Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових коштів на утримання неповнолітньої дитини. Позов мотивований тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 29.06.2004 року, який було розірвано рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16.04.2018 року. [INFO] у сторін народилась дочка [PERSON] , яка після розірвання шлюбу проживає разом з батьком, що підтверджується актом №12235, складеним ТОВ «ЖЕО» від 11.06.2020 року та довідкою про склад сім`ї від 19.06.2020 року. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 28.08.2018 року з [PERSON] були стягнуті аліменти на користь позивача на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки зі всіх видів її заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. [PERSON] сплачує аліменти, проте в мінімальному розмірі. Цих коштів недостатньо для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Дочка потребує коштів на придбання одягу, взуття, предметів догляду, навчання та оздоровлення. В травні 2019 року [PERSON] були надані лазерні послуги на суму 12100 грн. 09.08.2019 року для навчання дитини були придбані канцтовари на загальну суму 1454,89 грн., що підтверджується накладною №12-89502 від 09.08.2019 року. 26.08.2019 року позивач придбав дочці светр вартістю 499 грн., а 30.08.2019 року легінси за ціною 874 грн. 31.08.2019 року в магазині «Цитрус» для [PERSON] були придбані наушники Meizu EP-52 Bluetooth Sports EarphoneЮ вартістю 999 грн., а 14.10.2019 року для неї був придбаний телефон Xiaomi Redmi NoteB, вартістю 5865 грн. Для покращення здоров`я дитини та профілактики простудних захворювань лікарем їй був рекомендований відпочинок на морі, в зв`язку з чим позивачем були придбані квитки на відпочинок в Єгипет на період з 01.11.2019р. по 11.11.2019 р. Вартість однієї путівки становить 15260 грн. Для відпочинку позивач придбав дочці купальник вартістю 1500 грн. Положеннями ч. 1 ст. 185 СК України встановлено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Відповідно до ч. 2 ст. 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Оскільки відповідач сплачує аліменти у мінімальному розмірі та не надає дочці крім аліментів будь-яких коштів, позивач вважає, що відповідач повинна відшкодувати витрати на придбання всіх вищевказаних товарів, послуг та відпочинку, а саме 1/2 частку від всієї суми, що становить 24280 грн. Вирішити питання про стягнення даних коштів в порядку досудового врегулювання неможливо, оскільки відповідач відмовляється добровільно відшкодувати кошти, що стало підставою звернення [PERSON] до суду з позовом. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач та її представник позов не визнали у повному обсязі. Згідно з їх запереченнями в судовому засіданні та наданому до матеріалів справи відзиві на позовну заяву позовні вимоги [PERSON] є незаконними, безпідставними та необґрунтованими. Позивач не надав суду необхідних, належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених вимог, а також не вказав правових підстав для їх задоволення. Зазначені в позові витрати не є додатковими витратами в розумінні ст. 185 СК України. Також стан здоров`я, матеріальний стан [PERSON] та перебування на її утриманні малолітньої дитини не дозволяє стягувати з неї додаткові витрати на утримання дочки. Окрім того, загальна сума аліментів, сплачених [PERSON] за період з травня 2018 року по лютий 2020 року складає 57326,19 грн. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, в якому [INFO] у них народилась дочка [PERSON] . Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16.04.2018 року шлюб було розірвано. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 28.08.2018 року з [PERSON] були стягнуті аліменти на користь позивача на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки зі всіх видів її заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. [PERSON] сплачує аліменти, за період з травня 2018 р. по лютий 2020 р. нею перераховано на утримання дочки [PERSON] 57326 грн. З початку відпустки по догляду за дитиною [PERSON] , [INFO] , відповідач з вересня 2019 р. перераховує аліменти в розмірі 1159 грн. щомісячно. Відповідач погоджується, що таких коштів недостатньо для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Дочка потребує коштів на придбання одягу, взуття, предметів догляду, навчання та оздоровлення. Оскільки відповідач сплачує аліменти у мінімальному розмірі та не надає дочці, крім аліментів будь-яких коштів, позивач вважає, що відповідач повинна відшкодувати витрати на придбання товарів, послуг та відпочинок, а саме 1/2 частку від всієї витраченої ним суми, що становить 24280 грн. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 СК України, перелічено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, зокрема: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей; інші обставини, що мають істотне значення. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 28.08.2018 року з [PERSON] були стягнуті аліменти на користь позивача на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки зі всіх видів її заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні [PERSON] позов визнала. Відповідно до розрахунку про нараховані та сплачені аліменти загальна сума сплачених аліментів за період з травня 2018 року по лютий 2020 року складає 57326,19 грн. У відзиві на позов відповідач [PERSON] зазначає про те, що постійно пропонувала дочці посильну допомогу, передавала кошти на свята, пропонувала сходити разом до магазину для придбання одягу та шкільного приладдя, проте [PERSON] постійно відмовлялась. Цей факт було встановлено рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 12.02.2019 року у цивільній справі №127/15791/18. На даний час [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дитиною, сином [PERSON] , [INFO] , до досягнення нею 3-річного віку. Починаючи з липня 2019 року щомісячні доходи [PERSON] складаються з 860 грн. одноразової допомоги при народженні дитини та 1000 грн. пенсія по інвалідності. Положеннями ч. ст. 185 СК України встановлено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Позивач просить стягнути з відповідача витрати на канцтовари, светр та легінси, мобільний телефон, навушники, лазерні послуги з епіляції, поїздку до Єгипту та купальник. На переконання суду, такі витрати не викликані особливими обставинами (розвитком здібностей, хворобою, каліцтвом дитини). Позивач не надав суду достатніх, належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених вимог, а також не вказав правових підстав для їх задоволення. Зазначені в позові витрати не є додатковими витратами в розумінні ст. 185 СК України. Стан здоров`я, матеріальний становище відповідача [PERSON] , яка є інвалідом і отримує пенсію в розмірі 1050 грн. щомісячно, перебування у відпустці по догляду за малолітньою дитиною та утримання малолітнього сина [PERSON] не дозволяє стягувати з неї додаткові витрати на утримання дочки [PERSON] . Суд також приймає до уваги те, що розмір аліментів, сплачених [PERSON] за період з травня 2018 року по лютий 2020 року, складає 57326,19 грн. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до\~ч.\~1\~і ч.\~2\~ст.\~77\~ЦПК України\~належними є\~докази,\~які містять\~інформацію щодо\~предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно частин 1-3 ст.\~83\~ЦПК України сторони\~та інші\~учасники справи\~подають докази\~у справі\~безпосередньо до\~суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач - разом з поданням відзиву. Відповідно до\~частин 2\~і 3\~ст.\~12\~ЦПК України\~учасники справи\~мають рівні\~права щодо\~здійснення всіх\~процесуальних прав\~та обов`язків,\~передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з\~п.\~2,\~п.\~4,\~п.\~6,\~п.\~7\~ч.\~2\~ст.\~43\~ЦПК України\~учасники справи\~зобов`язані: сприяти\~своєчасному,\~всебічному,\~повному та\~об`єктивному встановленню\~всіх обставин\~справи; подавати\~усі наявні\~у них\~докази в\~порядку та\~строки,\~встановлені законом\~або судом,\~не приховувати\~докази; виконувати\~процесуальні дії\~у встановлені\~законом або\~судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Згідно з ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, дослідивши письмові докази, проаналізуваши усні пояснення сторін та їх представників в судовому засіданні, оцінивши відповідно до ст. 89 ЦПК України належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. Судові витрати в справі складаються з витрат відповідача на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 грн., які відповідач просить стягнути з позивача. Відповідно до ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. Право сторони на відшкодування понесених витрат на оплату послуг адвоката вбачається з рішень Європейського суду з прав людини, практика якого в силу ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та ч. 4 ст. 10 ЦПК України має використовуватись судами як джерело права, зокрема, п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015 року, п. п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна та інші проти України" від 10.12.2009 року, п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006 року, п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 року. Згідно з\~ч.\~ч.\~1,\~2\~ст.\~15\~ЦПК України\~учасники справи\~мають право\~користуватися правничою\~допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з\~п.\~1\~ч.\~3\~ст.\~133\~ЦПК України\~до витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи,\~належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Згідно з ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Згідно з п. 8 ч. 3 ст. 178 ЦПК України відзив повинен містить попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс та очікує понести до закінчення розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 134 ЦПК України у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Враховуючи те, що справа не є складною, не потребує значного часу для надання адвокатських послуг, та співмірність ціни позову 24280 грн. з заявленою сумою компенсації витрат на правничу допомогу 8000 грн., суд дійшов висновку, що витрати відповідача [PERSON] на професійну правничу допомогу адвоката І.О.Тетевої-Родюк підлягають частковому відшкодуванню у розмірі 1000 грн. за рахунок позивача [PERSON] . Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved