Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

У січні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Кооперативного гаражу "Машинобудівник" про стягнення заборгованості по заробітній платі за вимушений прогул. В обгрунування позовних вимог посилався на те, що наказом № 6 від 07.04.2011 року він був звільнений за п. 2 ст. 41 КЗпП України. Даний наказ ним був оскаржений до суду, та рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 12.09.2011 року його було поновлено на роботі та стягнуті кошти за вимушений прогул. Оскільки зазначене рішення не виконувалося, він був змушений знов звернутися до суду з позовом до КГ "Машинобудівник" про стягнення заробітної плати за вимушений прогул з вересня 2011 року по травень 2012 року. Зазначає, що рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 15.06.2012 року його позовні вимоги були задоволені, заробітна плата за вимушений прогул йому сплачена. Однак 19.07.2012 року ним був отриманий лист додатком до якого був наказ № 11 від 15.05.2012 року про звільнення [PERSON] 11.10.2012 року КГ "Машинобудівник" видано наказ № 20 яким скасовані попередні накази про звільнення. Оскільки за час між виданням наказів з ним не проведено розрахунок, зазначає, що КГ "Машинобудівник" повинні виплатити йому компенсацію за весь час вимушеного прогулу, а саме з 26 квітня 2012 року по 30 грудня 2013 року у розмірі 31281,85 грн. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала, надали суду письмові заперечення. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до ст.10, ст.11 ЦПК України суд розглядає справи у межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, що беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що наказом № 20 від 11 жовтня 2012 року на підставі рішення конференції представників бригад від 03 квітня 2011 року та рішення загальних зборів членів кооперативу від 16 жовтня 2011 року [PERSON] звільнений з посади голови КГ «Машинобудівник» з 12 жовтня 2012 року у зв'язку з переобранням. Зазначеним рішенням конференції представників бригад від 03 квітня 2011 року визнано незадовільною роботу правління КГ«Машинобудівник» за 2010 рік, виражено недовіру [PERSON] у зв'язку із невиконанням протягом п'яти років вимог ст.16 та ст.41 ЗУ «Про кооперацію». Цим же наказом № 20 скасовані наказ № 30 від 27.12.2011 року про звільнення [PERSON] за ч. 2 ст. 41 КЗпП України, та наказ № 11 від 15.05.2012 року, який виданий у зміну наказу № 30 від 27.12.2011 року про звільнення [PERSON] за ч. 2 ст. 41 КЗпП України. Відповідно до ст.16 ЗУ «Про кооперацію» члени правління та голова кооперативу обираються загальними зборами членів кооперативу на строк, визначений статутом, але не більше ніж на п'ять років. [PERSON] на посаду голови кооперативу було обрано у 2000 році, про що зазначено у рішенні Ленінського районного суду м. Харкова від 12 вересня 2011 року. Строки трудового договору передбачені ст.23 КЗпП України. Зазначеною нормою право визначено, що строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами. Статтею 16 Закону України «Про кооперацію» встановлено строк трудового договору із головою правління кооперативу не більше 5 років. Враховуючи викладене, трудовий договір голови правління КГ "Машинобудівник" [PERSON] за своєю природою є строковим та його строк визначається часом настання певної події, а саме: переобрання загальними зборами членів кооперативу. Члени правління кооперативного гаражу обираються шляхом голосування вищим органом управління - загальними зборами, що регулюється п.4.9.2 Статутом КГ «Машинобудівник», який затверджений розпорядженням № 4 Ленінської районної Ради у м. Харкові від 10 січня 2000 року. Саме рішенням загальних зборів КГ «Машинобудівник» (який є роботодавцем позивача) припинено дію трудового договору з [PERSON] шляхом переобрання правління кооперативу та його голови. Зазначене рішення прийнято належним чином з дотриманням діючого законодавства. Протоколи № 2 від 03.04.2011 та № 4 від 16 жовтня 2011 року конференції представників бригад КГ «Машинобудівник» були оскаржені [PERSON] в судовому порядку, проте незаконними не визнані, про що зазначено також в ухвалі апеляційного суду Харківської області від 18.02.2013 року. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. [PERSON] у 2012 року звертався до суду з позовними вимогами про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та компенсації за невикористану відпустку. При розгляді даної цивільної справи предметом розгляду також був наказ № 20 від 11.10.2012 року, а також те що після винесення даного наказу з позивачем не проведено повний розрахунок. Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 21 грудня 2012 року його позовні вимоги залишені без задоволення. При цьому у рішенні зазначено про відмову у поновленні на роботі в зв"язку з відсутністю порушення з боку роботодавця. В силу п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення. Позивачем не доведено, що починаючи з 26 квітня 2012 року він мав можливість та правові підстави продовжувати трудові відносини з відповідачем. Тому, у суду відсутні підстави зараховувати період з 26 квітня 2012 року як час вимушеного прогулу, у зв"язку з чим приходить до висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed