Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом про встановлення факту родинних відносин між нею та спадкодавцем, а також про визнання права власності на земельну частку (пай), зазначивши, що [PERSON] являлася власницею земельної частки (паю), розміром 2,75 га в умовних кадастрових гектарах в межах Рацівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧР № 0171293. 09 листопада 1999 року [PERSON] померла. Позивачка, як рідна онука померлої, являється спадкоємицею на спадкове майн, яке належало на час смерті [PERSON], оскільки на день смерті останньої її батька (сина баби) в живих не було, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-СР № 299711 від 07.07.2017 року. Згідно довідки №564 від 20.02.2018 року виданої виконавчим комітетом Рацівської сільської ради позивачка фактично прийняла спадщину після померлої [PERSON] В березні 2017 року позивач через свого представника [PERSON] звернулася до Чигиринської державної нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину на дану земельну частку (пай), нотаріусом було заведено Спадкову справу та видано постанову про нотаріальну відмову в звязку з відсутністю доказів родинних відносин між спадкоємцем та спадкодавцем, а також у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно. У звязку з цим просить встановити факт родинних відносин між нею та померлою [PERSON], а також визнати за нею право власності на земельну частку (пай), що належала померлій 09.11.1999 року [PERSON] Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити та встановити факт родинних відносин між нею та померлою [PERSON], та визнати за позивачем право власності на вказану земельну частку (пай), згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧР № 0171293, після померлої [PERSON], пояснивши, що [PERSON] є єдиною спадкоємицею померлої [PERSON] Оскільки її син [PERSON] помер 13.07.1997 року, що підтверджується свідоцтвом про його смерть. Але оскільки свідоцтво про народження батька позивачки не збереглося а також через відсутність оригіналу сертифіката вона не змогла нотаріально оформити вказане спадкове майно, тому, просить суд встановити факт родинних відносин між позивачем та спадкодавцем та визнати за позивачем право власності на вказану земельну частку (пай). Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, надіславши заяву в якій позов визнав і згідний на задоволення позовних вимог. Допитані в судовому засіданні свідки пояснили, що знають позивача тривалий час, оскільки є її односельцями та сусідами, також їм відомо те, що [PERSON] є рідною дочкою [PERSON], який помер раніше за свою матір [PERSON] А померла [PERSON] є рідною бабою по лінії батька позивача. Після смерті [PERSON] позивач користувалась майном померлої, проводила ремонт її будинку, обробляла присадибну земельну ділянку. Суд, вислухавши представника позивача, свідків, задовольнивши заяву відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 09 листопада 1999 року, відповідно до свідоцтва про смерть серії І-СР № 166839 від 12.08.2011 року, померла [PERSON] (а.с.8). Після її смерті на території Рацівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області відкрилася спадщина. [PERSON] являлася власницею земельної частки (паю), розміром 2,75 га в умовних кадастрових гектарах в межах Рацівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧР № 0171293, що також підтверджується довідкою архівного сектору Чигиринської районної державної адміністрації Черкаської області від 02.10.2017 року №169/04-04 (а.с. 15). Також судом встановлено і вбачається з повідомлення Державного архіву Черкаської області від 08.02.2018 року №К-22/05-08 актовий запис про народження гр.. [PERSON] по с.Вітове Чигиринського району Черкаської області за 1932 рік виявити немає можливості. А, як зазначено в по господарських книгах за 1944-1946 р.р., 1949-1952 р.р., 1953-1955 р.р.1955-1957р.р., в домоволодінні проживали [PERSON] [INFO], та [PERSON] [INFO]. Так судом встановлено та вбачається із відновленого свідоцтва про народження серії І-СР № 131677 від 16.09.2011 року та свідоцтва про шлюб серії І-СР № 152064 від 02.02.2018 року, син померлої та батько позивачки помер 13.07.1997 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-СР №299711, у звязку з чим відповідно до ч.2 ст.529 ЦК УРСР (1963р.), яка діяла на час відкриття спадщини, позивачка, як онука померлої, є спадкоємицею першої черги за законом зазначеного падкового майна (а.с.10-11). Оригінал сертифіката було втрачено, про що свідчить оголошення опубліковане у газеті «Чигиринські вісті» (а.с.29). Крім того, як вбачається з довідки виконавчого комітету Рацівської сільської ради Чигиринського району від 20.02.2018 року, гр. [PERSON], [INFO], фактично прийняла спадщину померлої [PERSON], а саме користувалася майном та речами померлої, підтримувала та ремонтувала домоволодіння (а.с. 16.). Судом також встановлено факт родинних відносин між померлою [PERSON] та позивачкою, що також підтверджується показами свідків. Як вбачається з постанови про нотаріальну відмову завідувача Чигиринської державної нотаріальної контори [PERSON] № 226/02-31 від 24.03.2018 року гр. [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) розміром 2,75 га в умовних кадастрових гектарах в межах Рацівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області, що залишилася після померлої 09 листопада 1999 року [PERSON] (а.с.13). Згідно даних завідувача Чигиринської державної нотаріальної контори [PERSON] № 330/01-16, після померлої 09 листопада 1999 року [PERSON], із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину звертався [PERSON], що діяв від імені [PERSON] (спадщина прийнята згідно п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР). Інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини, із заявами про відмову від прийняття спадщини не зверталися (а.с.43). Так, з огляду на те, що спадщина після смерті [PERSON] .Є.П. відкрилася та була прийнята до 01 січня 2004 року, то правовідносини, що виникли, регулюються нормами Цивільного кодексу Української РСР 1963 року. За змістом ст.6 ЦК УРСР кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права. За загальними положеннями про спадкування за ЦК УРСР 1963 року, зокрема згідно зст.524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця (ст.525 ЦК УРСР). Відповідно до ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст.549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. Європейський суд з прав людини в своїх рішенням вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року, "Новоселецький проти України" від 11 березня 2003 року, "Федоренко проти України" від 1 червня 2006 року). На підставі вищевикладеного, суд вважає можливим позов задовольнити, встановивши факт родинних відносин між спадкодавцем і позивачкою та визнати за нею право власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом.

Outcome: approved