Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-03 00:00:00

15.05.2020 року [PERSON] звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до Акціонерного товариства «Альфа-банк», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича, Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якій просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №24398, вчинений31.10.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем, яким запропоновано стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованості, що виникла по договору кредиту №2008-690/Ф03.7-093 від 12.06.2008 року за період з 01.05.2015 року по 19.10.2017року та складається з: строкова заборгованість - 0,01 дол. США, прострочена заборгованість - 66 824,85 дол. США, строкова заборгованість по нарахованих % - 217,18 дол. США, прострочена заборгованість по нарахованих %-72 571,17 дол. США. В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що 14.05.2020 року, під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження №60577120, їй стало відомо про те, що 31.10.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем було вчинено виконавчий напис № 24398, яким запропоновано стягнути з неї - [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість, що виникла по договору кредиту №2008-690/Ф03.7-093 від 12.06.2008 року за період з 01.05.2015 року по 19.10.2017року та складається з: строкова заборгованість - 0,01 дол. США, прострочена заборгованість - 66 824,85 дол. США, строкова заборгованість по нарахованих % - 217,18 дол. США, прострочена заборгованість по нарахованих %-72 571,17 дол. США, загальна сума заборгованості становить 139 613, 21 доларів США 21 цент. Вказаний виконавчий напис позивач вважає таким, що не підлягає виконанню, оскільки нотаріус має право вчиняти виконавчі написи лише на нотаріально посвідчених договорах щодо безспірної заборгованості. При цьому, позивач зазначає, що стягувачем у виконавчому провадженні з виконання вищевказаного напису нотаріуса значиться Акціонерне товариство «Альфа-банк» як правонаступник Акціонерного товариства «Укрсоцбанк». Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 18.05.2020 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявою[PERSON] до Акціонерного товариства «Альфа-банк», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича, Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження.Призначено підготовче засідання. Крім того, ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 25.05.2020 року було задоволено заяву представника позивача про вжиття заходів забезпечення позову. Зупинено стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса від 31.10.2017 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем, зареєстрованого в реєстрі за №24398, до розгляду справи по суті. 24.06.2020 року від представника відповідача Акціонерного товариства «Альфа-банк» до канцелярії суду надійшли письмові пояснення на позовну заяву, в яких представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. В обґрунтування наданих письмових пояснень представник відповідача посилається на те, що АТ «Альфа-банк» є правонаступником всього майна, прав і зобов`язань АТ «Укрсоцбанк». Представник відповідача зазначає, що до заяви АТ «Укрсоцбанк» про вчинення виконавчого напису було додано наступні документи: оригінал кредитного договору: засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; документи стягувана, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання, та документи представника стягувана за довіреністю. З огляду на викладене, подання стягувачем інших документів, ніж тих, що передбачені зазначеним Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, законодавством не вимагається. Таким чином, представник відповідача стверджує, що у відповідності до вимог чинного законодавства, відповідач реалізував своє законне право на стягнення у позасудовому порядку з позивача заборгованості за кредитним договором та звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. із заявою про вчинення виконавчого напису на кредитному договорі та надав документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника, і встановлюють прострочення виконання зобов`язання. При цьому, представник відповідача зазначає, що оскільки безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, то нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевірне наявність необхідних документів. Такий висновок, як вказує представник відповідача, відповідає правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду України від 20 травня 2015 року № 6-158ис15. Представник відповідача вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження доводів про те, що сума боргу є спірною та відсутності безспірності відносин сторін щодо виконання зобов`язання. Зазначаючи про спірність заборгованості, позивач разом з тим не надав жодних розрахунків або переконливих доказів на підтвердження того, що на час вчинення виконавчого напису заборгованість за кредитним договором була відсутня або була у іншому розмірі ніж зазначено у листах відповідача чи виконавчому написі. Таким чином, на думку представника відповідача, нотаріус вчинив виконавчий напис відповідно до закону та підстав відмовляти банку у вчиненні виконавчого напису не було, а підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, відсутні. З урахуванням викладеного, представник Акціонерного товариства «Альфа-банк» просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. У підготовчому засіданні 24.09.2020 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання 04.11.2020 року позивач не з`явився, однак 21.09.2020 року та 03.11.2020 року представник позивача надіслав на електронну адресу суду заяви, в яких просив розглянути справу за його та позивача відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити. У судовому засіданні 04.11.2020 року представник відповідача проти позову заперечував, просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Третя особа - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович та представник третьої особи -Другий Київський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про час та місце судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень, які наявні у матеріалах справи, у судове засідання 04.11.2020 року не з`явились, про поважність причин відсутності не повідомили, письмові пояснення на позовну заяву не надали. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, проаналізувавши надані сторонами докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, 12.06.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено договір кредиту №2008-690/Ф03.7-093, відповідно до якого кредитор надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 87 590 доларів США, зі сплатою 13,00 процентів річних, з кінцевим терміном погашення заборгованості по кредиту 11 червня 2028 року. 31.10.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. на підставі поданих банком заяви про вчинення виконавчого напису б/н від 31.10.2017 року, договору кредиту №2008-690/Ф03.7-093 від 12.06.2008 року, довідки-розрахунку заборгованості станом на 19 жовтня 2017 року, виписки з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою про непогашення заборгованості, було вчинено виконавчий напис за реєстраційним номером 24398, за яким стягнуто на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість, що виникла по договору кредиту №2008-690/Ф03.7-093 від 12 червня 2008 року, боржником за яким є [PERSON] . Стягнення заборгованості проводиться за період з 01 травня 2015 року по 19 жовтня 2017року. Сума заборгованості складається з: строкова заборгованість - 0,01 дол. США, прострочена заборгованість - 66 824,85 дол. США, строкова заборгованість по нарахованих % - 217,18 дол. США, прострочена заборгованість по нарахованих %-72 571,17 дол. США. Загальна сума заборгованості становить 139 613,21 дол. США, та сума плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису (а.с. 64). З вказаного виконавчого напису вбачається, що він вчинений на підставі ст. ст. 34, 87-91 Закону України «Про нотаріат», Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 та п. 2 Переліку за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Відповідно до Закону України «Про спрощення процедур реорганізації та капітуляції банків» від 23 березня 2017 року, правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків банку, що приєднується, виникає у банку - правонаступника з моменту, визначеного передавальним актом, затвердженим загальними зборами банку, що приєднуються, та банку - правонаступником. Банк - правонаступник АТ «Альфа-банк» у порядку правонаступництва набуває всіх прав за переданими йому активами (включаючи права за договорами забезпечення у тому числі поруки), а також набуває обов`язків боржника за вимогами,,.кредиторів (вкладників) за переданими зобов`язаннями без необхідності внесення змін до відповідних договорів. Відповідно до ч. 2 п. 1.2. розділу ї статуту АТ «Альфа-банк», затвердженого протоколом № 1/2019 рішення Спільних загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-банк» та АТ «Укрсоцбанк» від 21 листопада 2019 року, та погодженого НБУ 26 листопада 2019 року, АТ «Альфа-банк» є правонаступником всього майна, прав і зобов`язань АТ «Укрсоцбанк» на підставі передавального акту (затвердженого рішенням єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» № 5/2019 від 15.10.2019 р.) та протоколу № 4/2019 від 15.10.2019 р. рішення Загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-банк»». Отже, внаслідок реорганізації відбулася заміна кредитора, а саме: АТ «Альфа-банк»» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором кредиту № 2008-690/Ф03.7-093 року від 12.06.2008 року. 12.11.2019 року постановою старшого державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Бирледяну О.Г. відкрито виконавче провадження за виконавчим написом № 24398 від 31.10.2017 року (а.с. 69). Положеннями ст. ст. 15, 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно із ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нормою ст. 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до приписів якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Відповідно до підпункту 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому, стаття 50 Закону України «Про нотаріат» (в редакції, яка діяла на момент вчинення виконавчого напису) передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати та бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за поданими стягувачем документами, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Так, спростовує безспірність заборгованості боржника той факт, що з довідки-розрахунку від 19.10.2017 року не вбачається інформація, за який період та яким чином розрахована заборгованість (окремо за тілом кредиту та окремо за відсотками), яким чином застосовувалась відсоткова ставка за користування кредитом, як були враховані та розподілені платежі з погашення заборгованості, здійсненні позивачем, коли був останній платіж, а також коли у відповідача виникло право вимоги, з урахуванням того, що у довідці-розрахунку заборгованості вказано, що дата повернення кредиту 11.06.2028 року. Крім того, виписка по особовому рахунку позивача, яка надавалась нотаріусу Чуловському В.А. для вчинення виконавчого напису, містить заборгованість за тілом кредиту - 0,01 дол. США без відмітки щодо непогашення заборгованості, при цьому, не містить інформації щодо простроченої заборгованості, строкової та простроченої заборгованості по нарахованих відсотках. Також, в матеріалах справи відсутні документи на підтвердження надіслання та вручення боржнику повідомлень, досудових вимог із визначеними сумами заборгованості, розрахунків заборгованості та виписок. Пунктом 2 Розділу "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються, а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з цим, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", зокрема, в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно з пунктом 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 "Про судове рішення в адміністративній справі", визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Київський апеляційний адміністративний суд, взявши до уваги зазначений пункт 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 "Про судове рішення в адміністративній справі", дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, з моменту її прийняття. Вказаний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду у справі №910/13233/17 від 29.01.2019 року та інших. З огляду на викладене, до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" № 1172 в редакції від 29.11.2001, якою повинен був керуватися нотаріус при вчиненні виконавчого напису. Пунктом 1 зазначеного Переліку в редакції від 29.11.2001 передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Таким чином, вбачається, що в порушення вказаних положень матеріального права оспорюваний виконавчий напис було вчинено на підставі кредитного договору №2008-690/Ф03.7-093 від 12 червня 2008 року, який нотаріально не посвідчувався. Отже, нотаріус при вчиненні напису не перевірив належним чином безспірність розміру суми, що підлягає стягненню за виконавчим написом, та здійснив виконавчий напис на підставі правочину, за яким, чинне на той час законодавство не давало можливості вчинення такої нотаріальної дії. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Заперечуючи проти позову, відповідачем, в свою чергу, не доведено у встановленому законом порядку, що є обов`язковим в силу принципу змагальності, передбаченого ст. 12 ЦПК України, факту його правомірної поведінки, не спростовано тих обставин, на які позивач посилається в своєму позові. Розглядаючи справу, суд приймає лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, відповідачем не надано належних та допустимих доказів у розумінні ст.ст.76-81 ЦПК України на підтвердження своїх заперечень. Своїми правами, визначеними ст. ст. 43, 84 ЦПК України відповідач також не скористався, клопотань про витребування доказів в порядку ст. 84 ЦПК України не заявляв. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, так як на час вчинення спірного виконавчого напису був відсутній факт безспірності суми заборгованості за кредитним договором, вимогу про усунення порушень виконання зобов`язань позивач не отримувала, а сам виконавчий напис вчинений на підставі договору, який нотаріально не посвідчувався. З урахуванням викладеного, позовні вимоги [PERSON] до Акціонерного товариства «Альфа-банк», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича, Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Оскільки позивачем не заявлені вимоги про відшкодування судових витрат, у суду відсутні підстави для покладення цих витрат на відповідача.

Outcome: approved