Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-06 00:00:00

30 травня 2018 року до Піщанського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, в якій позивач просив суд зменшити розмір стягуваних з нього аліментів згідно рішення Піщанського районного суду Вінницької області від 12 лютого 2007 року по справі № 2-14-07 на користь відповідача на утримання їхнього спільного сина [PERSON], [INFO], з 1/4 частки з усіх його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімумуму щомісячно до досягнення дитиною повноліття до 1/7 частки від усіх доходів, але не менше як 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття та припинити стягнення з нього аліментів згідно рішення Піщанського районного суду Вінницької області від 12 лютого 2007 року, відізвавши виконавчий лист по зазначеному рішенні суду. Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що вони з відповідачем мають мпільну дитину- [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Піщанського районного суду Вінницької області від 12 лютого 2007 року по справі № 2-14-07 з нього на користь відповідача на утримання їхнього спільного сина [PERSON], [INFO], були стягнуті аліменти в розмірі 1/4 від усіх його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму, щомісячно, до досягнеення дитиною повноліття. Вважає, що на даний час наявні підстави, передбачені ч. 1 ст. 192 СК України, для зменшення розміру стягуваних з нього аліментів. Зокрема позивач вказує, що з моменту винесення рішення суду про стягнення з нього аліментів, в нього змінився матеріальний стан, адже з 2011 року по даний час він проживає в м. Балта однією сім'єю з [PERSON], і за час спільного проживання в них народилася спільна дитина - [PERSON], [INFO]. Крім того, до складу його сім'ї входить також син [PERSON] - [PERSON], [INFO] народження. Дані діти повністю знаходяться на його утриманні. Крім того, після винесення вказаного рішення суду у нього народився ще один син - [PERSON], [INFO], на утримання якого він в даний час також сплачує аліменти в сумі - 300,00 гривень щомісячно, на підставі рішення Піщанського районного суду Вінницької області від 28 квітня 2011 року за № 2-134/2011. Також позивач вказує, що на даний час значно погіршився його стан здоров'я та він перебуває на диспансерному обліку та лікуванні в Піщанській лікарській амбулаторії з діагнозом: хронічний гастродуоденіт непреривно рецидивуючий перебіг, виразкова хороба шлунку та дванадцятипалої кишки хедікобактер асоційована. Позивач вказує, що по причині даного захворювання він себе погано почуває та не має змоги працевлаштуватися, та кірм того витрачає великі кошти для постійного лікування вищевказаного захворювання. Також позивач зазначає, що в сторону погіршення змінився його матеріальний стан, адже в рішенні Піщанського районного суду Вінницької області від 12 лютого 20107 року, яким з нього стягнуто аліменти вказано, що він має роботу та постійний заробіток, інших дітей не має. Проте на даний час він не працює та не має стабільного доходу. Враховуючи той факт, що на даний час він не працює, не має постійного та стабільного доходу, то аліменти йому нараховуються з середньої зарплати по регіону, яка становить 6700 гривень, тобто в сумі 1678 гривень, що фактично становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тобто на даний час, всупереч встановленому ст. 141 СК рівному обов'язку батьків по утриманню дитини, весь тягар по утриманню сина [PERSON], покладено лише на нього, а не на обох батьків. Позивач зазначає, що відсутність доходу, наявність двох інших дітей, та стягнення з нього аліментів в розмірі 1/4 всіх видів його доходів, суперечить його інтересам та призводить до накопичення величезного боргу по аліментах. На підставі вищевикладеного, вважає, що рішення про стягнення аліментів на утримання його сина [PERSON] потрібно змінити та зменшити розмір стягуваних аліментів з 1/4 усіх доходів на 1/7 частку від усіх доходів, оскільки на його думку, аліменти в такому розмірі відповідатимуть інтересам дитини та забезпечуватимуть їй більше 50 % прожиткового мінімуму, і не порушуватимуть його прав як платиника аліментів. В подальшому позивачем [PERSON] на адресу суду було подано заяву про зміну позовних вимог, відповідно до якої він просив суд зменшити розмір стягуваних з нього аліментів згідно рішення Піщанського районного суду Вінницької області від 12 лютого 2007 року по справі № 2-14-07 на користь відповідача на утримання їхнього спільного сина [PERSON], [INFO], з 1/4 частки з усіх його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімумуму щомісячно до досягнення дитиною повноліття до твердої грошової суми в розмірі 1000 гривень щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття та припинити стягнення з нього аліментів згідно рішення Піщанського районного суду Вінницької області від 12 лютого 2007 року, відізвавши виконавчий лист по зазначеному рішенні суду. Від відповідача по справі [PERSON] на адресу суду надійшли запереченян на позовну заяву [PERSON] про зменшення позовних вимог, відповідно до яких вона просить у задоволенні позову відмовити за безпідставністю, оскільки вважає, що відповідачем не доведено зміну матеріального стану в сторону погіршення, оскільки він є працездатною особою та в змозі працювати, отримувати дохід. Також відповідач вказує, що зміна сімейного стану позивача не є підствою для зменгшення розміру аліментів, оскільки як на день постановлення рішення про стягнення аліментів, так і на даний час він являється розлученим. Погіршення стану здоров'я, на яке посилається позивач не є критичним та таким, що перешкоджає його працевлаштуванню. Відповідач вказує, що твердження позивача про те, що він самостійно несе тягар з утримання дитини, є безпідставним, оскільки тривалий час він з дитиною не спілкується, не приймає участі у її вихованні, в тому числі і матеріальному забезпеченні, про що свідчить наявна заборгованість по сплаті аліментів. Крім того, позивач зазначає, що ч. 2 ст. 187 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому в цій частині позовних вимог, відповідно до яких розмір стягуваних аліментів не може бути меншим гарантованого законом мінімуму, вона не заперечує. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, проте від нього на адресу суду надійшла заява, в якій він просить справу розглянути без його участі по наявних у справі доказах, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] та її представник-адвокат Близнюк В. В. в судове засідання не з'явилися, проте від представника відповідача на адресу суду надійшла заява про відкладення розгляду справи на іншу дату, у зв'язку із зайнятістю в іншому провадженні. Враховуючи, що відповідач [PERSON] до суду не з'явилася жодного разу, а за клопотанням представника відповідача розгляд справи вже відкладався, з причин, що були визнанні судом поважними, беручи до уваги, що відповідачем подано заперечення на позовну заяву, суд не вбачає підтсав для ухвалення по справі заочного рішення та вважає за можливе відповідно до положень ст. 223 ЦПК України розгляд справи провести без участі відповідача та її представника на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання, перешкод для розгляду справи судом не встановлено, то суд вважає за можливе здійснювати судовий розгляд без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.10). Відповідно до рішення Піщанського районного суду ВІнницької області від 12 лютого 2007 року з [PERSON], [INFO], уродженця смт. Піщанка Вінницької області, на користь [PERSON], стягуються аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку до повноліття дитини, а ле не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30 січня 2007 року (а.с.15). З розрахунків заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 51741033, що перебуває на виконанні у Піщанському районному відділі ДВС ГТУЮ у Вінницькій області про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно з [PERSON] на користь [PERSON] вбачається, що станом на 01 травня 2018 року [PERSON] мав заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 31922,13 гривень (а.с.16,17). Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів на утримання податків № 521/549 від 22 травня 2018 року вбачається, що [PERSON] за період з 1 кварталу 2005 року по 4 квартал 2017 року отримував доходи з таких джерел: з першого кварталу 2005 року по перший квартал 2008 року включно працював у Піщанському РВ УМВС України у Вінницькій області; в 2 та 3 кварталах 2008 року перебував на обліку в Піщанському районносу центрі зайнятості; з 2 кварталу 2011 року по 3 квартал 2013 року включно працював в ТОВ "Рєфтранс"; в 4 кварталі 2014 року працював в ПИП"Сімтекс" та в ТОВ "Трансфер Україна": в 1 кварталі 2015 року працював в ПМП "Сімтекс"; в 2 кварталі 2017 року працював в ПП "Плазматек Транс"; в 3 кварталі 2017 року працював в ТОВ "АМ Транс" (а.с.18). Відповідно до довідки, виданої Комунальною установою "Піщанський районний медичний центр первинної медико-санітарної допомоги" [PERSON], [INFO], знаходиться на диспансерному обілку в Піщанській лікарській амбулаторії загальної практики сімейної медицини з діагнозом: хронічний гастродуодоніт непреривно рецедивуючий перебіг, виразкова хвороба шлунку та дванадцятипалої кишки хелікобактер асоційована (а.с.19). З свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що позивач [PERSON] також являється батьком [PERSON], [INFO] (а.с.11). Відповідно до довідки № 1257 від 21 травня 2018 року, виданої Балтською міською радою Балтського району Одеської області, [PERSON], проживає в [ADDRESS], та його сім'я складається з дружини [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], та дочки [PERSON], [INFO] (а.с.13). Крім того, 28 квітня 2011 року Піщанськимй районним судом було ухвалено рішення в справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, відповідно до якого вирішено стягувати з [PERSON], [INFO], жителя [ADDRESS], не працюючого, на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 300 гривень щомісячно починаючи з 01 квітня 2011 року і до повноліття дитини (а.с.14). Згідно довідки Піщанського РВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області № 888/15.13-23/19, на виконанні у Піщанському РВ ДВС ГТУЮ Вінницькій області знаходиться виконавчий лист № 2-134, виданий Піщанським районним судом Вінницької області від 17 травня 2011 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 300 гривень щомісячно, почмнаючи зх 01 квітня 2011 року до повноліття дитини. Відповідно дост. 150 Сімейного Кодексу Українибатьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В частині 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»роз'яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннямист. 192 СК Українизміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тількист.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У відповідності дост.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з'ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров'я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров'я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров'я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Відповідно достатті 8 Закону України «Про охорону дитинства»кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Судом встановлено, що з позивача стягуються аліменти урозмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але неменше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та розмір стягуваних аліментів відповідно до розрахунку заборгованості, який міститься в матеріалах справи станомить 1677, 78 гривень. Враховуючи доводи позивача про те, що з нього стягуються аліменти на утримання іншої дитини, неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], а також те, що він утримує ще одну дитину дочку [PERSON], [INFO], беручи до уваги, що позивач не має постійного місця роботи та стабільного заробітку, суд вбачає наявність змін в сімейному та матеріальному стані платника аліментів (позивача), в порівнянні з його матеріальним становищем, яке було до ухвалення рішення Піщанського районного суду Вінницької області від 12 лютого 2007 року про стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх виді заробітку до повноліття дитини, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30 січня 2007 року, що відповідно до положень ст. 192 СК Україниє підставою для зменшення розміру аліментів. 17 травня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким внесені зміни до ч. 2ст. 182 СК Українита визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у зв'язку з чим при зменшеному за даним рішенням суду розміром аліментів, що присуджені до стягнення, мінімальний їх розмір складатиме 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з Законом України «Про державний бюджет на 2019 рік», з 1 січня 2019 року прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років становить 2027,00грн., а передбачений ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що становить 1013,50 грн. Виходячи з системного аналізу наведених вище норм чинного законодавства, беручи до уваги факт того, що позивач ніде не працює, але разом з тим є особою працездатного віку, може працювати, отримувати дохід, частину якого віддавати на утримання свого неповнолітнього сина, оскільки доказів його непрацездатності суду не надано, а стан його здоров'я, не є критичним та таким, що перешкоджає працевлаштуванню позивача, враховуючи перебування на утриманні позивача дочки [PERSON], [INFO], та стягнення з нього аліментів на утримання ще однієї дитини- сина [PERSON], 2007 року народженення, виходячи з мінімально гарантованого розміру аліментів для дітей відповідного віку та рівного обов'язку батьків утримувати дитину до досягнення повноліття, суд вважає за необхідне, з метою забезпечення права дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, позовні вимоги задовольнити частково та зменшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], відповідно до рішення Піщанського районного суд Вінницької області від 12 лютого 2007 року, з 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на тверду грошову суму в розмірі 1100 гривень щомісячно до повноліття дитини, оскільки стягнення аліментів в даному розмірі суд, вважає, розумним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та вказаний розмір аліментів відповідає мінімально гарантованому розміру аліменітв, встановленому законом. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до вимог ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial