Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон дитини без згоди батька та дозволу на оформлення документів. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що позивач має доньку - [PERSON], [INFO] З батьком дитини в зареєстрованому шлюбі не перебували і не перебувають. На даний час дитина проживає разом з позивачем, вона її утримує та належним чином піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідач участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, розвитком дитини не цікавиться та відмовляється надати у передбаченому законодавством України порядку дозвіл на виїзд дитини за кордон для відпочинку та оздоровлення. Позивач просить надати дозвіл строком до досягнення [PERSON] 16-го віку, з дня прийняття судового рішення, на тимчасовий виїзд разом з матір'ю в різні країни світу малолітньої [PERSON] без згоди та супроводу батька, а також дозволити позивачу без згоди батька оформлювати документи для тимчасового виїзду або супроводу дитини за межі України до країн ближнього та дальнього зарубіжжя. 07.04.2016 року позивач надала уточнення до позовної заяви, якими змінила позовні вимоги та просить у зв'язку з тим, що в м. Донецьк в неї знаходиться квартира в якій ніхто не проживає, але яка вимагає періодичного огляду, а також у зв'язку з тим, що виховує дитину одна і залишити її в період відсутності ні з ким, а також з тим, що на території АР Крим проживають родичі надати дозвіл на виїзд дитини разом з матір'ю без згоди та супроводу батька на тимчасово окуповану територію багаторазово та безстроково до досягнення 16-літнього віку та у зв'язку з тим, що на території Російської Федерації в неї проживають родичі надати дозвіл на виїзд дитини без згоди та супроводу батька в період з червня по серпень 2016 року. Позивач в судове засідання не з'явилася, про час, дату та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Представник органу опіки та піклування в особі Служби в справах дітей Южненської міської ради в судове засідання не з'явився, до канцелярії суду надав заяву про розгляд справи без участі представника та зазначили, що цілком покладаються на рішення суду з врахуванням інтересів дитини. Відповідач [PERSON] до зали суду не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом телефонограм, а також у відповідності до ч. 9 ст. 74, п. 4 ч. 3 ст. 122 ЦПК України, відповідача було викликано оголошенням у пресі - в газеті "Урядовий Кур'єр" № 47 від 11.03.2016 року (а.с. 58-59) та газеті "Донеччина" № 10 від 18.03.2016 року (а.с. 65-66). Доказів поважності своєї неявки або заяви про розгляд справи у відсутність відповідача, до суду надано не було. Суд,враховуючи заяву позивача,яка не заперечує проти винесення заочного рішення по справі, ухвалив провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача за наявними в справі доказами та постановити по справі заочне рішення. Суд, вивчивши зміст позовної заяви, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків: Судом встановлено, що позивач та відповідач є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження,виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції у м. Донецьку Донецької області, актовий запис № 14 від 12.01.2009 р. (а.с.6). Як вбачається з довідки від 24.10.2014 року № 5139000102 про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, виданої структурним підрозділом з питань соціального захисту населення [PERSON] перемістилася з тимчасово окупованої території рахом з дитиною - [PERSON], [INFO] в [ADDRESS] Дитина хворіє та потребує оздоровлення, що підтверджується довідкою КЗ «Южненська міська лікарня» Одеської області від 09.08.2015 р. (а.с. 17). Позивач має намір тимчасово вивезти дитину до близьких родичів в АР Крим та в Російську Федерацію для загального розвитку дитини та з метою її оздоровлення. Відповідач ухиляється від вирішення питання щодо надання згоди на виїзд дитини, будучи неодноразово повідомлений про дату,час та місце розгляду справи, до суду не з»явився. Суд вважає, що бездіяльність відповідача як батька суперечать інтересам дитини, порушують її права, гарантовані міжнародним та національним законодавством. Відповідно до уточнення до позовної заяви, якими було змінено позовні вимоги, позивач просить надати їй дозвіл на безстроковий та багаторазовий виїзд дитини без згоди та супроводу батька в м. Донецьк, у зв'язку з тим, що там в неї знаходиться квартира, що підтверджується Витягом з Державного реєстру правочинів (а.с. 69) та довідкою про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданою комунальним підприємством бюро технічної інвентаризації м. Донецька (а.с. 70), а також на територію АР Крим, у зв'язку з тим, що там проживають родичі. Також позивач просить надати дозвіл на виїзд дитини до Російської Федерації на період з червня по серпень 2016 року. Відповідно до змісту ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, передбачених ст.61 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, підписаною Україною 21 лютого 1990 року, ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст.313 Цивільного кодексу України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України" від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України", Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами). У відповідності до положень ч.2 ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Відповідно до ст.10 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України"громадяни України мають право на вільний та безперешкодний в'їзд на тимчасово окуповану територію і виїзд з неї через контрольні пункти в'їзду-виїзду за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України. Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. П.18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Відповідно до п.3 Загальних положень "Порядку в'їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї", затвердженої ПКМУ № 367 від 04.06.2015 року в'їзд на тимчасово окуповану територію України громадян України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється через контрольні пункти за умови пред'явлення паспорта громадянина України, або паспорта громадянина України для виїзду за кордон, або проїзного документа дитини з дотриманням вимог, передбачених для таких осіб пунктами 3-6 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57 .Виїзд з тимчасово окупованої території України громадян України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється через контрольні пункти за умови пред'явлення паспорта громадянина України, або паспорта громадянина України для виїзду за кордон, або проїзного документа дитини у супроводі одного з батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників або інших законних представників чи в супроводі інших осіб, уповноважених одним із батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників або інших законних представників. З огляду на викладене, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон України та до Російської федерації та на територію Донецької області, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Оскільки позивач позбавлена можливості отримати нотаріально посвідчену згоду відповідача на виїзд дитини за кордон, беручи до уваги той факт, що судом не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог та вважає можливим надати дозвіл на виїзд її доньки [PERSON], [INFO] за межі України до Російської Федерації на період з 01.06.2016р. до 31.08.2016 року та багаторазовий та безстроковий виїзд на територію Донецької області до м. Донецьк, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження без згоди та супроводу батька до досягнення донькою 16-річного віку.

Outcome: approved