Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-04 00:00:00

02.11.2018 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", Миколаївського регіонального управління акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" про захист прав споживача банківських послуг, а саме визнати зобов`язання за договором карткового рахунку, укладеного між позивачем та АТ КБ "ПриватБанк" від 12.03.2011 року виконаним. В обґрунтування позовних вимог позивач в уточненій позовній заяві зазначила, що рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 25.07.2018 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до неї задоволені частково, стягнуто з позивача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за договором карткового рахунку від 12.03.2011 року в сумі 30027,82 грн. та судовий збір в сумі 1303,88 грн. Після набрання рішенням законної сили позивач через касу Миколаївського РУ ПАТ КБ «ПриватБанк» сплатила визначену рішенням суду суму заборгованості та судовий збір. Проте незважаючи на добровільне виконання позивачем судового рішення, ПАТ КБ «ПриватБанк» знову нараховано позивачу заборгованість за договором карткового рахунку в сумі 43430,94 грн. Взяті на себе договірну зобов`язання за кредитним договором позивач виконала у повному обсязі, шляхом виконання рішення суду про стягнення заборгованості у добровільному порядку, а тому відповідач безпідставно нараховує позивачу заборгованість за договором карткового рахунку, тому позивач змушена звернутись до суду із даним позовом. Представник позивача [PERSON] до судового засідання не з`явився, надав до суду заяву з проханням слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи судом повідомлений у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомив. Суд вважає за можливе ухвалити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши надані докази встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що 12 березня 2011 року між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено кредитний договір № б/н, згідно якого позичальнику було надано кредит у сумі 15000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. про відкриття карткового рахунку. Вказаний договір складається із заяви про надання кредиту та Умов та Правил надання банківських послуг. При цьому, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті складає між ним та Банком договір, що підтверджується його підписом у заяві. Відповідно до п.п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору відповідач дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Згідно до п. 2.1.1.5.5 Договору, відповідач зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до п.2.1.1.12.1 Договору, сторонами погоджено, що зобов`язання клієнта з повернення тіла кредиту, процентів за користування кредитом, комісії, пені та штрафів, тобто загальна заборгованість клієнта є борговими зобов`язаннями. Згідно зі ст. 11 ЦПК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків можуть бути договори або інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Кредитний договір укладений відповідно до ст.ст. 6, 627, 207 ЦК України шляхом підписання зі сторони позичальника договору з нанесеними на нього типографськими засобами відбитку печаток та підписів уповноважених осіб банку та страховика. За положеннями ст. 1054 ч.1 ЦК України,за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Даний договір відповідає вимогам ст. 1054 ЦК України. Статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. На день розгляду справи в суді, відповідно до наданих позивачем квитанцій № 0.0.1167100958.1 та 0.0.1167102083.1 від 23.10.2018 року [PERSON] було погашено заборгованість по кредитному договору від 12.03.2011 року в сумі 30027,00 грн. та 1303,88 грн. в рахунок сплати судового збору. Відповідно до вимог ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 530 ЦК України визначає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Крім того, згідно до вимог ч. ч. 1, 5-7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Оскільки [PERSON] виконала зобов`язання - повністю погасила кредит та сплатила судовий збір, в зв`язку з чим просить суд припинити між нею та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» зобов`язання за кредитним договором № б/н від 12.03.2011 року, у зв`язку з його належним виконанням, в зв`язку з чим вимоги позивача підлягають задоволенню. На підставі ст.22 ЗУ "Про захист прав споживачів" споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав. Отже, в зв`язку зі звільненням позивача від сплати судового збору та задоволенням позовних вимог у повному обсязі, судовий збір в сумі 1921 грн. покладається на відповідачів. Враховуючи викладене,

Outcome: approved