Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни №77 від 24.01.2017 року про стягнення кредитної заборгованості в сумі 57796,69 грн. В обгрунтування позову зазначено, що 30 січня 2020 року при ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження ВП №59543324 в Фортечному відділі державної виконавчої служби у місті Кропивницькому позивачу стало відомо, що на примусовому виконанні знаходиться виконавчий напис №77 приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни від 24 січня 2017 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором №б/н від 17.04.2012 року в сумі 57796, 69 грн. Постанова про відкриття виконавчого провадження винесена державним виконавцем 15.07.2019 року не надходила, так як зареєстрований та проживає в с. Миколаївка Кіровоградського району, а поштова кореспонденція направлялася [ADDRESS] . Сума заборгованості по кредитному договору №б/н від 17.04.2012 року складається з: заборгованості за кредитом - 3972,50 грн.; заборгованості за відсотками - 44271,22 грн.; пені та комісії - 3943,60 грн.; штрафу - 2609,37 грн. Всього - 57796,69 грн. Вказується, що до обов`язку нотаріуса входить перевірка безспірності боргу після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання, однак безспірність боргу нотаріусом не перевірена. На час вчинення виконавчого напису в розпорядженні нотаріуса не було всіх необхідних документів, а тому він не мав передбачених законом підстав для його вчинення. При вчиненні виконавчого запису фактично був позбавлений можливості заявити вимоги про застосування строків позовної давності, що свідчить про спірність суми за договором, на якому вчинено виконавчий напис. Враховуючи, що нотаріусом вчинено виконавчий напис щодо заборгованості за період чотири роки шість місяців чотирнадцять днів, а саме з 17 квітня 2012 року по 31 жовтня 2016 року з урахуванням пені при тому, що будь-яких договорів між позивачем та банком щодо зміни встановлених чинним законодавством строків позовної давності не укладалось, виконавчий напис було вчинено з порушенням вимог ст.88 Закону України «Про нотаріат», у зв`язку з чим наявні підстави для визнання його таким, що не підлягає виконанню, а тому просить задовольнити позов повністю. В судове засідання представником позивача надано заяву про розгляд справи Виконавчий напис вчинено поза межами строків позовної давності про стягнення кредитної заборгованості. До судового засідання відповідач надав відзив на позовну заяву з посиланням, що відповідно до укладеного договору позивач отримав кредит, що сторонами не оспорюється.Відповідач посилається на вимоги ст. ст. 526, 530, 610, ч.1 ст. 612,629,1054 ЦК України. Вказується, що в порушення зазначених норм закону та умов договору позивач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав та не повернув в межах строку, встановленого Договором, суму кредиту та не сплатив проценти, комісію та інш. за користування кредитом. Згідно ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Вчинення виконавчого напису за договором позики здійснюється з урахуванням вимог ст.1050 ЦК України, Закону України "Про нотаріат", Наказу Міністерства юстиції України "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" від 22.02.2012 р. № 296/5. Відповідно п. 4 гл. 16 Розділу II Наказу Міністерства юстиції України "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" від 22.02.2012 р. № 296/5 виконавчий напис має містити: дату (рік, місяць, число) вчинення, нотаріальну контору (нотаріальний округ), прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчиняє виконавчий напис; найменування та адресу стягувача; найменування та адресу боржника, дату й місце його народження, місце роботи (для фізичних осіб), номери рахунків у банках, кредитних установах (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, у тому числі пеня, штраф, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з божника; зазначення статті Закону України „Про нотаріат" та пункту Переліку документів, на підставі яких вчинено виконавчий напис; номер, під яким виконавчий напис зареєстровано в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій; підпис нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, печатку. Виконавчий напис вчиняється на оригіналі документа, що встановлює заборгованість (нотаріально посвідчені угоди, опротестований вексель тощо). Якщо виконавчий напис не вміщується на документі, що встановлює заборгованість, то він може бути продовжений чи викладений повністю на прикріпленому до документа спеціальному бланку. Для виконання виконавчого напису нотаріусу були надані всі необхідні документи,відповідно до вимог чинного законодавства. Враховуючи викладені норми Виконавчий напис вчинено відповідно норм діючого законодавства. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 року № 1172 (далі - Перелік). Безспірність вимог відповідно ст. 88 Закону України "Про нотаріат" є не доведеність боргу, що є елементом судового процесу, а факт існування між кредитором та боржником правовідносин, при яких вважається (презумпція) наявність боргу, а документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому КМУ - не письмові докази наявності боргу, а докази наявності вказаних вище правовідносин, та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до Переліку отримання виконавчого напису для стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, які не потребують нотаріального посвідчення проводиться на підставі таких документів: оригіналу кредитного договору, засвідченої стягувачем виписки з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості строків їх погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, а тому просить відмовити в задоволенні позову повністю. Від третьої особи суду надано пояснення на позов , відповідно до якого вказано, що питання пропуску троку позовної давності нотаріус керується ст.. 88 Закону «Про нотаріат».Нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює прав та обов`язків учасників правовідносин. А лише перевіряє наявність необхідних документів. Вчинення виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Нотарус посилається на судову практику , а саме позиції викладені в Постановах Верїовного Суду України від 20.05.15р. та Верховного Суду від 07.02.18р. та пп.3.2. п.3 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, Постанову Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999року. Вказує, що виконавчий напис вчинено з дотриманням всіх вимог законодавства, а посилання позивача в позовній заяві на необхідність визнання його таким, що не підлягає виконанню безпідставними. У зв`язку з зазначеним просить відмовити в задоволенні позову повністю. Представник третьої особи Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницького Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) в судове засідання не з`явився, суду письмових пояснень не надано, представник вказав про розгляд справи у його відсутність ( а.с. 39). Згідно ст. 223 ЦПК України, суд визнає причини неявки неповажними і вирішує справу розглядати за даної явки і наявних матеріалів у справі. Судом встановлено наступні факти і відповідні їм правовідносини. 24 січня 2017 року Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчиненно виконавчий напис № 77 про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»: залишку заборгованості за кредитом - 3972,50 грн.; залишку заборгованості за відсотками - 44271,22 грн.; пені та комісії - 3943,60 грн.; штрафу - 2609,37 грн. Всього на суму 57796,69 грн. та витрати , пов`язані із вчиненням виконавчого напису - 3000 грн. (а. с. 9). Постановою Фортечного відділу державної виконавчої служби міста Кропивницького Головного Територіального управління юстиції у Кіровоградській області від 15.07.2019 року відкрито виконавче провадження за № 59543324 (а. с. 8). Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій, а лише їх конкретизує. Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Учинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості боржника, у тому числі і внаслідок цивільно-правової відповідальності, - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Учинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої вимоги боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Із огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних, свобод чи інтересів. Згідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності , враховуючи вищезазначені положення ЦК України, суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю , оскільки встановлені обставини дають підстави зробити висновок, що виконавчий напис не підлягає виконанню, вчинений з порушенням діючого законодавства, відсутні докази на підтвердження безспірність заборгованості. При цьому, суд враховує , що нотарусу було надано Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку ( а.с. 59) датована 17.04.2012 року та виписку з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення, письмову вимогу від 28.11.16р., направлену боржнику 10.12.2016р. з описом цінного листа. Але нотаріусу не було надано Умови та Правила надання банківських послуг в Приватбанку, які діяли на час укладення договору та змінювались неодноразово до часу звернення до нотаріуса , не надано і підтвердження вручення письмової вимоги боржнику від 2016 року. Нотарус вказані обставини не перевірила. Надана Анкета-заява не містить вказівки на розмір відсотків , на термін кредитування , відсутня відмітка і про вид картки , яку бажає оформити клієнт Банку. Дана Анкета-Заява не дає можливості нотаріусу встановити розмір отриманого кредиту так і строки та порядок його повернення. За вказаних обставин посилання відповідача та третьої особи , щодо доведеності безспірності правовідносин та належної перевірки нотаріусом наявних документів спростовується наданими документами та доводами позивача . Судом встановлено наявність спору у даних правовідносинах , боржник з 13.05.2015 року проживав та був зареєстрованим за іншою адресою, ніж вказана в Анкеті-Заяві , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання ( а.с. 7), та підтверджує доводи позивача про неможливість отримання письмової вимоги відповідача, відкрито виконавче провадження лише 15.07.19 року, при тому , що виконавчий документ набрав чинності 24.01.17 року, що підтверджує , факт отримання позивачем інформації лише після відкриття провадження у справі. За вказаних, встановлених судом обставин , позов є обґрунтованим , а доводи відповідача та третьої особи такими , що не знайшли свого підтвердження в суді. Відповідно до ст. ст.134,142 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 840, 80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved