Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-13 00:00:00

31.08.2020 представник АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просить стягнути з них солідарно заборгованість за Договором про іпотечний кредит №1028 від 31.01.2014 в сумі 94 439,21 грн., яка станом на 11.12.2019 складається із: - проценти за користування Кредитом з 01.06.2016 по 03.04.2018 в сумі 38 866,76 грн.; - інфляційні втрати Банку з червня 2016 року по жовтень 2019 року за прострочення сплати Кредиту в сумі 16 345,10; - інфляційні втрати Банку з червня 2016 по жовтень 2019 року за прочтрочення сплати процентів за користування Кредитом в сумі 26 809,18 грн.; - три проценти річних за прострочення сплати Кредиту з 26.05.2016 по 10.11.2019 в сумі 4 992,19 грн.; - три проценти річних за прострочення слати процентів за користування Кредитом з 26.05.2016 по 10.11.2019 в сумі 7 425,9898 грн. В обґрунтування позову позивач вказав, що між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» (далі - Банк, Кредитор) та [PERSON] був укладений Договір про іпотечний кредит № 1028 від 31.01.2014 (далі - Кредитний договір) про видачу 130 000,00 гривень, на 120 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 31.01.2024 на придбання об`єкта нерухомості за Договором купівлі-продажу зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 18% річних. У відповідності до п. 3.3.3. Кредитного договору Позичальник зобов`язався здійснювати повернення Кредиту рівними частинами по 1 092,44 грн. та сплачувати проценти, нараховані Банком на залишок основної суми боргу за Кредитом, щомісячно, пізніше останнього робочого дня місяця, наступного за звітним, шляхом внесення власних коштів на поточний рахунок, які Банк, використовуючи право договірного списання коштів наданого йому згідно з умовами цього договору, списує в рахунок погашення основної суми боргу за Кредитом та сплати процентів відповідно до послідовності, визначеної цим договором. В якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань за Кредитним договором було укладено Договір поруки № 1 від 31.01.2014 з [PERSON] (далі - Поручитель, Відповідач-2). За договором поруки Поручитель відповідає по зобов`язаннях за Кредитним договором перед Кредитором в тому ж обсязі, що і Боржник. Солідарні боржники запишаються зобов`язаними перед Кредитором до тих пір, поки всі зобов`язання по Кредитному договору не будуть виконані повністю. Починаючи з 2014 року [PERSON]. почав порушувати умови Кредитного договору. Рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 30.09.2016 у справі № 433/1547/16-ц стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за Договором про іпотечний кредит № 1028 від 31 січня 2014 року в сумі 192 441,91 гривню, а саме: - проценти за користування Кредитом з 01.06.2016 по 03.04.2018 в сумі 38 866,76 грн.; - інфляційні втрати Банку з червня 2016 року по жовтень 2019 року за прострочення сплати Кредиту в сумі 16 345,10; - інфляційні втрати Банку з червня 2016 по жовтень 2019 року за прочтрочення сплати процентів за користування Кредитом в сумі 26 809,18 грн.; - три проценти річних за прострочення сплати Кредиту з 26.05.2016 по 10.11.2019 в сумі 4992,19 грн.; - три проценти річних за прострочення слати процентів за користування Кредитом з 26.05.2016 по 10.11.2019 в сумі 7 425,9898 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч.1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Справу призначено до розгляду у спрощеному провадженні. Сторони в судове засідання не з`явились. Представник позивача просить суд здійснити розгляд справи в його відсутність на задоволенні позовних вимог наполягає не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с.117 ) Оскільки боржники мають зареєстроване місце проживання на тимчасово окупованій території Луганської області - м. Луганськ Луганської області та не мають офіційної електронної адреси, то про дату, час і місце розгляду справи вони повідомлені згідно з порядком, визначеним ст. 1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції», відповідно до якої учасники справи, місцезнаходження яких знаходиться в районі проведення антитерористичної операції і які не мають офіційної електронної адреси, повідомляються про судове засідання шляхом розміщення інформації на офіційному веб-порталі судової влади з посиланням на веб-адресу такого судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень (а.с. 114,115). Згідно ч. 5 ст. 259 та ч. 1 ст. 281 ЦПК України, не виходячи до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 280, 281 ЦПК України. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до вимог ч.1 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини. 31.01.2014 між ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії -Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» та [PERSON] був укладений договір про іпотечний кредит № 1028. (а.с.8-13). Відповідно до п. 2.1. - 2.2. Кредитного договору Банк зобов`язався надати позичальнику на умовах цього Договору, а Позичальник має право отримати та зобов`язується належним чином використати і повернути в передбачені цим Договором строки Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та інші платежі у порядку та на умовах, визначених цим Договором. Кредит надавався в розмірі 130 000,00 гривень, на 120 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 31.01.2024 р. на придбання об`єкта нерухомості за Договором купівлі-продажу. Відповідно до п. 2.4.1. - 2.4.3. Кредитного договору, за користування Кредитом Позичальник зобов`язаний сплачувати Банку відповідну плату (проценти) в розмірі 18 процентів річних. Проценти нараховуються за методом факт/факт на фактичний залишок заборгованості за Кредитом, що був отриманий Позичальником, починаючи з з дати видачі Кредиту до терміну остаточного повернення Кредиту, визначеного цим Договором. При нарахуванні процентів за користування кредитом враховується перший і не враховується останній день користування кредитом. У відповідності до п. 3.3.3. Кредитного договору Позичальник зобов`язується здійснювати повернення Кредиту рівними частинами в сумі 1 092,44 грн. та сплачувати проценти, нараховані Банком на залишок основної суми боргу за Кредитом, щомісячно, пізніше останнього робочого дня місяця, наступного за звітним, шляхом внесення власних коштів на поточний рахунок, які Банк, використовуючи право договірного списання коштів наданого йому згідно з умовами цього договору, списує в рахунок погашення основної суми боргу за Кредитом та сплати процентів відповідно до послідовності, визначеної цим договором. В якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань за Кредитним договором було укладено Договір поруки № 1 від 31.01.2014 з [PERSON] (а.с.20-23). Згідно п. п. 3.1., 3.2. Договору поруки Поручитель відповідає по зобов`язаннях за Кредитним договором перед Кредитором в тому ж обсязі, що і Боржник. Солідарні боржники запишаються зобов`язаними перед Кредитором до тих пір, поки всі зобов`язання по Кредитному договору не будуть виконані повністю. Рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 30.09.2016 у справі № 433/1547/16-ц стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за Договором про іпотечний кредит № 1028 від 31 січня 2014 року в сумі 192 441,91 гривню, а саме:. - проценти за користування Кредитом з 01.06.2016 по 03.04.2018 в сумі 38 866,76 грн.; - інфляційні втрати Банку з червня 2016 року по жовтень 2019 року за прострочення сплати Кредиту в сумі 16 345,10; - інфляційні втрати Банку з червня 2016 по жовтень 2019 року за прочтрочення сплати процентів за користування Кредитом в сумі 26 809,18 грн.; - три проценти річних за прострочення сплати Кредиту з 26.05.2016 по 10.11.2019 в сумі 4 992,19 грн.; - три проценти річних за прострочення слати процентів за користування Кредитом з 26.05.2016 по 10.11.2019 в сумі 7 425,9898 грн. Згідно виписок банку сплат після ухвалення рішення Троїцьким районним судом Луганської області від 30.09.2016 не було (а.с.26-38) Згідно довідок Луганського міського відділу ДВС від 18.11.2019 заборгованність в сумі 94 439,21 грн., що стягнута рішенням суду не сплачена (а.с.39-40). Таким чином судом встановлено, що між сторонами існує спір, з приводу несплати відповідачем процентів, інфляційних втрат та трьох процентів річних, після ухвалення рішення судом про стягнення боргу, що регулюється параграфами 1,2 Глави 71 "Позика .Кредит.Банківський вклад", Главою 51 "Правові наслідки порушення зобов`язання. Відповідальність за порушення зобов`язання" Книги 5 Зобов`язальне право Цивільного кодексу України. Вирішуючи спір по суті зявлених позовних вимог суд виходить з наступного. Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у відповідності ЦПК України випадках. Згідно ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зіст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування, а отже, і рішення суду, не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом під час судового розгляду встановлено, що між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» (далі - Банк, Кредитор) та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 1028 від 31.01.2014 про видачу відповідачеві 130 000,00 гривень, на 120 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 31.01.2024 на придбання об`єкта нерухомості за Договором купівлі-продажу зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 18% річних (п . 2.1. - 2.2. , 2.4.1. - 2.4.3. кредитного договору) У відповідності до п. 3.3.3. Кредитного договору Позичальник зобов`язується здійснювати повернення Кредиту рівними частинами в сумі 1 092,44 грн. та сплачувати проценти, нараховані Банком на залишок основної суми боргу за Кредитом, щомісячно, пізніше останнього робочого дня місяця, наступного за звітним, шляхом внесення власних коштів на поточний рахунок, які Банк, використовуючи право договірного списання коштів наданого йому згідно з умовами цього договору, списує в рахунок погашення основної суми боргу за Кредитом та сплати процентів відповідно до послідовності, визначеної цим договором. Крім того, в якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань за Кредитним договором було укладено Договір поруки № 1 від 31.01.2014 з [PERSON] (а.с.20-23). Згідно п. п. 3.1., 3.2. Договору поруки Поручитель відповідає по зобов`язаннях за Кредитним договором перед Кредитором в тому ж обсязі, що і Боржник. Солідарні боржники запишаються зобов`язаними перед Кредитором до тих пір, поки всі зобов`язання по Кредитному договору не будуть виконані повністю. Частинами 4, 5 ст. 82 ЦПК передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, про те можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участь у справі, в якій такі обставини були встановлені. Рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 30.09.2016 у справі № 433/1547/16-ц стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за Договором про іпотечний кредит № 1028 від 31 січня 2014 року в сумі 192 441,91 гривню, а саме:. - проценти за користування Кредитом з 01.06.2016 по 03.04.2018 в сумі 38 866,76 грн.; - інфляційні втрати Банку з червня 2016 року по жовтень 2019 року за прострочення сплати Кредиту в сумі 16 345,10; - інфляційні втрати Банку з червня 2016 по жовтень 2019 року за прочтрочення сплати процентів за користування Кредитом в сумі 26 809,18 грн.; - три проценти річних за прострочення сплати Кредиту з 26.05.2016 по 10.11.2019 в сумі 4 992,19 грн.; - три проценти річних за прострочення слати процентів за користування Кредитом з 26.05.2016 по 10.11.2019 в сумі 7 425,9898 грн. Вказане рішення суду першої інстанції, не виконане та заборгованість за договором про іпотечне кредитування від 31 січня 2014 року відповідачами не сплачена. Зазначені обставини свідчать про те, що акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк" використало право вимоги дострокового повернення всієї суми кредиту, що залишилась несплаченої, а також процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, звернувшись в червня 2017 року до суду із позовом про примусове солідарне стягнення цих коштів у судовому порядку із боржника та поручителя Отже, такими діями позивач на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Відповідно до статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, позбавляє кредитора права на нарахування процентів та пені за кредитним договором. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18). Таким чином, після звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення, змінюється порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору у повному обсязі. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК, а не у вигляді стягнення процентів та неустойки. Отже, суд вважає, що у зв`язку з наявністю у позичальника [PERSON] заборгованості за договором про іпотечне кредитування, акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк" у серпні 2016 року, відповідно до умов договору про іпотечний кредит та положень частини другої статті 1050 ЦК України, використало право вимоги дострокового повернення всієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, а тому після зміни банком строку кредитування, у зв`язку з чим настав строк повного погашення кредиту позичальником, банк не мав правових підстав для нарахування [PERSON] процентів за користування кредитом на умовах договору про іпотечний кредит, а тому позовні вимоги позивача про солідарне стягнення заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом за період з 01.06.2016 по 03.04.2018 в сумі 38 866,76 грн., не підлягають задоволенню у зв`язку з їх безпідставністю. Щодо вимог про солідарне стягнення інфляційних втрат з червня 2016 по жовтень 2019 за прострочення сплати Кредиту в сумі 16345,10 грн та за прострочення сплати процентів в сумі 26809,18 грн. , а також 3% річних за прострочення сплати кредиту з 26.05.2016. по 10.11.2019 в сумі 4992,19 та за прострочення сплати процентів в сумі 7425,98 суд виходить з наступного. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати і три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання та вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Оскільки рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 30 вересня 2016 року, яким стягнуто з відповідачів заборгованість за кредитом та процентам за користування кредитом не виконане, то банк має право на отримання компенсаційних виплат, передбачених статтею 625 ЦК України, за час прострочення. Зазначена позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц (провадження № 14-254цс19). З наданого позивачем розрахунку 3% річних на суму прострочених процентів за користування кредитом за період з 26 травня 2016 року по 10 листопада 2019 року та інфляційних втрат за прострочення процентів за користування кредитом з червня 2016 року по жовтень 2019 року вбачається, що банком розрахунок здійснено як з урахування процентів, стягнутих солідарно з відповідачів за рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 30.09.2016 року, так і процентів, нарахованих за користування кредитом за період після ухвалення рішення. Отже, в цій частині вимоги вимоги підлягають частковому задоволенню, оскільки суд приймає рішення про відмову в задоволенні вимог що до стягнення процентів в сумі 38866,76 грн за користування кредитом з 01.06.2016 по 03.04.2018 Так стягненню підлягає 4558,77 грн в рахунок 3 % річних за не сплату прострочених відсотків, а саме: -нарахованих на 43414,65 грн ( охоплених рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 30 вересня 2016 року, щодо стягнення несплачених прострочених відсотків по кредиту з 02.07.2014 по 25.05.2016) в сумі 4211,25 грн та відповідає розрахунку (а.с.7 ) - нарахованих на 3397,88 грн (охоплених рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 30 вересня 2016 року, щодо стягнення несплачених строкових відсотків по кредиту з 01.04.2016 по 25.05.2016) в сумі -347,52 грн, із них: на суму 1853,39 грн (з 01.04.2015 по 30.04.2016 ) -191,64 грн (відповідає розрахунку) та 155,88 грн на 1544,49 грн, оскільки 1915,18 грн це з нарахованими процентами з 01.05.2016 по 31.05.2016 в той час як в стягненні процентів з 26.05.2016 по 31.05.2016 відмовлено, а це складає 370,68 грн х 6 днів (1915,18 грн : 31 день=61,78 грн в день х 6 днів=370,68 грн) Також необхідно стягнути 2611,24 грн в рахунок 3 % річних за не сплату боргу по простроченому Кредиту з 01.07.2014 по 25.05.2016 в розмірі 25114,71 грн охоплених рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 30 вересня 2016 року. Отже в рахунок 3% річних за несплату процентів підлягає стягненню 7170,01 грн ( 4558,77 грн + 2611,24 грн) З наданого позивачем розрахунку інфляційних втрат з червня 2016 по жовтень 2019 за прострочення сплати кредиту та користування кредитом вбачається, що банком розрахунок здійснено як з урахування процентів, стягнутих солідарно з відповідачів за рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 30.09.2016 року, так і процентів, нарахованих за користування кредитом за період після ухвалення рішення. Отже, в цій частині вимоги також підлягають частковому задоволенню, оскільки суд приймає рішення про відмову в задоволенні вимог що до стягнення процентів в сумі 38866,76 грн за користування кредитом з 01.06.2016 по 03.04.2018 Так стягненню підлягає: - 9518,48 грн інфляційні втрати нараховані за не сплату боргу по простроченому Кредиту з 01.07.2014 по 25.05.2016 в розмірі 25114,71 грн охоплених рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 30 вересня 2016 року. - нарахованих на 43414,65 грн ( охоплених рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 30 вересня 2016 року, щодо стягнення несплачених прострочених відсотків по кредиту з 02.07.2014 по 25.05.2016) в сумі 16654,15 та відповідає розрахунку (а.с.6 зворотній бік) - нарахованих на 3397,88 грн (охоплених рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 30 вересня 2016 року, щодо стягнення несплачених строкових відсотків по кредиту з 01.04.2016 по 25.05.2016) в сумі - 1235,76 грн, із них: на суму 1853,39 грн (з 01.04.2015 по 30.04.2016 ) -702,43 грн та 533,33 грн на 1544,49 грн, оскільки 1915,18 грн це з нарахованими процентами з 01.05.2016 по 31.05.2016 в той час як в стягненні процентів з 26.05.2016 по 31.05.2016 відмовлено, а це складає 370,68 грн х 6 днів (1915,18 грн : 31 день=61,78 грн в день х 6 днів=370,68 грн) Всього в рахунок інфляційних втрат підлягає стягненню 27408,40 грн ( 9518,48 грн + 17889,92 грн) Щодо солідарного стягнення У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц викладені висновки про презумпцію чинності поруки та неможливість її припинення на підставі частини четвертої статті 559 ЦК з огляду на наявність рішення суду про стягнення кредитної заборгованості, адже таке рішення саме по собі свідчить про закінчення строку дії договору. Тому, враховуючи правову природу поручительства як додаткового (акцесорного) зобов`язання до основного договору та пряму залежність від його умов, на правовідносини, які виникають після ухвалення рішення про стягнення заборгованості, порука не поширюється, якщо інше не встановлене у самому договорі поруки. Договором поруки № 1 від 31 січня 2014 року, укладеним між банком та відповідачами, інше не передбачено. За таких обставин, суд вважає, оскільки рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 30.09.2016, яким стягнуто з відповідачів заборгованість за кредитом та процентами за користування кредитом не виконане, то банк має право на отримання компенсаційних виплат з поручителя, передбачених статтею 625 ЦК України, за час прострочення, тому з [PERSON] , [PERSON] , які є солідарними боржниками , на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» підлягає стягненню сума 34 378 (тридцять чотири тисячі триста сімдесят вісім) грн 36 коп., яка складається з: - інфляційні втрати Банку з червня 2016 року по жовтень 2019 року за прострочення сплати Кредиту в сумі 9518,48; - інфляційні втрати Банку з червня 2016 по жовтень 2019 року за прочтрочення сплати процентів за користування Кредитом в сумі 17689,91грн.; - три проценти річних за прострочення сплати Кредиту з 26.05.2016 по 10.11.2019 в сумі 2611,24 грн.; - три проценти річних за прострочення слати процентів за користування Кредитом з 26.05.2016 по 10.11.2019 в сумі 4558,73 грн. Щодо судових витрат В ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається із матеріалів справи, позивачем при поданні позовної заяви сплачений судовий збір в сумі 2102 грн, ціна позову вказана 94439,21 грн задоволено вимог на 34378,36 отже, з відповідачів в рівних частках підлягає стягненню на користь позивачі по 382,60 грн На підставі викладеного,

Outcome: approved