Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-01 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом [PERSON] про стягнення майнової шкоди завданої залиттям квартири. Свій позов мотивує тим, що є власником квартири F[ADDRESS]. 31.08.2018 її квартиру було затоплено, внаслідок пошкодження фільтру на мережі холодного водопостачання у квартирі поверхом вище, власником якої є відповідачка. Зазначає, що 05.09.2018 комісією ЖКП F11 було складено акт про залиття її квартири, яким встановлено причиною пошкодження фільтру на мережі холодного водопостачання в кухні квартири F 88 згідно пояснень власниці. Вказує на те, що будівельно-технічною експертизою завдану матеріальну шкоду визначено у розмірі 21027,00 грн. Добровільно домовитися про відшкодування майнової шкоди їй із відповідачем не вдалося, на неодноразові звернення про усунення наслідків затоплення відповідач обіцяла усунення завданих збитків, однак, свої зобовFязань не виконала. На підставі наведеного просить суд стягнути з [PERSON] на її користь відшкодування завданої матеріальної шкоди внаслідок залиття квартири в розмірі 21027,00 та судові витрати по справі. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18.02.2019 року розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. В установлений в ухвалі суду строк відповідач відзиву на позовну заяву не подав. Представник позивача в судове засідання не зFявився, подав суду заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить суд позов задовольнити. Проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зFявилася хоча належним чином повідомлялася про день, час та місце розгляду справи. Будь-яких заяв про розгляд справи без її участі на адресу суду не надходило. Третя особа в судове засідання зFявилася хоча належним чином повідомлялася про день, час та місце розгляду справи. Будь-яких заяв про розгляд справи без її участі на адресу суду не надходило. Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності сторін по наявним матеріалам справи. За погодженням представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдану майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно до п.18 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою KM України від 8.10.1992р. F572, власники квартир, наймачі та орендарі зобовFязані використовувати приміщення житлових будинків за призначенням, забезпечувати збереження жилих і підсобних приміщень квартир та технічного обладнання будинків, дотримувати правил пожежної безпеки. При появі несправностей у квартирі вживати заходів до їх усунення власними силами або силами підприємств по обслуговуванню житла. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу квартири позивач [PERSON] є власником квартири F[ADDRESS] (а.с. 8). Із матеріалів справи вбачається, що 31.08.2018 року сталося затоплення квартири, в якій проживає позивач, внаслідок цього затоплення зіпсовані стеля (фарба, шпаклівка), стіни (шпалери) (а.с. 9). Судом встановлено, що завдана майну позивача шкода була спричинена з вини відповідачки [PERSON], що підтверджується актом працівників ЖКП F11 міста Луцька про затоплення (а.с. 9). Згідно відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що квартира F [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON]В (а.с. 11). Відповідно до висновку експертного дослідження F 715/5 від 26.11.2018 року, ринкова вартість відновлюваного ремонту квартири F[ADDRESS] внаслідок затоплення становить 21027,00 грн. (а.с. 12-13). Згідно вимог ст.1192 Цивільного кодексу України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовFязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Враховуючи вищенаведені обставини, суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині відшкодування заподіяної матеріальної шкоди підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. З матеріалів справи вбачається, що позивачем були понесені витрати повFязані з оплатою експертизи у розмірі 1800 грн., згідно рахунку F 715/5 від 26.11.2018 року (а.с.21). Отже, з відповідача в силу вимог ст.ст. 139, 141 ЦПК України на користь позивача, підлягають до стягнення витрати на проведення судової будівельно-технічної експертизи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України). Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначена правова позиція також викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 27.06.2018 року у справі F 826/1216/16. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, п. п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, позивачем було надано копію договору про надання правової допомоги від 15 жовтня 2018 року (а.с. 29), копія ордеру та копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 59-60). Проте позивачем та його представником не надано належних доказів, що підтверджують сплату [PERSON] гонорару адвокату. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що відсутність документального підтвердження про понесені відповідачем витрати на правову допомогу є підставою для відмови у стягненні таких витрат з позивача. Не підлягає також до задоволення вимога позивача про стягнення з відповідача 36,000 грн. витрат по оплаті відправлення кореспонденції та отримання витягу, банківських послуги, оскільки із квитанції про оплату послуг не вбачається, що такі витрати понесла позивач [PERSON] (а.с. 27-28). Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного, ст.ст.22, 1166, 1192 ЦК України,

Outcome: partial