Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-02 00:00:00

До Красноармійського міськрайонного суду звернулась [PERSON] з позовною заявою до Виконавчого комітету Гродівської селищної ради, Другої покровської державної нотаріальної контори про визнання недійсним та скасування дублікату про право особистої власності на нерухоме майно та витяг про державну реєстрацію прав, поновлення оригіналу свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок, визнання недійсним та скасування запису у єдиному реєстру прав власності на нерухоме майно. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що [INFO] у віці 86 років помер її батько [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому на праві особистої власності домоволодіння загальною площею-58,8 кв.м, житлова площа 33,7 кв.м з принадлежними до нього будівлями та спорудами - це літня кухня, сарай, гараж, погріб, убиральня, душ, огорожа, вимощення, колодязь за адресою [ADDRESS], яке розташоване на земельній ділянці загальною площею 0, 24,5га в тому числі - під будинком, господарськими будівлями та спорудами зальною площею-151, під будинком-85 під господарськими будівлями -66 під двором - 379; під фруктовими деревами -332,; під доріжками та в'їздом -88; під городом -1500. Відповідно до ст.1222 та ст.1261 ЦК України позивачка є спадкоємницею першої черги. Крім неї, до спадкоємця першої черги належить і її сестра [PERSON], яка протягом 50років проживає на території Російській Федерації, та яка добровільно спадщину у встановлений законом шестимісячний строк не прийняла, не зважаючи на те, що запрошувалася державним нотаріусом другої Покровської державної нотаріальної контори Донецької області подати заяву про прийняття спадщини або відмовитись від спадщини. В період збирання документів на прийняття спадщини після смерті батька, позивачці стало відомо, що будинок, який належав спадкодавцю, вже зареєстрований у БТІ за племінницею спадкодавця [PERSON] на підставі договору дарування, який посвідчений приватним нотаріусом Покровського районного нотаріального округу 07.09.2012 року за №3633, тобто за 23 дні до смерті батька. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 05 лютого 2015 року договір дарування жилого будинку померлого, який посвідчений приватним нотаріусом Власенко М.І 07.09.2012року за реєстраційним номером-3633 визнано недійсним з підстав того, що в період укладання юридичного правочину та підписання договору дарування померлий виявляв стійкий хронічний психічний розлад - наявна судинна цементація з іншою сиптоматикою, переважно маячною та за психічним станом не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними. Рішення суду набрало законної сили. Після визнання договору дарування недійсним, приватний нотаріус Власенко М.І видала позивачці дублікат свідоцтва про право власності на нерухоме майно на ім'я померлого [PERSON] від 16.07.2012року, який виданий за рішенням відповідача по справі, замість втраченого свідоцтва про право власності на житло на ім'я [PERSON] виданого 24.01.1968року разом з витягом про державну реєстрацію прав виданого комунальним підприємством "Бюро технічної інвентаризації" міста Покровська за №-35096097 від 08.08.2012року за реєстраційним № 37135493 номер запису-531 в книзі-5. 11 серпня 2016року позивачка звернулася до державного нотаріуса Другої державної нотаріальної контори з метою видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом на жилий будинок померлого та надала правовстановчий документ на будинок, це дублікат свідоцтва про право власності на ім'я померлого. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій державний нотаріус відмовила видати свідоцтво про право на спадщину за законом на жилий будинок померлого з підстав того, що згідно письмової інформації БТІ м. Покровська та даних реєстру прав власності на нерухоме майно будинок померлого зареєстрований за іншою особою, [PERSON] на підставі договору дарування, а не за померлим. Разом з тим, позивачка звернулася до відповідача скасувати дублікат свідоцтва про право власності на нерухоме майно видане 16.07.2012 року, оскільки вважає, що відповідач неправомірно та з порушеннями діючого закону видав даний дублікат свідоцтва про право власності на нерухоме майно та у відповідача не було правових підстав на видачу дублікату свідоцтва про право власності, оскільки оригінал не є втраченим. Та оскільки на підставі дублікату свідоцтва про право власності на нерухоме майно проведено реєстрацію права власності, то відповідно й реєстрація права власності на спірний будинок померлого необхідно скасувати. На переконання позивачки, відповідач на момент видачі дублікату свідоцтва про право власності не виконав Тимчасове положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затверджене наказом Мінюсту України від 17 лютого 2002 року №7\\5, який діяв на час даних правовідносин, а саме п.8.6 Тимчасового положення яким передбачено, що у разі втрати або зіпсування свідоцтва про право власності органом, який проводив оформлення права власності на нерухоме майно, за заявою власника (власників) або уповноважена ним особа, до якої додається опубліковане в пресі повідомлення про недійсність втраченого або зіпсованого свідоцтва про право власності, видається дублікат свідоцтва про право власності. За дорученням органів місцевого самоврядування та інших органів, які проводять оформлення права власності, БТІ можуть здійснити необхідні підготовчі заходи для видачі дублікату свідоцтва про право власності, у тому числі здійснення перевірки належності заявленої вимоги відомостям з Реєстру прав. На дублікаті свідоцтва про право власності обов'язково зазначається його номер, а до Реєстру прав вносяться відомості про втрату або зіпсування оригіналу свідоцтва та про видачу дублікату. Отже, неодмінною підставою для видачі дублікату свідоцтва про право власності є факт втрати оригіналу свідоцтва. Але Оригінал свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок по [ADDRESS], який належить померлому [PERSON], виданий 24 січня 1968 року Гродівською селищною радою на підставі рішення виконкому Гродівської селищної ради №3 від 10 лютого 1965року та зареєстрований в БТІ міста Покровська за N531 не є втраченим, та не є зіпсованим. Дане свідоцтво на право особистої власності на ім'я померлого знаходиться у позивачки. Крім того, запис у дублікаті має неточності. На розгляд суду надає копію свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок [ADDRESS] на ім'я [PERSON] видане 24 січня 1968року, даний жилий будинок зареєстрований БТІ за №531 29 січня 1968року. Позивачка вважає, що у відповідача відсутні правові підстави для видачі дублікату свідоцтва про право власності на житло померлого, але через неправомірні дії відповідача вона не має можливості набути право власності на вищезазначене майно в порядку спадкування через нотаріальну контору. Крім того, у дублікаті свідоцтва про право власності на нерухоме майно видане відповідачем 16.07.2012року року маються неточності, а саме- згідно оригіналу свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок померлий проживав у будинку [ADDRESS], а в дублікаті свідоцтва про право власності на нерухоме майно зазначено, що померлий проживав у будинку №19. Не зрозуміло та відсутні відомості на дублікаті свідоцтва про право власності на підставі чого, відповідач змінив номер будинку. Дублікат документа має містити весь текст посвідченого або виданого документа, оригінал якого вважається таким, що втратив чинність. Відтворюється цей текст з примірника документа, що зберігається у справах контори або нотаріуса. Крім того, дублікат документа має право отримати належна особа, оскільки його видача неналежній особі має наслідки порушення Закону відповідно до ч.І ст.53 ЗУ "Про нотаріат" де передбачено, що дублікат документа може бути виданий виключно у випадку його втрати або зіпсування. Право на отримання дублікату документа має лише та особа, яка отримувала його примірник. Відповідно до рішення суду від 05.02.2015року про визнання недійсним договору дарування вбачається, що при житті померлий не мав можливості звернутися із заявою особисто до відповідача про винесення рішення у видачі дублікату свідоцтва про право власності на нерухоме майно та особисто отримати дублікат свідоцтва 16.07.2012року,оскільки перебував у тяжкому стані, не вставав з ліжка, спостерігався лікарем психіатром за місцем свого проживання, а з 17.03.2009 року лікувався у психіатра з приводу атеросклеротичного, параноїчного синдрому, визначалося порушення пам'яті,розумової діяльності, наявність галюцинаторно - маячної сиптоматики, зниження настрою, різке зниження критики, не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними. Тобто, на думку позивачки, відповідач при видачі дублікату про право власності на нерухоме майно діяв не в спосіб, що передбачений Конституцією та законами України. Відповідно до ч.І ст.2 3У"Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно це-офіційне визнання та підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Наслідком недійсності запису у єдиному Державному реєстрі речових прав власності на ім'я [PERSON] підтверджується рішення суду від 05.02.2015року яким договір дарування жилого будинку [ADDRESS], посвідчений приватним нотаріусом Покровського районного нотаріального округу Донецької області 07.09.2012року за реєстровим №3633 визнано недійсним, то,й відповідно, і наслідком цього, є недійсність всіх правовідносин що виникли на підставі цього договору. Визнання недійсним правочину, на підставі якого у [PERSON] виникло право власності на спірну будівлю, є підставою для скасування державної реєстрації права власності за [PERSON] на цей спірний будинок та поновлення державної реєстрації права власності за померлим. Крім того, у сфері державної реєстрації прав не встановлено правонаступництво органів державної реєстрації прав у зазначеній сфері, тобто переходу прав і обов'язків від підприємств БТІ, які до 01.01.2013року проводили реєстрацію речових прав на підставі п.5 розділу 5 "Прикінцеві положення "ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», які в своїй діяльності керувались Тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Тобто до 01 січня 2013року органи БТІ здійснювали державну реєстрацію права власності на нерухоме майно шляхом внесення відповідного запису до Реєстру прав власності на нерухоме майно. Наразі Реєстр прав власності на нерухоме майно не ведеться і органи Державної реєстраційної служби України та нотаріуси позбавлені права вносити або змінювати відомості в ньому. Замість цього реєстру почав діяти Державний реєстр речових прав на нерухоме майно. Позивачка вважає, що єдиним способом захисту її порушеного права є скасування державної реєстрації права власності на ім'я [PERSON] на вищезазначений будинок. Позивачка просить суд визнати недійсним та скасувати дублікат свідоцтва про право власності на будинок [ADDRESS] [NUMBER] від 16.07.2012 року, який виданий Виконавчим комітетом Гродівської селищної ради Покровського району Донецької області замість втраченого свідоцтва про право власності на житло на ім'я [PERSON] від 24 січня 1968 року, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Гродівської селищної ради депутатів трудящих Покровського району Донецької області від 10 лютого 1965 року за №3 за підписом селищного голови Л.П. Руденко та поновити оригінал свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок [ADDRESS]) на ім'я [PERSON], виданого 24 січня 1968 року, на підставі рішення виконкому Гродівської селищної ради Покровського району Донецької області за №3 від 10.02.1965 року. Визнати недійсним та скасувати витяг за №35096097 про державну реєстрацію прав комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» м. Покровська Донецької області від 08.08.2012 року, реєстраційний номер - 37135493, номер запис - 531 в книзі - 5, за адресою: будинок [ADDRESS] на ім'я [PERSON], який видано на підставі дублікату свідоцтва про право власності [NUMBER] від 16.07.2012 року виконавчого комітету Гродівської селищної ради. Визнати недійсною та скасувати у Єдиному реєстрі прав власності на нерухоме майно державну реєстрацію права власності на будинок [ADDRESS] за [PERSON], проведену реєстратором КП «БТІ м. Покровськ» на підставі договору дарування від 07.09.2012 року, нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Покровського районного нотаріального округу Власенко М.І. зареєстрованого в реєстрі за №3636 та поновити запис про реєстрацію прав власності за [PERSON] на підставі оригіналу свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок [ADDRESS], виданого Гродівською селищною радою 24 січня 1968 року за записом у реєстрованій книзі №531. Позивачка та представник позивачки до судового засідання не з'явились, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, на позовних вимогах наполягають. Представник відповідача - Другої покровської державної нотаріальної контори до судового засідання не з'явився, надали суду заперечення на позовну заяву в яких зазначили, що Друга красноармійська державна нотаріальна контора Донецької області (далі - Друга красноармійська ДНК) заперечує проти зазначеного позову в частині заявлених позовних вимог до співвідповідача, вважають позовні вимоги Позивача такими, що надані до неналежного Співвідповідача. Ознайомившись з позовними вимогами вважають, що позов наданий до неналежного Співвідповідача, оскільки відповідальність має нести інший відповідач, який вчиняв дії, що стосуються документів, зазначених в позовній заяві. Друга красноармійська ДНК не надавала ані дублікату свідоцтва про право особистої власності на нерухоме майно та витягу про державну реєстрацію прав, ані вносила запис в єдиний реєстр прав власності на нерухоме майно. Просять суд відмовити в позові, справу розглянути за їх відсутністю, з рішенням суду згодні. Представник відповідача - Виконавчого комітету Гродівської селищної ради до судового засідання не з'явився, на електрону адресу суду надіслали заяву про те, що не заперечують проти засідання суду і прийняття рішення у справі, без представника ради. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно із ст. ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України. Згідно свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 24 січня 1968 року, виданного виконавчим комітетом Гродівської селищної ради, один жилий будинок з принадлежними днього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS], дійсно належить [PERSON] на праві особистої власності. Свідоцтво видане на підставі рішення виконкому Гродівської селищної ради № 3 від 10 лютого 1965 року, зареєстровано в БТІ (а.с.8). Відповідно до витягу про державну реєстрацію прав КП «БТІ» м. Красноармійськ за № 35096097 від 08.08.2012р., за реєстраційним номером 37135493 зареєстровано будинок та господарські споруди за адресою: [ADDRESS], на праві приватної власності належить [PERSON] на підставі дублікату свідоцтва про право власності ([NUMBER]) виконавчий комітет Гродівської селищної ради (а.с.9). Дублікат свідоцтва про право власності на нерухоме майно на будинок та господарські споруди за адресою: [ADDRESS], видано Гродівською селищною радою, як зазначено в примітках на свідоцтві: дійсний дублікат свідоцтва про право власності на нерухоме майно, замість втраченого видано на ім'я [PERSON] (а.с.10). Рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 5 лютого 2015 року визнано договір дарування жилого будинку [ADDRESS], посвідчений приватним нотаріусом Красноармійського районного нотаріального округу Донецької області 7.09.2012 року за реєстровим № 3633 недійсним. Рішення суду набуло законної сили 17.02.2015 року (а.с.11). Рішенням суду встановлено, що [PERSON], який помер [INFO], був батьком [PERSON] та постійно проживав в [ADDRESS]. Відповідно до частини 3 статті 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постановою державного нотаріусу від 11 серпня 2016 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок після померлого [PERSON], оскільки спадкоємцем нотаріусу надано правоустановчий документ на житловий будинок дублікат свідоцтва про право власності на ім'я померлого, згідно відповіді БТІ м. Покровська та даних реєстру прав власності на нерухоме майно цей житловий будинок зареєстрований за [PERSON] на підставі договору дарування, а за померлим цей житловий будинок не зареєстрований як того вимагає п. 4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (а.с.12). [PERSON] помер [INFO] у селі Миколаївка Красноармійського району Донецької області, актовий запис про смерть № 53 (а.с.14). Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 22.09.2016 року будинок та господарські споруди, які розташовані за адресою: [ADDRESS], зареєстровані за [PERSON] на підставі договору дарування від 07.09.2012 року. Відповідно до пункту 8.6 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, яке зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18 лютого 2002 р. за N 157/6445, яке діяло під час видачі дублікату свідоцтва про право власності, у разі втрати або зіпсування свідоцтва про право власності органом, який проводив оформлення права власності на нерухоме майно, за заявою власника (власників) або уповноваженої ним (ними) особи, до якої додається опубліковане в пресі повідомлення про недійсність втраченого або зіпсованого свідоцтва про право власності, видається дублікат свідоцтва про право власності. За дорученням органів місцевого самоврядування та інших органів, які проводять оформлення права власності, БТІ можуть здійснити необхідні підготовчі заходи для видачі дубліката свідоцтва про право власності, у тому числі здійснення перевірки належності заявленої вимоги відомостям з Реєстру прав. На дублікаті свідоцтва про право власності обов'язково зазначається його номер, а до Реєстру прав вносяться відомості про втрату або зіпсування оригіналу свідоцтва та про видачу його дубліката. Відповідно до статті 53 Закону України «Про нотаріат» у разі втрати або зіпсування документа, посвідченого або виданого нотаріусом чи посадовою особою органу місцевого самоврядування, за письмовою заявою осіб, перелічених у першому реченні частини п'ятої статті 8 цього Закону, видається дублікат втраченого документа. Видача дубліката втраченого або зіпсованого документа здійснюється державним нотаріальним архівом. До передачі в архів примірників документів, посвідчених або виданих нотаріусом чи посадовою особою органу місцевого самоврядування, дублікат втраченого документа видається відповідно нотаріусом чи посадовою особою виконавчого комітету за місцем його зберігання. Державний нотаріальний архів чи державна нотаріальна контора видають також дублікати заповітів, які надійшли на зберігання від посадових осіб, зазначених у статті 40 цього Закону. У частині 5 статті 8 Закону України «Про нотаріат» довідки про вчинені нотаріальні дії та копії документів, що зберігаються у нотаріуса, видаються нотаріусом виключно фізичним та юридичним особам, за дорученням яких або щодо яких вчинялися нотаріальні дії. Таким чином, на час видачі дублікату свідоцтва про право власності (16.07.2012 року) з заявою про видачі цього дублікату міг звернутися безпосередньо сам померлий [PERSON] або його представник, який наділений повноваженнями відповідно до чинного законодавства. Як встановлено у рішенні суду 5 лютого 2015 року (а.с.11) спадкодавець (померлий) [PERSON] помер [INFO] у віці 86 років, з 2009 року спостерігався лікарем психіатром за місцем свого проживання з діагнозом сенільная демінтація, параноїчний синдром, звертався за допомогою до лікаря психіатра 17.03.2009 року з приводу: судинної дементації (атеросклеротическої), параноїчного синдрому, відзначалося порушення пам'яті, розумової діяльності, наявність галюцинаторно-маячної симптоматики, зниженого настрою, різке зниження критики. Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №183а/357а від 17/18.12.2014року [PERSON] в період укладення ним юридичного правочину - підписання договору дарування будинку від 07.09.2012 року виявляв стійкий хронічний психічний розлад - судинну дементацію з іншою симптоматикою, переважно маячний (в редакції МКБ-10), за психічним станом не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними. Частина 1 статті 216 ЦК України передбачає, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Статтею 236 ЦК України передбачено, що нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов'язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється. Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів таких прав. Право власності, відповідно до статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підлягає державній реєстрації. Відповідно до частини 2 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. У разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 1 січня 2013 року, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується. Стосовно положення ч. 2 ст. 215 ЦК України про те, що суд не вимагає визнання правочину недійсним, якщо його недійсність встановлена законом, необхідно зазначити, що така потреба може виникнути у разі, коли: сторони виконали певні умови нікчемного правочину, який нотаріально посвідчений; він порушує права третіх осіб; він зареєстрований у державних органах тощо. У таких випадках рішенням суду, який лише констатує недійсність правочину, можуть бути визначені відповідні правові наслідки недійсності правочину, зобов'язано державні органи скасувати його реєстрацію тощо. Визнані недійсними правочини не створюють для сторін тих прав і обов'язків, які вони мають встановлювати, а породжують наслідки, передбачені законом. І хоча реституція не передбачена у ст. 16 ЦК як один із способів захисту, проте норма ч. 1 ст. 216 ЦК є імперативною і суд має забезпечити зазначені в ній правові наслідки. Реституцію цілком можна вважати окремим способом захисту цивільних прав, які порушуються у зв'язку з недійсністю правочину, оскільки у ст. 16 ЦК немає вичерпного переліку способів захисту цивільних прав. Застосування наслідків недійсності оспорюваного правочину можливе лише за наявності рішення про визнання такого правочину недійсним. Скасування державної реєстрації є наслідком визнання правочину, а саме договору дарування, недійсним. З матеріалів справи вбачається, [PERSON] є спадкоємицею майна померлого батька. На даний час порушується її право щодо реалізації свого права на спадкове майно. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, законні та підлягають задоволенню.

Outcome: approved