Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-05 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов обґрунтовано тим, що 26.03.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 500906066, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 17846,94 грн. зі сплатою 15,99% річних. ПАТ «Альфа-Банк» свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, а саме - надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором. 30.09.2014 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дата [PERSON]» укладено договір факторингу, згідно умов якого ПАТ «Альфа-Банк» відступив ТзОВ «Дата [PERSON]», відповідно до договору факторингу та вимог чинного законодавства, право грошової вимоги за кредитним договором № 500906066. 10.10.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Дата [PERSON]» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»» укладено договір факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ, у відповідності до умов якого, ТзОВ «Дата [PERSON]» відступило ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»», належне йому право вимоги до відповідача коштів, що включають в себе суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями та всіма іншими платежами за основними договорами, право на одержання яких належить ТзОВ «Дата [PERSON]», а ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»» набуло право вимоги грошових коштів від відповідача. Сума боргу відповідача за кредитним договором станом на дату відступлення права вимоги, тобто станом на 10.10.2016 року, становить 40085.99 грн., з них: 17452.49 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 10816.78 грн. - заборгованість за процентами та комісією; 11816.72 грн. - пеня, штраф, неустойка. Зважаючи на викладене, позивач просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати по справі в сумі 1600,00 грн. В судове засідання представник позивача не зявився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання, що було призначено на 22.12.2017 року, не з'явився, подавши заяву про відкладення розгляду справи у звязку з проходженням реабілітаційного періоду після операційного втручання, однак будь-яких документів підтверджуючих проходження реабілітаційного періоду, суду на надав. В зв'язку з надходженням такого клопотання, розгляд справи по суті було відкладено до 06.02.2018 року. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання, яке було призначено на 06.02.2018 року повторно не з'явився, подавши заяву про відкладення розгляду справи у звязку з захворюванням, однак будь-яких документів, що підтверджують його захворювання, суду не надав. В зв'язку з такими обставинами, судом визнано повторну неявку відповідача в судове засідання без поважних причин, оскільки будь-яких документів, що підтверджують підстави для відкладення розгляду справи, відповідачем не надано.Таким чином суд вважає, що відповідач мав можливість з'явитись в судове засідання, а зазначені клопотання відповідача спрямовані на затягування розгляду справи та свідчить про зловживання останнім своїми процесуальними правами. При цьому, у відповідності до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", частини 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" ("Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989 року). За вказаних обставин суд, зі згоди представника позивача, прийшов до висновку про можливість ухвалення рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач подав докази, які підтверджують існування між сторонами договірних відносин, докази невиконання умов кредитного договору відповідачем. Згідно вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З матеріалів справи вбачається, що відповідно до укладеного договору № 500906066 від 26.03.2013 року, [PERSON] отримав кредит в розмірі 117846,94 грн. зі сплатою 15,99% річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором. Згідно договору факторингу від 30.09.2014 року, Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» відступив Товариству з обмеженою відповідальністю «Дата [PERSON]», право грошової вимоги за кредитним договором № 500906066 від 26.03.2013 року. Згідно договору факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10.10.2016 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Дата [PERSON]» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»», право грошової вимоги за кредитними договорами, згідно додатку № 1 до вказаного договору. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором № 500906066 від 26.03.2013 року, сума заборгованості відповідача перед позивачем, станом на 10.10.2016 року, становить 40085.99 грн., з них: 17452.49 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 10816.78 грн. - заборгованість за процентами та комісією; 11816.72 грн. - пеня, штраф, неустойка. Розрахунок суми боргу проведений відповідно до умов договору та заперечень не викликає. На даний час відповідачем борг по кредитному договору не сплачений, а тому суд визнає зобов'язання по цьому договору не виконаними. Причини невиконання таких зобов'язань правового значення для справи не мають. Таким чином суд повно, всесторонньо та об'єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, прийшов до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 40085.99 грн. Крім цього, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені і документально підтверджені останнім судові витрати в сумі 1600,00 грн.

Outcome: approved