Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-06 00:00:00

Представник Акціонерного товариства\~Комерційний банк\~"ПриватБанк" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Посилався на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 22.05.2015 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 1800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Підписавши заяву, відповідач підтвердив, що погоджується на те, що заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складає між ним та банком кредитний Договір. Позивач свої зобовязання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Однак, відповідач станом на 19.09.2018 року має заборгованість в сумі 14 285 грн. 14 коп. Враховуючи вказане, просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд даної справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав через канцелярію суду письмові заперечення проти позовних вимог, з тих підстав, що позивачем протиправно нараховано пеню за весь період заборгованості. Крім того, звернув увагу, що загальний розмір заборгованості (нарахований позивачем) перевищує тіло кредиту, що є прямим порушенням його прав. У зв'язку з вказаним просив суд зменшити розмір відсотків та пені, а також штрафних санкцій відповідно до засад розумності та справедливості, з врахуванням норм та положень Цивільного кодексу України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору №б/н від 22.05.2015 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 1800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Договору, зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Згідно до п 2.1.1.2.4 Договору, підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком. Згідно п. 2.1.1.12.6 Договору, Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому "Тарифами Банку", з розрахунку 365/366 календарних днів на рік. Відповідно до п.2.1.1.5.5. Договору позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах передбачених цим договором. На підставі п.1.1.3.2.4 Договору, банк має право на зміну тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. Згідно п. 1.1.5.2 Договору, неотримання або несвоєчасне отримання Клієнтом виписок про стан рахунків не звільняє Клієнта від виконання його забов'язань за даним Договором. Згідно п. 2.1.1.5.6 Умов надання банківських послуг. - У разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобовязання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту га Овердрафту), оплата Винагороди Банку. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Позивач свої зобовязання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. 22.05.2015 року відповідач почав використовувати отримані на кредитну карту кредитні кошти, що підтверджується випискою по особовому рахунку. Власник картки зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг. 03.04.2017 року останій раз був здійснений платіж в рахунок погашення заборгованості за наданим кредитом, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.7 на зворотньому боці). У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 19.09.2018 року має заборгованість 14 285,14 грн., яка складається з наступного: 3474,32 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 10 137, 78 грн. - заборгованість за пенею; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500.00 грн. - штраф (фіксована частина); 656,44 грн. - штраф (процентна складова). Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Не виконуючи належним чином зобовязання за вказаним договором відповідач порушив зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. За загальним правилом п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобовязання, не може перевищувати 1 рік. При цьому, виходячи із правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до ст.253 ЦК обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Отже, суд вважає, що право на стягнення пені в кредитора АТ КБ "ПриватБанк" виникло з наступного дня після 03.04.2017, до суду він звернувся 16.10.2018., отже пеня підлягала стягненню тільки в межах одного року до дня предявлення позову. Крім того, ч.3 ст.551 ЦК передбачено, зокрема, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Отже, ч.3 ст.551 ЦК, з урахуванням положень ст.3 ЦК щодо загальних засад цивільного законодавства та п.4 ч. 5 ст.12 ЦПК щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав, дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. Установивши, що розмір неустойки значно більший від розміру боргового зобовязання, суд вважає за необхідне застосувати до спірних правовідносин норму ч.3 ст.551 ЦК. Суд приходить до висновку, що заявлений позивачем у розрахунку заборгованості розмір «пені» у сумі 10 137,78 грн., - має бути зменшено до розміру «збитків», враховуючи, що "заборгованість за кредитом" у відповідача відсутня, а "відсотки" за своєю природою є складовою збитків, то пеня підлягатиме до стягнення у розмірі 3474,32 грн. Згідно положень статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи, що умовами договору передбачено одночасне стягнення декількох видів неустойки - штрафів та пені за порушення кредитних зобовязань, суми штрафів до стягнення з відповідача не підлягають. Аналогічна позиція\~викладена в постанові Верховного суду України від 21.10.2015 року по справі №6-2003цс15 . Отже, суд вважає, що у задоволенні вимоги позивача щодо стягненні з відповідача штрафів у розмірі: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 656,44 грн. - штраф (процентна складова), - слід відмовити, тому заборгованості за кредитом, яка підлягає стягненню у судовому порядку з відповідача складається з: 3474,32 грн., - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 3474,32 грн (зменшена сума) - заборгованість за пенею, а всього до стягнення: 6948,64 грн., що становить 48,64% від заявленої суми у позові 14 285,14 грн. За даних обставин, суд вважає, що позивач правомірно вимагає з відповідача повернення суми кредиту, сплату процентів, зменшеного розміру пені у примусовому порядку, посилаючись на кредитний договір, тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню. Судові витрати по справі на підставі ст. 141 ЦПК України\~ підлягають стягненню з відповідача. В разі часткового задоволення позову судові витрати на користь позивача підлягають стягненню пропорційно до розміру задоволених вимог (48,64%=6948,64 грн.). Тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати понесені позивачем при подачі позову по сплаті судового збору у розмірі 857,04 грн. (1720 грн. х 48,64% =857,04 грн.). На підставі викладеного,

Outcome: partial