Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

До Орджонікідзевського районного суду міста Харкова надійшов цивільний позов [PERSON] до [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей Орджонікідзевського району Управління Служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради «Про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів». Позивач прохає: - позбавити батьківських прав [PERSON], щодо сина - [PERSON], [INFO]; - стягнути з [PERSON] на мою користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини усіх видів заробітку щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з між Позивачем та Відповідачем було зареєстровано шлюб. Від шлюбу є спільна дитина - [PERSON], [INFO]. Рішенням Артемівського районного суду м. Луганськ від 25 травня 2012 року, шлюб розірвано. Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з Позивачем та знаходиться на повному її утриманні. З травня 2014 року Відповідач жодного разу не бачив дитину, не дзвонив не цікавився її життям, здоров'ям , розвитком, матеріальну допомогу не надавав. Позивач [PERSON] та представник Позивача у судове засідання прибули. Позивач позовні вимоги підтримала, прохала задовольнити в частині позбавлення батьківських права, в частині стягнення аліментів прохала залишити без розгляду про, що надала відповідну заяву. Відповідач у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причину неявки не повідомив, заперечень на позов не надав. Правом участі представника у судовому засіданні не скористався. Відповідно до ч.4ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Виходячи з викладеного, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Свідки: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили, що [PERSON] дитиною не цікавиться, дитина проживає з матір'ю [PERSON] яка повністю утримю та займається вихованням дитини, у підтвердження вказаного надали письмові заяви. Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківського міської ради, надали висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON]. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини: [INFO] народився [PERSON], відповідно до свідоцтва про народження дитини, матір'ю значиться - [PERSON], батьком - [PERSON]. Вихованням та утриманням дитини Відповідач не займався та не займається. Відповідно до довідки, виданої Харківською спеціалізованою школою І-ІІІ ступенів № 80 Харківської міської ради Харківської області, вбачається, що [PERSON], [INFO] навчається у вказаній школі три роки. За час навчання відбулось двадцять батьківських зборів на яких була присутня мати - [PERSON] Суд дослідивши матеріали справи, перевіривши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України і які вони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення заявлених вимог, з'ясувавши фактичні обставини справи, - приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення та якими доказами вони підтверджуються. Статтями 1 та 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб інтересів держави. Згідно ст.ст. 15,16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст. 165 СК України право на звернення до суду , з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків , опікун , піклувальник, особа , в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до вимог ст.150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про стан здоров'я її, фізичний, духовний та моральний розвиток останньої, що є найважливішими обов'язками матері і батька. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 р. передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, зокрема, ст.170 СК України передбачає, що суд може постановити рішення про відібрання дітей від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках якщо батьки ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. Разом з тим, за правилами ч.3 ст.170 СК України, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. Відповідно до ст.8 Закону України "Про охорону дитинства"від 26 квітня 2001 року №2402 зазначено, що "Кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 11 цього ж Закону вказано, що "Сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини."Згідно статті №12 цього Закону вказано, що "Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров"я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці". Статтею 15 Закону встановлено, що "Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею". Статтею 164 Сімейного Кодексу України встановлені підстави позбавлення батьківських прав, а саме п.2 ч.1 - ухиляння від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Необхідно зазначити, що ухилення від виконання юридичного обов'язку - виконання батьківських обов'язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. В судовому засіданні було судом достовірно встановлено, не дивлячись на те, що [PERSON] має задовільний стан здоров'я, перешкод у спілкуванні з дитиною йому ніхто не чинив і не чинить - ухиляється від виховання дитини та її матеріального утримання, тобто не виконує свого батьківського обов'язку. Відповідно до ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Виходячи з вищевикладеного, діючи в інтересах дитини, суд вважає можливим задовольнити позов позивача і позбавити батьківських прав громадянина [PERSON], [INFO], відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 243 СК України, опіка та піклування встановлюються над дітьми, які залишилися без батьківського піклування. Згідно ст.244 СК України піклувальником дитини може бути, за її згодою, повнолітня дієздатна особа. При призначені дитині піклувальника, враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Суд роз'яснює відповідачу - [PERSON], [INFO], що відповідно до ст.168 СК України "Мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав". Враховуючи, що позивач прохала залишити без розгляду позовні вимоги в частині стягнення аліментів, то відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо позивач подав заяву про залишення позову без розгляду. Суд роз'яснює, що особа, заяву якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звертатися до суду повторно.

Outcome: partial