Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить позбавити відповідачку батьківських прав щодо їх неповнолітньої доньки [PERSON], яка проживає разом з ним, посилаючись на те, що відповідачка не спілкується з дитиною і не надає матеріальної допомоги на її утримання, лікування та виховання. Також просив суд стягнути з відповідачки аліменти на утримання доньки у розмірі 1/6 частини усіх видів доходу. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, також просили стягнути з відповідачки судові витрати у вигляді судового збору. Відповідачка, яка належним чином, була повідомлена про час та місце розгляду справи, відповідно до ч.9 ст.74 ЦПК, повторно у судове засідання не з»явилась та заперечень на позов не надала. Вислухавши позивача та його представника, думку представника органу опіки та піклування, який вважав за доцільне позбавити відповідачку батьківських прав відносно доньки, дослідивши докази, суд вважає за необхідне позов задовольнити з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні з пояснень свідків [PERSON] та [PERSON], відповідачка є матір»ю неповнолітньої доньки [PERSON], з якою відповідачка декілька років не спілкується не займається її вихованням та не надає матеріальної допомоги на утримання та лікування доньки. Вихованням доньки та її утриманням, лікуванням займається позивач. Як вбачається зі свідоцтва про народження (а.с.4) відповідачка [PERSON] є матірю неповнолітньої [PERSON] [INFO]. народження, яка згідно довідки, мешкає разом з позивачем та є інвалідом дитинства (л.с.5, 8). Згідно інформації з Лисичанської загальноосвітньої школи, донька [PERSON] навчається у шостому класі, відповідачка не відвідує школу, не спілкується з донькою, не цікавиться її навчанням та не займається її вихованням ( л.с.9). Згідно висновку органу опіки та піклування від 29.01.2016 року було визнано доцільним позбавити відповідачку батьківських прав відносно її неповнолітньої доньки [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У п. 16 постанови Пленуму ВСУ від 30.03.2007 р. № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази, суд звертає увагу на те, що в рішенні Європейського суду з прав людини від 18.12.2008р. у справі "Савіни проти України" наголошується, що взаємне задоволення від спільного перебування батьків і дітей є фундаментальним елементом сімейного життя, а тому втручання до нього має відбуватися у вузьких рамках, визначених статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини й основоположних свобод.. У той же час, як вбачається зі змісту рішень Європейського суду з прав людини "Z та інші проти Сполученого Королівства" від 10 травня 2001 року та "A. проти Сполученого Королівства" від 23 вересня 1998 року, в контексті вимог статті 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод держава повинна приділяти особливу увагу захисту дітей від поганого поводження з боку інших осіб, у тому числі шляхом здійснення своєчасних превентивних заходів. Таким чином, беручи до уваги стандарти Європейського суду з прав людини, суд вважає, що в даному випадку інтереси малолітньої дитини превалюють над потребами збереження сім'ї, оскільки відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов'язків, зокрема, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, не надає дитям доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не створює належних умов для їх життя та здоров'я. За цих обставин, на думку суду, позбавлення відповідачки батьківських прав, відповідає інтересам дитини та знаходиться в тих вузьких межах, які залишають з огляду на гарантії, передбачені ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. З огляду на це, на підставі ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України суд також вважає за необхідне задовольнити позов в частині вимог щодо стягнення з відповідачки аліментів на утримання доньки. Крім цього суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача судові витрати в сумі 487.60грн., які він сплатив при поданні позову ( л.с.1).

Outcome: approved