Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-21 00:00:00

26.11.2019р. позивач звернувся до суду з вищезазначеним уточненим позовом, яким просить встановити факт проживання його однією сім`єю як чоловік та дружина разом зі спадкодавцем [PERSON] - з 01.01.2001 року по день її смерті - [INFO] , а також просить змінити черговість права на спадкування майна спадкодавця [PERSON] і визнати його спадкоємцем другої черги, стверджуючи, що він, з 01.01.2001року до 05.02.2019р. перебував з [PERSON] у фактичних шлюбних відносинах і проживав з нею однією сім`єю як чоловік з дружиною. Він, позивач, матеріально забезпечував свою сім`ю, сплачував разом з померлою рахунки за комунальними платіжками, отримував кореспонденцію на дану адресу, купував речі та майно для сумісного користування, мав з [PERSON] спільне дозвілля, ніс разом з нею спільні витрати, в разі погіршення її стану здоров`я - доглядав за нею. Позовну вимогу про визнання права власності за ним, як за спадкоємцем першої черги на частину спадкового майна - на 1 / 4 частину житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] - просив залишити без розгляду. Відповідач за первісним позовом [PERSON] звернулася до суду з зустрічною позовною заявою до [PERSON] , яким просила визнати за нею право власності, як за спадкоємцем за законом, на частину майна спадкодавця - її сестри [PERSON] , яка померла [INFO] - на земельну ділянку площею 2,9999, кадастровий номер 5121480700:01:002:0265, що розташована на території Баннівської сільської ради Болградського району Одеської області, цільове призначення (використання) якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в обґрунтування вимог посилаючись на те, що визнає право позивача за первісним позовом - [PERSON] , на частину спадщини - майна, що залишилося після смерті її сестри, оскільки визнає, що вони дійсно тривалий час жили однією сім`єю як чоловік і дружина без реєстрації шлюбу, [PERSON] здійснював догляд за спадкодавцем [PERSON] , яка тривалий час хворіла, а вони, обидва спадкоємці - [PERSON] і [PERSON] , добровільно домовилися про розподіл між ними спадкового майна вказаного спадкодавця. У судове засідання позивач за первісним позовом - [PERSON] та позивач за зустрічним позовом [PERSON] - не з`явилися, надавши суду заяви про розгляд справи за їхньою відсутністю. Крім того, позивач за зустрічним позовом [PERSON] звернулася з клопотанням про залишення її позову без розгляду та повернення їй судового збору, стверджуючи, що порозумілася з позивачем за первісним позовом щодо розподілу спадкового майна, підтримує його вимоги в повному обсязі. Розглянувши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що уточнені позовні вимоги за первісним позовом підлягають частковому задоволенню, а клопотання відповідача за зустрічним позовом про повернення їй її позову без розгляду - підлягають задоволенню в повному обсязі за наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини: - [INFO] померла [PERSON] (свідоцтво про її смерть серії [NUMBER] , видане 08.02.2019 року Болградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №116 ( а.с.7), після смерті спадкодавця відкрилася спадщина на її майно; - згідно довідки Баннівської сільської ради Болградського району Одеської області від 02.09.2019р. за №656, спадкодавець [PERSON] постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з нею на день її смерті проживав позивач [PERSON] - громадянський чоловік (а.с.8); - згідно довідки Баннівської сільської ради Болградського району Одеської області від 20.08.2019р. за №645, позивач [PERSON] , [INFO] , спільно проживав і вів спільне господарська зі своєю громадянською дружиною [PERSON] - з 01.01.2001 року і по день її смерті (а.с.9); - з технічного паспорту на садибний житловий будинок вбачається, що спірна нерухомість розташована на [ADDRESS] , співвласниками якого є також [PERSON] та [PERSON] - кожний з них має право власності на 1 / 4 частину цього домоволодіння (а.с.10-12); - згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 29.01.2008 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно за №17547706 від 29.01.2008 року, співвласниками житлового будинку, який розташований на [ADDRESS] - є [PERSON] та [PERSON] - кожний на 1 / 4 частину ( а.с.13); - довідкою директора ТОВ "Ніка Інвест Агро" від 01.0.2013 року за №258 (а.с.15) підтверджується, що [PERSON] та [PERSON] проведено розрахунок за отриману у 2007р. у власність 1 / 2 частину житлового будинку (двоповерхового котеджу), ТОВ "Ніка Інвест Агро" не має претензії до них, щодо отриманого у власність вищевказаного житлового будівництва; - постановою приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Одеської області Станєвої В.Б. від 29.08.2019 за №655/02-31, позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , - у зв`язку з пропущенням шестимісячного строку, наданим законом для прийняття спадщини та відсутністю в ного доказів щодо перебування його з померлою у родинних стосунках (а.с.19); - з відповіді приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Одеської області Станєвої В.Б. від 26.12.2019р. за №960/01-16 (а.с.41-53), вбачається, що спадкова справа стосовно майна спадкодавця [PERSON] - заводилася, спадкоємцем її майна за законом є її сестра [PERSON] , яка відмовилась від спадщини на користь іншої сестри - [PERSON] , яка також є спадкоємцем майна спадкодавця [PERSON] разом з [PERSON] , інших спадкоємців немає; - відповідно до заяви представника Баннівської сільської ради Болградського району Одеської області - її голови, - сільська рада вимоги позивачів визнає повністю, не заперечує проти їх задоволення; - згідно державного акту (серії ЯЕ№759742 від 05.10.2010р., зареєстрований в Книзі записів державних актів на право на землю за №011051802563 (а.с.69), [PERSON] належала земельна ділянка площею 0,2500га з кадастровим номером 5121480700:02:001:0084, що розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення (використання) якої - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка); - також згідно державного акту (серії Р1№475130 від 2002р., що зареєстрований в Книзі записів державних актів на право на землю за №1157-Т(а.с.70), та витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (№1521563351214), спадкодавцю [PERSON] належить земельна ділянка площею 3га (за витягом - 2,9999га), кадастровий номер - 5121480700:02:001:0265, розташована вона на території Баннівської сільської ради Болградського району Одеської області, цільове призначення (використання) її - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до вимог п.5ч.1ст.257 ЦПК України, суд ухвалою залишає заяву без розгляду, якщо позивач подав заяву про залишення позову без розгляду. Таким чином, суд дійшов висновку, що є обґрунтовані підстави для задоволення клопотання відповідача за первісним позовом [PERSON] - як позивача за зустрічним позовом, - про залишення її зустрічного позову без розгляду, - як таке, що підлягає безумовному задоволенню. За загальним правилом (ч.1ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч.1ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або достовірності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються у заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Звертаючись до суду із позовною вимогою про встановлення факту тривалого проживання однією сім`єю зі спадкодавцем [PERSON] по час відкриття спадщини, позивач [PERSON] посилається на те, що встановлення такого факту необхідно йому для оформлення спадщини. П.21 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш, як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч.2ст.3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк має виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі ст.1261 ЦК. Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України визначено, що Цивільний Кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли та продовжують існувати після набрання ним чинності. Виходячи з принципу незворотності дії у часі, встановленого ч.1ст.58 Конституції України та ст.5 ЦК України, на правовідносини, що виникли раніше, дія вказаних нормативних актів не поширюється. Інститут спільного проживання осіб як чоловіка і жінки, який породжує юридичні наслідки, передбачений Цивільним кодексом 2004 року і такий факт може бути встановлений лише з 01 січня 2004 року. Таким чином, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для встановлення факту проживання однією сім`єю позивача [PERSON] з померлою [PERSON] , оскільки вони проживати однією сім`єю, були пов`язані спільним побутом, вели спільне господарство, мали взаємні права та обов`язки, що підтверджено наявними в матеріалах справи ніким і нічим не спростованими доказами, тому суд не має жодних правових підстав ставити під сумнів встановлення заявленого позивачем факту, який, згідно принципу незворотності дії закону у часі та п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України підлягає до встановлення з 2001 року по день смерті [PERSON] . Позивач також просить змінити черговість одержання ним права на спадкування за законом як спадкоємця, - на другу чергу спадкування - на ту, на яку має право [PERSON] - сестра спадкодавця, що претендує на частину спадкового майна. Відповідно до ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування в разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст.1259 цього Кодексу. Статтею 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш, ніж п`ять років до часу відкриття спадщини. Таким чином, як зазначено вище, позивач [PERSON] , як особа, що проживала зі спадкодавцем однією сім`єю більше п`яти років до відкриття спадщини і на момент відкриття спадщини, - має право на спадкування за законом у четверту чергу. Проте, статтею 1259 ЦК України визначено, що фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. З наданих суду позивачем відомостей вбачається, що спадкоємець була особою похилого віку, хворіла, а позивач, піклувався нею, забезпечував її матеріально достатній рівень проживання, доглядав за нею в моменти погіршення стану здоров`я, і ці відомості ніким і нічим не спростовані, підтверджуються відповідачем - сестрою спадкодавця - [PERSON] . Як зазначається в п.5.2 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13, судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у п.п.1 - 3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин. В зазначеній категорії справ підлягає встановленню судом також факт належності сторін до спадкоємців за законом різних черг. Слід зазначити, що зміна черговості спадкування лише надає право спадкоємцю наступної черги на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, а не визнає його спадкоємцем цієї черги. Отримавши право на спадкування разом із спадкоємцями іншої черги, такий спадкоємець вважається спадкоємцем тієї черги, до якої він належить відповідно до ст.ст.1261 - 1265 ЦК України. Як вбачається з матеріалів справи, спадкодавець [PERSON] тривалий час хворіла, потребувала сторонньої допомоги і піклування, у лікуванні, харчуванні, побуті, забезпеченні комфорту в домі, що з боку позивача [PERSON] отримувала. Її чоловік, з яким вона проживала у фактичних шлюбних стосунках, але шлюб не реєструвала, надавав їй фізичну, моральну, матеріальну та психологічну допомогу. Зміна черговості одержання права на спадкування - це виняток з правила черговості, що застосовується лише у випадку, якщо у судовому порядку належним чином встановлено всі обставини, передбачені ч.2ст.1259 ЦК, на підставі яких суд вправі ухвалити відповідне рішення. З наданих суду заяв та доказів вбачається, що сторони - позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] - є спадкоємцями майна [PERSON] , яка померла [INFO] , між ними досягнуто добровільної угоди про розподіл спадкового майна, але суду не надано такої угоди, завіреної нотаріально, а також суд не наділений повноваженнями визнавати право спадкоємців на спадкове майно у частках, не встановлених Законом, тобто, підміняти собою функції нотаріуса. Проте суд визнає право позивача звернутися за захистом до суду щодо визнання його права на спадщину, встановлення вищезазначеного юридичного факту та зміну черговості права спадкування, а право відповідача - визнати позовні вимоги. За встановлених обставин, вбачаються наявні правові підстави для застосування ст.1259 ЦК України та зміни у позивача черговості на одержання права на спадкування з четвертої на другу чергу, оскільки відповідач [PERSON] є спадкоємцем другої черги після смерті [PERSON] , та визнає позовні вимоги [PERSON] . З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині визнання його права на спадщину як особи, що проживала разом зі спадкодавцем однією сім`єю як чоловік і дружина - є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, як і задоволення його вимоги про зміну черговості спадкування і надання йому права на отримання спадщини як спадкоємцю другої черги разом з другим спадкоємцем - відповідачем [PERSON] , оскільки, проживаючи разом зі спадкодавцем однією сім`єю тривалий час - набагато більше п`яти років, - здійснював за нею догляд і піклувався нею, що не заперечує відповідач. Відповідно до ч.2 ст.133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом, тому, враховуючи клопотання відповідача [PERSON] про відмову від позову, суд дійшов висновку про наявність підстав для постановлення ухвали про повернення їй суми сплаченого нею судового збору. Також, враховуючи клопотання позивача [PERSON] про відмову від частини його позовних вимог - в частині визнання права власності, вбачаються обґрунтовані підстави про повернення й йому частини судового збору на підставі п.5ч.1ст.7 ЗУ «Про судовий збір».

Outcome: approved