Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги мотивувала тим, що в господарстві, що знаходиться за адресою с. Тулова, вул. Гостинець, 43, Снятинського району, та яке станом на 15.04.1991р. відносилось до суспільної групи "колгоспний двір", були зареєстровані: позивачка, відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON], який помер 22.07.2013р.. Після смерті останнього залишилося спадкове майно, яке складається з 1/4 частини спірного будинковолодіння. Спадкоємцем вказаного майна є позивачка згідно складеного померлим [PERSON] заповіту від 21.01.2014р.. З врахуванням збільшених та зменшених позовних вимог представник позивачки просить визнати за нею право власності на 1/2 частину спірного житлового будинку, вказавши, що після смерті чоловіка 21.01.2014 р. звернулася до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, на підставі якої була заведена спадкова справа. Крім того, просить повернути їй зайво сплачений судовий збір в розмірі 742,08 грн., який вона сплатила при поданні заяви про збільшення позовних вимог. Позивачка в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву в якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задоволити. Відповідачі в судове засідання не зявилися, подали до суду заяви, в яких просять справу розглядати у їх відсутності, проти позовних вимог не заперечують, просять позов задовольнити. Свої частки в спірному будинковолодінні віддають позивачці. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Відповідно до свідоцтва про одруження серії І-УР № 058749, 17.09.1960р. зареєстровано шлюб між позивачкою та [PERSON], який помер 22.07.2013 р., що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-НМ № 172573. На день смерті [PERSON] в господарстві крім померлого проживали: позивачка та відповідач [PERSON], в управління спадковим майном вступила його дружина [PERSON], яка зареєстрована в даному господарстві і веде за ним догляд. Заборона відчуження на майно не накладалась, що підтверджується довідкою Устянської сільської ради від 05.03.2014 р. Як вбачається із заповіту, посвідченого секретарем Устянської сільської ради в серпні 2009р., спадкоємцем всього належного [PERSON] майна є позивачка [PERSON] Технічний паспорт на спірне будинковолодіння по вул. Гостинець, 43 в с. Тулова Снятинського району видане на позивачку [PERSON] Відповідно до довідки Устянської сільської ради від 10.03.2015 р. за господарством в с. Тулова по вул. Гостинець,41 Снятинського району числиться 1,30 га земельної ділянки. Як вбачається із свідоцтва про право на спадщину за заповітом спадкоємцем належного померлому 22.07.2013 р. [PERSON] майна, а саме: земельної ділянки площею 1,1653 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, є його дружина [PERSON] Відповідно до довідок Устянської сільської ради від 05.03.2014 р., 14.07.2015р. в будинковолодінні, яке станом на 15.04.1991 р. відносилось до суспільної групи "колгоспний двір" були зареєстровані та проживали: [PERSON], який помер в 2013р., [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Згідно витягу з Державного реєстру від 22.05.2015р. та інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відомості щодо речових прав на нерухоме майно та відомості щодо права власності на нерухоме майно - житловий будинок по вул. Гостинець,43 в с. Тулова Снятинського району в Реєстрі відсутні. Згідно довідки Першої Снятинської державної нотаріальної контори від 05.03.2014р. після смерті [PERSON], який помер 22.07.2013р. заведена спадкова справа на підстві заяви про прийняття спадщини за заповітом від дружини померлого [PERSON] 01.04.2015р. Першою Снятинською державною нотаріальною конторою позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок у звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України\~"Про судову практику, у справах за позовами про захист права приватної власності"\~від 22.12.1995 року № 20 із змінами і доповненнями, щодо розяснення ст.ст. 17, 18 ЗУ\~«Про власність»\~вбачається, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР (1963 року) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року, коли відповідно до\~Постанови Верховної Ради Української РСР від 26 березня 1991 року\~\~№ 885-ХІІ\~буввведений в дію\~Закон України "Про власність". \~\~ Пленум Верховного Суду України у\~постанові від 22.12.1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності"\~(далі Постанова) роз'яснив, що положення статей 17, 18 Закону України "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього\~Закону\~(з 15.04.1991року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору.\~\~ Враховуючи те, що станом на 15.04.1991 року спадкове будинковолодіння відносилося до категорії колгоспний двір, головою двору був [PERSON], який помер 22.07.2013 р. і кожному з його членів, в тому числі і позивачці, належала частка в спірному будинковолодінні. Позивачка прийняла спадщину, подавши 21.01.2014р. до Першої Снятинської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за заповітом, після чого була заведена спадкова справа № 13/2014. Відповідно ст. 392 ЦК України, власник може пред'явити позов про визнання за ним права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою. Дані факти ніким не спростовано в судовому засіданні. \~\~\~\~ Визнання відповідачами даного позову не суперечить закону і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб. \~\~\~\~ Відповідно до вимог частини 4\~статті 174 ЦПК України\~у разі визнання позову відповідачами, суд за наявності підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно\~ст.11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами та іншими учасниками процесу доказів. \~ Згідно ч.1\~ст.57 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. \~\~ Згідно\~ст.60 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При таких обставинах зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову, а тому за позивачкою слід визнати право власності на 1/2 частину житлового будинку що по вул. Гостинець, 43 в с. Тулова Снятинського району. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України Про судовий збір сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. А тому, позивачці слід повернути 734, 64 грн. зайво сплаченого судового збору, з врахуванням ціни позову та уточнених позовних вимог. На підставі наведеного, ст.ст. 120, 123 ЦК України (1963 року), ст.1225 ЦК України, ст. 125 Земельного кодексу,

Outcome: approved