Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-03 00:00:00

Позивач [PERSON] 01.08.2018 року звернулася до суду з вказаним позовом, свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що 11.01.2018 року позивач подала заяву директору департаменту містобудування та землекористування Херсонської міської ради, в якій просила письмово надати інформацію щодо результатів розгляду її клопотання від 11.12.2015 року про виділення земельної ділянки, а також коли і яке було прийнято рішення на комісії постійної комісії Херсонської міської ради з питань містобудування, архітектури та регулювання земельних відносин щодо надання їй дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення їй у приватну власність заявленої земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку; надати копії документів, які б підтверджували розгляд даного питання; надати копію рішення пленарного засідання сесії міської ради щодо надання або відмови у наданні їй дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення позивачу у приватну власність заявленої земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку; якщо заявлену земельну ділянку у клопотанні від 11.12.2015 року було виділено у власність (користування) або якщо було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у приватну власність заявленої земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку іншій особі, то повідомити: якою датою було зареєстровано клопотання про надання такого дозволу іншій особі; надати відомості щодо реєстрації такого клопотання; надати копію рішення відповідної сесії Херсонської міської ради про надання такого дозволу або про затвердження проекту землеустрою щодо відведення іншій особі у власність користування) даної земельної ділянки. 08.02.2018 року позивач отримала поштою відповідь за №Б-299 з департаменту містобудування та землекористування Херсонської міської ради на заяву від 11.01.2018 року, в якій повідомлено про те, що запит потребує пошуку серед значної кількості даних та стосується надання великого обсягу інформації, а тому строк розгляду запиту продовжено до 09.02.2018 року. 16.02.2018 року позивач отримала поштою відповідь за №Б-299, Із-7 з департаменту містобудування та землекористування Херсонської міської ради на заяву від 11.01.2018 року, в якій повідомлено про те, що 07.06.2017 року питання про виділення їй земельної ділянки розглянуто постійною депутатською комісією міської ради з питань містобудування архітектури, комунальної власності та регулювання земельних відносин, якою рекомендовано відмовити в наданні такого дозволу. Дане питання включено до відповідного проекту рішення міської ради та 20 червня проект висвітлено на сайті міської ради, але не розглядався на пленарному засіданні міської ради. Наразі питання розглядається Комісією та буде винесено на розгляд міської ради. Крім того, зі змісту відповіді №Б-299, Із-7 від 16.02.2018 року вбачається, що крім висвітлених питань, Департамент жодних чином не відповів на п.4 заяви від 11.01.2018 року. З метою захисту своїх прав та законних інтересів [PERSON] звернулась до суду з відповідним позовом про визнання дій відповідача протиправного та зобов`язання вчинити певні дії. Рішенням Одеського апеляційного адміністративного суду від 04.07.2018 року по справі №821/357/18 визнано протиправними дії департаменту містобудування та землекористування Херсонської міської ради щодо невчасного надання [PERSON] інформації на інформаційний запит від 11.01.2018 року; визнано протиправною бездіяльність департаменту містобудування та землекористування Херсонської міської ради щодо ненадання [PERSON] відповіді на п.4 інформаційного запиту від 11.01.2018 року; визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо ненадання позивачу копій документів, які б підтверджували розгляд питання щодо надання [PERSON] дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення їй у приватну власність заявленої земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку (протокол від 07.06.2017 року №6 комісії Херсонської міської ради з питань містобудування, архітектури та регулювання земельних відносин). Позивач вважає, що своїми діями відповідач завдав їй значної моральної шкоди, яка полягає у душевних переживаннях та підвищеному психоемоційному стані, пов`язаному з неможливістю отримати в повному обсязі інформацію на її запит. Все це негативно відобразилось на здоров`ї та душевному спокою. Наслідком вищевказаних негативних явищ стала втрата нормальних життєвих зв`язків: позивач змушена була постійно звертатися до різних установ та закладів (Департаменту, Уповноваженого з прав людини ВРУ, закладів пошти, суду), вдаватись до додаткових незвичних для її повсякденного життя фізичних та психологічних зусиль для з`ясування перебігу подій щодо стану розгляду інформаційного запиту та для захисту порушених Департаментом прав на отримання інформації. Ушкодження психологічного здоров`я, душевні страждання, пережитий підвищений психоемоційний стан, вимушене позичання коштів для отримання юридичної допомоги і складання позовної заяви, постійні намагання відновити попередній спосіб життя, які позивач зазнала за вини відповідача, призвели до того, що позивач відчувала при цьому нескінченну приниженість її гідності. Моральну шкоду, яку позивачу завдав відповідач, є невичерпною, адже немає точних та граничних критеріїв її оцінки, а порушення нормальних життєвих зв`язків, які позивач відчула внаслідок небажання посадови осіб Департаменту вчасно та якісно відповісти на інформаційний запит позивача є такими, що не підлягають оціненню. Позивач моральну шкоду оцінює в розмірі 20\~000 грн. та просить задовольнити позовні вимоги з підстав, передбачених ст.1167, ч.3 ст.23 ЦК України, а також понесених судових витрат. Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області від 15.08.2018 року [PERSON] відстрочено позивачу сплату судового збору до ухвалення рішення у справі. Відкрито розгляд справи за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого засідання. Зазначена цивільна справа передана до провадження судді Херсонського міського суду Херсонської області Майдан С.І. згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.02.2019 року. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 04.09.2019 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду на 13.02.2020 року. 13.02.2020 року розгляд справи не відбувся у зв`язку із зайнятістю головуючого судді за справою в розгляді іншої справи, розгляд справи призначений на 04.03.2020 року. Позивач в\~судове засідання\~04.03.2020\~року не\~з`явився,\~надав до\~суду заяву\~про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання 04.03.2020 року не з`явився, повідомлений про час розгляду справи у встановленому законом порядку, надав до суду відзив, згідно якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог повним обсягом. З позовними вимогами Департамент не погоджується та вважає позов необґрунтованим з огляду на наступне. Позивач зазначає, що моральної шкоди їй завдано внаслідок надання Департаментом відповіді на інформаційний запит від 11.01.2018 року з порушенням строків надання такої відповіді, а також ненадання відповіді на п.4 цього ж запиту. Підставою для визнання вини відповідача позивачем зазначається постанова Одеського апеляційного адміністративного суду від 04.07.2018 року по справі №821/357/18. На вказаний запит Департаментом надано проміжну відповідь від 23.01.2018 року та остаточну від 07.02.2018 року, яку направлено 15.02.2018 року. Отже, судом встановлено, що відповіді на питання та документи, заявлені у запиті, були надані Департаментом із порушенням строку в 8 (вісім) днів, а тому такі дії визнані судом протиправними щодо несвоєчасного надання відповіді та документів. Відповідач також зазначає, що інформація, яку запитувала [PERSON] у Департаменту, стосувалась земельної ділянки, яку бажала отримати у власність позивач. Однак, незалежно від терміну наданої їй відповіді, права позивача не було порушено, так як заявлена нею ділянка на час звернення перебувала вже у власності іншої особи [PERSON] , на підставі рішення міської ради від 20.07.2017 року №760. Позивачем не надано жодного доказу на підтвердження наявності (спричинення) моральної шкоди, а також причинно-наслідкового зв`язку між такою шкодою та діями відповідача. Крім того, позивачем не надано доказів спричинення їй діями відповідача моральної шкоди та обґрунтованого розміру заявлених позовних вимог, зважаючи, зокрема, на ступінь моральних страждань, тяжкість наслідків протиправної поведінки Департаменту, можливий короткочасний розлад здоров`я [PERSON] , наявність змін у способі її життя, у зв`язку із вчиненням щодо неї протиправних дій відповідача. Крім того, посилання позивача на вимушене позичання коштів для отримання юридичної допомоги і складання позовної заяви є необґрунтованими та недоведеними. Враховуючи вищевикладене, представник відповідача вважав позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що листом Департаменту містобудування та землекористування Херсонської міської ради від 23.01.2018 року №Б-299, на заяву позивача від 11.01.2018 року, повідомлено про те, що запит потребує пошуку серед значної кількості даних та стосується надання великого обсягу інформації, а тому строк розгляду запиту продовжено до 09.02.2018 року. Листом Департаменту містобудування та землекористування Херсонської міської ради від 07.02.2018 року №Б-299, Із-7, на заяву позивача від 11.01.2018 року, повідомлено про те, що 07.06.2017 року питання про виділення їй земельної ділянки розглянуто постійною депутатською комісією міської ради з питань містобудування архітектури, комунальної власності та регулювання земельних відносин, якою рекомендовано відмовити в наданні такого дозволу. Дане питання включено до відповідного проекту рішення міської ради та 20 червня проект висвітлено на сайті Херсонської міської ради, але не розглядався на пленарному засіданні міської ради. Наразі питання розглядається Комісією та буде винесено на розгляд міської ради. Листом Секретаріату уповноваженого Верховної ради України з прав людини №11/15-Б 309290 18/21-132 від 28.02.2018 року, на звернення [PERSON] від 25.01.2018 року щодо стверджувального порушення Херсонською міською радою та Департаментом містобудування та землекористування Херсонської міської ради права на доступ до публічної інформації, повідомлено, що звернення направлено для подальшого розгляду до регіонального представництва Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини у Херсонській області. Листом Секретаріату уповноваженого Верховної ради України з прав людини №11/15-15 310887 18/21-132 від 16.03.2018 року, [PERSON] на звернення від 09.02.2018 року, повідомлено, що воно взято до уваги та приєднано до провадження, відкритого за зверненням від 25.01.2018 року. Про результати розгляду відкритого провадження буде повідомлено додатково регіональним представництвом Уповноваженого Верховної Ради України з питань людини у Херсонській області. Відповідно до листа Регіонального представництва Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини в Херсонській області №82/2018 від 16.03.2018 року, на звернення [PERSON] від 13.03.2018 року, повідомлено, що відповідно до ст.17 Закону України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини» відкрито провадження Уповноваженого з приводу порушення Закону України «Про доступ до публічної інформації» та вживаються передбачені чинним законодавством заходи з метою з`ясування обставин стверджуваного порушення. 