Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

03.04.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі 2000 грн., щомісячно, до досягнення нею повноліття. В обґрунтування позовної заяви зазначила, що 05.10.2016 року відповідач [PERSON] звернувся до суду за позовом до неї про визнання батьківства відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 21.12.2016 року позовні вимоги [PERSON] задоволені в повному обсязі, визнано його батьківство відносно [PERSON], включені відомості про батька дитини - [PERSON] до актового запису про народження дитини №57 від 11.05.2011 року, та змінено [PERSON] прізвище з "[PERSON]" на "[PERSON]", не змінюючи ім'я та по батькові. В період часу з 2010 року по 2016 рік вона з відповідачем перебували у фактичних сімейних відносинах, з тимчасовими перервами у зв'язку з конфліктами, мають спільну дочку [PERSON], [INFO]. Малолітня дочка проживає разом з нею, також з нею проживає її непрацездатна мати [PERSON], [INFO]. Будь-якої матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає, участі у вихованні дитини не бере, чим ставить її в тяжке матеріальне становище. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні наполягала на задоволенні позову з підстав, викладених у позовній заяві. Водночас, позивачка не послалася на докази, якими підтверджується наявність у відповідача доходів, з яких можливо було б стягувати аліменти у розмірі 2000 грн. Також, позивачка пояснила, що і під час спільного проживання відповідач не працював та мав випадкові заробітки. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково, не заперечував свого обов'язку утримувати дитину, згоден, щоб з нього стягувалися аліменти на дитину щомісячно по 300 грн. Крім вказаної суми він має бажання та можливість надавати допомогу без судового рішення. В обґрунтування своїх заперечень пояснив, що постійної роботи та стабільного доходу він не має, працевлаштуватися не в змозі через поганий стан здоров'я. Він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЄС 2 категорії, на даний час займається підготовкою документів для оформлення групи інвалідності та звернення за призначенням пенсії. Вислухавши сторони, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: З копій рішення Зміївського районного суду Харківської області від 21.12.2016 року та свідоцтва про народження (повторного) вбачається, що сторони проживали разом протягом з 2010 року по 2016 рік, мають спільну дочку [PERSON], [INFO] (а. с. 10, 13-15). З відомостей довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої Зміївською міською радою, від 06.02.2017 року, вбачається, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS], з нею зареєстрована дочка [PERSON], [INFO], її мати [PERSON], [INFO]. (а. с. 11). Відповідно до даних довідки про доходи, виданої ПАТ "ТУРБОАТОМ", від 23.03.2017 року, позивачка [PERSON] працює на посаді "контролер на контрольному-пропускному пункті 3 класу", протягом з липня-грудня 2016 року отримала заробітну плату у розмірі 21250 грн. 46 коп. (а. с. 12). Даними копій посвідчення серії [NUMBER] та військового квитка [NUMBER] підтверджується, що [PERSON] має статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в 1986 році 2 категорії, брав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 30.04.1986 року по 26.05.1986 року. (а. с. 25, 26). Сторонами не оспорювалися та, відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, не підлягають доказуванню ті обставини, що малолітня [PERSON] проживає з матір'ю, а батько дитини проживає окремо, між батьками не досягнуто згоди щодо участі батька в утриманні дитини; відповідач має мінливий дохід. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. У відповідності зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Згідно зі ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають суттєве значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити аліменти у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. У відповідності до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позивачкою [PERSON] на надано доказів, якими б підтверджувалося, що відповідач має дохід, з якого можливо б було утримувати аліменти в розмірі 2000 грн. щомісячно. З урахуванням повідомлених сторонами відомостей про їх майновий та сімейний стан, проаналізувавши повідомлені сторонами відомості щодо мінливих доходів відповідача, зокрема його пояснення про можливість сплачувати 300 грн. в якості аліментів, а також надання коштів понад зазначеної суми, виходячи з якнайкращого забезпечення інтересів дитини, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі по 600 грн. щомісячно. З відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави, згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, в сумі 192 грн., яка визначена пропорційно до задоволеної частини позову.

Outcome: partial