Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Департаменту розвитку інфраструктури міста виконкому Криворізької міської ради, треті особи: [PERSON] , Виконавчий комітет Довгинцівської районної в місті ради про визнання права користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідно до ордера на жиле приміщення від 16.01.2006 року за № 151, виданого виконавчим комітетом Дзержинської районної ради м. Кривого Рогу, її матері, [PERSON] на склад сім`ї : [PERSON] (дочка), [PERSON] (онука) надане право зайняття жилого приміщення жилою площею 30,0 кв. м., що складається з двох кімнат в окремій квартирі за адресою: [ADDRESS] . На підставі рішення виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради «Про внесення змін в умови договору найму житлового приміщення» від 17.03.2010 р. № 133 вона набула статусу основного квартиронаймача. 20.04.2012 року між нею та КП «Житлово-експлуатаційна організація № 45» був укладений договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території, в якому я виступаю наймачем квартири [ADDRESS] . 17.05.2011 року між нею та ВАТ «Криворіжгаз», як наймачем вищезгаданої квартири, був укладений договір 1000000116 про надання населенню послуг з газопостачання, який пролонгований та чинний на теперішній час. У 2012 році вона отримала код у єдиній міській автоматизованій системі комунальних розрахунків, який не був змінений з того часу, що, зокрема, підтверджує відсутність інших осіб, які б намагалися стати наймачами або виконувати зобов`язання наймача, окрім неї. 20.11.2013 року відповідно до рішення виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради «Про внесення змін в умови договорів найму житлових приміщень» № 694, у зв`язку зі згодою основного квартиронаймача - [PERSON] (додаток до рішення), її мати, [PERSON] набула право на внесення змін до договору найму житлового приміщення - квартири [ADDRESS] . 03.07.2013 року між [PERSON] та ТОВ «ЖИТЛОСЕРВІС-КР» був укладений договір № 826 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території. В зв`язку з необхідністю захистити інтереси своєї доньки, [PERSON] , яка отримала право користування житлом за адресою: [ADDRESS] , після смерті її батька за рішенням суду, 09.07.2013 року вона була вимушена знятися з реєстрації в квартирі [ADDRESS] через те, що згідно вимог ст. 29 Цивільного кодексу України, вона, як неповнолітня, до досягнення 14 років повинна була мешкати разом з одним з батьків та відповідно не мала права без матері бути зареєстрованою у набутому на праві користування житлі терміном до 17.09. 2015 року. [INFO] померла її мати, [PERSON] . На час її смерті вона була єдиною особою, зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] , хоча фактично на той час з нею проживали вона разом з донькою. Під час реєстрації за адресою [ADDRESS] та після смерті матері, вона довготривалими періодами разом з донькою мешкали у квартирі [ADDRESS] , вела господарство, постійно зберігала власні речі та досконало виконувала обов`язки наймача, які полягають в своєчасному та в повному обсязі оплаті за спожиті (комунальні та експлуатаційні) послуги, несла витрати на утримання квартири та будинку, ремонтувала та зберігала житло в належному технічному стані, виступала замовником встановлення вимірювальних приладів та регулярно надавала їх на повірки, замовила та сплатила виконання технічного паспорту на житлове приміщення. За час існування фактичних правовідносин щодо найму квартири [ADDRESS] , яка є комунальною власністю міста, власник житла та/або інший уповноважений на те орган не повідомив про припинення договірних відносин, не звернувся до суду щодо виселення її з даного житлового приміщення, чим фактично надав згоду на подовження її права використання зазначеним житловим приміщенням. З моменту набуття її донькою права бути зареєстрованою за віком без батьків, вона можить знятися з реєстрації за адресою: [ADDRESS] , але не має документального підтвердження як підстави, передбаченої п.18 Правил реєстрації місця проживання, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 р. № 207, аби зареєструватися за адресою: [ADDRESS] , внаслідок чого вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів та просила задовольнити її позовні вимоги. Ухвалою суду від 23 лютого 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд якої ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 17 травня 2021 року підготовче судове засідання закрито, справу призначено до судового розгляду. У судове засідання сторони не з`явилися, представник позивача адвоката Бордунова І.О. до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність та у відсутність позивача, на позовних вимогах наполягає. Представник відповідача Департаменту розвитку інфраструктури міста виконкому Криворізької міської ради до суд надав відзив, справу просили розглянути у їх відсутність, прийняти рішення на розсуд суду. Зазначили, що позивачем [PERSON] був порушений порядок вселення, передбачений ст. 65 ЖК України, а саме наймач вправ в установленому порядку з письмовою згодою всіх проживаючих разом з ним членів сім`ї провести вселення в займане ним жиле приміщення свого чоловіка, дітей, батьків, інших осіб. Докази, що померла наймач спірної квартири [PERSON] за життя зверталась з заявою до житлово-комунального підприємства № 45 про проведення реєстрації або вселення, або давала таку згоду [PERSON] на вселення в свою квартиру за адресою: [ADDRESS] відсутні. Разом з тим, [PERSON] спочатку була включена до ордеру від 16.01.2006 року № 151 на поселення у спірну квартиру, як член сім`ї померлої [PERSON] , та постійно сплачувала за отриманні житлово-комунальні послуги. Представник третьої особи виконкому Довгинцівської районної в міста ради до суду надали заяву про розгляд справи у їх відсутність, заперечень щодо вимог позивача не мають. Третя особа [PERSON] до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз`яснено, що відповідно до статей 55,124 Конституції України та статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. У частині першій статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що відповідно до ордера на жиле приміщення від 16.01.2006 року за № 151, виданого виконавчим комітетом Дзержинської районної ради м. Кривого Рогу, [PERSON] на склад сім`ї : [PERSON] (дочка), [PERSON] (онука) надане право зайняття жилого приміщення жилою площею 30,0 кв. м., що складається з двох кімнат в окремій квартирі за адресою: [ADDRESS] ( а.с. 11). На підставі рішення виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради «Про внесення змін в умови договору найму житлового приміщення» від 17.03.2010 р. № 133 [PERSON] набула статусу основного квартиронаймача ( а.с. 12). 20.04.2012 року між КП «Житлово-експлуатаційна організація № 45» та [PERSON] був укладений договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території, в якому я виступаю наймачем квартири [ADDRESS] ( а.с. 13). 17.05.2011 року між ВАТ «Криворіжгаз» та [PERSON] як наймачем вищезгаданої квартири, був укладений договір 1000000116 про надання населенню послуг з газопостачання, який пролонгований та чинний на теперішній час ( а.с. 20). 20.11.2013 року відповідно до рішення виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради «Про внесення змін в умови договорів найму житлових приміщень» № 694, у зв`язку зі згодою основного квартиронаймача - [PERSON] (додаток до рішення), [PERSON] набула право на внесення змін до договору найму житлового приміщення - квартири [ADDRESS] ( а.с. 14). 03.07.2013 року між [PERSON] та ТОВ «ЖИТЛОСЕРВІС-КР» був укладений договір № 826 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території ( а.с. 15-16). [INFO] померла [PERSON] ( а.с. 94) За час існування фактичних правовідносин щодо найму квартири [ADDRESS] , яка є комунальною власністю міста, власник житла та/або інший уповноважений на те орган не повідомив про припинення договірних відносин, не звернувся до суду щодо виселення [PERSON] з даного житлового приміщення, чим фактично надав згоду на подовження її права використання зазначеним житловим приміщенням. Відповідно до ст. 18 Житлового кодексу Української РСР, управління житловим фондом здійснюється власником або уповноваженим ним органом у межах, визначених власником. Згідно Положення про департамент розвитку інфраструктури міста виконкому (надалі Департамент) Криворізької міської ради, затвердженого рішенням Криворізької міської ради від 27.06.2018р № 2801, Департамент має право виконувати функції балансоутримувача житлового та нежитлового фондів, об`єктів благоустрою, дорожньо-мостового господарства, соціально-культурного призначення, що належить до комунальної власності міста. Балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом. (Державний комітет з питань житлово-комунального господарства, Наказ "Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій" від 17.05.2005 N 76) Виходячи з роз`яснень, наданих в п.4 Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року з наступними змінами «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах із питань, віднесених до компетенції органів місцевого самоврядування чи місцевої державної адміністрації, або з питань управління житловим фондом, віднесених його власником або уповноваженим ним органом до свого відання, згідно зі ст. 18 ЖК (наприклад, про визнання ордера недійсним, надання, бронювання або обмін жилого приміщення, визнання права на жиле приміщення крім