Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-26 00:00:00

До Ананьївського районного суду Одеської області звернулася заявниця з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю, заінтересована особа Гандрабурівська сільська рада Ананьївського району Одеської області. Заявниця свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] проживала в с. Гандрабури Ананьївського району Одеської област, по день своєї смерті, тобто по [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. Спадкодавець мала право на земельну частку (пай), котра знаходиться на території Гандрабурівської сільської ради Ананьївського району Одеської області, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД №0268188 , виданого Ананьївською районною державною адміністрацією Одеської області 22 квітня 1997 року. Своє майно на випадок смерті [PERSON] нікому не заповідала, тому право на спадкування переходить до спадкоємців за законом. Заявниця вказує в заяві, що вона вважає себе спадкоємцем померлої за законом 4 черги, оскільки проживала з нею однією сім`єю з 1991 року по день смерті. Вони мешкали спільно, сумісно, в одному домогосподарстві, однією сім`єю. У [PERSON] , крім заявниці не залишилось рідних та близьких, так як, остання мала доволі поважний вік, (вона народилась [INFO] ), заявниця доглядала за нею, надавала допомогу в фізичному плані, оскільки в силу захворювання хронічною ішемічною хворобою серця вона самостійно була неспроможна в повній мірі піклуватися про себе. Крім того, заявниця в своїй заяві зазначає, що джерелом їхнього існування на той час були прибутки від ведення ними їхнього домашнього господарства, та пенсія за віком, яку отримувала [PERSON] , тому в них був спільний бюджет, при цьому, вони спільно купували ліки, одяг, продукти харчування, спільно вирішували усі найважливіші сімейні питання, дбали один про одного. [PERSON] , зі свого боку, разом з нею займалася веденням домашнього господарства, якщо це дозволяв стан її здоров`я. Загалом вони прожили однією сім`єю зі спадкодавцем близько восьми років. Фактично, [PERSON] являлась заявниці тіткою, але підтвердити документально родинну лінію із померлою вона немає можливості. Заявниця вказує, що встановлення факту сумісного проживання однією сім`єю зі спадкодавцем необхідно їй для того, щоб її включили в коло спадкоємців для успадкування майна [PERSON] , як спадкоємця четвертої черги за законом. Заінтересована особа Гандрабурівська сільська рада Ананьївського району Одеської області в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце проведення судового засідання була сповіщена належним чином, про що свідчить поштове повідомлення в матеріалах справи. При цьому, в матеріалах справи міститься заява сільського голови Мазуренко П.Я. від 11 липня 2019 року, яка надійшла на електронну адресу суду, в якій він просить суд, розглянути справу за заявою [PERSON] у відсутність представника сільської ради, заперечень проти заяви немає (а.с.29). Частиною 1 статті 223 ЦПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Частиною 2 статті 223 ЦПК України визначено, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. При цьому, враховуючи наявність відомостей про належне сповіщення заінтересованої особи, відсутність, передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи, з урахуванням положень ч.ч.1, 3 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності заінтересованої особи. У судове засідання з розгляду справи з`явилася заявниця [PERSON] Заявниця пояснила суду, що [PERSON] це тітка її чоловіка, після захворювання ішемічною хворобою серця вона та її чоловік забрали останню проживати до себе 1991 році та доглядали за нею по день її смерті, тобто по [INFO] . Суд, взявши до уваги пояснення заявника, представника заінтересованої особи, допитавши свідків, вивчивши та перевіривши матеріали справи, прийшов до висновку, що заявлені вимоги заявника підлягають задоволенню з наступних підстав. Свідок [PERSON] , в судовому засіданні, під час розгляду справи, пояснила, що [PERSON] вона пам`ятає, як жительку села, що вона проживала одна та пам`ятає, як влітку 1991 року заявниця взяла останню до себе додому доглядати. Свідок [PERSON] , в судовому засіданні, під час розгляду справи, пояснила, що [PERSON] не була одружена, немала дітей, жила на окраїні села в маленькій хатці, пам`ятає як в 1991 році заявниця забрала останню доглядати. Крім того, в своїх поясненнях свідок зазначила, що проживаючи по сусідству вона бачила як [PERSON] та її чоловік проживали разом з [PERSON] . Судом встановлено, що заявниця [PERSON] , [INFO] , уродженка, зареєстрована та мешканка с. Гандрабури, Ананьївського району Одеської області, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією паспорту серії [NUMBER] , виданого 17 березня 1998 року Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області (а.с.5). З копії запису акту про смерть №69, виданого 10 листопада 1999 року Гандрабурівською сільською радою Ананьївського району Одеської області, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] (а.с.6). Крім того, в матеріалах справи міститься копія повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть [PERSON] , [INFO] , з якого вбачається, що остання померла в с. Гандрабури, Ананьївського району, Одеської області, у віці 81 рік, причина смерті - хронічна ішемічна хвороба серця (а.с.7). Відповідно до довідки №1012, виданої 14 травня 2018 року Гандрабурівською сільською радою Ананьївського району Одеської області, [PERSON] , 1918 року народження, дійсно проживала та була зареєстрована до дня своєї смерті - [INFO] , за адресою: с. Гандрабури, Ананьївський район, Одеська область (а.с.9). Також, заявницею було надано до заяви акт від 10 січня 2019 року, який складений депутатом Гандрабурівської сільської ради Ананьївського району Одеської області Титуренко Л.А., в присутності двох свідків [PERSON] та [PERSON] , внаслідок проведеного обстеження виявлено, що [PERSON] та її тітка [PERSON] дійсно проживали в с. Гандрабури, Ананьїського району, Одеської області, однією сім`єю, вели спільне господарство з 1991 року по день смерті [PERSON] , тобто по [INFO] (а.с.10). Відповідно до інформації наданої 11 липня 2019 року Ананьївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, в архіві відділу відсутні відомості, щодо актових записів про шлюб відносно [PERSON] , [INFO] та народження, в яких матір`ю вказана остання (а.с.39). [PERSON] , котра померла [INFO] , володіла земельною ділянкою, яка перебувала в колективній власності «Гандрабури» розміром 2,50 в умовних кадастрових гектарах без призначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що підтверджується копією сертифікатом на право земельної частки (пай) серії ОД №0268188, виданого Ананьївською районною державною адміністрацією 22 квітня 1997 року на підставі рішення №246 від 06 серпня 1996 року (а.с.8). Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №55286593, виданої 27 лютого 2019 року приватним нотаріусом Ананьївського районного нотаріального округу Одеської області Воробйовим А.О., спадкова справа у спадковому реєстрі на майно [PERSON] , котра померла [INFO] не заводилась (а.с.11). Встановлено, що відсутні будь-які відомості щодо залишення заповіту [PERSON] на своє майно, про що свідчить Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), №55286638, виданої 27 лютого 2019 року приватним нотаріусом Ананьївського районного нотаріального округу Воробйовим А.О. (а.с.12). Приватний нотаріус Ананьївського районного нотаріального округу Одеської області Воробйовим А.О., відмовив заявниці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно [PERSON] , у зв`язку з тим, що не підтверджується факт родинних відносин між заявницею та [PERSON] , та відсутній правовстановлюючий документ на право на земельну частку (пай), тому заявниці було рекомендовано звернутися до суду (а.с.13). Згідно із ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно із ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1258 Цивільного кодексу України за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу. Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" N 7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. У пункті 21 вище вказаної Постанови зазначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини, і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також: інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із "подружжя", свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 р. за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства. Згідно вимог ч. 4 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того, з ким людина має проживати однією сім`єю, за винятком лише певних обмежень, які сформульовані у статті 3 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України: Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України : 1. Суд розглядає справи про встановлення факту, що має юридичне значення: родинних відносин між фізичними особами; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; та інше. 2. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Враховуючи те, що встановлення факту породить для заявника певні юридичні наслідки (можливість оформлення права на спадщину) та іншого шляху для підтвердження даного факту не існує, на підставі зібраних у справі та досліджених доказів, суд вважає доведеним той факт, що [PERSON] дійсно проживала однією сім`єю із спадкодавцем [PERSON] , а тому вважає за необхідне заяву задовольнити.

Outcome: approved