Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

ПАТ «Ідея Банк» (далі - Банк) звернулось до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором № 0253БП5950055182 від 01.10.2008 року в сумі 2192,36 грн., з яких: заборгованість по кредиту складає - 00грн. 00 коп., просрочений борг 302.75грн, просрочені проценти 467,38грн., строкові проценти 4,01 грн., плата за обслуговування кредиту 63.66грн.. пеня 564, 56грн., віндикаційні витрати - 790, 00 грн., всього заборгованість яка підлягає стягненню становить 2 192, 56 грн. Представник позивача у судове засідання на з'явилась, належним чином повідомлена. Відповідач проти позову заперечує, просить застосувати строк позовної давності, та вказує, що борг повністю сплачено, що підтверджується копіями квітанцій. Дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до положень ст.ст.526, 629, 1046, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти, договір є обов'язковим для виконання сторонами, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Кредитна спілка «Аккорд» та відповідач [PERSON] уклали кредитний договір № 0253БП5950055182 від 01.10.2008 року згідно якого відповідач отримала кошти в сумі 4709грн. на строк 18 місяців. Відповідно до генерального договору про відступлення прав від 01 лютого 2008 року здійснене відступлення прав КС "Аккорд" на користь ВАТ "Плюс Банк" за кредитними договорами між спілкою та позичальниками-фізичними особами. Згідно змін до статуту ПАТ "Плюс Банк" від 11 серпня 2011 року найменування банку змінено на ПАТ "Ідея Банк". Згідно заяви відповідач повідомлена про умови генерального договору про відступлення прав від 01 лютого 2008 року. Докази на підтвердження недійсності вищезазначеного договору про відступлення прав відсутні. Із врахуванням викладеного позивач відповідно до ст.514 ЦК України набув прав кредитора по кредитному договору № 0253БП5950055182 від 01.10.2008 року Згідно довідки-розрахунку позивача заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 16.01.2014 року становить: заборгованість по кредиту складає - 00грн. 00 коп., просрочений борг 302.75грн, просрочені проценти 467,38грн., строкові проценти 4,01 грн., плата за обслуговування кредиту 63.66грн. пеня 564, 56грн., віндикаційні витрати - 790, 00 грн., всього заборгованість яка підлягає стягненню становить 2 192.36 грн. За приписами ст.ст.10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін; докази подаються сторонами; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Приписами ч.4 ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів" встановлено, що споживач не зобов'язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі. Докази на підтвердження зазначення у даному кредитному договорі віндикаційних витрат відсутні, що є підставою для відмови у позові в частині стягнення даних витрат. Відповідно до наданих відповідачем копій квитанцій останньою здійснені платежі за даний кредитним договором: 23.12.2008р в сумі 3666, 16грн.,25.02.2009 року в сумі 366, 16грн., 23.01.2009 року в сумі 366, 16грн.,19.03.2009року в сумі 366, 16грн., 22.04.2009року в сумі 366, 16грн.,27.05.2009 року в сумі 366, 16 грн., 26.06.2009 року в сумі 366, 16грн., 29.07.2009 року в сумі 366, 16 грн., 31.08.2009року в сумі 266.16грн.. 29.10.2009 року в сумі 366. 16грн.10.12.2009року в сумі 366, 16грн, 29.10. 2009 року в сумі 160 грн., 27.11.2009 року 200грн., 30.12.2009 року 200 грн., 03.01.2010 року 500грн. Відповідно до ч.1 ст.251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч.1 ст.252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч.2 ст.251, ч.2 ст.252 ЦК України). Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність-це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, що передбачено ст.257 ЦК України. Згідно із п.8.1. кредитного договору від 01.10. 2008 року цей договір набуває чинності з дати його укладення та діє до повного виконання позичальнком зобов'язань за цим договором. Таким чином, даним договором кредиту не встановлено строку, після якого він припиняється, а умова про його чинність до повного виконання позичальником зобов'язань не є встановленим сторонами строком припинення дії договору кредиту, оскільки суперечить ч.1 ст. 251, ч.1 ст.252ЦК України. Відповідачем останній платіж здійснений в січні 2010 року при терміні останньої сплати згідно графіку 01.04. 2010 року, у позивача виникло право пред'явити вимогу до боржника про виконання порушеного зобов'язання щодо повернення кредиту в 2010 роц1 і протягом наступних трьох років. Проте позов пред'явлено 16 січня 2014 року, тобто після сплину строків позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем, що є підставою для відмови у позові відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України. При вирішенні справи судом відповідно до ст.214 ЦПК України враховуються правові позиції, викладені в постановах Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року № 6-126цс13, від 06 листопада 2013 року №6-116 цс13, відповідно до яких п.7 ч.11 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, у системному зв'язку з самою ч.11 ст.11 зазначеного Закону стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямований на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту; відповідно до ст.261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

Outcome: dismissed