випадків, коли в ньому проживають інші члени сім`ї наймача), належною стороною повинен бути відповідний орган чи власник житлового фонду. Наразі, на думку позивача, належним відповідачем по справі про визнання права користування житловим приміщенням, що належить до комунальної власності міста є Департамент розвитку інфраструктури міста виконкому Криворізької міської ради як балансоутримувач житлового фонду. Відповідно до ст. 9 Житлового кодексу Української РСР, громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду. Норми ст. 58 ЖК Української РСР, передбачають, що на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Згідно з ст. 61 ЖК Української РСР , користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Договір найму - це договір, за яким наймодавець зобов`язується надати за відповідну плату жиле приміщення у безстрокове користування в будинках державного і комунального житлового фондів для проживання в ньому. Цей договір визначає права і обов`язки двох сторін - наймача і наймодавця. Типовий договір найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду було затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 939 від 22.06.1998 року «Про вдосконалення системи державного регулювання розміру квартирної плати та плати за утримання будинків і прибудинкових територій». Вказана постанова втратила чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 560 від 12.07.2005 року «Про затвердження Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій». В свою чергу вказана постанова втратила чинність в зв`язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови № 529 від 20.06.2009 року «Про затвердження Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій». Таким чином, в процесі змін в діючому законодавстві типовий договір найму було замінено на типовий договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Відповідно до ч ч. 1, 2 ст. 64 ЖК Української РСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. За змістом ст. 65 ЖК Української РСР, наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. У такому випадку особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. З огляду норм ст. 103 ЖК Української РСР, договір найму жилого приміщення може бути змінено тільки зі згоди наймача, членів його сім`ї та наймодавця. Але досягнута домовленість між наймачем, членами його сім`ї та наймодавцем з приводу зміни договору найму житлового приміщення сама по собі правових наслідків не має, доки вона не знайде свого офіційного закріплення у рішенні відповідного органу, до компетенції якого належить вирішення таких питань. Та тільки після рішення відповідного органу зміни до договору найму житлового приміщення набирають юридичної сили. Згідно норм ст. 106 ЖК Української РСР, повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача. За змістом вказаної норми закону будь-який член сім`ї наймача, що має повну цивільну дієздатність, має право вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення. Виходячи з принципу рівності прав та обов`язків наймача та членів його сім`ї (ст. 64 ЖК), члени сім`ї заміщують наймача в договірних правовідносинах найму. У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім`ї наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку. Норми ст. 29 Цивільного кодексу України передбачають, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Відповідно до ст. 763 ЦК України, Договір найму укладається на строк, встановлений договором. Якщо строк найму не встановлений, договір найму вважається укладеним на невизначений строк. Якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.(ст. 764 ЦК України) За змістом ст. 810 ЦК України, за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Підстави, умови, порядок укладення та припинення договору найму житла, що є об`єктом права державної або комунальної власності, встановлюються законом. До договору найму житла, крім найму житла, що є об`єктом права державної або комунальної власності, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом. Разом з викладеним, згідно ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. У пункті 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» роз`яснено, що згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини. У зв`язку з викладеним, враховуючи, що позивач [PERSON] була включена до ордеру від 16.01.2006 року № 151 на поселення у спірну квартиру, як член сім`ї померлої [PERSON] , постійно сплачує рахунку за отримані житлово-комунальні послуги (а.с. 21-91), суд приходить до висновку про задоволення позову. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачами вимога про відшкодування судових витрат не заявлялася, вони покладаються на позивачів.

Outcome: approved