Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що він згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого і виданого 22 грудня 2009 року державним нотаріусом Бородянської районної державної нотаріальної контори Рибалкіною Г.Г., є спадкоємцем цілої частки майна [PERSON] , який помер [INFO] . Право на спадщину зазначено в заповіті [PERSON] , посвідченому приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Марчук К.В. 06 квітня 2009 року і зареєстрованому в реєстрі за №576, який отримав право на спадщину по закону після смерті своєї дружини [PERSON] . Вказує, що успадковане майно становить право на земельну частку (пай) у реформованому КСП "Шлях правди". Зазначений пай складається з 4-х земельних ділянок, три з яких знаходяться на території Блиставицької сільської ради, а одна ділянка - не території Гостомельської селищної ради. Зазначає, що на три земельні ділянки, які знаходяться на території Блиставицької сільської ради, позивач отримав Державні акти на право власності. 3 березня 2018 року позивач звернувся до державного реєстратора прав нерухомого майна Адамчука Богдана Олександровича, Гостомельська селищна рада, із заявою про проведення державної реєстрації права власності на четверту земельну ділянку. До заяви були додані документи, які підтверджують особу позивача, свідоцтво про право на спадщину за заповітом, а також документи, що містять відомості про земельну ділянку та перехід права власності на неї після її первинної державної реєстрації. Проте, 05.03.2018 державним реєстратором Адамчуком Б.О. позивачу було відмовлено в державній реєстрації права власності на земельну ділянку, розташовану: Київська обл., м. Ірпінь, Гостомельська селищна рада, кадастровий номер земельної ділянки 3210945900:01:086:6078, оскільки заява та подані для реєстрації документи не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчуть. У зв`язку з вищевикладеним, просить суд визнати право власності на земельну ділянку, розташовану на території Гостомельської селищної ради, кадастровий номер 3210945900:01:086:6078, площею 0,4603 га, цільове призначення - ведення особистого селянського господарства, приватна власність, за [PERSON] . Визнати не чинним та скасувати рішення від 5 березня 2018 року №39986942 Державного реєстратора прав на нерухоме майно Адамчука Богдана Олександровича, Гостомельська селищна рада Київської області, про відмову в державній реєстрації земельної ділянки за [PERSON] . Зобов`язати державного реєстратора прав на нерухоме майно, Гостомельська селищна рада Київської області, зареєструвати за [PERSON] право власності на земельну ділянку, розташовану на території Гостомельської селищної ради, кадастровий номер 3210945900:01:086:6078, площею 0,4603 га, цільове призначення - ведення особистого селянського господарства, приватна власність. В судове засідання позивач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. До суду від позивача надійшла заява, за змістом якої просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. В судове засідання відповідач Державний реєстратор прав на нерухоме майно [PERSON] Олександрович Гостомельської селищної ради Київської області в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що в матеріалах справи міститься зворотне повідомлення про вручення поштового відправлення. В судове засідання третя особа Гостомельська селищна рада Київської області свого представника не направила. Про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. До суду від третьої особи надійшло клопотання, за змістом якого просять розгляд справи проводити без участі їхнього представника. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає до задоволення у повному обсязі з наступних підстав. Так, судом встановлено, що [PERSON] згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого і виданого 22 грудня 2009 року державним нотаріусом Бородянської районної державної нотаріальної контори Рибалкіною Г.Г., є спадкоємцем цілої частки майна [PERSON] , який помер [INFO] . Право на спадщину зазначено в заповіті [PERSON] , посвідченому приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Марчук К.В. 06 квітня 2009 року і зареєстрованому в реєстрі за №576, який отримав право на спадщину по закону після смерті своєї дружини [PERSON] . Успадковане майно становить право на земельну частку (пай) у реформованому КСП "Шлях правди". Зазначений пай складається з 4-х земельних ділянок, три з яких знаходяться на території Блиставицької сільської ради, а одна ділянка - не території Гостомельської селищної ради. Три земельні ділянки, які знаходяться на території Блиставицької сільської ради, позивач отримав Державні акти на право власності. 3 березня 2018 року позивач звернувся до державного реєстратора прав нерухомого майна Адамчука Богдана Олександровича, Гостомельська селищна рада, із заявою про проведення державної реєстрації права власності на четверту земельну ділянку. До заяви були додані документи, які підтверджують особу позивача, свідоцтво про право на спадщину за заповітом, а також документи, що містять відомості про земельну ділянку та перехід права власності на неї після її первинної державної реєстрації. 05.03.2018 державним реєстратор Адамчуком Б.О. позивачу було відмовлено в державній реєстрації права власності на земельну ділянку, розташовану: Київська обл., м.Ірпінь, Гостомельська селищна рада, кадастровий номер земельної ділянки 3210945900:01:086:6078, оскільки заява та подані для реєстрації документи не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчуть, що підтверджується копією рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 3998642 від 05.03.2018. Згідно ст.\~12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів, тобто дій особи, спрямованих на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 1 липня 2004 року №1952 - IV обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно. Відповідно до ст.24 Закону у державній реєстрації може бути відмовлено якщо подані документи не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. Відповідно до п.23 "Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень", затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127 (в редакції Постанови КМ України від 23 серпня 2016 року №553), за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державний реєстратор приймає відповідне рішення, яке повинне містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття, з відповідним обгрунтуванням їх застосування. Відповідно до п.З ст.27 Закону державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, або його дублікат. Відповідно до ч.2 пункту 81-1 Порядку, державна реєстрація права власності на земельну ділянку, реєстрацію якого не проведено до 1 січня 2013 року відповідно до законодавства, що діяло на момент набуття, проводиться за умови встановлення факту переходу прав від особи, відомості про яку містяться в Державному земельному кадастрі до особи, що заявляє про свої права. Відповідно до п.12 Порядку розгляд заяв та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на таке майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами та обтяженнями, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації права, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав. Таким чином, аналіз поданих позивачем документів для державної реєстрації права власності на земельну ділянку, свідчить про те, що ним виконано всі вимоги законодавства щодо такої реєстрації, а також додано до заяви такі документи, які вимагаються нормативними актами, а саме документи: -які засвідчують особу - копію паспорта; -які засвідчують право на земельну ділянку - свідоцтво про право на спадщину за заповітом; -які містять відомості про земельну ділянку, достатні для проведення державної реєстрації права на земельну ділянку - витяг з Державного земельного кадастру; -документи про перехід прав на земельну ділянку від часу її реєстрації до оформлення права на неї за позивачем сертифікати, свідоцтва про право на спадщину та інші документи. Отже, ухвалюючи Рішення про відмову у державній реєстрації права власності, державний реєстратор зазначив лише підставу для відмови - подані документи не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. При цьому, в порушення вимог ст.24 Закону та пункту 23 Порядку, державний реєстратор не зазначив у Рішенні вичерпного переліку обставин, що стали підставою для його прийняття з відповідним обгрунтуванням їх застосування. Крім того, невиконання державним реєстратором вимог законодавства при ухваленні рішення є підставою для визнання рішення нечинним та його скасування. В свою чергу, виконання вимог законодавства щодо державної реєстрації права власності на земельну ділянку та подання державному реєстратору належних документів для такої реєстрації, є підставою для зобов`язання державного реєстратора провести державну реєстрацію за позивачем права власності на земельну ділянку. Оскільки, згідно наданих письмових доказів, твердження позивача про те, що при подачі заяви про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, позивач виконав всі вимоги законодавства щодо такої реєстрації, а також додав до заяви документи, які вимагаються нормативними актами, знайшло своє документальне підтвердження, то суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved