Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за надані послуги з теплопостачання. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на наступне. Відповідач є квартиронаймачем (власником) квартири [ADDRESS] та разом з членами сім'ї проживає в ній і користується послугами централізованого теплопостачання. Між позивачем та відповідачем встановилися зобов'язальні правовідносини з приводу надання житлово-комунальних послуг. Порядок надання комунальних послуг, права та відповідальність споживачів і виконавців цих послуг регламентуються Законом України „Про житлово-комунальні послуги" № 1875-ІУ від 24.06.2004 року, Законом України „Про теплопостачання" № 2633-ІУ від 02.06.2005 року, Постановою КМУ „Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення" від 21 липня 2005 року № 630, а також іншими законами та підзаконними актами. Станом на 01.10.2013 року сума заборгованості за особовим рахунком відповідача складає 14 617,58 грн., що свідчить про неналежне виконання боржником зобов'язань, а тому, порушує право позивача на одержання плати за надані житлово-комунальні послуги в установлений законодавством строк. У відповідності до ст.64,67,68,162 Житлового кодексу України, плата за спожиті комунальні послуги повинна сплачуватись своєчасно. Члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму житлового приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність. Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року N 630, визначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Те, що між відповідачем і позивачем виникло зобов'язання, підтверджують наступні норми законодавства. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 ЦК України. Згідно зазначеної статті, цивільні права та обов"язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов"язки. Таким чином, між позивачем та відповідачем виникли відносини, що породили права та обов'язки, оскільки Позивач надає житлово-комунальні послуги, а відповідач користується ними. Незважаючи на неодноразові письмові попередження про необхідність погасити борг, відповідач відмовляється від добровільного погашення заборгованості, в зв'язку з чим, „Нікопольтеплоенерго" вимушено звернутися до суду для примусового стягнення заборгованості в позовному провадженні. 3гідно ч.1 ст.625 ЦК України, власник квартири не звільняється від відповідальності через неможливість ним виконати зобов'язання. 15.12.2010 року НКП „Нікопольтеплоенерго" звертався в суд з заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості в сумі 4 000,78 грн., який був скасований відповідачем 21.02.2011 року. Відповідно до ст.264 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Також у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Враховуючи вищевикладене, вважають, що позовна давність переривається з моменту звернення НКП „Нікопольтеплоенерго" до [PERSON] із заявою про видачу судового наказу в Нікопольський міськрайоний суд, а також частковою сплатою заборгованості. Також, позивач раніше був позбавлений можливості пред'явити позов у зв'язку з відсутністю необхідних коштів для сплати судових витрат через несвоєчасну оплату мешканцями спожитих житлово-комунальних послуг. Це є поважною причиною пропущення загального строку позовної давності та порушене право підлягає захистові згідно п.5 ст.261 України. Саме тому, заборгованість підлягає стягненню в повному обсязі за весь період з моменту її утворення. За таких обставин просять поновити строк позовної давності, стягнути з [PERSON] на користь Нікопольського комунального підприємства „Нікопольтеплоенерго" заборгованості за надані послуги за теплову енергію за період з жовтня 2000 року по квітень 2013 року включно в сумі 14 617,58 грн. та стягнути з відповідача на користь НКП „Нікопольтеплоенерго" судовий збір в сумі 229 грн. 40 коп. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала і просила суд його задовольнити. Суду пояснила, що відповідач послуги позивача не сплачує. Раніше, в 2010 році, вони вже звертались із судовим наказом до Нікопольського міськрайонного суду, однак, за заявою відповідача, в 2011 році даний судовий наказ було скасовано. Тому вважають, що строк позовної давності ними пропущено не було, оскільки він перервався у відповідності до ст.264 ЦК України. Просять поновити строк позовної давності і стягнути з відповідача всю суму, заявлену ними у позовній заяві. Доповнила, що за період з 2008 року по 2012 рік вони отримували від відповідача листи, в яких вона повідомляла їх про те, що демонтувала систему опалення, не встановивши індивідуальне опалення. Тому на ці листи [PERSON] були надані відповіді, в яких роз"яснено порядок відрізання від системи опалення і запропоновано надати документи, на підставі яких відповідач демонтувала систему опалення в своїй квартирі. До цього дня відповідачем жодних документів надано не було. Тобто від"єдналася відповідач від системи опалення незаконно. Відповідач та її представник [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову категорично заперечували, та просили у задоволенні позовних вимог НКП "Нікопольтеплоенерго" відмовити на підставі обставин викладених у запереченнях від 11.12.2013 року (а.с. 16-17). Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], якій НКП «Нікопольтеплоенерго» забезпечує постачання теплової енергії відповідно тарифів на послуги з центрального опалення. Відповідно до ч.3 ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» основними обов'язками споживача теплової енергії є: своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії; додержання вимог договору та нормативно-правових актів. Згідно п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Пунктами 3, 9-23, 29, 31 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, передбачена плата за використання теплової енергії, водопостачання, яка вноситься за затвердженими в установленому порядку тарифами. Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до довідки голови ОСББ „Горлиця-1" від 15 вересня 2008 року та дозволу на реконструкцію централізованої системи опалення житлового будинку в зв'язку з встановленням в квартирі [ADDRESS] автономного опалення, квартира відповідача відключена від централізованого теплового постачання у зв'язку з встановленням індивідуального опалення (а.с. 29 зі звороту). Відповідно до п.п.25, 26 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» №630 від 21 липня 2007 року Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про теплопостачання» схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення. А згідно Наказу Міністерство будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України «Про затвердження Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання» від 22 листопада 2005 року № 4 в п.2.1 передбачено, що для вирішення питання відключення житлового будинку (будинків) від мереж централізованого опалення його власник (власники) повинен (повинні) звернутися до Комісії з письмовою заявою про відключення від мереж ЦО і ГВП. У заяві про відключення від мереж ЦО і ГВП власник (власники) будинку зазначає причини відключення. До заяви додається копія протоколу загальних зборів мешканців будинку щодо створення ініціативної групи з вирішення питання відключення від мереж ЦО і ГВП та прийняття рішення про влаштування у будинку системи індивідуального або автономного опалення. Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку. По закінченні робіт складається акт про відключення будинку від мереж ЦО і ГВП (додаток 4) і в десятиденний термін подається заявником до Комісії на затвердження, а після затвердження акта на черговому засіданні Комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання (п.п. 2.6, 2.7).(а.с.72). Крім того згідно рішення виконавчого комітету Нікопольської міської ради №18 від 17 січня 2007 року «Про затвердження порядку відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення при відмові споживачів від централізованого опалення» було затверджено процедуру такого відключення та створено постійно діючу комісію міжвідомчу комісію для розгляду питань щодо відключення споживачів від централізованого опалення (а.с. 70). Таким чином, відключення приміщення, яке займає відповідач, від централізованої системи опалення на автономне можливо лише при наявності технічних умов та узгодженої проектної документації, оскільки проведення таких робіт може призвести до зміни показників вологості, температури як в прибудові, так і в суміжних з ним житлових приміщеннях та вплинути на технологічну цілісність конструкцій житлового будинку. Разом з цим відповідач самовільно відключила опалення в квартирі та нею не було дотримано установленого законом порядку відключення її від теплопостачання. Із заявою про дозвіл на відключення від центрального теплопостачання в комісію з відключення від центрального теплопостачання [PERSON] не зверталася і дане питання не вирішувалося органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Крім того, про отримання технічних умов та проектної документації вона повідомлялася позивачем листами за № 1267 від 15 жовтня 2008 року та №710/1 від 14 квітня 2011 року (а.с. 23, 30), у зв'язку з чим між сторонами продовжують діяти зобов'язальні правовідносини з приводу постачання теплової енергії та сплати за нею. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється у три роки. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України, при цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Як вбачається з матеріалів справи позивач у 2010 році звертався до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 4000 грн. 78 коп. та за заявою відповідача ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 лютого 2011 року судовий наказ від 15 грудня 2010 року було скасовано (а.с.3). Таким чином строк позовної давності був перерваний. Згідно розрахунку заборгованості за відповідачем числиться заборгованість з 01 лютого 2001 року, яка станом на 01 жовтня 2013 року складає 14 617 грн. 58 коп. (а.с.4-5), яку й просив позивач стягнути з відповідача, що є порушенням вимог ст. 257 ЦК України. Суд не може прийняти до уваги посилання позивача на те, що своєчасно він був позбавлений можливості пред'явити позов у зв'язку з відсутністю коштів для сплати судових витрат через несвоєчасну оплату мешканцями спожитих житлово-комунальних послуг, оскільки доказів на підтвердження вказаних обставин позивачем суду надано не було. Тому у поновленні строку позовної давності слід відмовити. Суд вважає, що строк позовної давності необхідно обчислювати з грудня 2007 року, оскільки судовий наказ за заявою позивача про стягнення з [PERSON] заборгованості в сумі 4000 грн. 78 коп. було видано 15.12.2010 року. Даний наказ був скасований за заявою відповідача [PERSON] 21.02.2011 року (а.с.3). За таких обставин суд вважає за необхідне стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги з теплопостачання з грудня 2007 року по 25 квітня 2013 року, яка складається із суми 13 319 грн. 52 коп., яка й підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. В іншій частині позову відмовити. Крім того, як вбачається з матеріалів справи позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в сумі 229 грн. 40 коп. (а.с. 1), яка відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: partial