Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-30 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до ПрАТ «Страхова компанія «Глобал Гарант» про відшкодування шкоди, посилаючись на те, що 25.12.2017 року близько 18.10 години по вулиці Свято-Покровська в селі Бишів Макарівського району, Київської області трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «Кіа Ceed» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який здійснив наїзд на пішохода [PERSON] . Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] отримав тілесні ушкодження, від яких помер того ж дня в Макарівській ЦРЛ. Постановою слідчого ОВС відділу розслідування злочинів у сфері транспорту Слідчого правління Головного управління Національної поліції в Київській області від 27.05.2019 року кримінальне провадження №12017110000000924, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.12.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, закрито за відсутністю в діянні водіїв складу кримінального правопорушення, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України. В зв`язку з тим, що цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу марки «Кіа Ceed» державний номерний знак [NUMBER] на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована згідно полісу №АК/3680121 в ПрАТ «Страхова компанія "Глобал Гарант», [PERSON] , яка являється матір?ю загиблого [PERSON] , звернулася до ПрАТ «Страхова компанія «Глобал Гарант» з заявами про виплату страхового відшкодування, пов`язаного з заподіяною моральною шкодою в розмірі 19 200.00 гривень та пов`язаного з втратою годувальника в розмірі 57 600.00 гривень. ПрАТ «Страхова компанія «Глобал Гарант» листом №270819-01 від 27.08.2019 року відмовило у виплаті страхового відшкодування на підставі того, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Кіа Ceed» державний номерний знак [NUMBER] не настала, оскільки винним в дорожньо-транспортній пригоді є загиблий пішохід [PERSON] . В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що дорожньо-транспортна пригода трапилась 25.12.2017 року, розмір мінімальної заробітної плати на цей момент становив 3200.00 гривень. Таким чином, загальний розмір відшкодування моральної шкоди становить 38 400.00 гривень (3200 х 12 = 38 400.00 гривень). Оскільки у загиблого [PERSON] , крім матері [PERSON] є і батько [PERSON] , то [PERSON] належить 1/2 з загального розміру страхового відшкодування (38400.00 гривень), а саме 19 200.00 гривень. Позивачка є непрацездатною особою похилого віку та пенсіонером за віком. Станом на день смерті сина перебувала на його утриманні. В зв`язку з тим, що право на відшкодування втрати годувальника має також і батько загиблого, який також є непрацездатною особою і перебував на утриманні в загиблого, то [PERSON] належить 1/2 з загального розміру відшкодування (115200.00 гривень), а саме 57 600.00 гривень (3200.00 х 36 = 115 200.00 гривень. 115 200 / 2 = 57 600.00 гривень). Щодо витрат на правову допомогу, з огляду на те, що позивачка не є фахівцем в галузі права, а справа для неї має дуже важливе значення, була змушена звернутись до Адвокатського об`єднання «Автопоміч». До матеріалів справи додані копії договору про надання правової допомоги №0077-ц, укладений між позивачкою та Адвокатським об`єднанням «Автопоміч» 11.02.2020 року, детального опису робіт виконаних для надання правничої допомоги на виконання договору про надання правової допомоги, рахунку-фактури №01-04/02 від 01.04.2020 року та квитанції про оплату №48452432 від 02.04.2020 року про оплату правової допомоги в розмірі 24000.00 гривень. За змістом детального опису робіт (наданих послуг) виконаних для надання правничої допомоги вбачається, що адвокатське об`єднання надало позивачці правову допомогу, що узгоджується із обов`язками, визначеними договором про надання правової допомоги, пов`язану з: - консультацією замовника щодо порядку та строків надання правничої допомоги адвокатом по стягненню грошових коштів з відповідача; - консультацією замовника щодо перспективності пред`явлення позову; - з`ясуванням чи мали місце обставини (факти), про які вказує замовник, та якими доказами вони підтверджуються; -з`ясуванням чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; -визначенням правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин; -визначенням правової норми, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин з врахуванням висновків щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду; -аналізом судової практики; -визначенням підсудності розгляду позовної заяви; - визначенням складу учасників судового процесу; - розрахунком ціни позову та складення обґрунтованого розрахунку сум, що стягуються; - написанням позовної заяви з обґрунтуванням позовних вимог та доказів, що їх підтверджують; - копіювання та додавання до позовної заяви копії всіх документів та доказів на підтвердження позовних вимог; - копіювання позовної заяви та всіх документів, що до неї додаються відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб; - надсилання, засобами поштового зв`язку, позовної заяви з доданими до неї документами в суд. Загальна кількість витраченого часу на надання правової допомоги замовнику становить 12.00 годин, відповідно вартість наданих послуг, при вартості однієї нормогодини в розмірі - 2 000.00 гривень, становить 24 000.00 гривень. Позивачка просить: стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Глобал Гарант» (код ЄДРПОУ 30930046) на свою користь страхове відшкодування, пов`язане з заподіяною моральною шкодою в розмірі 19 200.00 гривень; страхове відшкодування, пов`язане з втратою годувальника в розмірі 57 600.00 гривень; стягнути витрати на правничу допомогу. Згідно ухвали суду від 08.04.2020 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрите провадження. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи. Відповідачу встановлено 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідачу ПрАТ «Страхова компанія «Глобал Гарант» надсилалася копія позовної заяви, ухвала суду від 08.04.2020 року, проте конверт повернувся, причиною повернення вказано: адресат відсутній за вказаною адресою. У запропонований строк відповідач відзиву не надав. Згідно пункту 3 розділу XII «Прикінцевих положень» ЦПК України, під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню короновірусної хвороби (СОVID-19) строки визначені законом та судом продовжуються на строк дії такого карантину. Сторонами не подано клопотань про продовження процесуальних строків. Судом були створені учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів, наданням строку для подачі відзиву. Кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України. Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08.12.1983 року у справі «Axen v.Germany», заява №8273/78, рішення від 25.04.2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява №64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 ст.6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи. За таких обставин суд здійснює розгляд справи в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Судом встановлено, що згідно постанови про закриття кримінального провадження від 27.05.2019 року, за підписом старшого слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів у сфері транспорту Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області майором поліції Бурун А.М., кримінальне провадження №12017110000000924, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.12.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, закрите за відсутністю в діяннях водіїв: транспортного засобу «Кіа Ceed» державний номерний знак [NUMBER] [PERSON] , транспортного засобу «Renault Мegane 1.4» реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] , складу кримінального правопорушення на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України. При цьому слідчим в постанові зазначено про те, що надаючи юридичну та технічну оцінку з аналізу обставин дорожньо-транспортної пригоди відповідно до вимог законодавства України, врахувавши зібрані під час досудового розслідування кримінального провадження всі необхідні і достатні докази, орган досудового розслідування приходить до об`єктивного, обґрунтованого та законного висновку, що дорожньо-транспортна пригода, яка мала місце 25.12.2017 року близько 18.10 години на вулиці Святопокровській, поблизу будинку №66, в селі Бишів Макарівського району Київської області, сталась внаслідок грубого порушення пішоходом [PERSON] вимог пунктів 4.1.: пішоходи повинні рухатися по тротуарах і пішохідних доріжках, тримаючись правого боку; 4.4.: у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості пішоходи, які рухаються проїзною частиною чи узбіччя, повинні виділити себе, а по можливості мати на зовнішньому одязі світолоповертаючі елементи, для своєчасного їх виявлення іншими учасниками дорожнього руху;, 4.7.: пішоходи повинні переходити проїзну частину по перехідних переходах, у тому числі підземних і надземних, а в разі їх відсутності - на перехрестях по лініях тротуарів або узбіч;, 4.14.: пішоходам забороняється: а) виходити на проїзну частину, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху; б) раптово виходити, вибігати на проїзну частину, в тому числі на перехідний перехід, Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, введених в дію з 01.01.2002 року, а отже склад кримінального правопорушення, передбачений ч.2 ст.286 КК України в діях водіїв відсутній (а.с.12-15). Відповідно свідоцтву про смерть серії [NUMBER] , виданому 27.12.2017 року Макарівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Київській області, [PERSON] [INFO] , помер [INFO] у віці 27 років (а.с.18). З висновку експерта №19/ 140 від 30.01.2019 року, смерть [PERSON] настала внаслідок відкритої черепно-мозкової травми у вигляді відкритих переломів кісток склепіння і основи черепа з масивними крововиливами під оболонки, в шлуночки і стовбурову частину головного мозку. Ушкодження завдані тупими предметами і могли виникнути при дорожньо-транспортній пригоді. При судово-токсикологічній експертизі в крові трупа виявлено 2.32%о етилового спирту, що за життя може відповідати середньому ступеню алкогольного сп`яніння (а.с.16, 17). Відповідно заяв від 25.04.2019 року, до ПрАТ «СК «Глобал Гарант» від імені [PERSON] по довіреності звернувся [PERSON] про виплату страхового відшкодування, пов`язаного із заподіяною моральною шкодою в сумі не менше 19 200.00 гривень; про виплату страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника в сумі не менше 57 600.00 гривень (а.с.10, 11). Згідно лікарського свідоцтву про смерть №140 від 26.12.2017 року, виданого Макарівським районним відділенням судово-медичної експертизи, [PERSON] помер [INFO] , причиною смерті вказано: відкриті переломи кісток склепіння і основи черепа (а.с.19). Відповідно свідоцтву про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] , його батьками вказані: [PERSON] та [PERSON] (а.с.20). Згідно пенсійному посвідченню [NUMBER] серії [NUMBER], [PERSON] є пенсіонером за віком довічно, датою видачі посвідчення вказано - 30.05.2012 року (а.