Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

[PERSON], посилаючись на ст.1272 ЦК України, звернувся до суду з позовом, зазначивши, що [INFO] помер його батько - [PERSON], а [INFO] померла матір позивача - [PERSON], яким належали житловий будинок по [ADDRESS], майновий та земельний паї ТОВ "Дружба". Позивач звертався до сільської ради з метою оформлення спадщини, де йому повідомили про необхідність звернення до нотаріуса з відповідною заявою. Наприкінці шестимісячного строку з дня смерті матері, [PERSON] мав намір подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, однак 24.10.2012 року він захворів. В подальшому нотаріус відмовив позивачеві у прийнятті заяви через пропущення строку на прийняття спадщини. Таким чином, [PERSON] вважаючи що його необізнаність із діючим законодавством та хвороба, являються поважними причинами пропуску строку звернення до нотаріальної контори, просить визначити йому додатковий тримісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері - [PERSON] В судовому засіданні позивач та його представник підтримали вимоги [PERSON], посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача, в особі Вишнівської сільської ради Ріпкинського району, в судове засідання не з"явився, надіславши заяву в якій не заперечував проти задоволення вимог [PERSON] Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 1 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З матеріалів справи вбачається, що позивач має право на спадкування за законом після смерті [PERSON] та [PERSON] За змістом позовних вимог, [PERSON] просив визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, лише після смерті матері. Повідомленням Першої Чернігівської державної нотаріальної контори від 04.04.2017 року підтверджується, що спадкові справи після смерті батьків позивача не заводились. Як слідує з пояснень позивача, неможливість звернення до нотаріальної контори, була обумовлена його юридичною необізнаністю та хворобою. Водночас, у червні 2012 року, [PERSON] писав у Вишнівській сільській раді заяву про прийняття ним спадщини після смерті обох батьків і йому було роз"яснено про необхідність подання цих заяв до нотаріальної контори. У жовтні 2012 року [PERSON] отримав побутову травму, консультувався з цього приводу в Чернігівській обласній лікарні, однак не знаходився на стаціонарному чи амбулаторному лікуванні. За рекомендацією лікаря [PERSON] проходив курс фізіотерапії у Вишнівському ФАПі. Доданими до позову матеріалами підтверджується, що 14.06.2012 року [PERSON] звертався до Вишнівської сільської ради, з метою складення заяв про прийняття ним спадщини після смерті матері та батька. Заяви [PERSON] від 14.06.2012 року були адресовані Ріпкинській районній державній нотаріальній конторі, а підписи заявника посвідчені секретарем сільської ради. З повідомлення Вишнівської сільської ради від 11.04.2017 року вбачається, що 14.06.2012 року [PERSON] звертався до органу місцевого самоврядування з метою складення заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] та подальшого звернення до нотаріальної контори. Визначений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері позивача закінчився 05.11.2012 року. Таким чином, суд приходить до висновку про надуманість тверджень позивача про необізнаність із порядком подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, оскільки в червні 2012 року [PERSON] вже виготовив заяви про прийняття спадщини. З консультаційного висновку КЛПЗ "Чернігівська обласна лікарня" вбачається, що у [PERSON], станом на 24.10.2012 року, було виявлено побутову травму - закритий вивих правого плеча і того ж дня цей вивих був вправлений. З довідки, виданої Вишнівським фельдшерсько-акушерським пунктом, вбачається, що [PERSON], у період з 29.10.2012 року по 06.11.2012 року, пройшов курс фізіотерапії. Разом з цим, в судовому засіданні позивач підтвердив, що у жовтні-листопаді 2012 року він не перебував на лікуванні. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про недоведеність [PERSON] факту неможливості звернення до нотаріальної контори у встановлений законом строк. Крім того, з пояснень позивача і його представника вбачається, що упродовж 2012-2016 років [PERSON] взагалі не звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Частиною 1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Вказані вимоги закону позивачем не дотримані. В обгрунтування своїх вимог [PERSON] посилався на ч.ч.1,3 ст.1272 ЦК України, згідно яких за позовом спадкоємця, котрий пропустив строк для прийняття спадщини, суд міг визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Частиною 1 ст.1272 ЦК України, в редакції чинній на момент пред"явлення позову [PERSON] передбачено, що в тому випадку, якщо спадкоємець протягом шестимісячного строку, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Частиною 2 ст.1272 ЦК України, в редакції чинній на момент пред"явлення позову до суду, передбачено, що за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. У період з дня відкриття спадщини після смерті [PERSON], і до закінчення шестимісячного строку після її смерті, тобто з [INFO] по 05.11.2012 року, із статті 1272 ЦК України вже були виключені положення про можливість визначення судом додаткового строку для прийняття спадщини. За встановлених обставин вимоги позивача задоволенню не підлягають, оскільки вони не доведені належними і допустимими засобами доказування та не грунтуються на законі. У відповідності до ст.88 ЦПК України, судові витрати необхідно віднести на рахунок позивача.

Outcome: dismissed