Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-05 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Європейський страховий альянс» звернулось до Московського районного суду м. Харкова з позовом про стягнення з [PERSON] на його користь відшкодування у сумі 10 846,75 грн. та судового збору у розмірі 2270 грн. посилаючись на те, що 25.01.2019 року між Приватним акціонерним товариством "Європейський страховий альянс" (далі - Позивач) та ТОВ "Еліт-Україна" (далі - Страхувальник) був укладений Договір добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземних транспортних засобів № 1064168 (далі - Договір страхування), відповідно до умов якого одним із застрахованих транспортних засобів є автомобіль Фіат, д.н. [NUMBER] (далі - застрахований автомобіль). 05.06.2019 року відбулась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю застрахованого автомобіля під керуванням [PERSON] , та автомобіля КІА, д.н. [NUMBER] . під керуванням [PERSON] (далі - Відповідач). Відповідно до Постанови Комінтернівського районного суду м Харкова від 30.07.2019 р. відповідача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до п. 7 Додатку № 1 до Договору страхування "база ремонту (калькуляція) - СТО, погоджено Страховиком". В Заяві про виплату страхового відшкодування від 06.05.2019 р. представник Страхувальника зазначив, що "належну мені суму страхового відшкодування в разі визнання випадку страховим прошу виплатити наступним чином: на СТО за реквізитами". Відповідно до Рахунку СТО від 17.07.2019 р. вартість відновлювального ремонту складає 32 748,07 грн. При цьому, цивільно-правова відповідальність Відповідача станом на дату ДТП була забезпечена в Товаристві з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія" (далі -ТДВ "Міжнародна страхова компанія"), Поліс серії АО № 3407305 (далі - Поліс винуватця ДТП). Позивач та ТДВ "Міжнародна страхова компанія" є членами Угоди про пряме врегулювання збитків. Згідно п. 1.1 даної Угоди сторони беруть на себе зобов`язання по дотриманню Положення про пряме врегулювання збитків, та є невід`ємною частиною цієї Угоди. Відповідно до преамбули Положення про пряме врегулювання збитків, затвердженого протоколом Президії МТСБУ № 376/2016 від 10.03.2016 р. (далі - Положення про ПВЗ) це положення є внутрішнім нормативним документом Моторного -транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ) та встановлює порядок взаємодії страховиків-членів МТСБУ для забезпечення впровадження процесу прямого врегулювання збитків у Україні. Відповідно до п. 1.1. Положення Про ПВЗ пряме врегулювання збитків - виконання страховиком, який застрахував цивільно-правову відповідальність потерпілого, обов`язків страховика, який застрахував цивільно-правову відповідальність відповідальної особи за скоєння дорожньо-транспортної пригоди, у частині відшкодування шкоди, пов`язаної з пошкодженням або фізичним знищенням транспортного засобу потерпілого. Згідно вимог п. 2.1 Положення про ПВЗ Страховик потерпілого організовує проведення страхової виплати Потерпілому в ДТП з яким такий Страховик уклав договір ОСЦПВВНТЗ, який є чинним на момент ДТП. Крім договору добровільного страхування транспортних засобів, між Позивачем та Страхувальником було також укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії AM №4569877 далі - Поліс Страхувальника. Тому, 14.08.2019 р. до Позивача звернувся представник Страхувальника з "повідомленням про подію з транспортним засобом, що підлягає врегулюванню в порядку "прямого врегулювання збитків. Тобто, ТОВ "Еліт-Україна" як Страхувальник згідно Полісу серії AM № 4569877, скористався своїм правом звернутись для врегулювання страхового випадку до страхової компанії, з якою укладено Поліс, та яка є учасником системи прямого врегулювання збитків, тобто до Позивача. Таким чином, даний страховий випадок частково був врегульований на підставі Угоди про пряме врегулювання збитків, а саме: частину страхового відшкодування в сумі, що відповідає розрахованому обсягу шкоди, завданої ТЗ Фіат, відповідно до вимог Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - спеціальний Закон), було сплачено Страхувальнику на умовах Полісу винуватця ДТП. Тобто, Позивач від імені Страховика Відповідача, здійснив виплату страхового відшкодування потерпілій особі (Страхувальнику) у розмірі 49800,68 грн. згідно з дотриманням вимог Спеціального Закону та Положення про ПВЗ, а саме з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу (ст. 29 Спеціального Закону) та вирахуванням розміру франшизи (ст. 12 Спеціального Закону). При цьому, враховуючи умови договору добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземних транспортних засобів, при визначенні розміру страхового відшкодування фізичний знос деталей ТЗ - не враховується (див. Таблицю №1 Додатку № 1 до Договору страхування №1064168 від 25.01.2019 р., тому доплата страхового відшкодування у розмірі 10846,75 грн. була перерахована Страхувальнику у відповідності до вимог діючого Договору страхування та Заяви Страхувальника від 06.05.2019 року. Підтвердженням виплати є платіжне доручення № ЦО08998 від 11.09.2019 р., копія якого додана до позовної заяви. Таким чином, Відповідач, як безпосередньо винна особа у ДТП, зобов`язаний відшкодувати Приватному акціонерному товариству "Європейський страховий альянс" різницю між вартістю відновлювального ремонту та виплатою в порядку прямого врегулювання збитків з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та франшизи у розмірі 10846,75 грн. (61647,43 грн. (вартість відновлювального ремонту) - 1000 грн. (розмір франшизи) - 49800,68 грн. (виплата по програмі прямого врегулювання). Позивач із метою досудового врегулювання спору 03.10.2019 р. звернувся до відповідача із претензією. Оскільки відшкодування здійснено не було, позивач змушений звернутись за судовим захистом до суду. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 12.03.2021 року відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. 15 квітня 2021 року, відповідач [PERSON] , не погоджуючись із заявленими до нього вимогами, подав відзив на позов, в якому вказував, що вимоги позивача, викладені в позовній заяві, ним не визнаються повністю з наступних підстав. Так, відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - ЗУ «Про ОСЦПВВНТЗ»), його цивільно-правова відповідальність на момент ДТП 05.06.2019 року була застрахована у ТДВ «Міжнародна страхова компанія» згідно Полісу № А0\\3407305. Ліміт відповідальності ТДВ «Міжнародна страхова компанія» за шкоду завдану майну за цим Полісом складає 100 000 грн. Згідно ст. З ЗУ «Про ОСЦПВВНТЗ», мета здійснення обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. На підставі ст. 29 ЗУ «Про ОСЦПВВНТЗ» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. До позовної заяви доданий Звіт 04\\07\\2019ЕСА дослідження спеціаліста-автотоварознавця [PERSON] автомобіля Fiat Doblo н.з. [NUMBER] від 04.07.2019р., виконаний на замовлення Позивача. Згідно висновку цього звіту, матеріальний збиток завданий власникові Fiat Doblo н.з. [NUMBER] , в результаті його пошкодження при ДТП складає: 72 872, 50 грн. з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, 103 672, 07 грн. - без урахування коефіцієнту фізичного зносу. Тобто, в межах ліміту відшкодування за страховим полісом. Згідно Рахунку № С4072244 від 17.07.2019р ТОВ «АТЛАНТ-М НА ГАГАРІНА» сума відновлювального ремонту автомобіля Fiat Doblo н.з. [NUMBER] складає 61 647, 43 грн. Що також вкладається в ліміти відшкодування за страховим полісом. В свою чергу, Позивачем висновком щодо розміру заподіяної шкоди за страховим актом № 1381\\19\\50\\ТР25\\00\\2 від 06.08.2019 затверджено суму в розмірі 61 647, 43 на підставі рахунку- фактури ТОВ «АТЛАНТ-М НА ГАГАРІНА» № С4072244 від 17.07.2019р. Відповідно до висновку Позивача щодо розміру заподіяної шкоди за страховим актом № 19\\81\\19\\50\\ЦВ04\\01 \\8 від 09.08.2019р. розмір заподіяної шкоди визначено у сумі 51 800, 68 грн., та в пункті 4 зазначено про те, що розмір заподіяної шкоди відкориговано на суму 9 846,75 грн.- зараховано коефіцієнт фізичного зносу запчастин. В жодному із доданих документів до позовної заяви Позивачем не було зазначено розрахунків в яких він дійшов до цієї суми у розмірі 9 846, 75 грн. Також, відповідач вважає, що ТОВ «АТЛАНТ-М НА ГАГАРІНА» не є профільним СТО для обслуговування автомобілей марки Fiat. І відповідно до рахунку СТО ТОВ «АТЛАНТ-М НА ГАГАРІНА» загальна вартість запасних частин для автомобіля Fiat Doblo н.з. [NUMBER] становить 32 748,07 грн (з ПДВ), а відповідно до Звіту 04\\07\\2019ЕС А дослідження спеціаліста- автотоварознавця [PERSON] - загальна вартість запасних частин становить 77 424, 75 грн (з ПДВ). На думку відповідача, це може свідчити про те, що СТО ТОВ «АТЛАНТ-М НА ГАГАРІНА» неоригінальні та\\або запасні частини, що були у використанні. Згідно спільного Наказу Міністерства Юстиції України, Фонду Державного майна від 24.11.2003р. № 142\\5\\2092 «Про затвердження Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів» (далі - Методики товарознавчої експертизи та оцінки КТЗ), а саме пункту 8.5.6. У разі документального підтвердження відновлення КТЗ чи його складової частини на спеціалізованому для даної моделі КТЗ підприємстві розрахунки вартості ремонтно-відновлювальних робіт проводяться на підставі вартості однієї нормо-години ремонтних робіт цього підприємства. Якщо документальне підтвердження відновлення КТЗ на спеціалізованому для даної моделі КТЗ підприємстві відсутнє або на підприємстві не застосовуються норми праці у нормо-годинах ремонтно-відновлювальних робіт, то використовується вартість однієї нормо-години ремонтно- відновлювальних робіт регіональна за даними довідкової літератури, зокрема довідника "Бюлетень автотоварознавця" (періодичний довідник). Прийнята вартість однієї нормо-години ремонтно- відновлювальних робіт не повинна бути більша, ніж відповідна вартість на спеціалізованому для даної моделі КТЗ підприємстві. Відповідно до пункту 8.5.10. Методики товарознавчої експертизи та оцінки КТЗ дані про вартість складових частин КТЗ, які підлягають заміні, беруть відповідно до додатка 8, інформаційного забезпечення від виробника КТЗ, а також інших джерел, які містять у собі необхідну інформацію щодо оригінальних складників. На підставі 8.5.11. Методики товарознавчої експертизи та оцінки КТЗ до оригінальних складових частин належать: складові, які поставляє виробник КТЗ до своєї сервісної мережі пунктів технічного збслуговування та гарантійного ремонту або уповноважених ним суб`єктів підприємницької діяльності; складові, які поставляє виробник складових частин виробнику КТЗ, який їх продає, зокрема своїм дистриб`юторам; складові, які не поставляють відповідному виробнику КТЗ, проте виготовляють згідно з технічними умовами і виробничими стандартами виробника КТЗ. Пріоритетними є дані про вартість складових частин, які поставляє виробник КТЗ у мережу: своїх офіційних дилерів у регіоні. Згідно 8.5.15. Методики товарознавчої експертизи та оцінки КТЗ у разі відсутності технологічної документації з ремонту або нормативної документації щодо трудомісткості ремонту певного типу КТЗ, зокрема автобуса, причепа, напівпричепа, КТЗ спеціального чи спеціалізованого призначення, вартість відновлювального ремонту такого КТЗ може визначатися за фактичними витратами ремонтного підприємства з подальшим коригуванням вартості складників на величину коефіцієнта фізичного зносу. Калькуляція ремонтного підприємства може бути скоригована лише в частині зносу та вартості оригінальних складників, вартості матеріалів (у тому числі і лакофарбових) з врахуванням вимог цієї Методики, інших об`єктивних даних щодо виконання ремонту відповідно до принципу заміщення. Підсумовуючи все викладене, відповідач наголошує, що його цивільно-правова відповідальність за завдання шкоди майну третім особам була застраховано в розмірі 100 000 грн (ліміт за Полісом № \\0\\3407305). Тобто, в рамках цього ліміту Позивач міг і повинен був отримати від його страхової компанії - Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» страхове відшкодування, яке повністю покрило відновлювальний ремонт автомобіля Fiat Doblo н.з. [NUMBER] , а тому просить відмовити Приватному акціонерному товариству «Європейський страховий альянс» у задоволені його позовних вимог повністю. 27 квітня 2021 року від представника ПрАТ «Європейський страховий альянс» - Бородіної Ю.В. надійшла відповідь на відзив, в якій вона просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 11.05.2021 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Товариство з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія». Представник позивача - Бородіна Ю.В. у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Головков О.М. у судовому засіданні заперечували проти заявлених позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позов, просили відмовити в задоволенні позову. При цьому, представник відповідача у судового засіданні наголосив, що погоджується із розміром франшизи, яка є частиною позовних вимоги та запевнив, що вона буде відшкодована відповідачем по справі. Представник третьої особи - Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» в судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце судового засідання у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. З матеріалів справи вбачається, що 25.01.2019 року між ПАТ «Європейський страховий альянс» та ТОВ «Еліт Україна» був укладений Договір добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземних транспортних засобів № 1064168, відповідно до умов якого позивач зобов`язувався відшкодувати збитки, що могли настати у зв`язку з пошкодженням, знищенням чи втратою автомобіля Fiat Doblo, д.р.н. [NUMBER] (надалі застрахований транспортний засіб, у Додатку з переліком застрахованих транспортних засобів № 49). 05.06.2019 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого транспортного засобу Fiat Doblo, д.р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля Kia Sportage, д.р.н. [NUMBER] , під керуванням відповідача [PERSON] . Відповідно до постанови Комінтернівського районного суду м. Харкова від 30.07.2019 року встановлено, що [PERSON] , 05 червня 2019 року о 09 годині 15 хвилин, керуючи автомобілем KIA SPORTAGE державний реєстраційний номер [NUMBER] , на перехресті нерівнозначних доріг вулиці Морозова з вулицею Плеханівською в м. Харкові, не надав дорогу транспортному засобу, що рухався по головній дорозі, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем FIAT DOBLO державний реєстраційний номер [NUMBER] . Автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків. Своїми діями [PERSON] порушив п. 16.11 Правил дорожнього руху України. Постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 30.07.2019 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 340 грн. Цивільна правова відповідальність відповідача [PERSON] станом на дату ДТП була застрахована в Товаристві з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія», що підтверджується копією Полісу № АО/3407305. Ліміт відповідальності Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» за шкоду завдану майну за цим Полісом складає 100 000 грн. Відповідно до п. 7 Додатку № 1 до Договору страхування «база ремонту (калькуляція) - СТО, погоджено Страховиком». В заяві про виплату страхового відшкодування від 06.05.2019 року представник страхувальника - [PERSON] зазначив, що «належну суму страхового відшкодування в разі визначення випадку страховим прошу виплатити наступним чином: на СТО за реквізитами». Відповідно до Звіту № 04/07/2019ЕСА від 05.08.2019 року матеріальний збиток, завданий власникові Fiat Doblo, д.р.н. [NUMBER] , в результаті пошкодження при ДТП складає 72872,50 грн. Відповідно до Рахунку СТО від 17.07.2019 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу складає 61647,43 грн. Як вбачається з Розрахунку суми страхового відшкодування (Страховий акт № 1381/19/50/ТР25/00/2) сума страхового відшкодування становить 60647,43 грн. Згідно Страхового акту № 1381/19/50/ТР25/00/2 до Договору (полісу) страхування транспортного засобу № 1064168 від 25.01.2019, Додаток № 1 від 26.01.2019 року вбачається, що Приватне акціонерне товариство «Європейський страховий альянс» частину страхового відшкодування у розмірі 49800,68 грн. сплатив за договором ОСЦПВВНТЗ по програмі «прямого врегулювання». У заяві про виплату страхового відшкодування від 06.05.2019 року водій Страхувальника - [PERSON] просив суму страхового відшкодування в разі визнання випадку страховим виплатити СТО за реквізитами СТО. На виконання умов Договору страхування, заяви представника Страхувальника, позивач здійснив страхову виплату у розмірі 10846,75 грн., шляхом перерахування на розрахунковий рахунок ТОВ «Атлант-М на Гагаріна», згідно рахунку № С4072244 від 17.07.2019 року, що підтверджується платіжним дорученням № ЦО08998 від 11 вересня 2019 року. 03 жовтня 2019 року, з метою врегулювання спору ПрАТ «Європейський страховий альянс» звернувся до відповідача [PERSON] з претензією, копія якої міститься в матеріалах справи. Відповідача [PERSON] було повідомлено про необхідність сплати позивачу відшкодування у сумі 10846,75 грн., однак в добровільному порядку [PERSON] кошти не сплатив. Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача відшкодування у розмірі 10846,75 грн. та суму судового збору. Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог, суд приймає до уваги те, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»). За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України). Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України). Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»). Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України). Згідно із частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». За змістом частин першої та другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України). Згідно з частиною п`ятою статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. За вимогами частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. У пункті 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Згідно зі статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до пункту четвертого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника третьою особою. Отже, кредитор у деліктному зобов`язанні (потерпілий) може бути замінений його страховиком (позивачем) внаслідок виконання ним обов`язку завдавача шкоди (відповідача) з відшкодування останньої. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Згідно із ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Крім того, суд проходить до висновку, що якщо для відновлення попереднього стану речі, яка мала певну зношеність, зокрема автомобіля, було використано нові деталі, комплектуючі частини, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків). Отже, стягнення різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, підлягають стягненню із винного водія, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці. Така позиція суду цілком узгоджується з позицією Верховного суду України, сформованої у своїй постанові №61-31661св18 від 07.02.2019. Згідно ст. 12 Спеціального Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Статтею 29 Спеціального Закону передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Тобто, Позивач, як Страховик цивільно-правової відповідальності потерпілої особи, в порядку прямого врегулювання збитку, відшкодовує потерпілій особі (Страхувальнику) лише витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу та вирахування розміру франшизи. Відповідно до п. 1.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України N 142/5/2092 24.11.2003 (далі - Методика) вимоги Методики є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково- дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково- дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності-під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин. Згідно ч. 7.38 Методики значення коефіцієнту фізичного зносу (Ез) приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 4 роки - для інших вантажних КТЗ, вантажопасажирських КТЗ, причепів, -напівпричепів, спеціальних КТЗ, спеціалізованих КТЗ, автобусів; Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (копія міститься матеріалах судової справи) Фіат Добло, Д.Н. [NUMBER] це є транспортним засобом, що відноситься до вантажного фургону малотоннажного-В. Тому, відповідно до вимог діючої Методики підстави для застосування та розрахунку коефіцієнту фізичного зносу є, який і було визначено суб`єктом оціночної діяльності у розмірі 0,39. Тому, застосувавши коефіцієнт фізичного зносу 0,39 до вартості відновлювального ремонту згідно Рахунку СТО (61647,43 грн.), вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу склала 51800,68 грн. (розрахунок міститься в матеріалах справи). Віднявши франшизу згідно Полісу Відповідача у розмірі 2000 грн., розмір виплати страхового відшкодування склав 49800,68 грн. (51800,68 грн. - 2000 грн.), який було перераховано Позивачем на рахунок СТО, про що свідчить копія платіжного доручення №08700 від 30.08.2019 р. (копія міститься в матеріалах справи). При цьому, враховуючи умови договору добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземних транспортних засобів, при визначенні розміру страхового відшкодування фізичний знос деталей ТЗ - не враховується (Таблиця № 1 Додатку № 1 до Договору страхування), тому доплата страхового відшкодування у розмірі 10846,75 грн. була. перерахована Страхувальнику на СТО у відповідності до вимог діючого Договору страхування та Заяви представника Страхувальника від 12.08.2019 року (вх. від 14.08.2019 р.). Підтвердженням виплати є платіжне доручення № ЦО08998 від 11.09.2019 р. А тому, враховуючи викладене вище, заявлений Позивачем розмір позовних вимог 10846,75 (61647,43 грн. (вартість відновлювального ремонту згідно рахунку СТО) - 19800,68 грн. (вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та вирахуванням розміру франшизи згідно Полісу винуватця ДТП) - 1000 грн. безумовна франшиза згідно Договору страхування), розраховано Позивачем вірно, з дотриманням вимог Закону України "Про страхування", Спеціального Закону та Положення про Пряме врегулювання збитків. З приводу твердження представника Відповідача, що Страховик Відповідача - ТДВ "Міжнародна страхова компанія" відшкодовує шкоду за деліктним зобов`язанням у повному обсязі у межах 100 тисяч грн. не враховує положень чинних нормативно-правових актів та практики Верховного суду. Відповідно до п. 9.1 ст. 9 Спеціального Закону страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхова сума (ліміт відповідальності) визначає лише максимальний розмір страхової виплати за шкоду, завдану майну потерпілих, але при цьому, не змінює порядок визначення страхової виплати та не збільшує відповідальність страховика у випадках, якщо до нього з заявою про виплату звернувся не безпосередньо потерпілий, а страховик за договором майнового страхування. Крім цього, таку ж думку висловив Верховний Суд 07.02.2019 р. під час розгляду касаційної скарги по справі № 645/3746/16. Даною Постановою Верховним Судом встановлено "доводи касаційної скарги відповідача про те, що заподіяна позивачу майнова шкода не перевищує ліміт відповідальності ПрАТ "Європейський страховий союз" як страховика, тому покладення на нього обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності, не заслуговують на вагу, оскільки страхова компанія розрахувала та виплатила позивачу страхове відшкодування у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням фізичного зносу, тому у страховика не виникло обов`язку з відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, незважаючи на те, що збитки, як посилається відповідач, є меншими від ліміту відповідальності". Отже, думка Відповідача суперечить матеріалам справи та не приймається судом до уваги, а тому різниця між завданою майновою шкодою та розміром страхового відшкодування з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та вирахуванням розміру франшизи, має бути відшкодована Відповідачем. Аналогічні правові висновки також викладені у Постанові Верховного суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 04.03.2020 р. у справі № 331/6395/18 та у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11.03.2020 р. у справі № 754/5129/15-ц. Будь-яких клопотань з приводу проведення незалежної експертної оцінки вартості відновлювального ремонту та вартості деталей, які були використані для відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, відповідачем та його представником до суду не подавалось, а сума ремонту була визначена шляхом попередніх домовленостей між страховими компаніями та СТО. Вибір СТО для ремонту автомобіля є погодженим для даної моделі страховиком, а тому доводи відповідача та його представника, що СТО яка займалась ремонтом автомобіля не є спеціалізованим для даної марки автомобіля судом до уваги не приймається. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що позивач здійснив виплату страхового відшкодування на користь потерпілої особи у повному обсязі, у зв`язку з чим до нього в порядку суброгації перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Питання судових витрат суд вирішує, відповідно до ст.ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного, постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «;Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», ЗУ «Про страхування», ст.ст. 22, 512, 979, 980, 993, 995, 1166, 1187, 1188 ЦК України, та

Outcome: approved