Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

Позивач звернулася до відповідача з позовом про визнання звільнення з роботи незаконним, скасування наказу про звільнення, поновлення в посаді відповідно до кваліфікаційного рівня, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та матеріальної і моральної шкоди. На підставу своїх вимог спирається на те, що відповідно до наказу №191 від 1 вересня 1982 року позивач була прийнята на посаду радіооператора в Маньківський райвузол зв'язку. Згідно з наказом №298-к від 01.04 2010 року в зв'язку із зміною істотних умов праці позивач була переведена з посади інженера з охорони праці 1 категорії за її згодою на посаду електромеханіка електрозв'язку. Наказом Черкаської філії №881 від 7 листопада 2014 року "Про попередження працівників про майбутнє звільнення", виданим на виконання наказу ПАТ "Укртелеком" від 31 жовтня 2014 року №583,"Про скорочення чисельності та штату працівників" в зв'язку із приведенням існуючої чисельності у відповідність до нової організаційної структури згідно із наказом ПАТ "Укртелеком" від 01.10.2014 року №518 "Щодо організації структури філій ПАТ Укртелеком", 12.11.2014 року позивача попереджено про майбутнє звільнення. Відповідно до листа №09/34-151 від 07.11.2014 року голові цехової профспілкової організації цеху телекомунікаційних послуг №11 (смт. Маньківка) профспілкової організації Черкаської філії ПАТ "Укртелеком" Прядко Н.І., надіслано список персоналу, який підлягає вивільненню за скороченням чисельності, але профспілковий комітет без її участі і участі іншої особи, яка підлягала вивільненню, [PERSON], надав згоду на їх звільнення згідно п.1 ст. 40 КЗпП України з 13 січня 2015 року. 03.02.2015 року згідно наказу №61-к позивача звільнили з роботи у зв'язку із скороченням чисельності або штату працівників, згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України. Позивач вважає дане звільнення незаконним, таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства з наступних підстав, оскільки відповідно до ст. 43 Конституції України кожен громадянин має право на працю; це право надає можливість заробляти на життя працею, яку громадянин добровільно обирає або на яку добровільно погоджується. Позивач обрала професію зв'язківця та отримала вищу освіту, закінчивши Одеський електротехнічний інститут зв'язку ім. О.С.Попова за спеціальністю - інженер електрозв'язку. Позивач має безперервний стаж роботи на даному підприємстві зв'язку - 32 роки (з 1994 року по 2010 обіймала посаду інженера з охорони праці та пожежної безпеки). Вважає що роботодавцем не додержано норм законодавства, що регулюють вивільнення працівників (ст. 492 КЗпП України). Виходячи з цього, позивач має право на залишення на роботі, однак при звільненні цього до уваги не взяли. Адже відповідач не врахував, що має право в межах однорідних професій і посад провести перестановку (перегрупування) працівників і перевести більш кваліфікованого працівника, посада якого скорочується, з його згоди на іншу посаду, звільнивши з неї на цих підставах менш кваліфікованого працівника (з 20-ти наявних штатних одиниць станційно-лінійної дільниці №4 (смт. Маньківка) вищу освіту зв'язківця мають лише 4 працівники). Позивач вважає, що роботодавцем порушено вимоги ст. 42 КЗпП України щодо переважного права на залишення на роботі при вивільненні працівників у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці. Зокрема, те, що позивач є працівником з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві (32 роки). Також не враховано рівень її кваліфікації. На підставі ч. 2 ст. 235 КЗпП України при поновленні на роботі позивач також має право на виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Середній заробіток, за останні шість місяців її роботи складає 2 349 гривень 89 копійок, виходячи із даних довідки про середню заробітну плату від 03.02.2015 року. Також порушення позивача законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від її додаткових зусиль для організації свого життя (ст. 237-1 КЗпП України). Такими незаконними діями відповідача позивачу заподіяно значної моральної шкоди адже породило невпевненість у майбутньому. Позивача моральні страждання посилювались постійним нервовим стресом, та пов'язаними з ним конфліктами у сім'ї та з оточуючими. Позивач з нервовим стресом звернулась до лікаря-невропатолога Маньківської ЦРЛ, який позивачу призначив довготривале лікування. На фоні стресової ситуації загострились старі хвороби і тому вона змушена була лікуватися на денному відділенні ЦРЛ перебувала на лікарняному з 12.01.2015 року по 02.02.2015 року. Також відчула розлади серцевої діяльності, які пов'язані з вищезгаданими проблемами, що змусило позивача звернулась по медичну допомогу до лікаря - кардіолога. Лікар призначив ЕКГ за результат атами такого обстеження позивачу необхідно лікуватись знову вживаючи пігулки протягом тривалого часу. Завдану відповідачем її моральну шкоду позивач оцінює у розмірі 50 000 грн., що і змусило позивача звернутись з відповідним позовом до суду. Позивач в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі. Представники відповідача - [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали. Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши сторін, встановив наступні правовідносини: дійсно позивач відповідно до наказу №191 від 1 вересня 1982 року була прийнята на посаду радіооператора в Маньківський райвузол зв'язку (а.