Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-04 00:00:00

В березні 2019 року акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи вимоги тим, що на підставі кредитного договору № б/н від 10 квітня 2012 року [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 5000,00 грн. Окрім цього позивач зазначив, що [INFO] позичальник [PERSON] померла. ЇЇ спадкоємцем являється [PERSON] , який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а тому 1 червня 2017 року банком була направлена претензія кредитора до Романівської державної нотаріальної контори та 28 грудня 2018 року лист-претензію до спадкоємця. Посилаючись на те, що претензія залишена без реагування та без належного виконання, позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] , як спадкоємця прав та обов"язків померлого позичальника заборгованість по кредиту в розмірі 5170,82 грн. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд прийшов до висновку про необхідність відмовити у задоволені позову АТ КБ «ПриватБанк», виходячи з наступного. Судом встановлено, 10 квітня 2012 року [PERSON] звернулася до позивача із анкетою-заявою про надання банківських послуг, в якій своїм підписом підтвердила, що зазначена заява разом із Умовами і правилами надання банківських послуг, Пам"яткою клієнта, а також тарифами банку складають договір про надання банківських послуг. 3 січня [INFO] позичальник [PERSON] померла, що підверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 6 січня 2017 року. На підставі претензії кредитора від 1 червня 2017 року, направленої ПАТ КБ "ПриватБанк" до Романівської державної нотаріальної контори, було відкрито спадкову справу та повідомлено банк про те, що ніхто із спадкоємців із заявою про прийняття спадщини не звернувся. 28 грудня 2018 року банком було надіслано лист-претензію на адресу відповідача, яка залишилася без відповідного реагування. З розрахунку, наданого позивачем, вбачається, що станом на 28 лютого 2018 року заборгованість [PERSON] перед банком становить 5170,82 грн, яка складається з 4853,41 грн заборгованості за кредитом та 317,41 грн заборгованості за відсотками. Згідно частини першої статті 608 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. За змістом статей 1218, 1219 ЦК України зобов`язання боржника за кредитним договором не є таким, що нерозривно пов`язано з його особою. Статтею 1281 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Згідно статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Окрім цього, суд бере до уваги положення пункту 32 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» , в якому зазначено, що з урахуванням приписів статті 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Всупереч вищевикладеному, позивачем, на підтвердження заявлених вимог до спадкоємця [PERSON] , надано розрахунок заборгованості [PERSON] станом на 28 лютого 2018 року, а не на день смерті останньої. Окрім цього, доводи позивача, про те, що відповідач являється спадкоємцем [PERSON] зводяться лише до наявності у копіях паспортів останніх відмітки про їх зареєстроване місце проживання за однією і тією ж адресою. Однак вказана обставина не відповідає дійсності, оскільки в анкеті-заяві позичальника [PERSON] від 10 квітня 2012 року її зареєстрованим місцем проживання значиться [ADDRESS] (в паспорті зазначено лише с. Товща Романівського району Житомирської області), а відповідач по [ADDRESS] зареєстрований після смерті спадкодавця, а саме 14 червня 2018 року. Інших доказів, які б підтверджували факт спільного проживання [PERSON] та відповідача суду не надано. Також, позивачем не доведено, що заявлені ним вимоги не виходять за межі вартості майна одержаного у спадщину. Докази щодо цієї обставини АТ КБ "ПриватБанк" взагалі не надало. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за неможливе задоволення позову АТ КБ "ПриватБанк" до спадкоємця позичальника в порядку статті 1282 ЦК України.

Outcome: dismissed