Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

16.10.2020 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог Новобузький районний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про виключення майна з під арешту. В обґрунтування позовних вимог позивач в позові зазначив, що в період з 06.10.2009 року по 24.12.2009 року на виконанні у Новобузькому районному відділі ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) перебувало виконавче провадження за № 15160871 на виконання виконавчого листа № 1-59 виданого Новобузьким районним судом Миколаївської області 09.01.2008 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми заборгованості у розмірі 14 423, 00 грн. В рамках зазначеного вище виконавчого провадження була винесена постанова про арешт майна боржника та за результатами проведення виконавчих дій виконавчий лист був повернутий стягувачу на підставі п.5 ч. 1. ст.40 ЗУ "Про виконавче провадження". В період з 25.08.2011 року по 28.10.2011 року на виконанні у Новобузькому районному відділі ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) перебував той же виконавчий лист № 1-59, що виданий Новобузьким районним судом Миколаївської області 09.01.2008 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми заборгованості у розмірі 14 423, 00 грн. (№ виконавчого проваджеі 28335981). В рамках зазначеного виконавчого провадження була винесена постанова про арешт майна боржника та заборони його відчуження. 28.10.2011 року за результатами проведення виконавчих дій зазначене виконавче провадження було завершено на підставі п.10 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження», у зв`язку з направленням виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби. Крім того з 08.07.2013року по 30.10.2013 року на виконанні у Новобузькому районному відділі ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) перебував той же виконавчий лист № 1-59, що виданий Новобузьким районним судом Миколаївської області 09.01.2008 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми заборгованості у розмірі 14 423, 00 грн. (№ виконавчого провадженні 38718982). В рамках зазначеного виконавчого провадження також була винесена постанова про арешт майна боржника та заборони його відчуження , а 30.10.2013 року за результатами проведення виконавчих дій виконавчий лист був повернутий стягувачу на підставі п.5 ч. 1. ст.47 ЗУ «Про виконавче проваджені, у зв`язку з неможливістю встановити місце проживання боржника. Наразі на виконанні у Новобузькому районному відділі ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) відкритих виконавчих проваджень з участю боржника [PERSON] не значиться. При зверненні до Новобузького районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), позивачем було отримано відповідь про неможливість зняття арешту. Посилаючись на те, що не зняття органом державної виконавчої служби арешту з майна боржника у виконавчому провадженні при поверненні виконавчого документа стягувачеві є протиправною бездіяльністю органу державної виконавчої служби і порушене право позивача підлягає захисту, просив припинити чинність обтяжень у вигляді арешту майна боржника накладених в рамках зазначених вище виконавчих проваджень. Ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області від 01.12.2020 року провадження у справі було відкрито та призначено до розгляду, після скасування ухвали про відмову у відкритті провадження в апеляційному порядку. 16.12.2020 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого остання заперечувала підсудність справи Новобузькому районного суду Миколаївської області, оскільки справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Окрім того заперечувала щодо розгляду справи в позовному провадженні, оскільки з урахуванням висновку Верховного Суду зробленого в постанові від 04.11.2020 року у справі 520/7100/19, в даному випадку вимоги сторони виконавчого провадження про зняття арешту розглядаються як оскарження рішення державного виконавця про оцінку майна в процесуальному порядку передбаченому розділом 7 ЦПК, оскільки є процесуальною дією державного виконавця. Проти задоволення позову заперечувала оскільки кошти їй до цього часу не сплачено та виконавчого листа не повернуто. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання з`явилися, проти задоволення позову заперечували з огляду на обставини викладені у відзиві на позовну заяву. Представник Новобузького районного відділу ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заслухавши пояснення та дослідивши наявні у справі матеріали ( копію повідомлення Новобузького районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), копії витягів з автоматизованої системи виконавчих проваджень, копії витягів з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна , копію Інформації з Єдиного реєстру боржників, копію інформації щодо неможливості припинення обтяження нерухомого майна, копію інформації Центрального ВДВС у м.Миколаєві), суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено наступне. Згідно повідомлення Новобузького районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 25.05.2020 року на виконанні у відділі перебували виконавчі провадження : - ВП 15160871 з примусового виконання виконавчого листа №1-59 від 09.01.2008 року, виданого Новобузьким районним судом Миколаївської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми заборгованості у розмірі 14 423, 00 грн. В рамках зазначеного вище виконавчого провадження була винесена постанова про відкриття ВП від 06.10.2009 року якою було накладено арешт на все майно боржника. Дане виконавче провадження було завершено 24.12.2009 року на підставі п.5 ч. 1. ст.40 ЗУ "Про виконавче провадження" (неможливо з`ясувати місце проживання боржника), а виконавчий документ був повернутий стягувачу; - ВП 28335981 з примусового виконання виконавчого листа №1-59 від 09.01.2008 року, виданого Новобузьким районним судом Миколаївської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми заборгованості у розмірі 14 423, 00 грн. По даному виконавчому провадженню після відкриття 11.10.2011 року було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження. Дане виконавче провадження було закінчено 28.10.2011 року на підставі п.10 ч.1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження" в зв`язку з направленням виконавчого документу за належністю до Центрального ВДВС Миколаївського МУЮ; - ВП 38718982 з примусового виконання виконавчого листа №1-59 від 09.01.2008 року, виданого Новобузьким районним судом Миколаївської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми заборгованості у розмірі 14 423, 00 грн. По даному виконавчому провадженню після відкриття 19.07.2013 року було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження. Дане виконавче провадження було завершено 30.10.2013 року на підставі п.5 ч. 1. ст.40 ЗУ "Про виконавче провадження" (неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місце проживання боржника), а виконавчий документ був повернутий стягувану. На даний час вищевказані виконавчі провадження знищено в зв`язку з закінченням строків зберігання (а.с. 8-13). Згідно повідомлення Центрального ВДВС у м.Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 31.03.2021 року на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження : - ВП 29910178 з примусового виконання виконавчого листа №1-59 від 09.01.2008 року, виданого Новобузьким районним судом Миколаївської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми заборгованості у розмірі 14 423, 00 грн. Дане виконавче провадження було завершено 27.06.2012 року на підставі п.5 ч. 1. ст.40 ЗУ "Про виконавче провадження" (неможливо з`ясувати місце проживання боржника), а виконавчий документ був повернутий стягувачу. На даний час вищевказане виконавче провадження знищено в зв`язку з закінченням строків зберігання (а.с160). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо фізичної особи - [PERSON] міститься актуальна інформація про державну реєстрацію обтяжень під номерами : 9128932 - на підставі постанови №15160871, виданої 06.10.2009 року ВДВС Новобузького РУЮ; 1750196 - на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії ВП №38718982 , виданої 19.07.2013 року ВДВС Новобузького РУЮ; 11710369 - на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії ВП №28335981, виданої 11.10.2011 року ВДВС Новобузького РУЮ(а.с.5-6). Відповідно до результатів пошуку виконавчих проваджень в АСВП в період з 2014 року по 2021 року відповідач повторно зазначений вище виконавчий документ на виконання до виконавчої служби не пред`являв та станом на день розгляду справи відкриті виконавчі провадження відносно боржника [PERSON] на користь відповідача в АСВП - відсутні (а.с.14,164). Таким чином у встановлений стягувачу постановою про повернення виконавчого документа строк для повторного пред`явлення для примусового виконання виконавчого документа стягувач повторно його не пред`явив, із заявою про продовження строку для пред`явлення виконавчого документа до суду який його видав не звертався. Згідно ст.16 ЦК України, загальним способом захисту порушених цивільних прав є припинення дій, які порушують право, та відновлення становища, яке існувало до порушення. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України, встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Щодо позовних вимог в частині припинення обтяження у вигляді арешту майна боржника [PERSON] за № 9128932, накладеного 06.10.2009 року постановою державного виконавця відділу ДВС Новобузького районного управління юстиції про арешт майна боржника в рамках виконавчого провадження № 15160871 судом встановлено наступне. Ст.40 ч.1 п.5 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закону України «Про виконавче провадження») , визначала, що виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, за яким стягнення не провадилося або було проведено частково, повертається стягувачеві, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, і здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку майна виявилися безрезультатними. Відповідно до ст.38 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40-1 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку з завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника. За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, вказаної у частині другій цієї статті, для її пред`явлення до органу нотаріату та інших органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження для зняття арешту з майна. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. З огляду на вищезазначене, державний виконавець зобов`язаний був зазначити про скасування арешту, накладеного на майно боржника в постанові про повернення виконавчого документу стягувачу з підстав п.5 ч.1ст.40 ЗУ «Про виконавче провадження». Разом з тим до суду не було надано копії постанови про завершення виконавчого провадження в зв`язку з його знищенням, а тому суд позбавлений можливості перевірити чи було допущено державним виконавцем протиправну бездіяльність під час виконання рішення суду. Щодо припинення обтяження у вигляді арешту майна боржника [PERSON] за № 11710369, накладеного 11.10.2011 року постановою державного виконавця відділу ДВС Новобузького районного управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження в рамках виконавчого провадження № 28335981 судом встановлено наступне. Відповідно до статті 30 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону. Отже, як закінчення виконавчого провадження, так і повернення виконавчих документів з різних підстав, законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження, за яким ніякі інші дії державного виконавця не проводяться. Відповідно до пункту 3.17 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року №512/5 (далі - «Інструкція №512/5») в редакції чинній на момент прийняття державним виконавцем оскаржуваної постанови, у постанові про повернення виконавчого документа стягувачу, державний виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, а також наслідки завершення відповідного виконавчого провадження (зняття арешту тощо). Згідно з приписами статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження, у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або до іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту. З огляду на вищезазначене державний виконавець зобов`язаний був припинити обтяження у вигляді арешту майна боржника [PERSON] за № 11710369, накладеного 11.10.2011 року постановою державного виконавця відділу ДВС Новобузького районного управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження в рамках виконавчого провадження № 28335981. Щодо припинення обтяження у вигляді арешту майна боржника [PERSON] за № 1750196 накладеного 19.07.2013 року постановою державного виконавця відділу ДВС Новобузького районного управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження в рамках виконавчого провадження № 38718982 судом встановлено наступне. Згідно з приписами статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження, у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або до іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту. Отже, відповідно до зазначеної статті та Інструкції №512/5 Новобузький РВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області, завершуючи виконавче провадження №28335981 (в рамках якого було накладено арешт на все майно позивача) і направляючи виконавчий лист за належністю до Центрального ВДВС Миколаївського МУЮ, не міг зняти накладений арешт на все майно позивача. Разом з тим, арешт з майна позивача (боржника) підлягав зняттю державним виконавцем Центрального ВДВС Миколаївського МУЮ при поверненні виконавчого документа стягувачу, проте останнім у виконавчому провадженні №29910178 цього зроблено також не було. Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 319 ЦК передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з ч. 1ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним прав користування та розпорядження своїм майном. П.1 ч.1 та п.1 ч.6 ст.55 Закону № 606-XIV (в редакції чинній станом на 06.10.2009 року) визначено, що арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, крім іншого, шляхом винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, якою накладається арешт на майно боржника та оголошується заборона на його відчуження та застосовується для забезпечення збереження майна боржника, що підлягає наступній передачі стягувачеві або реалізації. Ч.1 та п.3 ч.2ст.57 Закону № 606-XIV (в редакції чинній станом на 11.10.2011 року та 19.07.2013 року) визначено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, крім іншого шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Таким чином арешт майна боржника є способом забезпечення реального виконання рішення суду. На підставі вищевикладеного суд погоджується із твердженням позивача стосовно того, що незняття державним виконавцем арешту з майна боржника у виконавчому провадженні при поверненні виконавчого документа стягувачеві є протиправною бездіяльністю органу державної виконавчої служби і порушене право позивача підлягає захисту шляхом зняття обтяження з майна позивача. Зазначене узгоджується з позицією Верховного Суду викладеною у постанові по справі №817/9228/17 від 27.03.2020 року. Судом установлено, що права позивача порушуються, оскільки необхідність у застосуванні арешту зумовлена перебуванням виконавчого документу на примусовому виконанні в органах державної виконавчої служби відпала, виконавчий лист на виконанні не перебуває, у термін повторного звернення виконавчого документа до примусового виконання стягувач так і не пред`явив, проте позивач не може розпоряджатися належним йому майном через наявність арешту на це майно за відсутності підстав для арешту, а тому його права підлягають судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом припинення чинності обтяження у вигляді арешту. Підсумовуючи вище викладене суд зазначає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з указаних вище підстав, оскільки ґрунтуються на законі та підтверджені належними та допустимими доказами. Суд критично ставиться до твердження відповідача, щодо необхідності розгляду справи як оскарження рішення державного виконавця про оцінку майна в процесуальному порядку передбаченому розділом 7 ЦПК, тому що є процесуальною дією державного виконавця (відповідно до висновку Верховного Суду зробленого в постанові від 04.11.2020 року у справі 520/7100/19), оскільки виконавчі провадження на дату розгляду справи завершені та знищенні в зв`язку з закінченням строків їх зберігання, та встановити наявність чи відсутність проведення оцінки чи будь яких інших дій державного виконавця під час примусового виконання рішення судом неможливо. Щодо заперечень відповідача в частині підсудності справи Новобузькому районному суду Миколаївської області, оскільки справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, суд вважає за необхідне підкреслити, що зазначене питання було підставою апеляційного перегляду справи в частині відмови у відкритті провадження та вирішено постановою Миколаївського апеляційного суду №22-ц/812/1928/20 від 17.11.2020 року.

Outcome: approved