с.21). Згідно довідок №1243 від 11.12.2018 року, №1244 від 11.12.2018 року, виданих Бишівською сільською радою Макарівського району Київської області, [PERSON] [INFO] , був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] , та станом на дату дорожньо-транспортної пригоди, 25.12.2017 року, мав склад сім`ї: батько - [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , які фактично перебували на утриманні у свого сина [PERSON] (а.с.24,25). Відповідно полісу №АК3680121 діючий на 25.12.2017 року, цивільна відповідальність володільця транспортного засобу марки «Кіа Ceed» державний номерний знак [NUMBER] застрахована ПрАТ «СК «Глобал Гарант» (а.с.26). Згідно листу-відповіді №270819-01 від 27.08.2019 року, виданому ПрАТ «СК «Глобал Гарант», [PERSON] , який діяв в інтересах [PERSON] було відмовлено у відшкодуванні моральної шкоди в сумі не менше 19 200.00 гривень та виплаті страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника в сумі не менше 57 600.00 гривень (а.с.27). Згідно договору про надання правової допомоги №0077-ц укладеному 11.02.2020 року між представником позивачки [PERSON] - [PERSON] , який діяв в інтересах [PERSON] на підставі довіреності від 13.11.2019 року, та Адвокатським об`єднанням «Автопоміч», а саме - пункту 3.1.: за правову допомогу, передбачену в п.1.2 договору, замовник сплачує Адвокатському об`єднанню винагороду в розмірі визначеному додатком №1 до цього договору (а.с.29). Відповідно додатку до договору №0077-ц про надання правової допомоги від 11.02.2020 року, плата за надані адвокатом послуги на виконання договору про надання правової допомоги становить 2 000.00 гривень за одну годину роботи (а.с.30). В детальному описі робіт (надання послуг) виконаних для надання правничої допомоги, складеному 12.02.2020 року в місті Львів, зазначено про те, що загальна кількість витраченого часу на надання правничої допомоги становить 12 годин, та яка складається з: - консультацією замовника щодо порядку та строків надання правничої допомоги адвокатом по стягненню грошових коштів з відповідача; - консультація замовника щодо порядку та строків надання правничої допомоги адвокатом по стягненню грошових коштів з відповідача; - консультацією замовника щодо перспективності пред`явлення позову; - з`ясуванням чи мали місце обставини (факти), про які вказує замовник, та якими доказами вони підтверджуються; -з`ясуванням чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; -визначенням правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин; -визначенням правової норми, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин з врахуванням висновків щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду; -аналізом судової практики; -визначенням підсудності розгляду позовної заяви; - ввизначенням складу учасників судового процесу; - розрахунок ціни позову та складення обґрунтованого розрахунку сум, що стягуються; - складання розрахунок судових витрат, які були понесені; - написанням позовної заяви з обґрунтуванням позовних вимог та доказів, що їх підтверджують; - копіювання та додавання до позовної заяви копії всіх документів та доказів на підтвердження позовних вимог; - копіювання позовної заяви та всіх документів, що до неї додаються відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб; - надсилання, засобами поштового зв`язку, позовної заяви з доданими до неї документами в суд, (а.с.31). Згідно вимог ст.1 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Відповідно до вимог ст.979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно вимог ст.980 ЦК України, предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: 1) життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); 2) володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); 3) відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Згідно з пунктом 22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. У відповідності до пункту 23.1 ст.23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Згідно з пунктами 27.1-27.3,27.5 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок ДТП настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду. Таким чином, страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених ст.1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Згідно вимог ч.ч.1-3 ст.1200 ЦК України, у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: 1) дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); 2) чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; 3) інвалідам - на строк їх інвалідності; 4) одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років; 5) іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п`яти років після його смерті. Особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував. Особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів. Відповідно до вимог п.27.2 ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. З огляду на зазначене, загальний розмір страхового відшкодування утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі на день настання страхового випадку. У свою чергу, за вимогами п.27.3 ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» загальний розмір страхового відшкодування за моральну шкоду щодо одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі на день настання страхового випадку. Згідно із Законом України "Про Державний бюджет України 2017 року" розмір мінімальної заробітної плати в грудні 2017 року становив 3200.00 гривень. Таким чином, загальний розмір страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника становить 115200.00 грн. (3200.00 гривень * 36 місяців). Загальний розмір страхового відшкодування, пов`язаного з заподіянням моральної шкоди становить 38400.00 гривень (3200.00 гривень * 12 місяців) Разом з тим, у померлого [PERSON] на утриманні перебував батько - [PERSON] та мати, позивачка по справі [PERSON] . З урахуванням викладеного, частка позивачки [PERSON] в страховому відшкодуванні становить Ѕ частину від загального розміру відшкодування, а саме 57600.00 гривень (115200/2) страхового відшкодування, пов`язаного з втратою годувальника та 19200.00 гривень (38400/2) страхового відшкодування, пов`язаного з заподіянням моральної шкоди. Також у даній справі встановлено, що постановою старшого слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів у сфері транспорту Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області майором поліції Бурун А.М. про закриття кримінального провадження від 27.05.2019 року, кримінальне провадження №12017110000000924, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.12.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, закрите за відсутністю в діяннях водіїв: водія транспортного засобу «Кіа Ceed», реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] та водія транспортного засобу «Renault Мegane 1.4» реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] , складу кримінального правопорушення на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України. Отже смерть потерпілого [PERSON] настала в результаті взаємодії двох джерел підвищеної небезпеки, а саме: транспортного засобу «Кіа Ceed», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована ПрАТ «СК «Глобал Гарант» та транспортного засобу «Renault Мegane 1.4» реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . Відповідно приписів пункту 36.3 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб. Отже, ПрАТ «Страхова компанія «Глобал Гарант», в якій було застраховано цивільно-правову відповідальність учасника ДТП, яка сталася 25.12.2017 року, водія автомобіля «Кіа Ceed», реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] , має відшкодувати позивачці моральну шкоду та шкоду, пов`язану з втратою годувальника сина [PERSON] у передбаченому ч.2,3 ст.27, ч.3 ст.36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" порядку. Оскільки позов заявлено до страхової компанії одного із водіїв, який винний у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, то загальний розмір страхового відшкодування у зв`язку зі смертю потерпілого, який має сплатити відповідач ПрАТ «СК «Глобал Гарант», становить 9600.00 гривень (19200/2) - страхове відшкодування за моральну шкоду та 28800.00 гривень (57600/2) - страхове відшкодування у зв`язку з втратою годувальника. Відповідно до вимог ч.2 ст.1188 ЦК України, якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Згідно вимог ч.1 ст.1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. Відповідно до вимог ст.541 ЦК України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Згідно вимог ч.1 ст.543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. У пункті 8 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", судам роз`яснено, що особи, які спільно завдали шкоди, тобто завдали неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими (статті 543, 1190 ЦК України). У такому самому порядку відповідають особи, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, за шкоду, завдану внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам. Спір про відшкодування шкоди, завданої при цьому самим джерелам підвищеної небезпеки кожним із їх володільців перед інших із них, вирішується за правилами статті 1188 ЦК України, а саме: шкода, завдана одному з володільців із вини іншого, відшкодовується винним; не відшкодовується шкода, завдана володільцю лише з його вини; за наявності вини всіх володільців розмір відшкодування визначається судом у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (тобто залежно від ступеня вини кожного); у разі відсутності вини володільців у взаємному завданні шкоди жоден із них не має права на відшкодування. Суди мають розрізняти випадки, коли внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки шкоди завдано самим володільцям цих джерел, від випадків, коли шкоди завдано іншим особам (наприклад, пасажирам, пішоходам). У цьому випадку особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини (частина друга статті 1188 ЦК України). При цьому солідарний боржник, який відшкодував спільно завдану шкоду, має право вимагати з кожного з інших завдавачів шкоди частку виплаченого потерпілому відшкодування. Оскільки боржник, який виконав солідарне зобов`язання, має право зворотної вимоги, тобто стає кредитором за регресним зобов`язанням до інших боржників, розподіл відповідальності солідарних боржників один перед одним (визначення часток) за регресним зобов`язанням здійснюється на загальних підставах за правилами статті 1191 ЦК України, тобто у розмірі, що відповідає ступеню вини кожного з боржників. З системного аналізу вказаних норм права слідує, що солідарний обов`язок по відшкодуванню шкоди, виникає в осіб, спільними діями яких, цю шкоду заподіяно. У даному випадку, шкоду заподіяно водієм транспортного засобу «Кіа Ceed», реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] та водія транспортного засобу «Renault Мegane 1.4» реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] . У свою чергу, ПрАТ «СК «Глобал Гарант» застрахувало лише цивільну-правову відповідальність водія транспортного засобу «Кіа