Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

Позивач - Державне підприємство «Донецька залізниця» в особі Донецького будівельно - монтажного експлуатаційного управління звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати недійсним ордер № 30669 від 03 квітня 2012 року на право зайняття квартири [ADDRESS] жилою площею 48, 7 кв. м., за адресою: [ADDRESS], виданий Київським виконавчим комітетом [PERSON] з сім`єю з чотирьох осіб. В посилання своїх вимог позивач вказав, що спільною постановою від 01 листопада 2011 року керівництвом «Укрзалізниці» та профспілковою організацією квартири у будинку [ADDRESS], в тому числі і відповідачам, були розподілені між співробітниками позивача. 21 березня 2012 року виконавчим комітетом Київської районної у м. Донецьку ради було затверджено рішення адміністрації та територіального комітету профкому Ясинуватської дирекції залізничних перевізок ДП «Донецька Залізниця" про надання житлової площі. Під час постановки відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на облік по покращенню житлових умов відповідачами була надана довідка про реєстрацію у квартирі [ADDRESS], житлова площа якої складає 37,4 кв.м., 4-х членів сім`ї відповідачів, що вказувало на відсутність житлової норми для кожного члена сім`ї. В 2008 році відповідачами було приватизоване вказане житло, однак з ККП «Бюро приватизації та обміну житлового фонду» довідку про знаходження у власності житла у відповідачів відповідачами не було надано і про це позивачу відомо не було, а було надано довідку з КП "БТІ" за № 151907 від 25 жовтня 2011 року про відсутність у відповідачів житла, що знаходиться у приватній власності. Після отримання відповідачами ордеру за № 30669 від 03 квітня 2012 року на спільну квартиру, позивач за листом № 101/6/228 від 20 квітня 2012 року звернувся до Будьоннівської районної в м. Донецьку ради з клопотанням про заселення звільненої квартири [ADDRESS] іншими робітниками, які знаходились на квартирному обліку. Однак, з відповіді № 01-12-751 від 11 травня 2012 року стало відомо, що квартира [ADDRESS] приватизована відповідачами [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Листом № 1442 від 11 травня 2012 року ДП "Укрзалізниця" звернулась в ККП "Бюро приватизації та обміну житлового фонду" для отримання інформації про приватизацію відповідачами квартири по [ADDRESS]. З відповіді за № 167 від 25 травня 2012 року стало відомо, що у відповідачів є свідоцтво за № 5603 від 31 жовтня 2008 року про право власності на квартиру по [ADDRESS]. Після повідомлення про вказане порушення, відповідач [PERSON] написала заяву про відмову від квартири [ADDRESS], але до цього часу її не звільнила разом зі своїми членами родини. Тому, позивач просить визнати ордер за № 30669 від 03 квітня 2012 року на право зайняття квартири [ADDRESS], загальною площею 48,7 кв. м., недійсним та стягнути з відповідачів судові витрати у розмірі 107 грн. 30 коп. 10 січня 2013 року до Будьоннівського райсуду м. Донецька надійшов зустрічний позов від відповідача [PERSON] до ДП «Донецька Укрзалізниця» в особі Донецького будівельно - монтажного експлуатаційного управління про визнання права користування жилим приміщення та вселення, в якій позивач [PERSON] просить визнати за нею та членами її сім`ї право на користування жилим приміщенням квартирою [ADDRESS], загальною площею 48,7 кв. м., та вселити [PERSON] та членів її сім`ї: [PERSON], [PERSON], [PERSON] у вказану квартиру. В обґрунтування своїх вимог відповідач вказала, що 3 квітня 2012 року виконавчим комітетом Київської районної ради м. Донецька видано ордер № 30669 на її імья та на її сім`ю із чотирьох осіб на право заняття 2 кімнат загальною житловою площею 48,7 кв. м. в квартирі [ADDRESS]. Також [PERSON] та членам її сім`ї були видані ключі від вказаної квартири, після чого позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] перевезли лише частину своїх речей - меблі та одяг до вказаної квартири. Однак повністю переїхати до вищезазначеної квартири не змогли у зв`язку із тим, що працівники позивача незаконно забрали у них оригінал ордеру та ключі від вказаної квартири. Представник позивача за довіреністю Ковеза В.Г. до суду не з'явився, але від нього надійшла заява з проханням розглянути справу у його відсутність та про те, що він повністю підтримує позов та не заперечує про заочний розгляд справи у відсутність відповідачів. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до суду не з'являються, були своєчасно повідомлені неодноразово про час розгляду справи. Від відповідача [PERSON] надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв'язку із його лікуванням, але жодних документів з цього приводу ним суду не було надано, тобто на час розгляду справи 18 жовтня 2013 року підстав для відкладення розгляду справи не існувало. Від відповідача [PERSON] надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв'язку із її лікуванням, але до заяви приєднана довідка лікувального закладуё що вона знаходилась на лікуванні з 26.09.2013р. по 10.10.2013 року, тобто на час розгляду справи 18 жовтня 2013 року вона не лікувалась і підстав для відкладення розгляду справи не існувало. Крім того, відповідачі були завчасно повідомлені про час розгляду справи через регіональну газету "Донбас" від 12 жовтня 2013 року у відповідності до ч.9 ст.74 ЦПК України. Представник 3-ї особи - виконкому Київської районної у м. Донецьку ради до суду не з'явився, звідти надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника виконкому. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до суду не з'являються, були своєчасно повідомлені неодноразово про час розгляду справи, про причини неявки суд не повідомляють і від них до суду не надійшло заяви про розгляд справи у їх відсутність. Дослідивши матеріали по справі, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню і не підлягає задоволенню зустрічний позов, виходячи з наступного. Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до довідки ДП «Донецька Залізниця» в особі Донецького будівельно - монтажного експлуатаційного управління, відповідач [PERSON] є працівником локомотивного депо ст. Іловайськ і з членами своєї сім'ї з 4-х осіб перебувала на квартирному обліку за місцем роботи. Відповідачам [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у відповідності до ст. 52,58 ЖК України на підставі сумісної постанови ДП "Донецька залізниця" та профкому цієї організації від 01 листопаду 2011 року про розподіл квартир в жилому будинку [ADDRESS] та рішення виконкому Київської районної в м. Донецьку ради за № 75 від 21 березня 2012 року був виданий ордер Київським виконавчим комітетом за № 30669 від 03 квітня 2012 року на право зайняття квартири [ADDRESS], складом сім'ї з 4-х осіб(а.с.4,6,7). Відповідачами при постановці на квартирний облік позивачу була надана довідка КП "БТІ м. Донецька" від 25 жовтня 2011 року, відповідно до якої всі відповідачі нерухомого майна, приватного домоволодіння, приватизованого житла, не житлового приміщення, дачної садово-огородньої ділянки чи гаражу на праві приватної власності не мають (а.с.5). На підставі вказаного вище ордеру відповідачі вселились в квартиру [ADDRESS]. До матеріалів справи приєднана копія листа ДП "Укрзалізниця" від 20 квітня 2012 року, з яким позивач звернувся до Будьоннівської райради у м. Донецьку з клопотанням про вселення до звільненої квартири за адресою [ADDRESS], де раніше проживали відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], на що позивача повідомили листом за № 01-12-751 від 11 травня 2012 року, що квартира за вказаною адресою приватизована відповідачами (а.с.8-9). Пунктом 13 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в УРСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 року № 470, передбачено, що на квартирний облік беруться громадяни, які потребують поліпшення житлових умов з відповідним переліком юридичних фактів, з якими закон повьязує осіб потребуючих поліпшення житлових умов. Відповідно до ст. 59 ЖК України, ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадку подання громадянами не відповідаючих дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень. Як встановлено судом в судовому засіданні, передбачений законом порядок та умови надання сім'ї [PERSON] квартири [ADDRESS] не був дотриманий, а саме, відповідачами не була надана інформація стосовно житла, яке знаходить у їх приватній власності, що призвело до порушення за ст. 48 ЖК України, за якою жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі, але не менше розміру, який визначається Кабінетом Міністрів України і Федерацією професійних спілок України. При цьому враховується жила площа у жилому будинку (квартирі), що перебуває у приватній власності громадян, якщо ними не використані житлові чеки. Суд вважає, що надання відповідачами [PERSON] невірної інформації про відсутність у них приватного житла та приховування ними факту наявн6ості такого житла для постійного проживання, отриманого за рахунок держави, стало підставою для взяття їх на квартирний облік для поліпшення житлових умов. Таким чином, всупереч ст. 48 ЖК України, при розподілі житла на сім'ю відповідачів [PERSON] не була врахована житлова площа, яка знаходиться у відповідачів у приватній власності по [ADDRESS], у зв'язку із неправомірними діями відповідачів. Відповідно до положень ст. 117 ЖК України у разі визнання ордера на жиле приміщення недійсним внаслідок неправомірних дій осіб, які одержали ордер, вони підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення. Оскільки суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, то суд вважає за необхідне стягнути солідарно з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь позивача, у відповідності до ст. 88 ЦПК України , понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 107,30 грн., що підтверджується доданим до справи платіжним дорученням за № 682 від 08 серпня 2012 року. На підставі ст. 42, 47, 52, 58, 59, 117 ЖК України та

Outcome: approved