Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітніх дітей без згоди та супроводу батька. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 04.10.2003р. між нею та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований відділом державної реє\-страції актів цивільного стану по м. Черкаси реєстраційної служби Черкаського місь\-кого управління юстиції, актовий запис №1720. Від цього шлюбу мають спільних неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. 27.06.2014р. рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси шлюб між ними розірвано. 12.09.2014р. додатковим рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси відновлено дошлюбне прізвище позивача з [PERSON] на [PERSON]. 13.11.2014р. Придніпровським районним судом міста Черкаси ухвалено рішення в цивільній справі №711/5773/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, яким позов задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі по 800,00грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 05.06.2014р. та до досягнення дітьми повноліття. 25.11.2014р. рішення суду набрало законної сили. 27.11.2014р. Придніпровським районним судом м. Черкаси видані по\-зивачу виконавчі листи для пред'явлення до виконання на весь період, на який призна\-чені платежі. Також судом встановлено, що діти проживають разом з матір'ю та знахо\-дяться на її утриманні. Починаючи з грудня 2014 року відповідач частково виконував покладені на нього Сімейним Кодексом України та рішенням Придніпровського районного суду міста Чер\-каси обов'язки з утримання неповнолітніх дітей, частково та нерегулярно сплачував алі\-менти, а з травня 2015 року взагалі припинив сплачувати аліменти, у зв'язку з чим ви\-никла заборгованість у розмірі 13869грн. 46коп. (на двох дітей станом на 18.01.2017р.), що сукупно значно перевищує суму виплат за шість місяців відповідних платежів, за що передбачена кримінальна відповідальність за ч. 1 ст. 164 КК України. Після розірвання шлюбу, позивач неодноразово планувала виїхати з дітьми за кордон на відпочинок, оздоровлення та до родичів з метою розширення їх кругозору, ознайомлення з культурою інших народів, стимулювання вивчення іноземних мов та підготовкою до самостійного життя, у зв'язку з чим неодноразово устно зверталася до відповідача, відправляла телеграми та листи на адресу проживання відповідача з проханням з'явитися до нотаріуса, з яким була домовленість про нотаріальне засвідчення дозволу на виїзд дітей за кордон, та надати згоду. Отримання позивачем дозволу на виїзд дітей за кордон повністю узгоджується його правами та обов'язками, покладеними на нього Сімейним кодексом України та відсутні обставини, які обмежують згідно із законодавством право виїзду дітей за кордон. Відповідач телеграми та листи отримав, згоди на виїзд дітей за кордон без поважних на те причин не дає. Так, позивач 11.03.2017р. відправила на адресу проживання відповідача телеграму з проханням з'явитися до приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Михайловської А.А. та надати згоду на виїзд дітей за кордон. Позивач отримав телеграму особисто 14.03.2017р., того ж дня з'явився до нотаріуса та заявив йому, що ніякої згоди позивачу він добровільно, при будь-яких обставинах давати не буде. Точно такі заяви відповідач робив під час судового засідання в цивільній справі №711/856l/16 за позовом відповідача до позивача про припинення стягнення аліментів. Позивач відправила на адресу проживання відповідача цінного листа з тією ж пропозицією, який відповідач отримав особисто 16.03.2017р. ? Позивач вказує, що зі своєї сторони вона сумлінно виконуючи свої батьківські обов'язки з виховання, навчання і розвитку дітей, поважаючи права дітей та їх людську гідність, не обмежуючи законних інтересів дітей на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, в квітні місяці 2016 року на прохання відповідача надала згоду на виїзд за межі України неповнолітніх дітей разом з батьком в період літніх шкільних канікул 01.06.2016р. по 31.08.2016р. без її супроводу, яку посвідчив приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Михайловська А.А. В зазначений період діти разом з відповідачем побували в Болгарії. Просить суд ухвалити рішення про задоволення позову повністю, дозволити неповнолітнім [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], без згоди та супроводу батька [PERSON], тимчасовий виїзд разом з матір'ю [PERSON] або в супроводі осіб, уповноважених нею, до Сполучених Штатів Америки в період літніх шкільних канікул з 01.06.2017р. по 31.08.2017р. Представник позивачки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити. Відповідач [PERSON] та його адвокат Сівов Ю.Ю. в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову,оскільки відсутній предмет спору відповідно до ст.4 ЦПК України. Також зазначили ,що на відпочинок дозволи були надані ,діти їздили з матір»ю в Турцію на 10 днів та 10 днів були в Карпатах. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування м. Черкаси Босюк Г.М. в судовому засіданні просила вирішити спір на розсуд суду. Суд заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено ,що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу мають спільних неповнолітніх дітей сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. 27.06.2014р. рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси шлюб між сторонами розірвано. В даний час діти проживають з батьком ,оскільки мати навчається тимчасово за кордом в Сполучених Штатах Америки. З моменту припинення спільного проживання та до теперішнього часу батьки приймають активну участь в утриманій дітей та цікавляться життям дітей . Згідно ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися в Україну. У відповідності до ст. 313 Цивільного кодексу України фізична особа, яка не досягла 16 років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків, піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до ст. 4, 7 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", п.п.16,18 "Правил оформлення і видачі паспортів громадянина України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення", затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1995р., № 231, відомості про дітей, які не досягли 18-річного віку і їдуть за кордон разом з батьками, записуються в паспорті батьків; самостійний виїзд за кордон дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за нотаріально засвідченою згодою батьків; за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. За умовами ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документу дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. З відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Згідно п. 4. Постанови КМ України від 27.01.1995, №57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України" виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків, або його нотаріально засвідченої копії. Статтями 7, 155 Сімейного Кодексу України встановлено - дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Статтями 3,6 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, учасником якої Україна стала 27.09.19991р., встановлено - в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Стаття 27 цієї Конвенції передбачає - держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов підлягає до задоволення ,оскільки, діти проживають з відповідачем, на час проживання дітей у батька він одноособово їх виховує, несе усі основні матеріальні витрати на їх утримання, тому він фактично несе основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для нормального та здорового розвитку дитини, що на думку суду відповідає інтересам дітей. А тому , суд вважає що позивачка також має намір забезпечити повноцінний відпочинок дітям в Сполучених Штатів Америки для підвищення рівня світогляду дітей, покращення стану її здоров'я, фізичного, духовного та морального розвитку тому позов підлягає до задоволення. При розгляді позовної заяви представники позивачки наполягали ,щоб суд розглядав позов межах заявлених позовних вимог та надав дозвіл на тимчасовий виїзд разом з матір'ю дітей до Сполучених Штатів Америки в період літніх шкільних канікул з 01.06.2017 року по 31.08.2017 року та суд враховує що літній період закінчується та відсутні в позивачки реальні наміри забезпечити повноцінний відпочинок дітям. Згідно із ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. На підставі: ст. 33 Конституції України; ст. 2, 4, 7 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України; п.п.16,18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянина України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених Постановою КМ України від 31.03.1995р. №231; п. 4. Постанови КМ України від 27.01.1995, №57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України"; ст.ст. 7, 155 Сімейного Кодексу України; Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року,ст..ст. 8, 10, 11, 60, 88, 212, 213 ЦПК України, суд-,

Outcome: approved