Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

19 травня року [PERSON] звернулася до суду з указаним позовом, пославшись на неможливість посвідчення спадкових прав через нотаріальну контору. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. Пояснила, що після смерті матері [PERSON], як єдина спадкоємиця за заповітом, прийняла спадщину за підтвердження факту постійного проживання із спадкодавицею на час відкриття спадщини. У посвідчені спадкових прав на складову спадкового майна у вигляді жилого будинку №21 по провул.Пушкіна в с.Олександрівка Снігурівського району Миколаївської області нотаріус Снігурівської державної нотаріальної контори відмовила через те, що правовстановлюючий документ неоформлений належним чином, містить не застережені виправлення. Помилковість вказання вулиці у свідоцтві пояснила тим, що провул.Пушкіна в с.Олександрівка виходить на вул.Гагаріна. За життя, її мати зверталася у сільську раду за внесенням змін у правовстановлюючий документ і у 2009 році було прийнято рішення про видачу нового свідоцтва про право власності, однак до смерті спадкодавця його не отримала. Олександрівська сільська рада Снігурівського району Миколаївської області в особі сільського голови [PERSON] письмово просила про розгляд справи за відсутності представника відповідача, із зазначенням про визнання позовних вимог. Заявлене, у порядку ст.158 ЦПК України, клопотання відповідача суд задовольнив. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши докази в матеріалах справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 21 березня 2016 року в Книзі реєстрації смертей [PERSON] реєстрації актів громадянського стану Снігурівського районного управління юстиції Миколаївської області складено актовий запис №89 про смерть 18 березня 2016 року [PERSON] і видано свідоцтво про смерть серії І-ФП №235544 (а.с.7). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, у тому числі на житловий будинок №21 по провул.Пушкіна Снігурівського району Миколаївської області. Належність майна спадкодавці підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на жилий будинок від 08 січня 1991 року, яке видав виконавчий комітет Олександрівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області(а.с.8). Спадкоємицею після смерті [PERSON] за заповітом, посвідченим 01 серпня 2005 року у Олександрівській сільській раді Снігурівського району Миколаївської області, є позивачка [PERSON] Ступінь родинних відносин спадкодавці та спадкоємиці підтверджується актовим записом №8 в книзі записів актів громадянського стану про народження від 27 березня 1965 року Городищенської сільської ради Самбірського району Львівської області, на підставі якого видано свідоцтво про народження серії УІІ-УР №0553479, а також свідоцтвом про укладення шлюбу серії 1-КГ №417405, виданого 22 січня 1983 року Зеленовською селищною радою м.Херсона (на підтвердження зміни прізвища). Позивачка постійно проживала із спадкодавицею на час відкриття спадщини. Таке вбачається з довідки Олександрівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області від 21 жовтня 2016 року №1230, на підтвердження обставини прийняття спадщини спадкоємицею. Як вбачається з копії спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] 04 серпня 2016 року в Снігурівській державній нотаріальній конторі Миколаївської області, [PERSON] є єдиною спадкоємицею і 24 березня 2017 року на її ім»я нотаріусом видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою провулок Пушкіна,21 в с.Олександрівка Снігурівського району Миколаївської. Остання належала спадкодавці на підставі Державного акта на право приватної власності на землю, виданого органом місцевого самоврядування 13 травня 1993 року. У вчиненні нотаріальної дії по видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок нотаріус Снігурівської державної нотаріальної контори відмовила, що вбачається з постанови від 21 жовтня 2016 року. Нотаріус послалася на виправлення у правовстановлюючому документі на спадкове майно (а.с.4). Статтею 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до положень ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом - ст.1217 ЦК України. В силу ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини - ст.1222 ЦК України. Згідно ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. В силу п.23 ППВСУ від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За п.3.1 листа ВССУ від 16.05.2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України). Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. За нормою ст.49 Закону України "Про нотаріат" від 02.09.1993 №3425-XII, нотаріус обґрунтовано відмовила у вчиненні нотаріальної дії, оскільки спадкоємицею було подано документи, невідповідні для вчинення нотаріальної дії. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути у тому числі, визнання права. Свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок від 08 січня 1991 року, яке видав виконавчий комітет Олександрівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області, посвідчує, що в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудженнями за №21 дійсно належить [PERSON]. Адресою місце розташування об»єкта нерухомості вказано с.Олександрівка Снігурівського району Миколаївської області, вул.Гагаріна другий примірник свідоцтва на право власності в матеріалах інвентаризаційної справи БТІ №254. У примірнику свідоцтва, яке представила позивачка - назва вулиці перекреслена і вказана як провул.Пушкіна. Виправлення не обумовлено. Однак, як встановив суд, за матеріалами інвентаризаційної справи БТІ №254, вказана садиба рахується по провул.Пушкіна в с.Олександрівка Снігурівського району Миколаївської області. Про можливе перейменування адреси, за якою розташований будинок, свідчить надана суду копія рішення №6 від 01 грудня 2008 року виконком Олександрівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області «Про внесення змін до переліку вулиць та провулків в селі Олександрівка», а саме щодо реєстрації провулку Пушкіна замість вулиці Пушкіна. Також, 28 грудня 2009 року виконком Олександрівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області прийняв рішення №4 про видачу [PERSON] свідоцтва про право власності на жилий будинок, який знаходиться в с.Олександрівка Снігурівського району Миколаївської області по провулку Пушкіна,21. У довідці Олександрівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області від 21 жовтня 2016 року №1230 посвідчено, що померла 18.03.2016 року [PERSON], була зареєстрована за адресою [INFO] з 10 липня 1969 року по день смерті. Земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою провулок Пушкіна,21 в с.Олександрівка Снігурівського району Миколаївської належала спадкодавці на підставі Державного акта на право приватної власності на землю, виданого органом місцевого самоврядування 13 травня 1993 року. На підставі викладеного, суд приходить висновку, що право власності померлої [PERSON] на об"єкт нерухомості знайшло підтвердження представленими доказами, заявлені вимоги є обґрунтованими та підлягаючими задоволенню.

Outcome: approved