Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], про стягнення аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1200,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх вимог [PERSON] зазначила, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], проте відповідач не надає жодної матеріальної допомоги на утримання дитини, не приймає участі в її вихованні. В судове засідання позивачка не з'явилась, надала заяву в якій позовні вимоги підтримала, просила задоволити, розглянути справу без її участі. В судове засідання відповідач не з'явився, надав письмову заяву, в якій просить розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини визнав та згідний сплачувати 800 грн. на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO] щомісячно до досягнення дитиною повноліття, з чим в подальшому погодилась позивач. Згідно ч. 2 ст. 197 Цивільного процесуального Кодексу України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, письмові пояснення сторін суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Судом встановлено, що 19.06.2005 року позивач та відповідач зареєстрували шлюб; який було розірвано рішенням Теребовлянського районного суду 20.06.2011 року. Позивач та відповідач є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ИД №017555 видане Семиківською сільською радою Теребовлянського району Тернопільської області 24.01.2006 року, актовий запис №8. Як вбачається з довідки від 21.03.2017 року №75 , яка видана виконавчим комітетом Золотниківської сільської ради, дитина [PERSON] проживає разом з позивачем, що не заперечувалось відповідачем. Відповідно до ст. 27 Конвенції ООН "Про права дітей" від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХII, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до ст. 9 Конституції України є складовою національного законодавства передбачено, що держави - учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності з положеннями ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ст. 150 Сімейного кодексу України обов'язками батьків є піклування про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування її до самостійного життя. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. В силу приписів частини 3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 3 ст. 181, ч.1 ст.184 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з ст. 182 Сімейного кодексу України, абз. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року № 3 при визначенні розміру аліментів суд повинен враховувати стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В силу приписів ч. 2. ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. З урахуванням зазначених вище вимог закону, беручи до уваги, що встановлено підстави для визначення розміру аліментів відповідно до ст. 184 СК України у твердій грошовій сумі, суд вважає можливим визначити розмір аліментів, що підлягають до стягнення з відповідача на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 800 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно із штампом суду на позовній заяві, позивач подала її 12.04.2017 року. Таким чином, аліменти потрібно стягувати з відповідача, починаючи з 12.04.2017 року. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 640 ( шістсот сорок) гривень.

Outcome: partial