Ceed», реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] , тому несе зобов`язання по виплаті страхового відшкодування у межах, визначених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в тому числі в межах, визначених ч.36.3 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" за якою у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб. Позовних вимог до іншого учасника ДТП водія транспортного засобу «Renault Мegane 1.4», реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] , позивачка не пред`являла, хоча була обізнана про те, що смерть потерпілого [PERSON] настала в результаті взаємодії двох джерел підвищеної небезпеки, в тому числі, транспортного засобу «Renault Мegane 1.4» реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . Правова позиція щодо необхідності та правильності врахування вимог п.36.3 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при визначенні розміру страхового відшкодування, пов`язаного зі смертю потерпілого, спричиненою в результаті дії двох джерел підвищеної небезпеки міститься в постанові Верховного Суду від 06.06.2018 року у справі №200/19873/16-ц. У силу ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно вимог ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. За змістом ст.1167 ЦК України, якщо моральної шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, така моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала. Відповідно до вимог ч.2 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Отже, головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки. При завданні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на особу, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, не може бути покладено обов`язок з її відшкодування, якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України). Під непереборною силою необхідно розуміти, зокрема, надзвичайні або невідворотні за даних умов події (пункт 1 частини першої статті 263 ЦК України), тобто ті, які мають зовнішній характер. Під умислом потерпілого необхідно розуміти, зокрема, таку його протиправну поведінку, коли потерпілий не лише передбачає, але і бажає або свідомо допускає настання шкідливого результату (наприклад, суїцид). Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом (частина друга статті 1193 ЦК України). Згідно з частиною четвертою статті 1193 ЦК України суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину. Положення статті 1193 ЦК України про зменшення розміру відшкодування з урахуванням ступеня вини потерпілого застосовуються і в інших випадках завдання шкоди майну, а також фізичній особі, однак у кожному разі підставою для цього може бути груба необережність потерпілого (перебування у нетверезому стані, нехтування правилами безпеки руху тощо), а не проста необачність. Питання про те, чи є допущена потерпілим необережність грубою (частина друга статті 1193 ЦК України), у кожному конкретному випадку має вирішуватись з урахуванням фактичних обставин справи (характеру дії, обставин завдання шкоди, індивідуальних особливостей потерпілого, його стану тощо). Постановою старшого слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів у сфері транспорту Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області майором поліції Бурун А.М. про закриття кримінального провадження від 27.05.2019 року встановлено, що дорожньо-транспортна пригода, яка мала місце 25.12.2017 року, близько 18.10 години, на вулиці Святопокровській, поблизу будинку №66 в с. Бищів Макарівського району Київської області, сталась внаслідок грубого порушення пішоходом [PERSON] вимог пунктів 4.1. «пішоходи повинні рухатися по тротуарах і пішохідних доріжках, тримаючись правого боку»; 4.4. «у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості пішоходи, які рухаються проїзною частиною чи узбіччя, повинні виділити себе, а по можливості мати на зовнішньому одязі світолоповертаючі елементи, для своєчасного їх виявлення іншими учасниками дорожнього руху», 4.7. «пішоходи повинні переходити проїзну частину по перехідних переходах, у тому числі підземних і надземних, а в разі їх відсутності - на перехрестях по лініях тротуарів або узбіч», 4.14. «пішоходам забороняється: а) виходити на проїзну частину, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху; б) раптово виходити, вибігати на проїзну частину, в тому числі на перехідний перехід» Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, введених в дію з 01.01.2002 року. Також при судово-токсикологічній експертизі в крові трупа виявлено 2.32% етилового спирту, що за життя може відповідати середньому ступеню алкогольного сп`яніння. З огляду на те, що дорожньо-транспортна пригода трапилася в результаті порушення пішоходом [PERSON] Правил дорожнього руху, що свідчить про наявність в діях потерпілого грубої необережності, необхідно враховувати вину потерпілого при визначенні суми страхового відшкодування моральної шкоди та зменшення страхового відшкодування (19 200.00 гривень : 2) - 600.00 гривень = 9 000.00 гривень. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення витрат на правничу допомогу суд керується вимогами ч.1, 3 ст.133 ЦПК України, якою передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу. Частинами 4, 5 ст.137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат па правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Витрати на правничу допомогу суд вважає не співмірними із вимогами, викладеними в ч.4, 5 ст.137 ЦПК України, та такими, що підлягають задоволенню в розмірі 8 000.00 гривень.

Outcome: partial