Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

Позивачка звернулась до Липовецького районного суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, обґрунтовуючи підставність своїх позовних вимог наступним чином. 14 грудня 2000 року між ними, як подружжям, було розірвано шлюб. Від цього шлюбу вони мають доньку [PERSON], [INFO], яка змінила своє прізвище на "[PERSON]", на що вказує свідоцтво видане Відділом ДРАЦС Липовецького РУЮ Вінницької області. На даний час [PERSON] являється студенткою ІІІ курсу Іллінецького державного аграрного коледжу денної контрактної форми навчання за спеціальністю "Бухгалтерський облік", з терміном навчання з 01.09.2011 року по червень 2014 року, у зв'язку із чим потребує матеріальної допомоги. Позивачка самотужки не має можливості утримувати дитину, забезпечувати її всім необхідним. Відповідач працює приватним підприємцем, а отже має регулярний дохід, відтак має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання доньки, яка продовжує навчання, проте у добровільному порядку такої допомоги не надає. Тому позивачка просила суд стягнути з відповідача у примусовому порядку аліменти на її користь утримання дитини, яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову до суду і до закінчення дочкою навчання. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, однак надала суду заяву, в якій просила суд розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання також не з'явився, в своїй заяві, яку він надав через канцелярію суду зазначив, що позов визнає, не заперечує проти його задоволення, просив суд доєднати до матеріалів справи довідку про склад його сім'ї та довідку про доходи, а розгляд справи проводити у його відсутності. Ураховуючи те, що сторони скористались своїми правами, що врегульовані ч.2 ст.158 ЦПК України, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, а тому проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів, що містяться у справі. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши обставини справи, давши оцінку зібраним у справі доказам, дійшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на таке. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Шлюб між сторонами було припинено шляхом його розірвання 14 грудня 2000 року, на що вказує свідоцтво про розірвання шлюбу видане 21.12.2000 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Липовецького РУЮ Вінницької області, про що було зроблено актовий запис за №99. Батьками дитини [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER], зазначено: батьком - [PERSON], матір'ю [PERSON]. Як вбачається із Свідоцтва про зміну Імені серія [NUMBER], [PERSON] змінила своє прізвище на "[PERSON] Відповідно до довідки виданої виконавчим комітетом Лукашівської сільської ради Липовецького району від 25.11.2013 року за №706, [PERSON], 1995 року проживає біля матері [PERSON] Як вбачається із довідки виданої Іллінецьким державним аграрним коледжем від 22.10.2013 року за №1313, [PERSON] навчається в Іллінецькому державному аграрному коледжі на денній контрактній формі навчання на ІІІ курсі в групі Б-31 за спеціальністю "Бухгалтерський облік". Отже судом встановлено, що правовідносини, які виникли між сторонами є сімейними, а тому регулюються відповідними положеннями Сімейного кодексу України в редакції 2002 року. Відповідно до ст. 180 СК батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Таким чином, аналіз змісту ст. 198 СК України дає підстави для висновку, що для виникнення обов'язку батька (матері) утримувати свою повнолітню дочку (сина) необхідні наявність трьох умов: дочка (син) є непрацездатними; дочка (син) потребує матеріальної допомоги; батько (мати) мають матеріальну можливість утримувати дочку (сина). При цьому право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ч.2 ст.199 СК України). Здобуті у справі докази вказують на те, що позивачка має право на звернення до суду із позовом про стягнення аліментів на повнолітню доньку, яка проживає з нею та продовжує навчання. Відповідно до ст.200 СУ України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Зібрані у справі докази вказують на те, що [PERSON], будучи повнолітньою донькою сторін, навчається у вищому навчальному закладі на денні контрактній формі навчання та є непрацездатною особою, відтак потребує матеріальної допомоги. Відповідач працює приватним підприємцем, а тому має регулярний дохід, на що вказує довідка видана Липовецьким відділенням Іллінецької об'єднаної ДПІ Головного управління Міндоходів у Вінницькій області від 20.01.2014 року за №157/С/17-019, де зазначено, що [PERSON] за 2013 рік отримав дохід, що становить 18 500 гривень, відтак є фінансово спроможним, а тому судом встановлено підстави за наявності яких батько зобов'язаний надавати допомогу своїй повнолітній дитині, а оскільки отримує регулярний заробіток, відтак розмір стягуваних судом аліментів слід визначити у частці від його заробітку (доходу). При визначені розміру аліментів на повнолітню дочку, які слід присудити з відповідача, суд враховує правила ст.182 СК України, зокрема, що на його утриманні перебуває ще двоє неповнолітніх дітей від іншого шлюбу, земельної частки (паю) він не має, що доведено довідкою, яка видана 20.01.2014 року за №15 виконкомом Славнянської сільської ради Липовецького району. Однак відповідач позов визнав, надавши суду заяву відповідного змісту. Частиною 4 ст.174 ЦПК України, передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Ураховуючи те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про його задоволення. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Вирішуючи питання судових витрат суд керується нормами ст.88 ЦПК України, а тому враховуючи, що позивачка при пред'явленні позову про була звільнена від сплати судового збору, присуджує їх з відповідача в дохід держави. Відповідно до ст.367 ЦПК України, суд може допустити рішення до негайного виконання у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання. На підставі викладеного та

Outcome: approved