Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом в якому зазначила, що [INFO] померла її мати [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина за законом у вигляді земельних ділянок: площею 0,96 гектара, кадастровий номер 1822381600030000091 на території Межиріцької сільської ради Коростенського району Житомирської області, площею 2,01 гектара, кадастровий номер 1822383400030000007 на території Межиріцької сільської ради Коростенського району Житомирської області. Вказані земельні ділянки належать спадкодавцю на підставі Державних актів про право власності на земельну ділянку серії ЖТ №157089, серії ЖТ №081622, які видані на підставі Сертифікату на право на земельну ділянку (пай) серії ЖТ №0300978 виданого Коростенською райдержадміністрацією Житомирської області 27.10.1997 року та право на майновий пай розміром 6,25 га. члена СТОВ «ім.Чапаєва», згідно свідоцтва №410 від 10.03.2000 року. Вона є спадкоємцем першої черги. Листом нотаріуса №282/01-16 від 27.02.2020 року їй роз`яснено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину , оскільки правовстановлюючі документи на спадкове майно видані після смерті спадкодавця - [PERSON] . Рішенням суду просить встановити факт належності [PERSON] Сертифікату про право на земельну частку (пай) КСП «ім.Чапаєва» с.Дідковичі, Коростенського району Житомирської області, земельного паю розміром 6,25 умовних кадастрових гектарів серії ЖТ №0300978 виданого 27.10.1997 року, Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЖТ №081622, виданого 27.11.2003 року на підставі рішення Коростенської райдержадміністрації від 08.07.2003 року №209 площею 2,01 гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Межиріцької сільської ради Коростенського району Житомирської області, Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЖТ №157089, виданого 27.11.2003 року на підставі рішення Коростенської райдержадміністрації від 08.07.2003 року №209 площею 0,96 гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Межиріцької сільської ради Коростенського району Житомирської області. Одночасно просить: - визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом право власності на земельну частку (пай) розміром 6,25 умовних кадастрових гектари без визначення меж в натурі у землі, що перебуває у колективній власності КСП «ім.Чапаєва» с.Межирічка Коростенського району Житомирської області, згідно сертифікату ЖТ №0300978 виданого 27.10.1997 року на підставі рішення Коростенської райдержадміністрації від 22.10.1997 року №289, після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . -визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно померлої [PERSON] у вигляді земельної ділянки загальною площею 2,01 гектари, кадастровий номер 1822383400030000007 на території Межиріцької сільської ради Коростенського району Житомирської області, земельної ділянки загальною площею 0,96 гектари, кадастровий номер 1822381600030000091 на території Межиріцької сільської ради Коростенського району Житомирської області. Сторони письмово повідомили про розгляд справи у їх відсутності. За таких обставин фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що [INFO] у віці 85 років в с.Межирічка Коростенського району, Житомирської області померла [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим повторно 23.10.2019 року. Статтями 548, 549 ЦК України (в редакції 1963 року) визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву. Ступінь родинного зв`язку між позивачем та її спадкодавцем підтверджено наявними в справі доказами. За заявою [PERSON] Коростенською районною державною нотаріальною конторою 9.12.1999 року було заведено спадкову справу №261/1999 щодо майна [PERSON] . З даної спадкової справи слідує, що за життя [PERSON] склала заповіт, який був посвідчений секретарем виконкому с.Межирічка Коростенського району Житомирської області 2.02.1994 року, яким визначила своїм спадкоємцем [PERSON] . 09.12.1999 року [PERSON] були видані: свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] , а також свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] . Зміст листа №282/01-16 від 27.02.2020 року за підписом в.о. нотаріуса Коростенської районної державної нотаріальної контори Лугина О.І. містить інформацію про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначене у позові майно, оскільки Державні акти на право власності на земельні ділянки від 27.11.2003 року, сертифікат на право на земельну частку (пай) від 27.10.1997 року та свідоцтво про право на майновий пай члена СТОВ "ім.Чапаєва" від 10.03.2000 року видані після смерті [PERSON] , а тому вищевказане майно не може входити до складу спадщини. Відповідно до Указу Президента України від 08.08.1995 № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Приписами ст.524 ЦК України (в ред.1963 р.) та ст.3 Указу Президента України "Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва" від 10 листопада 1994 року № 666/94 право на земельну частку успадковується спадкоємцями, оскільки спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Постановою Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року N 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" визначено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Згідно з п.3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) видача нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачена. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Статтею 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Враховуючи те, що позивач надала суду копію листа нотаріуса про неможливість отримання в органах нотаріату свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, з приводу якого порушено спір, а також, що право власності на земельні ділянки , а також право на земельну частку (пай) підтверджено належними правовстановлюючими документами, що ніким не оспорено та не скасовано, тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Вимоги про встановлення факту належності [PERSON] Сертифікату про право на земельну частку (пай), Державних актів на право приватної власності на земельні ділянки серії ЖТ №081622 виданого 27.11.2003 року, серії ЖТ №157089, виданого 27.11.2003 року задоволенню не підлягають виходячи з наступного. Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Оскільки позивачем не обґрунтовані вимоги щодо наявності розбіжностей у прізвищі, імені та по батькові особи, якій видано правовстановлюючі документи, тому правові підстави для встановлення факту їх належності відсутні. За таких обставин позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial