Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-26 00:00:00

26 липня 2019 року [PERSON] звернулася до [PERSON] з позовною заявою, в якій просить стягнути на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] у розмірі 3000 грн. щомісячно до досягнення повноліття. Позовні вимоги обгрунтовує тим, щошлюб між ними розірвано і відповідач проживає окремо у своїх батьків та протягом року не цікавиться вихованням дочки, не надає матеріальної допомоги, незважаючи на те, що працевлаштований у Російській Федерації. Хоч офіційних даних про його працевлаштування вона не має. Вказує, що дитина хворіє та перебуває на обліку в Болехівській ЦМЛ з діагнозом дерматит і потребує додаткових коштів, а також відвідує гурток танців, бере додаткові уроки з англійської мови та з вересня місяця пішла до школи в 1 клас, у зв`язку з чим необхідні кошти на придбання шкільного приладдя, книжок, одягу та для повноцінного харчування. На даний час вона не працевлаштована, перебуває на обліку в Болехівському центрі зайнятості. Відповідач аліментів не платить, стягнень по виконавчих документах у нього немає, інших осіб на утриманні теж немає, мати відповідача на його утриманні не перебуває, оскільки працює вчителем Тисівської ЗОШ І-ІІІ ступенів. 01 серпня 2019 року провадження у зазначеній справі відкрито та призначено до підготовчого засідання. 13 серпня2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій просить засідання проводити у її відсутності у зв`язку з сімейними обставинами, позовні вимоги підтримує (а.с.34). Такі дії позивача не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, згідно якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково та вказав, що відповідач, виходячи з майнового стану, згідний платити аліменти в розмірі 1700 грн. на утримання дочки [PERSON] . Суд, вислухавши представника відповідача, повно та всебічно з"ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які досліджені в судовому засіданні, прийшов до наступного висновку. Законодавство України встановлює пріоритет інтересів дітей при вирішенні сімейних спорів (ч.8 ст.7 СК України), а також зобов`язує дотримуватись засад рівності їх прав щодо батьків (ст.142 СК України) та справедливості у врегулюванні сімейних відносин (ч.9 ст.7 СК України). Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. Сімейного кодексу України під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Згідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до роз`яснень, що надані у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Встановлено, що за час перебування сторін в шлюбі народилася дочка [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Шлюб між сторонами розірвано 18 квітня 2019 року, дитина залишена на проживанні з матір"ю, що підтверджується рішенням Болехівського міського суду (а.с.7-8). На даний час сторони проживають окремо, а дочка [PERSON] , яка хворіє та перебуває на диспансерному обліку з приводу атопічного дерматиту (а.с.33), перебуває на утриманні позивача, проживаючи з нею. Тому саме позивач несе витрати на утримання дитини, адже дочка відвідує додаткові заняття з англійської мови у приватного підприємця [PERSON] за які позивач сплачує 350 грн. щомісячно. А також дитина навчається у студії східного та сучасного танцю « Надія » (а.с.35-36). В той же час відповідач немає на утриманні інших осіб, окрім дочки [PERSON] . Частина 3 ст. 181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в долі від доходу його матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів у твердій грошовій сумі визначається судом за заявою платника або одержувача, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ст.184 СК України). Даних про те, що відповідач має постійне місце роботи отримує великий дохід позивач не надала. А відтак, не маючи достовірної інформації про постійні доходи відповідача, суд прийшов до висновку про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років становить : з 01 січня 2019 пo 30 червня - 2027 грн., з 01 липня пo 30 листопада -2118 грн., з 01 грудня - 2218 грн. (ст.1 Закону України "Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної зарплати" від 20.10.2009 року (№ 1646-VI), ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік"). Виходячи із віку дитини сторін, такий прожитковий мінімум в розрахунку на місяць повинен бути не меншим як 2118 грн. і, відповідно, мінімальний розмір аліментів становить 1059 грн. При визначенні розміру аліментів в даному спорі суд, з додерженням вимог ст.182 СК України, встановивши загальний матеріальний стан відповідача, який немає постійного заробітку, відсутність в нього інших осіб, яких він зобов`язаний утримувати, стан здоров"я дитини та фактичного приділення позивачем більше сил та засобів на виховання та розвиток дитини через проживання її з нею, приходить до висновку про стягнення аліментів в сумі 1800 грн. Такий розмір аліментів не є надмірним та є необхідним для забезпечення гармонійного розвитку і розумних потреб дитини, оскільки аліменти - це платіж, спрямований саме на утримання дитини, який повинен бути достатнім для цього. Разом з тим, він повинен бути співрозмірним з урахуванням мети аліментного зобов"язання, яке є в обох із батьків і має бути рівним та покликаний захистити інтереси дитини в коштах у розмірі необхідному для її життєдіяльності, збереження достойного рівня життя, який мала дитина до виникнення спору про стягнення аліментів, і який необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Позивач, як на підставу своїх вимог про стягнення аліментів в розмірі по 3000 грн. на дитину, посилалася на те, що відповідач працює і має великий дохід. Однак, такі доводи в порушення ч. 3 ст. 12, ст. 81 ЦПК України не підтверджені належними та допустимими доказами. Зокрема, стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов"язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Також статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Позивач звернулася до суду з вимогами - 26 липня 2019 року, а тому з цього дня слід присудити стягнення аліментів і до досягнення дитиною повноліття. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, тому з відповідача у відповідності до ч.6 ст. 141 ЦПК слід стягнути судовий збір в дохід держави. На підставі наведеного, ст.180-184 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial