Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-20 00:00:00

[PERSON] , через свого представника [PERSON] , звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 19636, вчинений 21.08.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем, про стягнення з боржника [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 42428,02 гривень. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що з 2012 року він працює сторожем в Сільськогосподарському виробничому кооперативі ім. Т.Г.Шевченка. 13 жовтня 2020 року йому стало відомо, що 21.08.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинено виконавчий напис № 19636 про стягнення з нього на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 42428,02 гривень. На підставі даного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Малковою Марією Вікторівною відкрито виконавче провадження № 63146430 та винесено постанову від 28.09.2020 року про стягнення з боржника [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості в розімірі 42428,02 гривень, основної винагороди у сумі 4242,80 гривень та мінімальних витрат виконавчого провадження у сумі 669,00 гривень. Постанова від 02.10.2020 року і стягнення з боржника загальної суми 47339,82 гривні була направлена приватним виконавцем на адресу СВК ім. Т.Г.Шевченка та прийнята господарством до виконання, що підтверджується довідкою СВК ім. Т.Г.Шевченка від 18.10.2020 р. вих. № 74. Вважає, що приватним нотаріусом Горай О.С. вчинено виконавчий напис від 21.08.2020 року № 19636 з порушенням діючого законодавства, оскільки він був вчинений за відсутності чинного документу, що підтверджує заборгованість; нотаріусом не було перевірено наявність документу, що підтверджує докази направлення, так і отримання [PERSON] вимоги про усунення порушень (сплати заборгованості); не перевірено безспірність заборгованості, що підлягає стягненню. Також, зазначив, що на момент вчинення виконавчого напису, а саме 21.08.2020 року, у нотаріуса взагалі не було правових підстав здійснювати зазначений напис, оскільки пункт 2 постанови КМУ № 662 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредит відносин», на підставі якого робився виконавчий напис, був визнаний незаконний та не чинний. В зв`язку з цими обставинами, просив задовольнити його вимоги. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Присяжний В.А., у судове засідання не з`явилися, надали заяву про розгляд справи в їх відсутність, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Просили вирішити питання щодо стягнення з відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» на користь позивача судових витрат. Представник відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив. Надав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого просив відмовити в задоволенні позову та стягненні витрат на правничу допомогу. Посилався на те, що заборгованість указана у виконавчому написі є безспірною і не потребує доказуванню, оскільки нотаріусу були подані всі документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. Вказав, що безспірність вимог визначається не нотаріусом або стягувачем, а відповідно до Переліку, а нотаріус лише перевіряє безспірність заборгованості по наданим документам. Треті особи приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. та приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова М.В. у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили, заяву про розгляд справи у їх відсутність не надавали, відзив на позов не подавали. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку письмовим доказам, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. За загальним правилом статей 15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат», порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 Закону (у редакції на час вчинення оспорюваного виконавчого напису) для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Відповідно до п. п. 1.1, 3.1, 3.2 глави 16 Порядку, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» Перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права у аналогічних правовідносинах дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29.03.2019 року за наслідками розгляду цивільної справи № 137/1666/16-ц (касаційне провадження № 14-84цс19) та постанови від 15.01.2020 року № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19). Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий же правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 року № 6-887цс17 та постанові Верховного Суду у справі № 207/1587/16 від 19.09.2018 року (провадження № 14-12559св18). Безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору щодо її розміру, строку, за який вона нарахована тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не тільки кредитора, а й самого боржника, або ж стовідсотково підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі (висновок Верховного Суду у постанові від 05.03.2018 року, справа № 756/11960/15-ц). Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Судом встановлено, що 20 липня 2014 року між ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір зі страхуванням життя позичальника та можливістю перенесення платежу № 2901/2439ECLK1BPS, за умовами якого банк надав позичальнику грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування на поточні потреби в розмірі 11980,00 грн. з фіксованою процентною ставкою за користування кредитом 12 % річних, а останній зобов`язувався повернути ПАТ «Платинум Банк» суму отриманого кредиту, а також виконати всі інші зобов`язання встановлені договором не пізніше 06.11.2017 року. [PERSON] ознайомлено із графіком платежів до кредитного договору, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, про свідчить його підпис. Згідно анкети-заяви від 20.07.2014 року [PERSON] отримав кредит у сумі 10000,00 грн, строком на 39 міс. з 12 % фіксованою ставкою. 22 березня 2018 року між Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева» було укладено договір № 147 про відступлення права вимоги, відповідно до якого ПАТ «Платинум Банк» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Женева», а ТОВ «Фінансова компанія «Женева» набуло право вимоги до позичальників зазначених у Додатку № 1 до Договору. 27 липня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено договір про відступлення права вимоги та заміну кредитора, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «ЖЕНЕВА відступило ТОВ «Вердикт Капітал» свої права вимоги до боржників за кредитними договорами, перелік яких міститься в Додатку № 1 до Договору. Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Київської області Гораєм О.С. 21 серпня 2020 року було вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі № 19636, про звернення стягнення із [PERSON] , який є боржником за кредитним договором № 2901/2439ECLK1BPS від 20 липня 2014 року, укладеним з ПАТ "Платинум Банк", правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення права вимоги за кредитними договорами 147 від 22 березня 2018 року є ТОВ "Фінансова компанія "Женева", правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення права вимоги за кредитними договорами б/н від 27 липня 2020 року, є ТОВ "Вердикт Капітал" заборгованість за кредитним договором 2901/2439ECLK1BPS від 20 липня 2014 року. Згідно зазначеного виконавчого напису нотаріуса строк платежу за кредитним договором 2901/2439ECLK1BPS від 20.07.2014 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 27.07.2020 року по 27.07.2020 року. Сума заборгованості складає 41778,02 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 11412,74 грн., прострочена заборгованість за комісією становить 59,94 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 1765,97 грн., строкова заборгованість за сумою кредиту становить 0,00 грн., строкова заборгованість за комісією 201,47 грн., строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 28337,90 грн., строкова заборгованість за штрафами і пенями становить 0,00 грн. За вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плату зі стягувача ТОВ «Вердикт Капітал» у розмірі 650,00 грн., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, що підлягає стягненню - 42428,02 гривень. Відповідно до виписки з особового рахунка № [NUMBER] [PERSON] , заборгованість перед ТОВ «ФК "Женева» за кредитним договором № 2901/2439ECLK1BPS станом на 11.03.2020 року (включно) складає 41778,02 грн. Станом на дату 11.03.2020 року ТОВ «ФК "Женева» повідомляє, що заборгованість за кредитним договором № 2901/2439ECLK1BPS від 20.07.2014 року не погашена. Оплати за кредитним договором не поступали. Заборгованість перед ТОВ «Вердикт Капітал» за кредитним договором № 2901/2439ECLK1BPS від 20.07.2014 року станом на 27.07.2020 року (включно) складає 41778,02 грн. Станом на дату 27.07.2020 року ТОВ «Вердикт Капітал» повідомляє, що заборгованість за кредитним договором не погашена, що підтверджується випискою з особового рахунку за кредитним договором № 2901/2439ECLK1BPS [PERSON] . 28.09.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Малковою М.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 63146430 з примусового виконання виконавчого напису № 19636, виданого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт капітал» 42428,02 грн., та стягнення з боржника основної винагороди приватного виконавця у розмірі 4242,80 грн., мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 669,00 грн. В рамках виконавчого провадження № 63146430, приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Малковою М.В. 02.10.2020 р. було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, а саме 20 % із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника, отримуваної [PERSON] в Сільськогосподарському виробничому кооперативі ім. Т. Г. Шевченка до виплати загальної суми 47339,82 грн., першочергово стягнувши витрати на проведення виконавчих дій в сумі 669,00 грн. та пропорційно до суми заборгованості, яка перераховується стягувачу, основну винагороду приватного виконавця. Позивач стверджує, що 13 жовтня 2020 року йому стало відомо про наявність як виконавчого провадження, так і виконавчого напису нотаріуса. Копію постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 02.10.2020 року позивачу було вручено за місцем його роботи - Сільськогосподарським виробничим кооперативом ім. Т. Г. Шевченка. Вважає виконавчий напис нотаріуса таким, що винесений з порушенням вимог чинного законодавства, тому не підлягає виконанню. Перевіривши документи, надані суду ТОВ «Вердикт Капітал», що стали підставою для вчинення нотаріусом виконавчого напису, судом встановлено відсутність документів, зазначених в Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса. Так, в матеріалах наданих ТОВ «Вердикт Капітал» приватному нотаріусу, відсутні Додатки № 1 до договорів про відступлення права вимоги, що позбавляє суд можливості перевірити, зокрема, наявність на час вчинення виконавчого напису документу про правонаступництво відповідача за борговими зобов`язаннями після ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Женева», а саме, що за цими договорами були відступлені права вимоги за кредитним договором № 2901/2439ECLK1BPS від 20 липня 2014 року, який було укладено між ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] Самі по собі вищевказані договори є переходом права вимоги щодо боржників, перелік яких в даних договорах відсутній. Також, відповідачем до суду не надано належних письмових доказів розміру заборгованості позивача та її складових, які б містили суми та дати, з яких можливо було б встановити, коли боржник отримав кредит та в якому розмірі, коли проводив оплату, якщо проводив, за вказаним кредитним договором, скільки днів прострочення сплати заборгованості, тобто чи є сума, заявлена банком до стягнення безспірною. Надана відповідачем виписка з особового рахунку, яка є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків відповідача, не може бути доказом безспірності грошових вимог банку до боржника, оскільки не є інформативною - в ній не відображено рух коштів по рахунку позивача. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Крім того, за кредитним договором № 2901/2439ECLK1BPS від 20.07.2014 року, укладеним між позивачем та ПАТ «Платинум Банк», строк дії останнього становив 39 місяців, з терміном повернення кредиту до 06.11.2017 року. Виходячи з викладеного, строк кредитування за кредитним договором закінчився 06.11.2017 року. Право кредитора нараховувати, передбачені договором, проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Таким чином, проценти, неустойка, комісія нараховуються в межах дії договору. Кредитор має право після закінчення строку дії кредитного ліміту на стягнення відповідних виплат за статтею 625 ЦК України. Указана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12. За кредитним договором № 2901/2439ECLK1BPS від 20.07.2014 року після 11.04.2016 року кредитор не має право нараховувати проценти, комісію на умовах, визначених цим договором. Проте, у спірному виконавчому написі від 21.08.2020 року період заборгованості, яка стягується з позивача, указаний одним днем з 27.07.2020 року по 27.07.2020 року, що дає підстави дійти висновку, що заборгованість в сумі 41778,02 грн. указана станом на 27.07.2020 року, і містить борг за комісією та відсотками, що нарахована після 06.11.2017 року, тобто після закінчення строку кредитування, що є неправомірним. З аналізу вищевикладеного вбачається, що при вчиненні спірного виконавчого напису нотаріус не отримував від відповідача первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), відтак у нього не було підстав вважати, що розмір заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Вердикт Капітал» (правонаступником первісного кредитора), а також сума відсотків зазначених у виконавчому написі, є безспірними. Крім того, [PERSON] у позовній заяві вказує, що ним не було отримано письмової вимоги (повідомлення) від банку чи відповідача про усунення порушень (сплати боргу) за кредитним договором. Данні обставини також не спростовуються наданими суду матеріалами. Неотримання позивачем вимоги об`єктивно позбавило його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги відповідача або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. Нотаріус, у свою чергу, не повідомив боржника про те, що до неї звернулися з заявою про вчинення виконавчого напису та не перевірив надіслання вимоги про усунення порушень за кредитним договором та отримання її позивачем, що унеможливило подання останнім нотаріусу обґрунтованих заперечень щодо вчинення виконавчого напису або письмової згоди чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості, що об`єктивно виключає можливість вчинення нотаріусом виконавчого напису. Наслідки такого неповідомлення зазначені у п. 10 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні», прийнятого на підставі постанови ВССУ № 2 від 07.02.2014 року, а саме вказано, що неповідомлення боржника про вимогу кредитора є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Таким чином, вчиняючи виконавчий напис, нотаріусом порушено вимоги законодавства, оскільки відповідачем взагалі не направлялося [PERSON] будь-якого повідомлення - письмової вимоги про усунення порушень. За змістом оспорюваного виконавчого напису приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Київської області Горай О.С. у день його вчинення - 21 серпня 2020 року керувався пунктом 2 Переліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, який був доповнений до Переліку постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року. Проте, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 було визнано нечинною та незаконною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року в частині положень, які доповнювали пункт 2 Переліку. Для одержання виконавчого напису стягувач має надати нотаріусу оригінал нотаріально посвідченого договору, за яким може здійснюватися стягнення у безспірному порядку. Наданий відповідачем на вимогу суду кредитний договір зі страхуванням життя позичальника та можливістю перенесення платежу № 2901/2439ECLK1BPS від 20 липня 2014 року не є нотаріально посвідченим договором, а отже не міг бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису. За таких обставин, приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем не було дотримано умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 12.03.2020 року у справі № 757/24703/18-ц, та з правовою позицією, яка міститься у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17. Виходячи з викладеного, встановивши, що стягнута за виконавчим написом заборгованість є спірною, приймаючи до уваги, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не мав повного обсягу документів, зокрема: доказів підтвердження отримання боржником претензії про погашення заборгованості за кредитним договором; не перевірив відсутність спору між кредитором та позичальником щодо розміру заборгованості; відсутність Додатків з реєстром боржника до договорів відступлення права вимоги, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис було вчинено нотаріусом з порушенням чинного законодавства, а тому позовні вимоги позивача щодо визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, підлягають задоволенню. Відповідно до приписів статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (стаття 133 ЦПК України). Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп. за подання позову немайнового характеру та в сумі 840 грн. 80 коп. за подання заяви про забезпечення позову, а тому ураховуючи, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з відповідача на користь позивача підлягає стягненню вся сума сплаченого судового збору. Представник позивача адвокат Присяжний В.А. просив суд стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн. Відповідно до частини 2 статті 137 ЦПК України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Представник позивача в обґрунтування розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу подав договір № 27-10/20 про надання правничої допомоги від 19.10.2020 року, розрахунок витрат на оплату професійної правничої допомоги від 03.03.2021 року та квитанції до прибуткового касового ордеру № 1 від 03.03.2021 року на загальну суму 6000 грн. У розрахунку витрат на оплату професійної правничої допомоги від 03.03.2021 року представник позивача надав детальний опис робіт (наданих послуг) з наведенням здійснених ним витрат часу по кожному із видів робіт, які узгоджуються з матеріалами справи. Указані докази підтверджують факт понесення [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу та їх розмір в сумі 6000 грн. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята, шоста статті 137 ЦПК України). Ураховуючи складність справи та виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, суд дійшов висновку, що витрати, заявлені позивачем, пов`язані з розглядом справи, розмір витрат є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору. Доводи відповідача про завищення розміру витрат на правничу допомогу на переконання суду є не обґрунтованими. Аналіз витраченого адвокатом часу, ураховуючи спірні обставини, подання відповідачем відзиву на позовну заяву, у загальній кількості є достатнім, об`єктивним і співмірним зі складністю справи. Звернення стягнення на заробітну плату позивача на підставі оспорюваного виконавчого напису також вимагало часу на підготовку заяви про забезпечення позову. Ненадання відповідачем доказів на підтвердження, викладених у відзиві обставин зумовило ініціювання стороною позивача клопотання про витребування доказів та збільшення кількості засідань у справі і відповідно кількості витрат часу адвокатом. За таких обставин, оскільки позов підлягає задоволенню у повному обсязі, понесені позивачем у цій справі витрати на правничу допомогу адвоката покладаються на відповідача в сумі 6000 грн. і підстави зменшення розміру указаних витрат відповідачем не доведено.

Outcome: approved