Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-20 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Закарпатгаз Збут» звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення суми заборгованості за спожитий природний газ. Так, позивач вказує на те, що відповідно до Правил постачання природного газу, затверджених Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2496 та Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2500, упродовж липня 2015 - грудня 2017 року відповідачем, за адресою споживання : [ADDRESS] здійснювалося фактичне споживання природного газу про що свідчить, зокрема, фінансовий стан споживача, якими зафіксовано показник лічильника природного газу. Також доказом того, що між позивачем та відповідачем відбувалися цивільно-правові відносини щодо надання та споживання житлово-комунальних послуг є виставлені на оплату рахунки за спожитий природній газ, наявність у відповідача особового рахунку, проведення відповідачем оплати за надані послуги. Нарахування за надані послуги з газопостачання здійснювалися відповідно до показників лічильника газу та встановлених цін на газ. Вказує, що відповідач не звертався до ТОВ «Закарпатгаз Збут» із заявами про припинення подачі газу, відмови від послуг ТОВ «Закарпатгаз Збут», а фактично користувався послугами із газопостачання, визнаючи таким чином наявність правовідносин, а відтак взаємних прав та обовязків, що з них випливають. Відтак, розрахунок за надані послуги з газопостачання здійснюється відповідно до показників лічильника та встановлених цін на газ. Такі дії відповідача свідчать про прийняття ним умов договору про надання послуг з газопостачання, що повністю узгоджується із нормами ст. ст. 641-642 ЦК України. Позивач у позовній заяві посилається на те, що ТОВ «Закарпатгаз Збут», як постачальник природного газу свої зобовязання виконало в повному обсязі та надало відповідачу послуги з постачання природного газу. Однак, відповідач не виконує взятих на себе зобовязань та не сплачував вартість спожитого газу вчасно, що призвело до виникнення заборгованості перед позивачем за спожитий природний газ. Таким чином, за твердженням позивача, заборгованість за спожитий природний газ за вищевказаною адресою станом на 29.01.2018 року складає 7 924,96 грн. Зазначає, що заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідача ( основний борг + 3 % річних + втрати від інфляції), згідно з проведеним позивачем розрахунком у позовній заяві, становить 9 420,73 грн., з яких : основна заборгованість - 7 924,96 грн.; інфляційні втрати за період з 01.01.2016 року по 29.01.2018 року - 1 196, 03 грн. ; 3 % річних за період з 01.01.2016 року по 29.01.2018 року - 299, 74 грн. Оскільки відповідачем оплата боргу в добровільному порядку не здійснюється, позивач змушений звертатися в суд для стягнення боргу в примусовому порядку. 20.03.2018 року ухвалою судді прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпатгаз Збут» до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожитий природний газ. Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судове засідання представник позивача не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Однак від нього на адресу надійшла заява в якій просить розглянути справу без його участі, а позовні вимоги задовольнити в повному обсязі з підстав викладених у позові. Не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з'явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомляла, клопотань про відкладення розгляду справи та письмових заперечень до суду не надходило. Відповідач [PERSON] про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, відповідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України. Оскільки за даними ГУДМС УДМС України в Закарпатській області [PERSON] не значиться зареєєстрованою , то [PERSON] викликалася до суду через оголошення на офіційному веб - сайті судової влади України, яке було розміщено з 29.01.2019 року. Відповідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Клопотань про відкладення розгляду справи та письмового відзиву до суду не надходило. Відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи, що відповідач повідомлений належним чином повторно не з'явився до суду без повідомлення причин, не подав відзив, тому, при відсутності заперечень зі сторони представника позивача, вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа розглянута за відсутності всіх учасників справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного. За приписом ч.1ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 2 ст.13 та ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено обовязок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено судом, упродовж липня 2015 - грудня 2017 року споживачем відповідачем [PERSON], за адресою споживання : [ADDRESS] здійснювалося фактичне споживання природного газу про що свідчить, зокрема, фінансовий стан споживача, якими зафіксовано показник лічильника природного газу. Постановою Кабінету Міністрів України № 758 від 01.10.2015 "Про затвердження положення про покладення спеціальних обов'язків на суб'єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період)", Постановою КМУ від 22.03.2017 року№187 "Про затвердження положення про покладення спеціальних обов'язків на суб'єктів ринку природного газу" на виконанняст. 11 Закону України "Про ринок природного газу", визначено, що на території Закарпатської області постачальником природного газу із спеціальними обов'язками для забезпечення загальносуспільних інтересів є ТОВ "Закарпатгаз Збут". Згідно з п. 3 Розділу І Правил постачання природного газу, затверджених Постановою НКРЕКП від 30.09. 2015 №2496 та п.1.3 Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2500, постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, що укладається шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Згідно з п.2 Розділу ІІ Правил №2496, за договором постачання природного газу постачальник зобов'язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об'ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов'язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Згідно з п.4 Розділу І Правил №2496 та п.1.3 Типового договору №2500, якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача на приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання), є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов'язками - і факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником. Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам та заява-приєднання до умов договору опубліковані в газеті Закарпатської обласної ради і обласної державної адміністрації «Новини Закарпаття» № 144 (4461) від 22 грудня 2015, а також розміщено на офіційній веб сторінці ТОВ "Закарпатгаз Збут" (zkqaszbut.104.ua). З матеріалів справи вбачається, що відповідач отримав від постачальника ТОВ «Закарпатгаз Збут» природний газ у необхідних для нього об'ємах та взяв на себе зобов'язання своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. [PERSON] являється споживачем ТОВ «Закарпатгаз Збут» за адресою : [ADDRESS], особовий рахунок № [NUMBER]. Доказом того, що між позивачем та відповідачем відбувались цивільно-правові відносини щодо надання та споживання житлово-комунальних послуг є виставлені на оплату рахунки за спожитий природній газ, наявність у відповідача особового рахунку. Нарахування за надані послуги з газопостачання здійснювались відповідно до показників лічильника газу та встановлених цін на газ. Відповідач не звертався до ТОВ «Закарпатгаз Збут» із заявами про припинення подачі газу, відмови від послуг ТОВ «Закарпатгаз Збут», а фактично користувався послугами із газопостачання, визнаючи таким чином наявність правовідносин, а відтак, взаємних прав та обовязків, що з них випливають. Наведені дії відповідача свідчать про прийняття ним умов договору про надання послуг з газопостачання, що узгоджується із положеннями ст. ст. 641, 642 ЦК України. Окрім того, факт споживання природного газу, підтверджено даними відомостей про зняття показників лічильника, фінансовий стан споживача, якими зафіксовано показник лічильника природного газу. Згідно з ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 14 грудня 2017 року було відмовлено у прийнятті заяви ТОВ «Закарпатгаз Збут» у видачі судового наказу про стягнення з [PERSON], заборгованості за спожитий природний газ на підтаві ч.6 ст.100 ЦПК України. У відповідності до п. 14 Розділу 3 Правил № 2496 розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання побутовим споживачем є календарний місяць. При розрахунку за платіжними документами (рахунками постачальника) оплата за послуги з газопостачання має бути здійснена споживачем у терміни, визначені в рахунку, який не може бути меншим пяти робочих днів з моменту отримання споживачем цього рахунку. ТОВ «Закарпатгаз Збут», як постачальник природного газу свої зобовязання виконало в повному обсязі та надало відповідачу послуги з постачання природного газу, однак відповідач не виконує взятих на себе зобовязань та не сплачує вартість спожитого газу вчасно, що призвело до виникнення у неї заборгованості перед позивачем за спожитий природний газ. Згідно з розрахунком, наданого суду позивачем, заборгованість [PERSON] за спожитий природний газ станом на 29.01.2018 року складає 7 924,96 грн. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності достатті 610 Цивільного кодексу Українипорушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.610 Цивільного кодексу України). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.ст. 611-612 Цивільного кодексу України). Згідно з п. п. 4.5, 4.6 публічного договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП №2500, розрахунки споживача за цим договором здійснюються за рахунками та/або квитанціями абонентської книжки постачальника. При розрахунку за квитанціями абонентської книжки постачальника споживач самостійно розраховує суму платежу та сплачує його Постачальнику не пізніше десятого числа місяця, наступного за розрахунковим. Оплата рахунка постачальника про сплатупослуг за цим договором має бути здійснена споживачем в термін, визначений в рахунку, який не може бути меншим пяти робочих днів з моменту отримання споживачем цього рахунку. Відповідно до ст. ст. 67, 68 Житлового кодексу України, п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово- комунальні послуги», споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Закон України «Про житлово-комунальні послуги»визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки. Пунктом 10 частини третьої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлена відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені З огляду на зазначене вище із врахуванням обов'язку відповідача сплачувати за спожитий природний газ, суд приходить до висновку, що з [PERSON] на користь позивача слід стягнути заборгованість за спожитий природній газ в розмірі 7 924,96 грн. Окрім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача інфляційних втрат за період з 01.01.2016 року по 29.01.2018 року - 1 196, 03 грн. ; та 3 % річних за період з 01.01.2016 року по 29.01.2018 року - 299, 74 грн. Отже, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов'язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання.Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних в порядку статті 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Згідно з Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур'єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України «Про інформацію» є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу. Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Враховуючи викладене, cуд, перевіривши розрахунок 3% річних у розмірі 299, 74 грн. та розрахунок щодо інфляційних втрат , визнає їх арифметично вірними та обґрунтованими, у зв'язку з чим позовні вимоги в частині стягнення 1 196, 03 грн. інфляційних втрат та в частині стягнення 299, 74 грн. 3% річних підлягають повному задоволенню. За приписами ст. ст. 13, 76, 80, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. З урахуванням всіх обставин справи, виходячи із принципів розумності та справедливості, беручи до уваги, що позивачем доведено порушення та невиконання споживачем [PERSON] своїх зобовязань щодо сплати вартості споживчого природного газу, а відповідачем не представлено суду жодних доказів щодо безпідставності вимог позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача суму заборгованості за спожитий природній газ в розмірі 9 420,73 грн. є обгрунтованими і підлягають до задоволення з підстав та мотивів викладених вище. Згідно ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов"язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути понесеніпозивачем та документально підтверджені судові витрати в розмірі 1762,00 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved