Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-01 00:00:00

Лікар-психіатр 4 відділення Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ім. О.Ф. Мальцева [PERSON] звернулась до суду із заявою про визнання госпіталізації недієздатної [PERSON] до психіатричного закладу за згодою опікуна доцільною. Заява обґрунтована тим, що 28 грудня 2017 року за направленням ППНД та заявою опікуна недієздатної в психіатричну лікарню поступила хвора [PERSON], [INFO], підопічна Ліщинівського психоневрологічного будинку-інтернату з діагнозом: помірна розумова відсталість зі значними порушеннями поведінки, які потребують догляду та лікування з епісиндромом (в анамнезі). Враховуючи наявність значних поведінкових розладів, агресивних тенденцій до оточуючих, неспроможність задовольнити свої життєві потреби па рівні, що забезпечують життєдіяльність, оскільки хвора потребує надання стаціонарної психіатричної допомоги, лікар просив суд винести рішення про визнання госпіталізації недієздатної [PERSON] до психіатричного закладу за згодою опікуна доцільною. В судовому засіданні лікар заяву підтримала в повному обсязі, пославшись на обставини, викладені в заяві. Просила її задовольнити. Прокурор в судовому засіданні заяву підтримав, проти її задоволення не заперечує. Суд, заслухавши пояснення представника лікарні, думку прокурора, вивчивши докази у справі, приходить до наступних висновків. Рішенням Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 11 вересня 2012 року, яке набрало законної сили 22 вересня 2012 року, [PERSON] визнана недієздатною (а.с.6). Рішенням Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 23 листопада 2012 року опікуном [PERSON] призначено [PERSON] (а.с.7). Як встановлено судом, хвора [PERSON] з діагнозом: помірна розумова відсталість зі значними порушеннями поведінки, які потребують догляду та лікування з епісиндромом (в анамнезі) поступила в психіатричну лікарню 28 грудня 2017 року за направленням лікаря ППНД та заявою опікуна [PERSON]. Як вбачається з матеріалів заяви лікаря, [PERSON] перебуває на диспансерному обліку в КПНД з 1997 року в зв'язку з розумовою відсталістю. Неодноразово знаходилася на лікуванні в КПНД і ПОКПЛ в зв'язку з поведінковими розладами, агресивними тенденціями до оточуючих. Є інвалідом II групи з дитинства за психічним захворюванням. Остання виписка 18.05.2017 року. Приймала підтримуюче лікування. Та навіть на фоні прийому лікування стан хворої погіршився. Як відомо із направлення ППНД, за час перебування в будинку-інтернаті періодично спостерігається невпорядкована поведінка (вибігає із палати і біжить в невідомому напрямку: забирає їжу у підопічних інтернату), агресивні тенденції до оточуючих ( б'є підопічних інтернату та обслуговуючий персонал), відмовилась від прийому ліків останні декілька днів. За період знаходження в інтернаті після виписки з ПОКПЛ судомні напади не спостерігались. Оглянута райпсихіатром та психіатром ППНД та направлена на лікування в стаціонар. 28 грудня 2017 року [PERSON] оглянута комісією лікарів-психіатрів, якою їй встановлено діагноз: помірна розумова відсталість зі значними порушеннями поведінки, які потребують догляду та лікування з епісиндромом (в анамнезі) (а.с.3). Враховуючи наявність значних поведінкових розладів, агресивних тенденцій до оточуючих, неспроможність задовольнити свої життєві потреби па рівні, що забезпечують життєдіяльність, потребу хворої у стаціонарній психіатричній допомозі, письмову заяву опікуна, комісією зроблений висновок про доцільність госпіталізації [PERSON] Крім пояснень осіб, які беруть участь в судовому засіданні, зазначене підтверджується письмовими доказами - висновком комісії лікарів-психіатрів, заявою опікуна хворої - [PERSON], рішеннями Крюківського районного суду м.Кременчука від 11 вересня 2012 року, від 23 листопада 2012 року. Відповідно до ст.13 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. Рішенням Конституційного суду України від 1 червня 2016 року № 2-рп/2016 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" (справа про судовий контроль за госпіталізацією недієздатних осіб до психіатричного закладу) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" від 22 лютого 2000 року № 1489-III з наступними змінами у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. Оскільки [PERSON] хворіє на тяжкий психічний розлад, враховуючи наявність значних поведінкових розладів, агресивних тенденцій до оточуючих, неспроможність задовольнити свої життєві потреби па рівні, що забезпечують життєдіяльність, потребу хворої у стаціонарній психіатричній допомозі, враховуючи висновок комісії лікарів-психіатрів, заяву опікуна, суд вважає за необхідне поміщення [PERSON] до психіатричного стаціонару визнати доцільним. За таких обставин суд приходить до висновку, що заява лікаря-психіатра підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved