Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог, поданих 10.05.2018 року, просить визнати недійсною та скасувати довідку-рахунок серія ААЕ 203319 від 06.08.2015 року, що видана Приватним підприємством «Автотрейдинг-Волинь», про продаж автомобіля марки TOYOTA COROLLA, реєстраційний номер [NUMBER], на ім'я [PERSON]; визнати недійсною та скасувати перереєстрацію вказаного транспортного засобу, проведену 11.08.2015 року; визнати недійсною та скасувати довідку-рахунок серії ААЕ 418391 від 06.09.2015 року, що видана Товариством з обмеженою відповідальністю «Захід-Авто-Ленд», про продаж і видачу вказаного автомобілю, на ім'я [PERSON]; витребувати у [PERSON] вказаний транспортний засіб та зобов'язати [PERSON] передати його позивачу [PERSON]; визнати права власності на зазначений транспортний засіб за [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 07.06.2011 йому на праві приватної власності належить автомобіль TOYOTA COROLLA, номер кузову [NUMBER], 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. У вересні 2012 році вказаний транспортний засіб був переданий позивачем безкоштовно у тимчасове користування [PERSON] разом з свідоцтвом про реєстрацію на вказаний транспортний засіб та ключами від автомобіля з умовою про його повернення за першої вимоги позивача. Однак незважаючи на вимоги позивача, [PERSON] автомобіль йому не повернув. У серпні 2015 року, після звернення до ВРЕВ-1 ГУМВСУ м. Харкова, позивач дізнався, що належний йому автомобіль без його згоди та відома був переоформлений особисто громадянкою [PERSON], яка є рідною сестрою [PERSON], на своє ім'я, а підставою для проведення переоформлення транспортного засобу на [PERSON] стала довідка рахунок серії ААЕ 203319 від 06.08.2015, видана Приватним підприємством "Автотрейдинг-Волинь". Позивач вказав, що наявні підстави для визнання недійсною та скасування вказаної довідки-рахунку. Позивач звернувся до правоохоронних органів з заявою про скоєне кримінальне правопорушення, на підставі чого 25.08.2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відповідні відомості за № 12015220470004104, за ч. 1 ст. 190 КК України та розпочате досудове розслідування. Кримінальне провадження за № 2015220470004104 перебуває у провадженні СВ Київського ВП ГУНП в Харківській області. Позивач зазначив, що ніяких дій щодо купівлі-продажу автомобілю в якості продавця не вчиняв; у місті Луцьк 06.08.2015 року, тобто на час видачі довідки-рахунку серії ААЕ 203319, він не був; жодних довіреностей на право вчиняти від свого імені правочини щодо відчуження транспортних засобів не видавав. Позивач вказав, що заходи з розшуку відповідача Приватного підприємства "Автотрейдинг-Волинь", вжиті його представниками, результатів не дали. Подальші дії відповідачки [PERSON] з укладення 06.09.2015 року договору купівлі-продажу автомобілю TOYOTA COROLLA, реєстраційний номер [NUMBER] між нею та [PERSON], про що ТОВ "Захід-Авто-Ленд" видана довідка-рахунок серії ААЕ № 418391, позивач вважає незаконними, оскільки автомобіль вибув з його володіння без відома позивача, проти його волі. Тому, на думку позивача, наявні підстави для скасування довідки-рахунку серії ААЕ № 418391, витребування відповідного майна з чужого незаконного володіння [PERSON], передачі його позивачу та визнання права власності на вказане майно за позивачем. Позивач зазначив, що 20.08.2015 автомобіль TOYOTA COROLLA був знятий з обліку для реалізації в ТСЦ № 6342 РСЦ МВС в Харківській області, видані транзитні номерні знаки [NUMBER], в подальшому на облік не поставлений. Позивач у судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Відповідачі або представники відповідачів [PERSON], [PERSON], Приватне підприємство «Автотрейдинг-Волинь», Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗАХІД-АВТО-ЛЕНД» в судове засідання не з'явилися, про час та місце слухання справи були повідомлені своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомили, заперечень проти позову або заяви про розгляд справи без його участі не надавали. При розгляді цивільної справи судом розглянуто та вирішено низку заяв, клопотань, вчинено інші процесуальні дії, зокрема, зазначені нижче. Відповідно до ч. 2 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство у порядку позовного провадження здійснюється за правилами загального та спрощеного провадження. Ці правила визначаються ухвалою суду про відкриття провадження (п.п. 4 ч. 2 ст. 187 ЦПК України). 24.01.2018 року судом постановлена ухвала про відкриття провадження у справі і прийняття позовної заяви до розгляду (а.с. 133-136, т. 1). Враховуючи положення ст.ст. 19, 274 ЦПК України, суд при відкритті провадження визначив, що справа повинна бути розглянута за правилами загального позовного провадження. 24.01.2018 року судом частково задоволена заява позивача про забезпечення доказів по цивільній справі, витребувано у ПП "Автотрейдинг-Волинь", Регіональному сервісному центрі МВС в Харківській області докази по справі (а.с. 136-139, т. 1). 19.02.2018 року з Регіонального сервісного центру МВС в Харківській області надійшли витребувані судом докази (а.с. 163-172, т. 1). 26.03.2018 року від [PERSON] до суду надійшла заява про залучення його до участі у справі як третьої особи на стороні відповідача (а.с. 210-211, т. 2). 19.04.2018 року ухвалою суду [PERSON] залучено до участі у справі як третю особу на стороні відповідача (а.с. 15, т. 2). 10.05.2018 року позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог (а.с. 33-43, т. 2). 18.05.2018 року суд повідомив відповідачам про заявлені позивачем уточнені позовні вимоги, визначив строк для подання відзиву на позовну заяву, заперечення на відзив (а.с. 175-176, т. 2). 14.08.2018 року ухвалою суду закрито підготовче засідання та справу призначено до розгляду справи по суті. Враховуючи, що всі відповідачі по справі належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; не з'явилися в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; ними не подано відзиви, з урахуванням положень ст. 280 ЦПК суд вирішує справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалює заочне рішення, проти чого не заперечує позивач. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи. суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. За позивачем [PERSON] 07.06.2011 року було зареєстровано автомобіль TOYOTA COROLLA, номер кузову [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], про що ВРЕР № 2 ГУМВСУ м. Харків видане свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] (а.с. 18, т. 1). 31.08.2012 року у зв'язку з встановленням газобалонного обладнання свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] змінено на свідоцтво [NUMBER], що було видане ВРЕР № 2 ГУМВСУ м. Харків на ім'я [PERSON] (а.с. 166, т. 1). З пояснень позивача судом встановлено, що у вересні 2012 року зазначений транспортний засіб ним було передано безкоштовно у тимчасове користування [PERSON] разом з свідоцтвом про реєстрацію на вказаний транспортний засіб та ключами від автомобіля з умовою про повернення автомобілю за вимогою позивача. Позивач зазначив, що незважаючи на усно заявлену 06.08.2015 року позивачем вимогу про повернення автомобілю, відповідач транспортний засіб не повернув (а.с. 1-2, т. 1). Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 316 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 319 цього кодексу, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно п. 2.2. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб. Отже, позивач скористався правами власника, передбаченими Конституцією України, ЦК України, передавши у користування іншій особі зазначений автомобіль. При цьому, власник мав право у будь-який час вимагати повернення майна у своє володіння. 17.08.2015 року [PERSON] позивачем було направлено письмову вимогу щодо повернення автомобілю власнику, однак поштове відправлення було повернуто у зв'язку з закінченням строку зберігання (а.с. 9-12, т. 1). Позивач пояснив, що у серпні 2015 року після звернення до ВРЕВ-1 ГУМВСУ м. Харкова він дізнався, що автомобіль TOYOTA COROLLA, реєстраційний номер [NUMBER], без його відома та згоди, був переоформлений громадянкою [PERSON] на своє ім'я (а.с. 2, т. 1). Підставою для переоформлення транспортного засобу була довідка-рахунок серія ААЕ № 203319 про продаж і видачу автомобілю TOYOTA COROLLA, номер кузову [NUMBER], вартістю 16 000,00 грн. відповідачу - [PERSON], видана 06.08.2015 року Приватним підприємством "Автотрейдинг-Волинь". (а.с. 165, т. 1). Відповідачем [PERSON] 11.08.2015 року було подано заяву до ВРЕР ДАІ з обслуговування м. Харків № 1 ГУМВС України в Харківській області про проведення перереєстрації зазначеного транспортного засобу на нового власника за довідкою-рахунком серія ААЕ № 203319 від 06.08.2015 року (а.с. 164, т. 1). На вказаний транспортний засіб 11.08.2015 року оформлено свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] на ім'я [PERSON], номерні знаки не змінювалися (а.с. 163, т. 1). Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Статтею 203 ЦК України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Зокрема, передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Суд погоджується з доводами позивача, що при відчуженні автомобілю TOYOTA COROLLA, номер кузову [NUMBER], було відсутнє волевиявлення власника транспортного засобу [PERSON] на укладення угоди стосовно продажу автомобілю. Так, позивачем [PERSON] доведено, що ним жодних довіреностей на право вчиняти від його імені правочини щодо відчуження транспортних засобів за період з 18.06.2010 року по 06.08.2015 року (дата видачі довідки-рахунку ААЕ № 203319) не видавалося, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру довіреностей № 34813151 від 21.09.2017 року, сформованим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гриб Н.М. (а.с. 109-112, т. 2). Про відсутність наміру [PERSON] відчужувати вказаний автомобіль відповідачу [PERSON] свідчать також його дії у серпні-вересні 2015 року, спрямовані на з'ясування обставин, пов'язаних із вибуттям транспортного засобу з його володіння та його поверненням у володіння: направлення 17.08.2015 року на адресу [PERSON] письмової вимоги щодо повернення автомобілю позивачу, як його законному власнику (а.с. 9-12, т. 1); звернення у серпні 2015 року ВРЕВ-1 ГУМВСУ м. Харкова з метою отримання відомостей щодо автомобілю TOYOTA COROLLA, номер кузову [NUMBER] та подальше звернення 25.08.2015 року до Московського ВП ХМУ ГУ МВС України в Харківській області з заявою про незаконну перереєстрацію його автомобілю на ім'я нового власника [PERSON] (а.с. 49, т. 2). На підставі заяви позивача щодо незаконного проведення перереєстрації його автомобілю в Московському ВП ХМУ ГУ МВС України в Харківській області 25.08.2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості за № 12015220470004104, за ч. 1 ст. 190 КК України та розпочате досудове розслідування (а.с. 17, т. 1). Суд зауважує, що у випадку добросовісності дій відповідача [PERSON] при купівлі автомобілю, позивач при поданні заяви до правоохоронного органу про незаконну перереєстрацію його майна, мав усвідомлювати можливість притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 383 Кримінального кодексу України за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину, а вживаючи заходи щодо повернення автомобілю до свого володіння - пов'язані з цим негативні наслідки для нього. Згідно довідки від 16.11.2018 року в провадженні Київського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області н перебуває кримінальне провадження, внесене 25.08.2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості за № 12015220470004104, за ч. 1 ст. 289 КК України. В той же час повідомлення про підозру будь-яким особам не оголошего, остаточне рішення по справі не прийняте. Автомобіль TOYOTA COROLLA реєстраційний номер [NUMBER] в ході розслідування кримінального провадження визнано речовим доказом, накладено арешт та місцем його зберігання визнано ТОВ «Скай ЛТД», а.с.39 т.3. За таких обставин, позивач [PERSON], як власник спірного майна - автомобілю [NUMBER], не позбавлений можливості на здійснення захисту права власності у спосіб, визначений Цивільним Кодексом України. При цьому, реалізуючи надане йому право, позивач задля виконання принципу змагальності сторін та обов'язку кожної сторони довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог, на підтвердження власних доводів щодо відсутності з боку власника волевиявлення на відсудження спірного автомобілю посилався на вищенаведені докази. Крім того, обґрунтовано посилався на недобросовісність дій відповідача [PERSON] при укладенні договору купівлі-продажу автомобілю TOYOTA COROLLA, номер кузову [NUMBER], про що свідчить зазначена у довідці-рахунку серія ААЕ № 203319 від 06.08.2015 року вартість транспортного засобу, а саме: 16 000 грн. (а.с. 165, т. 1), яка видається суду явно заниженою. Так, вже 06.09.2015 року, тобто через місяць після придбання автомобілю відповідачем [PERSON], остання продала його відповідачу [PERSON] за ціною 105 000,00 грн. (а.с. 240, т. 1). Згідно звіту про оцінку майна автомобілю TOYOTA COROLLA, номер кузову [NUMBER], виданого 27.11.2017 Приватним підприємством "Радикал", ідентифікатор за базою ФДМУ 2464021_06082015_1, станом на 06.08.2015 року оціночна вартість транспортного засобу складала 207 200,000 грн. (а.с. 54-80, т. 2). В той же час, визначені як відповідачі по справі [PERSON] та Приватне підприємство "Автотрейдинг-Волинь" правом подання відзиву на позов не скористалися, жодних доказів на спростування доводів позивача [PERSON] щодо недійсності вчиненого 06.08.202015 року правочину не надали, ухвали суду від 24.01.2018 року щодо про забезпечення доказів шляхом витребування документів, що стали підставою для видачі довідки-рахунку серія ААЕ № 203319 від 06.08.2015 року не виконали. За матеріалами справи наявні дані щодо фактичної відсутності Приватного підприємства "Автотрейдинг-Волинь" за адресою місцезнаходження вказаної юридичної особи відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а.с.42 т.1. Крім того, з боку позивача надано дані про наявність чисельних тотожних кримінальних проваджень та цивільних позовів інших власників транспортних засобів до Приватного підприємства "Автотрейдинг-Волинь" щодо протиправного відчуження транспортних засобів в аналогічний спосіб. В той же час суд не приймає до уваги відомості в роздруківці вхідних та вихідних телефонних дзвінків позивача з прив'язкою до базових станцій оператора стільникового зв'язку, яка була отримана в межах досудового розслідування кримінального провадження № 12015220470004104, надані [PERSON], оскільки позивачем не доведено, що абонентський номер [NUMBER] зареєстрований чи закріплений іншим чином за ним (а.с. 192-201, т. 1). Відповідно до Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 07.09.1998 року, у редакції від 17.01.2014 року, чинній на час вчинення спірного правочину (далі - Порядок), державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводилась на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, транспортних засобів. Порядком було встановлено, що документом, який підтверджував правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, був, зокрема, засвідчена підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою, довідка-рахунок, видана суб'єктом господарювання, діяльність якого пов'язана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери. Аналіз зазначених положень дозволяє зробити висновок, що видача суб'єктом господарювання довідки-рахунку свідчила про придбання транспортного засобу, тобто про фактичне укладення договору купівлі-продажу. Отже, 06.08.2015 року довідка-рахунок серія ААЕ № 203319 про продаж і видачу автомобілю TOYOTA COROLLA, номер кузову [NUMBER], вартістю 16 000,00 грн. відповідачу - [PERSON], була видана Приватним підприємством "Автотрейдинг-Волинь" в підтвердження укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу. Крім того, на підтвердження власних доводів за клопотанням позивача в судовому засіданні як свідка було допитано [PERSON], який пояснив суду, що з позивачем вони знайомі тривалі роки , з 1998 року, крім того свідок знайомий також з відповідачем [PERSON] та дружиною останнього [PERSON] Свідок був обізнаний, що [PERSON] в зв'язку зі здійсненням підприємницької діяльності потребував в транспортному засобі, а тому на його прохання позивач передав йому в 2012 році тимчасове користування власний автомобіль TOYOTA COROLLA. В подальшому в 2015 році [PERSON] став вимагати повернення автомобілю, але [PERSON] казав, що віддасть трошки пізніше, а потім і зовсім повідомив, що автомобіль позивач ніколи не побачить. За таких обставин суд вважає, що позивачем належними та допустимими доказами доведено відсутність з його боку волі на укладення договору купівлі-продажу автомобілю TOYOTA COROLLA, номер кузову [NUMBER] в порушення вимог ч. 3 ст. 203 ЦК України. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Як роз'яснено в п. 7 Постанові Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Отже, вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, суди повинні встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначити в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин. Оскільки судом встановлено, що волевиявлення власника автомобілю не було вільним і не відповідало його внутрішній волі, наявні передбачені ч. 3 ст. 203, чч. 1-3 ст. 215 ЦК України підстави для визнання договору купівлі-продажу автомобілю TOYOTA COROLLA, номер кузову [NUMBER], оформленого довідкою-рахунком серія ААЕ № 203319, недійсним та задоволення позовної вимоги щодо визнання недійсною та скасування вказаної довідки-рахунку. Заявлену позивачем вимогу про визнання недійсною та скасування перереєстрації транспортного засобу, проведеної 11.08.2015 року, суд вважає передчасною з огляду на наступне. Відповідно до п. 40 Порядку, у чинній редакції, у разі виявлення транспортних засобів, зареєстрованих (перереєстрованих) в уповноважених органах МВС за фіктивними чи підробленими документами, уповноважені особи сервісних центрів МВС оформляють в установленому порядку необхідні документи, скасовують державну реєстрацію (перереєстрацію). Отже, зважаючи на задоволення судом позовної вимоги про визнання недійсною та скасування довідки-рахунку ААЕ № 203319 від 06.08.2015 року, позивач має право звернутися до сервісного центру МВС з заявою про скасування державної реєстрації (перереєстрацію) автомобілю TOYOTA COROLLA, номер кузову [NUMBER], проведеної 11.08.2015 року. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовної вимоги про визнання недійсною та скасування перереєстрації транспортного засобу, проведеної 11.08.2015 року. Щодо позовної вимоги про визнання недійсною та скасування довідки-рахунку серія ААЕ 418391 від 06.09.2015 року, виданої Товариством з обмеженою відповідальністю "Захід-Авто-Ленд" суд зазначає таке. Судом встановлено, що 20.08.2015року представником відповідача [PERSON] за довіреністю [PERSON] подано заяву до ВРЕР ДАІ з обслуговування м. Харків та Харківського району № 2 ГУМВС України в Харківській області про зняття з обліку для реалізації автомобілю TOYOTA COROLLA, номер кузову [NUMBER] (а.с. 167-168, т. 1). В матеріалах щодо проведених реєстраційних дій по зазначеному автомобілю, витребуваних судом у Регіональному сервісному центрі Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, міститься копія довіреності, виданої 20.08.2015 року відповідачем [PERSON] [PERSON] на вчинення від її імені дій щодо автомобілю TOYOTA COROLLA, реєстраційний номер [NUMBER]. Довіреність посвідчена приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гаражою І.П. (а.с. 169-170, т. 1). 20.08.2015 року вищевказаний транспортний засіб знято з обліку для реалізації, на нього закріплено транзитні номерні знаки [NUMBER] (а.с. 163, т. 1). 06.09.2015 року автомобіль TOYOTA COROLLA, номер кузову [NUMBER] був придбаний відповідачем [PERSON], про що відповідачем Товариство з обмеженою відповідальністю "Захід-Авто-Ленд" видана довідка-рахунок серія ААЕ № 418391; зазначена вартість автомобілю 105000,00 грн. (а.с. 239-240, т. 1). Судом вище викладено висновок про те, що видача довідки-рахунку свідчить про укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу, та аналіз норм законодавства, в результаті якого він дійшов такого висновку. Отже, договір купівлі-продажу автомобілю TOYOTA COROLLA, номер кузову [NUMBER], укладений між [PERSON] та [PERSON], щодо якого видана довідка-рахунок серії ААЕ № 418391 від 06.09.2015 року, укладений після укладення правочину, визнаного судом недійсним. Суд зазначає, що не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України. Вказане твердження узгоджується з позицією, викладеною у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними". Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовної вимоги про визнання недійсною та скасування довідки-рахунку серія ААЕ 418391 від 06.09.2015 року. Аналізуючи доводи позивача про те, що у нього є всі правові підстави витребувати власний автомобіль TOYOTA COROLLA, номер кузову [NUMBER], у відповідача [PERSON], який визначений останнім покупцем відповідно до довідки-рахунку серії ААЕ № 418391 від 06.09.2015 року, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що відповідач [PERSON] є недобросовісним набувачем автомобілю. Отже, суду необхідно встановити наявність або відсутність обставин, передбачених ч. 1 ст. 388 ЦК України, як підстав для витребування майна у добросовісного набувача. Згідно ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Судом встановлено, як зазначено вище, що оскільки волевиявлення власника автомобілю не було вільним і не відповідало його внутрішній волі, наявні передбачені законом підстави для визнання договору купівлі-продажу автомобілю, оформленого довідкою-рахунком серія ААЕ № 203319, недійсним та задоволення відповідної позовної вимоги. Отже, оскільки майно вибуло з володіння власника не з його волі шляхом вчинення правочину, визнаного судом недійсним, таке майно може бути витребувано у добросовісного набувача. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про витребування автомобілю TOYOTA COROLLA, номер кузову [NUMBER], у відповідача [PERSON] та зобов'язання передати його позивачу. Суд не погоджується з доводами позивача про те, що оскільки вищезазначений автомобіль вибув з його володіння без його волевиявлення та на підставі недійсного правочину, необхідно визнати його право власності на автомобіль. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Рішення суду про задоволення позову про витребування майна із чужого незаконного володіння вже констатує наявність у позивача права власності на майно та відновлює його порушені права власника. Як випливає з роз'яснення, яке міститься в пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», позов про визнання права власності на майно (стаття 392 ЦК України) є належним способом захисту, якщо позивач вимагає залишення у нього майна, відчуженого третьою особою за договором, учасником якого він не був, і це майно ще не вибуло з його володіння. Установивши, що майно вже вибуло з володіння власника у зазначений спосіб, суд відмовляє у позові, заявленому з підстав, передбачених статтею 392 ЦК України, оскільки обраний позивачем спосіб захисту не є належним способом захисту. У той самий час, якщо позивач вимагає повернення майна відчуженого третіми особами за договором, учасником якого позивач не був, належним способом захисту є витребування майна від нинішнього його володільця шляхом віндикації (статті 387, 388 ЦК України). Зазначена позиція висловлена й в постанові Верховного суду України від 25.06.2014року по справі № 6-67цс14. Судом права позивача як власника вже поновлено шляхом задоволення позовної вимоги про витребування майна від нинішнього його володільця, а тому відсутня потреба у визнанні за ним права власності на вказане майно. Зважаючи на це, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовної вимоги про визнання за позивачем права власності на автомобіль. Питання щодо судового збору суд вирішує з урахуванням вимог ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, згідно яких судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2364,00 грн. (квитанція № ПН642 від 05.12.2017, а.с. 8); судовий збір за подання заяв про забезпечення доказів у розмірі 320,00 грн. (квитанція № 329 від 27.12.2017, а.с. 99) та у розмірі 352,40 грн. (квитанція № 2 від 01.02.2018, а.с. 142). Враховуючи, що у позовній заяві з урахуванням подальших уточнень окрім вимоги майнового характеру заявлено ще три вимоги немайнового характеру, за їх подання також повинен бути стягнутий судовий збір: вимога щодо визнання недійсною та скасування довідки-рахунку серія ААЕ 203319 від 06.08.2015 року, оплачується за ставкою 0,4 прожиткового мінімуму для працездатних осіб; відповідно до Закону України "Про державний бюджет на 2017 рік" розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 1 січня 2017 року складав 1600,00 грн, отже підлягає стягненню судовий збір у розмірі 0,4х1600,00 = 640,00 грн.; вимога щодо визнання недійсною та скасування перереєстрації транспортного засобу, проведена 11.08.2015, оплачується за ставкою 0,4 прожиткового мінімуму для працездатних осіб; відповідно до Закону України "Про державний бюджет на 2017 рік" розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 1 січня 2017 року складав 1600,00 грн, отже підлягає стягненню судовий збір у розмірі 0,4х1600,00 = 640,00 грн.; вимога щодо визнання недійсною та скасування довідки-рахунку серії ААЕ 418391 від 06.09.2015 року, оплачується за ставкою 0,4 прожиткового мінімуму для працездатних осіб; відповідно до Закону України "Про державний бюджет на 2018 рік" розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 1 січня 2018 року складав 1762 грн, отже підлягає стягненню судовий збір у розмірі 0,4х1762,00 = 704,80 грн. З урахуванням того, що судом задоволено позовну вимогу про визнання недійсною та скасування довідки-рахунку серія ААЕ 203319 від 06.08.2015 року, на відповідачів, до яких було заявлено вказану вимогу, покладається сплата судового збору на користь держави у розмірі 640,00 грн. з кожного в рівних частинах, тобто по 213,33 грн. Зважаючи на те, що судом задоволено вимогу про витребування автомобілю, на відповідачів, до яких було заявлено вказану вимогу, покладається повернення судового збору позивачу у розмірі 2364,00 грн. з кожного в рівних частинах, тобто по 788,00 грн. Також на відповідачів, до яких було заявлено вказану вимогу, покладається повернення позивачу сплаченого ним судового збору за подання заяв про забезпечення доказів у розмірі 672,40 грн. з кожного в рівних частинах, тобто по 224,13 грн. В задоволенні решти позовних вимог судом відмовлено, отже на позивача покладається сплата судового збору за вимогою щодо визнання недійсною та скасування перереєстрації транспортного засобу, проведеної 11.08.2015 року, у розмірі 640,00 грн. та за вимогою щодо визнання недійсною та скасування довідки-рахунку серії ААЕ 418391 від 06.09.2015 року, у розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial