Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом доБоїшко П.Ю. про стягнення аліментів. Позов мотивує тим, що з відповідачем перебувала у шлюбі,шлюб розірвано 13.02.2017р. В шлюбі народилася одна дитина - син [PERSON], [INFO].. Позивач самостійно матеріально забезпечує, доглядає та виховує дитину. Відповідач матеріальної допомоги не надає, вихованням дитини не займається. А тому просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) , але не менше як 50 відсотків прожиткового мінімуму доходів громадян, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повнолітття. Такий розмір аліментів мотивує тим, що у позивача на утриманні є тяжкохвора мама та донька навчається. Позивач в судове засідання не з'явилася та надала заяву про розгляд справи у її відсутності на підставі наявних у справі матеріалів. Не заперечує проти винесення заочного рішення. Суд розглядає справу за правилами ст.ст.280-289 ЦПК України. Відповідач у судове засідання не з'явився, але надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги не визнає в повному обсязі, так як вважає, що залишив позивачу квартиру. У зв"язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Правовідносини між сторонами випливають із аліментних зобов"язань батьків щодо утримання дітей і врегульовані нормами главою 15 Сімейного кодексу України. Статтями 8, 11 Закону України " Про охорону дитинства" визначено, що батько та мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Окрім того, ратифікувавши у 1991 році Конвенцію про права дитини 1989 року, Україна прийняла на себе міжнародно-правові зобов`язання по здійсненню міжнародних стандартів прав дитини, відповідно з якими вона повинна забезпечити добробут, охорону здоров`я, житло, освіту для кожної дитини без будь-якої дискримінації, забезпечити якнайкраще здійснення інтересів і прав дитини в усіх сферах суспільного життя. Норми цієї Конвенції, відповідно до 9 Конституції України 1996 р., діють як складова національного законодавства України з 27 вересня 1991 року, тобто з часу її ратифікації Україною. Відповідно до ст. ст.180-181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у разі недосягнення згоди між батьками щодо їх участі у витратах на утримання дитини, суд своїм рішенням визначає розмір аліментів на утримання дитини. Так, судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження дитини син [PERSON], [INFO]., відповідач є батьком (а.с.4). Пунктом 17 постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 р. передбачено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК ) і виплачуються щомісячно. Відповідачем не надано заперечення, матеріали позовної заяви відповідачу надіслано своєчасно та надано достатньо часу для мотивування відзиву на позовну заяву. За таких обставин, суд бере до уваги докази надані позивачем. Із матеріалів позовної заяви вбачається, що позивач має на утриманні і інших осіб- тяжкохвору маму та доньку [PERSON], [INFO], яка навчається (а.с.5,6,7-8, 9-10). Відповідач не навідує дитину, не цікавиться їх життям та в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Проте, слід встановити стягнення аліментів в розмірі 1/3 всіх видів заробітку (доходів), але не менше як 50 відсотків прожиткового мінімуму доходів громадян.. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд вважає за можливе допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів. За правилами статті 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 640,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved