Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

05.12.2015 року померла мати позивачки [PERSON]. Після її смерті відкрилася, спадщина, що складається з житлового будинку, розташованого в с.Осіївка вул. Бугова №51, Бершадського району, Вінницької області. Вищевказаний будинок відносився до категорії колгоспних дворів. [PERSON] є спадкоємцем до частини майна померлої матері, що підтверджується копією заповіту. Після смерті матері позивачка прийняла спадщину, але оформити право власності на спадкове майно у визначеному законом порядку позбавлена можливості у зв'язку з тим, що за життя [PERSON] не оформляла на себе спадковий будинок. [PERSON] є сином померлої [PERSON] та спадкоємцем на частину її спадкового майна згідно заповіту. Однак, він у визначеному законом порядку від спадщини відмовився шляхом подачі заяви до нотаріальної контори, та не претендує на неї. Враховуючи вищенаведене, [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], Осіївської сільської ради, в якому просить постановити рішення, яким визнати за нею право приватної власності в порядку спадкування після смерті матері [PERSON], яка померла 05.12.2015 року на цілий житловий будинок - А, 1965 року забудови, загальна площа - 77,7 кв.м., житлова площа - 35,7 кв.м., веранда - а, а-2, прибудова - а-1, навіс - а-3, в, літня кухня - Б, сарай-б, В, Г-1, гараж - Г, вбиральня - Т, колодязь - К, огорожа 1,2,3, що розташовано в с.Осіївка, вул.Бугова №51, Бершадського району, Вінницької області. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, а справу слухати без її участі. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не з'явився, надав письмову заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності. Представник Осіївської сільської ради в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечував, справу просив слухати у його відсутність. Враховуючи те, що сторони скористались своїм правом передбаченим ч.2 ст.158 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що 05.12.2015 року померла мати позивачки [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія І-АМ №335482 (а.с.5). Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку - А, 1965 року забудови, загальна площа - 77,7 кв.м. житлова площа - 35,7 кв.м., веранда - а, а - 2 , прибудова - а-1, навіс - а-3, в, літня кухня - Б, сарай-б, В, Г-1, гараж -Г, вбиральня - Т, колодязь - К , огорожа 1,2,3, що розташовано в с.Осіївка вул. Бугова №51, Бершадського району, Вінницької області, що підтверджується копією технічного паспорту (а.с.11). Вищевказаний будинок відносився до категорії колгоспних дворів і в ньому станом на 15 квітня 1991 року проживала тільки мати позивачки, що підтверджується довідкою Осіївської сільської ради від 3 липня 2016 року №713 (а.с.8). [PERSON] є спадкоємцем на 1/2 частину майна померлої матері, що підтверджується копією заповіту від 02.06.1993 року, посвідченого секретарем виконкому Осіївської сільської ради (а.с. 14) та копією свідоцтва про народження серія V-УР №0467497 (а.с.18). Після смерті матері позивачка прийняла спадщину, але оформити право власності на спадкове майно у визначеному законом порядку позбавлена можливості у зв'язку з тим, що за життя [PERSON] не оформляла на себе спадковий будинок, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №150/02-31 від 12.07.2016 року. [PERSON] є сином померлої [PERSON] та спадкоємцем на 1/2 частину її спадкового майна згідно заповіту від 02.06.1993 року, посвідченого секретарем виконкому Осіївської сільської ради. Однак, він у визначеному законом порядку від спадщини відмовився шляхом подачі заяви до нотаріальної контори, та не претендує на неї, що підтверджується копією заяви серія АБ №0862908 (а.с.16). Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Ч. 1 ст. 1220 ЦК України, зазначає, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Відповідно до ст. ст. 1217-1219 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та припинились внаслідок його смерті, крім прав та обов'язків, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця. В силу ст.ст.1268-1270 ЦК України, спадкоємець повинен прийняти спадщину у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право а спадщину на нерухоме майно. Згідно з абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на новостворене нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до п.г. 4 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 1 липня 2004 року N 1952-IV права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. На час виникнення спірних правовідносин діяла Інструкція порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року згідно із ст. 1, ст. 6 якої встановлено, що реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР проводять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих. Не підлягають реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Вищевказана інструкція втратила чинність 19 січня 1996 року. Відповідно до пп. 6-7 Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 12.05.1985 року № 5-24/26, дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності громадян. Враховуючи, що станом на 15.04.1991 року членами колгоспного двору, який є предметом позову була лише [PERSON], яка проживала одиноко, вищеописаний будинок належав їй. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справі про спадкування" роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п. 6постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності "визначено, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору , а саме : а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. У відповідності із вимогами листа Міністерства Юстиції України за № 19-32/319 від 21.02.2005 року згідно якого у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і право встановлювальний документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. Згідно ст.ст. 319, 321 ЦК України та ст. 41 Конституції України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до п.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищенаведене суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та законними, а отже такими, що підлягають до задоволення із зазначених підстав.

Outcome: approved