Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

у вересні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про поділ майна подружжя. Позов обгрунтував тим, що 30 жовтня 2012 року зареєстрував шлюб з [PERSON], а 30 травня 2016 року шлюб між ними розірвано за рішенням суду. Під час шлюбу ними було придбане майно: 1. Компьютер «Самсунг» вартістю 7150 гривень, 2. Тюнер до телевізора вартістю 800 гривень, 3. Котел опалювання 3000 гривень, 4. Антена для інтернета вартістю 1000 гривень, 5. Роутер для інтернета вартістю 500 гривен, 6. Люстра вартістю 180 гривень, 7. Кухоні меблі вартістю 5100 гривень, 8. Пральна машину «Індезіт» вартістю 6750 гривень, 9. Телевізор «Самсунг» вартістю 9700 гривень, 10. Письмовий стіл вартістю 1300 гривень, 11. Килимове покриття вартістю 1000 гривень, 12. Крісло вартістю 540 гривень, всього на суму 37020 гривень. Все придбане майно за спільні кошти подружжя відповідач забрала собі. Крім того, відповідач забрала майно, яке було придбане ним до шлюбу, та належить йому на праві власності: 1. Телевізор марки "Сатурн" вартістю 1500 гривень, 2. Холодильник марки "Донбас" вартістю 4400 гривень, 3. Килим 3х4 вартістю 2100 гривень, 4. Микрохвильову піч вартістю 2800 гривень, 5. Мопед марки "Ямаха" вартістю 13000 гривень, всього на суму 23800 гривень. У звязку з тим, що відповідач не бажає добровільно поділити придбане ними майно та повернути його особисте майно позивач просив поділити спільне майном подружжя та виділити йому: 1.Телевізор «Самсунг» вартістю 9700 гривень, 2. Тюнер до телевізора вартістю 800 гривень, 3. Компьютер «Самсунг» вартістю 7150 гривень, 4. Антену для інтернета вартістю 1000 гривень, 5. Роутер для інтернета вартістю 500 гривен, 6. Крісло вартістю 540 гривень, всього на суму 19690 гривень. Виділити відповідачу: 1. Кухонні меблі вартістю 5100 гривень, 2. Пральну машину «Індезіт» вартістю 6750 гривень, 3.Котел опалювання вартістю 3000 гривень, 4. Письмовий стіл вартістю 1300 гривень. 5. Килимове покриття вартістю 1000 гривень. 6. Люстру вартістю 180 гривень, всього на суму 17330 гривень. Стягнути з нього на користь відповідача різницю між вартістю виділеного майна в натурі у розмірі 1180 гривень. Зобовязати відповідача повернути його особисте майно, набуте до шлюбу. Крім того, просив стягнути з відповідача на його користь судові витрати, повязані зі сплатою судового збору та витрати на юридичну допомогу. З урахуванням уточненого позову від 27 жовтня 2017 року, позивач просив поділити спільне майно подружжя за запропонованим ним варіантом поділу, з урахуванням вартості майна, зазначеного відповідачем [PERSON] У дане судове засідання позивач не прибув. Під час розгляду справи [PERSON] та його представник позов підтримали, просили його задовольнити, надавши пояснення відповідно до поданого позову. Відповідач позов визнала частково. [PERSON] не заперечувала факт придбання під час шлюбу майна, вказаного позивачем за переліком, проте не погодилась з вартістю майна, зазначеного ним, вважаючи його завищеним та вказала, що придбане під час шлюбу майно коштувало: компьютер «Самсунг» 6555 гривень, тюнер до телевізора 800 гривень, котел опалювання 3600 гривень, антена для інтернета 800 гривень, роутер для інтернета 460 гривень, люстра 120 гривень, кухоні меблі 3600 гривень, пральна машина «Індезіт» 2699 гривень, телевізор «Самсунг» 4099 гривень, письмовий стіл 680 гривень, килимове покриття 560 гривень, крісло 175 гривень. Відповідач зазначила, що крім майна за вказаним переліком під час шлюбу ними було придбано автомобіль [NUMBER] вартість 1000 доларів США, який на цей час перебуває у користуванні колишнього чоловіка. Крім того, під час шлюбу вона проводила ремонти в будинку чоловіка за власний кошт, установлювала паркан, сплачувала комунальні послуги, однак позивачем не враховані вказані витрати при предявленні позову про поділ майна. Також відповідач не заперечувала факт, що вона забрала майно яке було придбане чоловіком до шлюбу: телевізор марки "Сатурн" вартістю 1500 гривень, холодильник марки "Донбас" вартістю 4400 гривень, килим 3х4 вартістю 2100 гривень, микрохвильову піч вартістю 2800 гривень, мопед марки "Ямаха" вартістю 13000 гривень. Пояснила суду, що вказане майно мала намір повернути колишньому чоловіку після вирішення питання про поділ майна, набутого ними під час шлюбу. Просила виділити їй все майно за переліком зазначеним чоловіком, а позивачу виділити автомобіль, що був придбаний ними під час шлюбу та залишився у користуванні чоловіка, оскільки вказане майно є неподільною річчю. Позивач заперечував факт придбання під час шлюбу автомобіля. Зазначив, що працює по найму на великовагових автомобілях. Після повернення з рейсу брав різні автомобілі у друзів та приїздив додому в с. Ярославку. Жодних автомобілів під час шлюбу не купував. Свідок [PERSON] пояснив суду, що під час перебування подружжя [PERSON] у шлюбі він працював разом з відповідачем у Великорибальському будинку-інтернат. Подружжя проживало у будинку батьків відповідача по вулиці Мічуріна в с. Ярославка Саратського району. За час коли [PERSON] перебував на заробітках [PERSON] вела господарство, робила ремонти за власний кошт, обробляла город. Зі слів відповідача дізнався, що під час шлюбу ними було придбано автомобіль марки «ВАЗ 2105». На цей час на вказаному автомобілі бачив батька позивача. Свідок [PERSON] дала суду аналогічні пояснення в частині ведення [PERSON] господарства, проведення ремонтів в будинку батьків позивача. Заслухавши пояснення сторін, свідків, вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав. Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України, кожний з подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сімї. Згідно ст.ст. 60 ч.1, 63, 69 ч.1, 70 ч.1, 71 ч.1 Сімейного Кодексу України, ст. 368, 369, 372 ЦК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності… Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.... Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу… У разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними… Майно що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснено, вирішуючи спори між подружжям про майно необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання… Ч.1 ст. 60 ЦПК України встановлено, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до копії рішення Саратського районного суду, яке набрало законної сили, [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 30 жовтня 2012 року по 30 травня 2016 року (а.с.6). Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, спільних дітей не мають, проживали в будинку батька позивача в с. Ярославка Саратського району, вул. Мічуріна, 27. Сторони погодились з тим, що під час шлюбу ними було придбано майно: компьютер «Самсунг» вартістю 6555 гривень, тюнер до телевізора вартістю 800 гривень, котел опалювання вартістю 3600 гривень, антену для інтернета вартістю 800 гривень, роутер для інтернета вартістю 460 гривень, люстру вартістю 120 гривень, кухоні меблі вартістю 3600 гривень, пральну машину «Індезіт» вартістю 2699 гривень, телевізор «Самсунг» вартістю 4099 гривень, письмовий стіл вартістю 680 гривень, килимове покриття вартістю 560 гривень, крісло вартістю 175 гривень. Вказане майно є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Сторони не досягли згоди про поділ майна, тому суд вважає за необхідне поділити майно подружжя в натурі та виділити [PERSON]: компьютер «Самсунг» вартістю 6555 гривень, тюнер до телевізора вартістю 800 гривень, котел опалювання вартістю 3600 гривень, антену для інтернета вартістю 800 гривень, роутер для інтернета вартістю 460 гривен, люстру вартістю 120 гривень, всього на суму 12335 (дванадцять тисяч триста тридцять п'ять) гривень; [PERSON] виділити наступне майно: кухоні меблі вартістю 3600 гривень, пральну машину «Індезіт» вартістю 2699 гривень, телевізор «Самсунг» вартістю 4099 гривень, письмовий стіл вартістю 680 гривень, килимове покриття вартістю 560 гривень, крісло вартістю 175 гривень, всього на суму 11813 (одинадцять тисяч вісімсот тринадцять) гривень. Також суд вважає за необхідне визнати за сторонами право власності на віділене в натурі майно. Оскільки вартість виділеного [PERSON] майна в натурі більше ніж частка, що виділена [PERSON] на 522 гривні, суд вважає за необхідне стягнути з позивача на користь відповідача різницю між вартістю майна у розмірі 522 гривні. Крім того, суд вважає за необхідне зобов'язати [PERSON] повернути [PERSON] майно, що належить йому на праві особистої власності: телевізор марки "Сатурн" вартістю 1500 гривень, холодильник марки "Донбас" вартістю 4400 гривень, килим 3х4 вартістю 2100 гривень, микрохвильову піч вартістю 2800 гривень, мопед марки "Ямаха" вартістю 13000 гривень. Суд не приймає до уваги твердження відповідача в частині того, що позивач не надав доказів придбання спірного майна та його вартості, оскільки відповідачем визнано той факт, що під час шлюбу ними було придбано спірне майно за вказаним переліком та цінами, вказаними самим відповідачем. Також, під час судового розгляду відповідачем було визнано ту обставину, що вона забрала майно відповідача, яке є особистою власністю, придбане до шлюбу та вказане майно на цей час перебуває в неї. Твердження відповідача в частині того, що під час шлюбу ними було придбано автомобіль «ВАЗ-2105», який залишився у позивача суд вважає необгрунтованими, оскільки суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження придбання такого майна. Суд не приймає як належний та допустимий доказ на підтвердження факту придбання сторонами автомобіля пояснення свідків [PERSON], [PERSON], оскільки такий факт має бути підтверджений певними засобами доказування, як то договір купівлі-продажу автомобіля, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на імя одного з подружжя. Твердження відповідача в частині того, що при поділі майна суду необхідно відступити від засад рівності частки подружжя, тому що вона є одинокою матірю та з нею проживає малолітня дитина суд вважає необгрунтованими. В контексті даного спору судом не може бути застосовано відступлення від засад рівності часток подружжя при поділі майна, оскільки у подружжя немає спільних дітей. На підставі ст. 84 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати за надання юридичної допомоги у розмірі 3000 гривень. Крім того, відповідно до норм ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно задоволених позовних вимог у розмірі 275,60 гривень.

Outcome: partial