Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просить визнати відповідача такою, що втратила право користування кімнатою [ADDRESS] та зняти її з реєстраційного обліку. Позов обґрунтовувався тим, що позивач є наймачем вказаної кімнати на підставі ордеру № 173 виданим ВАТ "Житомирхліб", в якій також зареєстрована [PERSON] Вказала, що остання з 2011 року не проживає у вказаній кімнаті, не бере участі в оплаті комунальних послуг, що є підставою для звернення до суду з зазначеним позовом. Позивач у судове засідання не з'явилася, надіславши заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги вона підтримує повністю, просить їх задовольнити, а також, зазначила, що не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] та представник Корольвського РВ УДМС України в Житомирській, які були повідомлені про час і місце розгляду справи належним чином, у судове засідання не з»явилися і не надіслали заяв про розгляд справи за їх відсутності. За таких обставин, відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, суд має можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що на підставі ордеру на заняття житлової площі в гуртожитку, виданого на підставі рішення адміністрації ВАТ "Житомирхліб" від 28 травня 2001 року позивачу надано дозвіл на проживання в кімнаті [ADDRESS] Із довідки КП "ВЖРЕП № 16" від 11.12.2013 № 784 вбачається, що в кімнаті [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та [PERSON] За відомостями адресно-довідково підрозділу ГУДМС України в Житомирській області позивач та відповідач зареєстровані за адресою: [ADDRESS]. Згідно акту № 68 від 21.11.2013р., складеного комісією у складі паспортистів [PERSON], [PERSON], юриста [PERSON] вбачається, що [PERSON] не проживає в кімнаті [ADDRESS] з 2011 року. Згідно із ч. 1 і 2 ст. 61 ЖК Української РСР, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер. Відповідно до ст. 64 ЖК Української РСР члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Згідно ст. 71 ЖК Української РСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. У відповідності до ст. 72 ЖК Української РСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Оцінюючи зібрані по справі докази, суд вважає доведеною відсутність відповідача в спірному жилому приміщенні більше шести місяців без поважних причин, що згідно ст. 71 ЖК Української РСР є підставою для визнання відповідача таким, що втратила право користування житловим приміщенням а саме: кімнатою [ADDRESS] Щодо позовних вимог в частині зобов"язання Корольвського РВ УДМС України в Житомирській області зняти відповідача з реєстраційного обліку, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення. Процедура зняття з реєстрації місця проживання передбачає попереднє звернення особи до органу реєстрації або наявності остаточного рішення суду, а тому додаткового судового застереження не потребує. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial