Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на своє утримання як дружини, з якою проживає дитина з інвалідністю. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що з 2012 року вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем, під час яких [INFO] у них народився син [PERSON]. В подальшому 30 березня 2017 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Судовим наказом від 06 грудня 2017 року з відповідача стягнуто аліменти на її, позивачки, користь на утримання сина [PERSON] у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17 листопада 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Син [PERSON] є дитиною з інвалідністю І групи підгрупи "А" з діагнозом: дитячий церебральний параліч, нижній парапорез, недорозвиток мови, епілепсія, період медикаментозної ремісії. Позивачка вказує, що вона ніде не працює, оскільки здійснює догляд за сином внаслідок його хвороби. Крім того, їй необхідно оплачувати лікування та процедури для оздоровлення, які необхідні дитині в силу захворювання. Сукупний дохід її та сина, є недостатнім для матеріального утримання і значно меншим прожиткового мінімуму, встановленого законом, тому вона потребує матеріальної допомоги на власне утримання як подружжя, з яким проживає дитина з інвалідністю. Зазначає, що відповідач є фізично здоровим та працездатним, їздить на роботу за кордон, інших осіб, крім сина [PERSON], на утриманні не має, тому просить суд стягувати з нього аліменти на її, позивачки, утримання у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і протягом всього часу проживання з нею дитини з інвалідністю. Позивачка в судовому засіданні позов підтримує. У відповіді на відзив позивачка заперечує обставини надання відповідачем додаткових коштів на лікування сина та щодо утримання відповідачем своїх батьків. Відповідач та його представник в судовому засіданні проти позову заперечують, просять суд відмовити в позові. Зазначають, що позивачка не довела обставин про те, що відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу на її утримання. Просять врахувати те, що відповідач офіційно не працевлаштований, а робота в Польщі є тимчасовою і зароблених коштів вистачає на його потреби та на оплату аліментів на утримання та лікування сина. На даний час відповідач проживає з батьками, які хворіють та потребують додаткових витрат на лікування. Матір та вітчим позивачки офіційно працюють в Польщі. Крім цього, позивачка отримує допомогу від держави на утримання сина. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. За загальним правилом, передбаченим статтею 75 Сімейного кодексу України, встановлено, що дружина та чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання має той з подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. В той же час, Сімейним кодексом визначені особливості надання утримання дружині з якою проживає дитина з інвалідністю. Зокрема, згідно ч. 1 ст. 88 СК України якщо з одним із подружжя, в тому числі і працездатним, проживає дитина з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Відповідно до Закону України "Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні" від 06.10.2005р. N 2961-IV (з подальшими змінами): дитина з інвалідністю - особа віком до 18 років (повноліття) зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов'язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист. Статтею 1 Закону України "Про охорону дитинства" визначення інвалідності дитини доповнено посиланням на те, що стійкий розлад функцій організму зумовлює обмеження її нормальної життєдіяльності та необхідність додаткової соціальної допомоги і захисту. Статтею 19 цього ж Закону визначено безпосередній причинний зв'язок інвалідності з потребою у сторонньому догляді, як форми додаткової соціальної допомоги та захисту. Згідно з вимогами ст. ст. 77, 79, 80 СК України, утримання одному з подружжя за рішенням суду присуджується від дня подання позовної заяви, в грошовій формі та сплачуються щомісячно у частці від доходу другого з подружжя або у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів визначається без урахування можливості одержання утримання від дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З матеріалів справи вбачається, що сторони з 30 березня 2017 року перебувають в зареєстрованому шлюбі і вони є батьками дитини - сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою. Позивачка не працює, оскільки опікується сином [PERSON], який є дитиною з інвалідністю та потребує постійного стороннього догляду. Потреба в такому догляді підтверджується характером захворювання (дитячий церебральний параліч, нижній парапорез, недорозвиток мови, епілепсія, період медикаментозної ремісії), медичною довідкою від 14.09.2018 року № 756 та висновком № 186 від 18.07.2016 року, складеним у відповідності до наказу МОЗ України "Про затвердження порядку видачі медичного висновку про дитину інваліда віком до 18 років" № 482 від 04.12.2001 р. Відповідно до судового наказу від 06 грудня 2017 року, виданого Волочиським районним судом Хмельницької області, з відповідача [PERSON] стягнуто аліменти на користь позивачки [PERSON] на утримання дитини - сина [PERSON], [INFO], у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17 листопада 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Як вбачається з довідки про доходи, виданої Волочиським управлінням головного управління ДФС у Хмельницькій області, відповідач за період з 1 кварталу 2017 року по 2 квартал 2018 року доходів не отримував. Згідно з даними трудової книжки [NUMBER], відповідач з 01.04.2015 року не працює. Відповідно до відомостей, наданих головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 19.10.2018 року, відповідач з 01.01.2017 року здійснює періодичні виїзди за кордон. Судом встановлено, що відповідач інших осіб на утриманні, крім сина [PERSON], не має, він є працездатним, не працює, однак він не позбавлений можливості отримання систематичного чи разового доходу для надання допомоги на утримання дружини, яка опікується дитиною з інвалідністю. Також встановлено, що сторони проживають окремо, відповідач проживає разом з батьками: [PERSON], 1961 року народження, інвалідом 3 групи, та [PERSON], 1963 року народження, яка хворіє, що підтверджується довідкою від 29.10.2018 року № 448 про склад сім'ї відповідача, виданою Соломнянською сільською радою, актом обстеження умов проживання від 01.11.2018 року та медичними довідками, виданими КП "Центр первинної медико-санітарної допомоги". Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що зазначені обставини свідчать про наявність правових підстав щодо права позивачки на отримання допомоги. Під час судового розгляду відповідач не надав суду належних та допустимих доказів про те, що він не спроможний надавати матеріальну допомогу дружині, яка опікується дитиною з інвалідністю. З врахуванням наведених вимог закону та встановлених обставин справи, суд на підставі наданих доказів вважає, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю і опікування нею, починаючи утримання з 21.09.2018 року. Суд не бере до уваги посилання відповідача про проживання з батьками та його доводи про те, що позивачка отримує допомогу від держави, а її матір та вітчим працюють в Республіці\~Польща, оскільки ними не спростовуються підстави надання допомоги позивачці та спроможність відповідача надавати утримання дружині у визначеному розмірі. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial