Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Конятинської сільської ради, третьої особи Сосницької районної державної нотаріальної контори про визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи позовні вимоги тим, що [INFO] померла її матір [PERSON] (свідоцтво про смерть [NUMBER] від 07.04.2014 року, актовий запис про смерть №09), після смерті якої залишилося спадкове майно, що знаходиться на території Конятинської сільської ради, зокрема, будинок по [ADDRESS]. За життя [PERSON] склала заповіт, згідно з яким все своє майно заповіла позивачу у спадок. Даний заповіт до цього часу ніким не змінювався і не оспорювався, і знаходиться в матеріалах спадкової справи державного нотаріуса Сосницької районної державної нотаріальної контори Пацюка Сергія Михайловича. Тому, позивач має право спадкувати майно померлої матері за заповітом. Спадщину після смерті матері вона прийняла. Державний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, обґрунтовуючи відмову відсутністю правовстановлюючих документів. Комунальним підприємством "Зодчий" бюро технічної інвентаризації виготовлена технічна документація. Згідно з довідкою-характеристикою за №501 від 22.12.2014 року Сосницького районного комунального підприємства "Зодчий" бюро технічної інвентаризації житловий будинок, розташований в [ADDRESS], та складається з житлового будинку А-1, сараю Б-1, погребу п/г, криниці в. Загальна вартість будівель та споруд складає 47023 (сорок сім тисяч двадцять три) гривні. Те, що будинок, згідно з погосподарською книгою, належав померлій, підтверджується довідкою Конятинської сільської ради №577. Просить визнати право власності на житловий будинок з надвірними будівлями. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] надали письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, з яких вбачається, що позовні вимоги вони підтримують. В судове засідання від відповідача Конятинської сільської ради надійшла письмова заява про розгляд справи за відсутності її представника, з якої вбачається, що позовні вимоги відповідач визнає. Представник Сосницької районної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився, надавши письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 5 травня 2014 року померла [PERSON], відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 07.04.2014 року. З матеріалів справи видно, що після померлої 5 травня 2014 року [PERSON] заведена спадкова справа №63 від 07.07.2014 року. Із довідки Конятинської сільської ради за №03-06/577 від 11.12.2014 року вбачається, що згідно з погосподарською книгою №1 за 2011 - 2015 рр., ОПО 0056-1, житловий будинок з надвірними будівлями в с. Конятин по вул. Шарівка, 30, належав [PERSON]. З технічного паспорту та довідки характеристики за №501 від 22.12.2014 року, виданих Сосницьким районним комунальним підприємством "Зодчий", вбачається, що вартість житлового будинку з надвірними будівлями: житлового будинку А-1, сараю Б-1, криниці-В К, погреба- п/г, розташованих в [ADDRESS], становить 47023 грн. Рік забудови - 1962. Із заповіту, посвідченого секретарем Конятинської сільської ради 21.09.2011 року вбачається, що [PERSON] все своє майно заповіла [PERSON]. Із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23.10.2014 року вбачається, що нотаріус відмовив позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташовані в [ADDRESS] в зв'язку з неподанням документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії. Відповідно до статей 1216; 1217,1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В судовому засіданні встановлено, що будівництво будинку та надвірних споруд було завершено до набрання чинності Цивільним кодексом в редакції 2003 року. Тому, враховуючи те, що відповідно до п. 4 прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції 2003 року Цивільний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, то для врегулювання даного спору слід керуватися нормами, що діяли на момент завершення будівництва, тобто ЦК УРСР в редакції 1963 року. Ст. 100 ЦК УРСР 1963 року визначала, що громадяни могли мати у власності житловий будинок. Норми ЦК УРСР в редакції 1963 року не передбачали обов'язкову державну реєстрацію нерухомого майна. До введення в дію Закону України "Про власність" та Цивільного кодексу України в редакції 2003 року будь-якого іншого порядку реєстрації збудованих до 15.04.1991 року в сільській місцевості домоволодінь або їх перереєстрації не передбачалося, самовільно збудованими вони також не являються, так як будувалися і реєструвалися згідно з діючим на той час законодавством. Ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень " передбачає, що права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства УРСР 31.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року №56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18.02.2002 року за №157/6445. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на будинки не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01.07.2004 року "Про державне реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Отже, позивач може захистити свої права тільки шляхом звернення до суду. Таким чином, надані позивачем та досліджені в судовому засіданні докази дають підставу встановити, що житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS]; дійсно належав померлій [PERSON], а позивач є спадкоємцем даного житлового будинку з надвірними будівлями за заповітом. За таких обставин, суд вважає за необхідне визнати право власності на спадкове майно, а саме, на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS]; за спадкоємцем за заповітом [PERSON].

Outcome: approved