підлягає частина перша статті 11 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку", зі змісту якої випливає, що функції балансоутримувача до приватизації квартир виконував попередній власник будинку. Він повинен на вимогу об'єднання власників багатоквартирного будинку передати житловий комплекс на баланс об'єднання. Якщо ж немає особи, якій будинок може бути переданий на баланс, попередній власник (територіальна громада та уповноважені нею юридичні особи) змушені продовжувати виконувати функції балансоутримувача. Передача майна з балансу на баланс відбувається відповідно до Порядку передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 жовтня 2002 року № 1521. Цей Порядок регулює процедуру передачі житлового комплексу на баланс об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, а також житлового комплексу або його частини на баланс іншої юридичної особи, статут якої передбачає можливість провадження такої діяльності, з балансу колишнього балансоутримувача. ТОВ "ЖИТЛОКОМЦЕНТР" є суб'єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг споживачам, та з 01.04.2013 року є управителем будинків та прибудинкової територію в Жовтневому районі м. Кривого Рогу, у тому числі й будинку за адресою: [ADDRESS]. 21.12.2012 року між Управлінням благоустрою та житлової політики виконкому міськради [PERSON] та ТОВ "ЖИТЛОКОМЦЕНТР" був укладений договір про надання послуг з управління будинком, спорудою або групою будинків і споруд у Жовтневому районі. Вказаним договором та актом приймання-передачі ТОВ "ЖИТЛОКОМЦЕНТР", визначений виконавцем послуг з управління будинком, спорудою або групою будинків та прибудинкової території терміном з 01.04.2013 року безстроково. Враховуючи зазначене, позивач у справі є належним балансоутримувачем, а тому він має права, передбачені частиною першою статті 24 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", у зв'язку із чим доводи відповідача, є недоведеними та безпідставними, а тому в цій частині підлягають відхиленню. Відповідно до Правил користування приміщенням житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою КМУ від 08 жовтня 1992 року № 572 (з послідуючими змінами), власники квартир зобов'язані вносити на відповідний рахунок власника будинку плату за обслуговування будинку і прибудинкової території а також за отримання комунальних та інших послуг. Тобто, оплату послуг з утримання житла зобов'язані здійснювати як квартиронаймачі так і власники викуплених та приватизованих квартир. Статтею 66 ЖК України закріплено, плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється виходячи із загальної площі квартири. Статтями 20, 21 Закону визначені обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов'язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов'язком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Як встановлено матеріалами справи, [PERSON] та ТОВ "ЖИТЛОКОМЦЕНТР" у письмовій формі укладали договір про надання послуг № 6006 від 04.02.2014, тому між сторонами виникли цивільно-правові відносини. Згідно з інформацією про стан особового рахунку № 760000005020 відкритий на ім'я відповідача [PERSON], ТОВ "ЖИТЛОКОМЦЕНТР" нараховувало щомісяця за період з 01.04.2013 року до 01.02.2015 року плату за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території, однак відповідачі не сплачували кошти за вказані послуги, унаслідок чого в них виникла заборгованість. Згідно вимог статті 160 Житлового кодексу України, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно вимог статті 162 Житлового кодексу України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язання, що випливають з договору. Згідно ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо). Відповідно до вимог ст. ст. 11, 526 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту вимог розумності та справедливості. Статтею 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Згідно п. п. 3 п. 2 ст. 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" виконавець зобов'язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотриманням умов його виконання. Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг, у письмовій формі, сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Вказане відповідає, правовій позиції Верховного Суду України у спорі про стягнення заборгованості за оплату послуг з утримання будинку та прибудинкової території, викладеної у постанові № 6-59цс13 від 30 жовтня 2013 року. Отже, встановлено, що ТОВ "ЖИТЛОКОМЦЕНТР" у встановленому законом порядку надаються послуги з обслуговування за адресою: [ADDRESS], та його прибудинкової території, що не суперечить положенням Закону України "Про житлово-комунальні послуги" та узгоджується з положеннями ч. 2 ст. 639 ЦК України. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону. Враховуючи те, що вартість послуг за утримання будинків та прибудинкових територій повинна складатись з суми, розрахованої згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 12.07.2005 року "Про затвердження порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій і типового договору про надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій" зі змінами і доповненнями внесеними Постановою Кабінету Міністрів України № 297 від 27.02.2007 року, загальної площі кімнати на тариф, який затверджений рішенням Криворізької міської ради №415 від 14.12.2011 року, в якому зазначено, що тарифи затвердженні для населення Жовтневого району міста Кривого Рогу, які на сьогоднішній день діють та Криворізькою міською радою не переглядались, тому є обов'язковими до виконання. Суд погоджується з письмовими доводами позивача, оскільки вони підтверджуються документально матеріалами справи. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд погоджується з визначеним позивачем розміром нарахувань за надані послуги за період часу з 01.04.2013 року по 01.02.2015 року в розмірі 774,32 грн., який в розрахований згідно нормативних документів, при цьому відповідачем, у порушення ст. ст. 10, 60 ЦПК України, вказаний розрахунок заборгованості у суді не спростовано. Так, згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Дослідивши та перевіривши матеріали справи, надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивачем надано достатньо доказів для задоволення вимог у повному обсязі. Заперечення відповідачів не можуть бути взяті до уваги судом, оскільки вони жодним чином не спростовують їх обов'язку, як користувачів житлово-комунальних послуг сплачувати вартість отриманих послуг в установленому законом порядку та строки. Крім того, як вбачається з письмових заперечень, відповідачі не спростовують факт отримання та споживання ними послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкової території, за адресою по якій зареєстровані та мешкають, однак оплату за надані послуги не проводять в повному обсязі, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка підлягає стягненню на користь позивача. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат по справі, суд керується вимогами ст. 88 ЦПК України та задовольняючи вимоги позивача, стягує солідарно з відповідачів документально підтверджені та сплачені судові витрати по справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved