Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в Києво-Святошинський районний суд Київської області в порядку цивільного судочинства з позовом до Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно. Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] і після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 0,1430га по [ADDRESS], кадастровим №3222486603:02:001:5056, призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ?-ї частини житлового будинку [ADDRESS], загальною площею 314,7кв.м., житловою - 166,9кв.м. Інша ? частина житлового будинку [ADDRESS] належить її сусідці [PERSON]. [PERSON] за життя заповіт не складала, позивач є єдиною спадкоємицею після її смерті. Спадщину [PERSON] прийняла, звернувшись з відповідною заявою до нотаріальної контори. 13 травня 2014 року їй було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на земельну ділянку площею 0,1430га по [ADDRESS], кадастровим №3222486603:02:001:5056. Постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.06.2014 року за №63/02-14 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частину житлового будинку [ADDRESS] так як згідно даних КП "БТІ" Києво-Святошинської районної ради реєстрація вказаного домоволодіння не проводилася. Вважає, що спадкодавиця [PERSON] набула права власності на квартиру у встановленому порядку. Просила суд визнати за нею право власності на ? частину житлового будинку [ADDRESS] Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала до суду письмову заяву, в якій свої позовні вимоги підтримала і просила слухати справу без її участі. Представник Тарасівської сільської ради в судове засідання не з'явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належними чином, причини своєї неявки суду не повідомив. У зв'язку з неявкою в судове засідання представника відповідача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, про що позивач в своїй заяві не заперечував. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України (далі -ЦПК України), суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 07 листопада 2013 року. З спадкової справи, заведеної приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу [PERSON] судом встановлено, що за життя [PERSON] заповіт не складала. У відповідності до ст.1222 Цивільного кодексу України спадкоємцями за заповітом і законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. За правилами ст.ст.1258, 1261 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивач [PERSON] прийняла спадщину в порядку, встановленому законом, звернувшись до приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу [PERSON] з заявою про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня її відкриття. 13 травня 2014 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу [PERSON] позивачу [PERSON] видано Свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті її матері [PERSON] на земельну ділянку площею 0,1430га по [ADDRESS], кадастровим №3222486603:02:001:5056, призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка належала померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 15.01.2002 року. Відповідно до технічного паспорту від 27.12.2013 року, на вказаній земельній ділянці по [ADDRESS] знаходиться житловий будинок, 1960 року побудови, загальною площею 314,7кв.м., житловою - 166,9кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, які побудовані в період з 1960 року по 1990 рік. Право власності на ? частину зазначеного домоволодіння належить [PERSON] на підставі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 березня 2014 року. Згідно довідки виконкому Тарасівської сільської ради від 15.05.2014р. №783 [PERSON] постійно проживала та була зареєстрована в будинку [ADDRESS]. Постановою нотаріуса від 18.06.2014 року за №63/02-14 позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частину житлового будинку [ADDRESS] оскільки відповідно до повідомлення КП "БТІ" Києво-Святошинської районної ради від 10.06.2014 року за №433 це будинковолодіння не зареєстроване. Судом встановлено, що рішенням народного суду Києво-Святошинського району Київської області від 09 грудня 1974 року за [PERSON] та [PERSON] визнано право власності по ? частин житлового будинку [ADDRESS] з виділом в користування сторонам конкретних приміщень будинку. Відповідно до ст.14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Згідно п.5 ч.2 ст.11 ЦК України, у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 1 липня 2004 року, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Відповідно до п.28 Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, доданого до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що затверджена Міністерством комунального господарства Українського РСР 31 січня 1966 року, правовстановлюючим документом також є рішення суду про визнання за громадянином права власності на будинок (домоволодіння), що набуло законної сили, або виконавчий лист, на підставі цього рішення. Окрім того, відповідно до абз.3 ч.3 ст.19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 1 липня 2004 року, державна реєстрація прав власності, з подальшою видачею відповідного свідоцтва про право власності, на об'єкти (індивідуальні садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них), що розташовані на територіях сільських сад та які закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, щодо яких раніше не здійснювалася державна реєстрація прав власності, для осіб, за якими закріплені особові рахунки в погосподарських книгах відповідних сільських рад, здійснюється на підставі поданої заяви та виписки із зазначених книг, наданої виконавчим органом сільської ради (у разі, якщо такий орган не створений, - сільським головою) або відповідною архівною установою, а також інших документів, визначених у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. За правилами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини Таким чином, суд приходить до висновку, що спадкодавиця [PERSON] набула права власності на ? частину житлового будинку [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами у відповідності до норм закону, які діяли на момент виникнення прав, тому це нерухоме майно увійшло до складу спадщини, яка відкрилася після її смерті. Відповідно до ч.1 ст.11 та ст. 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оцінюючи встановлені судом обставини, суд знаходить повністю обґрунтованими вимоги позивача, та вважає що позов [PERSON] підлягає до задоволення. Зважаючи на вищевикладене, відповідно до ст.ст. 1218, 1220, 1221, 1222, 1223, 1258, 1268 ЦК України, та

Outcome: approved