с.9). Згідно з наказом №298-к від 01.04 2010 року в зв'язку із зміною істотних умов праці позивач була переведена з посади інженера з охорони праці 1 категорії за її згодою на посаду електромеханіка електрозв'язку(а.с.8). Судом встановлено, що з метою створення ефективної системи управління відповідачем, підвищення продуктивності праці та в зв'язку з потребою проведення змін в організації виробництва і праці в усіх напрямах діяльності відповідача, з 01.10.2014 року в ПАТ "Укртелеком" введена нова організаційна структура (а.с.26). Наказом від 16.10.2014 року № 543 "Про внесення змін до штатного розпису філій ПАТ "Укртелеком", внесені зміни до штатного розпису Черкаської філії, які передбачають введення структурних підрозділів та посад відповідно до організаційних змін, а саме: технічна служба, відділ експлуатації мережі, дільниця технічного обліку та паспортизації м.Черкаси - райони, інженер електорозв'язку 2 категорії (а.с.28). Наказом від 31.10.2014 року № 583 "Про скорочення чисельності та штату працівників ПАТ "Укртелеком", виведені структурні підрозділи та посади, які не передбачені новою організаційною структурою, а саме : цех телекомунікаційних послуг № 11 смт.Маньківка; Група технічної експлуатації телекомунікаційних мереж; інженер електрозв'язку 2 категорії; електромеханік електрозв'язку 1 категорії (а.с.30). Тобто, як вбачається, в результаті змін в організації виробництва і праці, скорочена посада електромеханіка електрозв'язку 1 категорії . На виконання п. 2 наказу товариства від 31.10.2014 року № 583 "Про скорочення чисельності та штату працівників ПАТ "Укртелеком" Черкаською філією ПАТ "Укртелеком" був виданий наказ від 07.11.2014 р. № 881 "Про попередження працівників про майбутнє звільнення"(а.с.32) . 12 листопада 2014 року [PERSON] була ознайомлена з наказом товариства та наказом філії (а.с.34), а також їй було вручено попередження про майбутнє звільнення 13 січня 2015 р (а.с.38). Суд вважає, що відповідачем належно виконані вимоги у відповідності до ст.49-2 КЗпП України, оскільки із матеріалів справи вбачається, що позивачу пропонувалось всі наявні вакансії (а.с. 41-73, 75-78, 83-85). Із матеріалів справи також вбачається, що позивачка відмовилась в письмовому вигляді від запропонованих вакансій (а.с.40,74), а відповідно до листа ПАТ "Укртелеком" від 11.12.2014 року (а.с.79) вбачається, що позивачу було відмовлено в переведенні на посаду начальника відділу будівництва мереж технічної служби Черкаської філії ПАТ "Укртелеком" у зв"язку з відсутністю відповідного стажу роботи на керівних посадах в сфері телекомунікацій не менше трьох років та незнанням функціональних обов"язків. Відповідно до вимог ст.42 КЗпП України, при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. До кола працівників, серед яких визначаються особи з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці входять працівники, що займають таку ж посаду і виконують таку ж роботу. За відсутності таких посад та можливості конкурувати на умовах, визначених у ст.42 КЗпП, працівник може претендувати на будь-які інші посади відповідно до рівня його кваліфікації. Тому як вбачається із показів представників відповідача в судовому засіданні, робота в новій структурі була запропонована інженеру електрозв'язку, кваліфікація та продуктивність праці якого вища за електромеханіка електрозв'язку, а позивачка маючи кваліфікацію за дипломом "інженер електрозв'язку", посад відповідного рівня за час роботи не обіймала. Встановлено, що позивача було звільнено з посади без згоди профспілкового органу, оскільки на момент звільнення, позивач не являвся членом профспілкової організації, тому відповідно до ст. 43-1 КЗпП України, розірвання трудового договору за п.1 ст.40 КЗпП України проведено без згоди профспілкового органу, що підтверджується листом профспілкової організації Черкаської філії ПАТ "Укртелеком" (а.с.35). 03 лютого 2015 року, позивачку звільнено з роботи за п.1 ст.40 КЗпП (а.с.10) з виплатою вихідної допомоги, врученням копію наказу та трудової книжки, що в судовому засіданні підтвердили як представники відповідача так і сама позивачка, тому суд вважає, що процедура проведення організаційних дій при звільненні працівників за п.1 ст.40 КЗпП України встановлена ст. 49-2КЗпП України, відповідачем дотримана, оскільки в судовому засіданні підтвердився факт того, що відповідач виконав вимоги порядку вивільненя працівників та персонально попереджено працівника про майбутнє звільнення не пізніше ніж за два місяці, що підтверджується підписом [PERSON] на попередженні про майбутнє звільнення від 12.11.2014 р., та запропоновано працівнику ознайомитись з переліком наявних вакансій в товаристві, тому позов в частині визнання звільнення з роботи незаконним, скасування наказу про звільнення, поновлення в посаді відповідно до кваліфікаційного рівня задоволенню не підлягає. Що стосується позовних вимог щодо стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та матеріальної і моральної шкоди, то позов в даній частині також не підлягає до задоволення, оскільки в судовому засіданні встановлено, що звільнення позивача відбулося без будь-яких порушень норм діючого законодавства України і в діях відповідача суд не вбачає будь-яких порушень прав позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed