Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

Позивач звернулась до Каховського міськрайонного суду Херсонської області з позовом про виділення земельної частки ( паю), мотивуючи його тим, що рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 10.12.2009 року по справі № 2-2546/09 за позивачем було визнано право на земельну частку ( пай) розміром 4,49 умовних кадастрових гектара, розташованої на території Чорноморівської сільської ради в порядку спадкування після смерті матері [PERSON], померлої 06.12.1994 р. Позивач звернулась до [PERSON] районної державної адміністрації з заявою про виділення земельної частки ( паю), але їй було відмовлено у розробці відповідного проекту землеустрою та рекомендовано звернутись до суду, стосовно виділення земельної частки ( паю) із земель державної власності на території Каховського району Херсонської області, у зв»язку з відсутністю вільних земель КСП « Чорноморівське» на території Чорноморівської сільської ради. Позивач до судового засідання не з»яилась, надала заяву про слухання справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає у повному обсязі, на підставах зазначених у позові. Представники відповідачів [PERSON] райдержадміністрації та Управління Держгеокадастру у Херсонській області не з»явились, надали заяви про слухання справи за їх відсутності, позовні вимоги визнають у повному обсязі. Представники третіх осіб до судового засідання не з»явились, надали заяви по слухання справи за їх відсутності, не заперечують проти задоволення позовних вимог. Згідно з ч.2\~ст.158 ЦПК України\~суд розглядає справу без участі сторін, оскільки кожна особа, яка приймає участь у справі має право заявити клопотання про розгляд справи у її відсутності. Також, суд вважає можливим, відповідно до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою сторін, судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, судом встановлено. Відповідно до рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 10.12.2009 року у спаві № 2-2546/09 р. за [PERSON] визнано право власності на земельну частку ( пай) розміром 4,49 умовних кадастрових гектар, розташованої на території Чорноморівськї сільської ради в порядку спадкування після смерті [PERSON], померлої 06.12.1994 р. ( а.с. 6-7). Згідно витягу з протоколу № 4 засідання постійно діючої комісії з питань, пов»язаних із земельними відносинами при [PERSON] районній державній адімінстрації від 15.04.2014 року, [PERSON] відмовлено у виділенні земельної частки ( паю) на території Чорноморівської сільської ради ( а.с. 8-9). Відповідно до довідки Чорноморівської сільської ради Каховського району від 19.09.2016 року [PERSON] повідомлено про те, що вільних земель, для ведення товарного виробництва на території сільської ради немає ( а.с. 5). Згідно до пункту 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2) зазначено, що згідно зі статтею 25 Земельного кодексу України при приватизації земель державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ, організацій земельні ділянки передаються їх працівникам, а також пенсіонерам з числа працівників з визначенням кожному з них земельної частки (паю) за рішенням органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування і кожна з цих осіб має гарантоване право одержати безоплатно свою земельну частку (пай), виділену в натурі(на місцевості). Відповідно до п. 24 зазначеної постанови визначено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Відповідно до статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» N 899-IV від 05.06.2003 року, основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: - свідоцтво про право на спадщину; - посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); - рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно статті 3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації. Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" від 06 вересня 2012 року № 5245- VI внесено зміни до Земельного Кодексу України, які набули чинності з 01 січня 2013 року, яким внесені зміни до визначення суб'єктів розпорядження землями сільськогосподарського призначення, оскільки такі повноваження перейшли до Держземагентства України. Так, відповідно до частини четвертої статті 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Тобто, законодавцем змінено компетенцію органів щодо розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення, наділивши такими функціями Держземагенства, замість державних адміністрацій та органів місцевого самоврядування. Отже, в даному випадку, належить застосовувати нормативно-правовий акт, який прийнятий в часі пізніше. Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" від 06 вересня 2012 року № 5245- VI прийнятий за часом пізніше, ніж Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" від 05 червня 2003 року № 899-ІУ, а відтак, під час визначення належного суб'єкта розпорядження слід виходити із норм Земельного Кодексу України.

Outcome: approved