Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач є власником 51/100 частин житлового будинку, що розташований в м. Виноградів, вул. Добролюбова, 34/2, на підставі договору купівлі-продажу частин жилого будинку від 02.09.2004 року, посвідченого Виноградівською держконторою, зареєстрованого в реєстрі за №2315. У користуванні позивача, відповідно технічного паспорту, знаходяться: житлова квартира літ. "А", з відповідною частиною надвірних споруд, а саме: літня кухня літ. "Б", сарай літ. "В", вбиральня літ. «Г», ворота № 1, огорожа №2, вимощення І. Власником іншої частини будинку є відповідач, у нього виділена своя частка в натурі та виготовлені правовстановлюючі документи на неї, як окрему квартиру, однак частка позивача у спільній власності залишилася без змін, тобто фактично знаходиться у спільній частковій власност. А тому позивач просить виділити свою частку у спільній частковій власності в судовому порядку. Позивач в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, з позовом погоджується. Третя Особа в судове засідання не зявилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. У відповідності до ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Виходячи зі змісту загальних засад регулювання права власності, що встановлені ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Норми ст. ст. 317, 319 ЦК України передбачають, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Однак, в ч.1 ст. 358 ЦК України зазначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Ч. 1-2 ст. 367 ЦК України визначено майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. В судовому засіданні на підставі належних та достовірних доказів встановлено, що позивач є власником 51/100 частин житлового будинку, що розташований в м. Виноградів, вул. Добролюбова, 34/2, на підставі договору купівлі-продажу частин жилого будинку від 02.09.2004 року, посвідченого Виноградівською держконторою, зареєстрованого в реєстрі за №2315 (а.с.5-6). У користуванні позивача відповідно технічного паспорту знаходяться: житлова квартира літ. "А", з відповідною частиною надвірних споруд, а саме: літня кухня літ. "Б", сарай літ. "В", вбиральня літ. «Г», ворота № 1, огорожа №2, вимощення І (а.с.8,11-12). Власником іншої частини будинку є відповідач, у нього виділена своя частка в натурі та виготовлені правовстановлюючі документи на неї, як окрему квартиру, однак частка позивача у спільній власності залишилася без змін, тобто фактично знаходиться у спільній частковій власності (а.с.21,22). Як вбачається з вищенаведених обставин позивач обмежений у праві розпоряджатися своїм майном, та не має іншої можливості виділити в натурі частку в спільній частковій власності, окрім як в судовому порядку. Згідно з розясненнями постанови пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок" при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам слід мати на увазі, що це можливо, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним входом (квартиру). Виділ також може мати місце за наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовану квартиру. Даний будинок вже фактично розділений між співвласниками на дві окремі квартири з обладнаними окремими входами та підведеними до кожної з них окремо всіма комунікаціями. Відповідно до рішення Виноградівської міської ради від 24.11.2015 року № 189, 51/100 частин житлового будинку №34/2 по вул. Добролюбова в м. Виноградів присвоєно окремий адресний номер, а саме вулиця Копанська, будинок, 34 квартира 1, та визнано окремою квартирою (а.с.7). Висновком щодо технічної можливості виділу в натурі частки з обєкта нерухомого майна № 14 від 01.08.2017 року підтверджується можливість проведення виділення в натурі частки у спільній частковій власності житлового будинку, що розташований в м. Виноградів, вул. Добролюбова,34/2, а саме 51/100 частин вказаного житлового будинку з надвірними будівлями, як окрему квартиру, яка є відокремленою, має окремий вхід (а.с.9). Крім того, в абз.4 п. 7 та п. 8 Постанови «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», Пленум Верховного суду України розяснив, що при поділі жилого будинку суд зобов'язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику. Різні господарські будівлі (літні кухні, сараї тощо) є підсобними будівлями і складають з будинком одне ціле. Отже, розглянувши цивільну справу у межах заявлених вимог та на підставі наявних у справі доказів, суд прийшов до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: approved