13.03.2018 року [PERSON] звернулася до Регіонального представництва Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини в Херсонській області зі скаргою щодо проведення перевірки щодо притягнення до відповідальності посадових осіб Департаменту містобудування та землекористування Херсонської міської ради за порушення Закону України «Про доступ до публічної інформації». Рішенням Одеського апеляційного адміністративного суду від 04.07.2018 року по справі №821/357/18 визнано протиправними дії департаменту містобудування та землекористування Херсонської міської ради щодо невчасного надання [PERSON] інформації на інформаційний запит від 11.01.2018 року; визнано протиправною бездіяльність департаменту містобудування та землекористування Херсонської міської ради щодо ненадання [PERSON] відповіді на п.4 інформаційного запиту від 11.01.2018 року; визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо ненадання позивачу копій документів, які б підтверджували розгляд питання щодо надання [PERSON] дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення їй у приватну власність заявленої земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку (протокол від 07.06.2017 року №6 комісії Херсонської міської ради з питань містобудування, архітектури та регулювання земельних відносин). Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Згідно із ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті Ст.1172 ЦК України вказує, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. За змістом ст.ст. 1173, 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, а також незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Відповідно до частини 1 статті 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту. Позивачем доведено факт порушення органом місцевого самоврядування строків надання відповіді на запит. Статтею 56 Конституції України гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до вимог ст.25 Закону «Про звернення громадян», ст.31 Закону України «Про інформацію», ст.24 Закону України «Про доступ до публічної інформації» при порушенні передбачених вказаними законами прав громадянина останній має право на відшкодування моральної шкоди (моральних збитків). Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Як зазначив позивач, йому була спричинена моральна шкода, яка полягає у стражданнях яких він зазнав здійснюючи захист свого порушеного права у суді, шляхом звернення до різних установ та закладів (Департаменту, Регіонального представництва Уповноваженого Верховної Ради України з питань людини у Херсонській області), тим самим витрачаючи значні зусилля та свій час для його відновлення. Згідно зі ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від глибини душевних страждань, ступеня вини особи, що завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При вирішенні даної справи і визначенні моральної шкоди судом враховуються положення п. 3, 5, 13 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 року № 4. У справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (п. 64, заява N 40450/04, від 15 жовтня 2009) Європейський суд з прав людини зазначив, що засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути "ефективним" як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Отже, адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Право на відшкодування моральної шкоди виникає за наявності передбачених законом умов або підстав відповідальності за заподіяну шкоду. З огляду положення вказаного вище Пленуму ВСУ, зобов`язання відшкодувати моральну шкоду виникає за наявності: а) моральної шкоди як наслідку порушення особистих немайнових прав або посягання на інші нематеріальні блага; б) неправомірних рішень, дій чи бездіяльності заподіювача шкоди; в) причинного зв`язку між неправомірною поведінкою і моральною шкодою; г) вини заподіювача шкоди. В поданому до суду позові позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що його моральні страждання стали наслідком несвоєчасного надання відповіді на запит, в порушення вимог законодавства. При цьому слід враховувати, що порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого. Завдану моральну шкоду позивач оцінює в розмірі 20000 гривень. Разом з тим, з огляду на встановлені обставини справи, приймаючи до уваги принципи, які повинні враховуватись при стягненні моральної шкоди, суд вважає, що розмір моральної шкоди, який вказаний позивачем у розмірі 20000 гривень, є завищеним. Позивачем не доведено короткочасний розлад здоров`я внаслідок бездіяльності відповідача. Розмір відшкодування має бути адекватним нанесеній моральній шкоді, при цьому, відшкодування моральної шкоди не може бути засобом отримання доходу. Враховуючи викладене, а також виходячи із засад розумності та справедливості, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди та вважає, що грошова сума у розмірі 1000,00 грн. є відповідною і достатньою грошовою компенсацією за завдану відповідачем позивачу моральну шкоду. Та як зазначається у рішеннях Європейського суду з прав людини від 25 липня 2001 року у справі "Перна проти Італії", від 09 лютого 2007 року "Білуха проти України", - в окремих випадках визнання судом порушення саме по собі становить достатньо справедливу сатисфакцію за моральну шкоду, завдану особі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 15.08.2018 року відстрочено позивачу сплату судового збору до ухвалення рішення у справі. Відповідно до ч.1, ч.2, п.2 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням викладеного, а також того, що судом задоволено заявлені позовні вимоги в сумі 1000,00 гривень, що складає 5% від заявленої позивачем суми, що становить 20000,00 гривень, у відповідності до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, суд дійшов переконання, що з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 88,10 гривень, що відповідає 5% від суми судового збору, яку позивач мав сплатити під час звернення до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди 1762,00 гривень.

Outcome: partial