Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-29 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення безпідставно отриманих ним коштів, у розмірі 75000 грн. та судові витрати по справі посилаючись на те, що між ним та відповідачем було досягнуто угоди про купівлю на його користь автомобіля "Сітроен-Берлінго" вартістю 7300 доларів США. 05.02.2013 р. отримавши 3000 доларів США відповідач став уникати зустрічей, а розписку написав лише 26.07.2013 р, при цьому зобов'язався повернути борг в серпні 2013 року. На час звернення до суду курс долара США склав 25 грн. Строки виконання договору відповідачем прострочено, на його вимоги про повернення боргу останній не реагує. Враховуючи те, що в добровільному порядку відповідач відмовляється повернути борг, просить позов задовольнити. В судове засідання позивач не з'явився, в наданій суду заяві просив розглянути справу в його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, не заперечив проти ухвалення заочного рішення. Відповідач по справі у судове засідання не з"явився, заяви про розгляд справи у його відсутності не надав. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином про що свідчить поштове повідомлення про вручення судової повістки. Згідно вимог ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У відповідності до ст.197 ЦПК України в зв"язку з неявкою сторін в судове засідання розгляд справи технічними засобами не фіксувався. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, вважає позовні вимоги обґрунтованими і підлягаючими частковому задоволенню за наступних підстав. Згідно з положеннями ст.177 ЦК України об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права тощо. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За приписами ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Судом встановлено, що 05.02.2013 р. позивач надав відповідачу 3000 доларів США для купівлі у Франції на його користь автомобіля "Сітроен-Берлінго" вартістю 7300 доларів США. В обумовлений термін відповідач автомобіль не привіз, та отримані ним кошти не повернув. Згідно розписки від 26.07.2013 р., [PERSON] зобов'язався в серпні 2013 року повернути [PERSON] 3000 доларів США взяті ним на автомобіль. На даний час відповідачем не повернуто позивачу безпідставно набуті кошти в розмірі 3000 доларів США. Згідно ст. 1212 ч.1 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Згідно ст.1212 ч.2 ЦК України положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Оскільки між сторонами відсутні зобов'язальні або деліктні правовідносини, отримані відповідачем кошти набуті ним без достатніх на те правових підстав. Відповідно до ст.1213 ЦК України - набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Виходячи з наведеного суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Разом з тим, враховуючи довідку надану позивачем щодо встановленного НБУ станом на 12.07.2016 року офіційного курсу гривні до долара США, згідно якої 100 доларів США становив 2485,2093 грн., суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню кошти в меншому розмірі ніж просить позивач, а саме 74556,28 грн. Відповідно до ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами. Відповідно до ст.79, 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі ст.1212, 1213 ЦК України,

Outcome: approved