Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

05 квітня 2016 року публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 08 серпня 2008 року, публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», та [PERSON] уклали Договір кредиту № 133/230-08 (із змінами) на купівлю автотранспортних засобів (далі за текстом Договір), згідно із яким Відповідачу було надано у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 37\~151 доларів США, зі сплатою процентів в розмірі, в порядку та на умовах визначених договором. Відповідно п. 1.1 ст. 1 Договору, надання кредиту здійснювалось зі сплатою фіксованої процентної ставки в розмірі 13 % річних. Відповідно п. 1.2. Договору, кредит надавався Відповідачу для оплати придбаного автомобіля марки Nissan модель Teana 2.5, 2008 року випуску, згідно із договором купівлі-продажу автомобіля №04Н/08 від 05 серпня 2008 року, укладеним з АТВТ «КомпаняАлекс». Зобовязання Позивача, визначені у договорі про надання кредиту № 133/230-08 на купівлю автотранспортних засобів від 08 серпня 2008 року, а саме п. 2.1., були виконані належним чином та в повному обсязі, що підтверджується заявою на видачу готівки № 07-01 від 08 серпня 2008 року та випискою по особовому рахунку за 08 серпня 2008 року. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. У звязку із порушенням\~ умов кредитного договору, станом на 10 грудня 2015 року відповідач має прострочену заборгованість 42 721, 99 доларів США, яка складається з: - заборгованості за кредитом 20 918, 36 доларів США (що в еквіваленті до національної валюти складає 478 924 грн. 14 коп.); - заборгованості за відсотками 9 712,82 доларів США (що в еквіваленті до національної валюти складає 222 374 грн. 33 коп.); - пені за несвоєчасне повернення кредиту 9 891,22 доларів США (що в еквіваленті до національної валюти складає 226 458 грн. 63 коп.); - пені за несвоєчасне повернення відсотків 2 199,59 доларів США (що в еквіваленті до національної валюти складає 50 359 грн. 47 коп.); За таких обставин позивач вважає, що відповідач у строк, вказаний в договорі своїх зобовязань по договору не виконує, а тому\~ просить суд стягнути вказані кошти з відповідача. В судове засідання представник позивача не зявився, подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав з підстав, вказаних в позовній заяві, проти вирішення справи у заочному порядку не заперечував. Відповідач\~ [PERSON] до судового засідання не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у його відсутності від нього до суду не надходило. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки від відповідача не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, як то передбачає ст. 169 ЦПК України, з причин, які б могли бути визнані судом поважними, у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, зі згоди позивача суд вирішує справу на підставі наявних у справі доказів відповідно ст. 224-228 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» підлягають частковому задоволенню з огляду на такі встановлені у судовому засіданні обставини та відповідні ним докази. В судовому засіданні встановлено, що 08 серпня 2008 року, публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», та [PERSON] уклали Договір кредиту № 133/230-08 (із змінами) на купівлю автотранспортних засобів (далі за текстом Договір), згідно із яким Відповідачу було надано у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 37\~151 доларів США, зі сплатою процентів в розмірі, в порядку та на умовах визначених договором. Відповідно п. 1.1 ст. 1 Договору, надання кредиту здійснювалось зі сплатою фіксованої процентної ставки в розмірі 13 % річних. Відповідно п. 1.2. Договору, кредит надавався Відповідачу для оплати придбаного автомобіля марки Nissan модель Teana 2.5, 2008 року випуску, згідно із договором купівлі-продажу автомобіля №04Н/08 від 05 серпня 2008 року, укладеним з АТВТ «КомпаняАлекс». Зобовязання Позивача, визначені у договорі про надання кредиту № 133/230-08 на купівлю автотранспортних засобів від 08 серпня 2008 року, а саме п. 2.1., були виконані належним чином та в повному обсязі, що підтверджується заявою на видачу готівки № 07-01 від 08 серпня 2008 року та випискою по особовому рахунку за 08 серпня 2008 року (а.с. 2-23). Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Відповідно розрахунку, наданого позивачем, станом на 10 грудня 2015 року відповідач має прострочену заборгованість 42 721, 99 доларів США, яка складається з: - заборгованості за кредитом 20 918, 36 доларів США (що в еквіваленті до національної валюти складає 478 924 грн. 14 коп.); - заборгованості за відсотками 9 712,82 доларів США (що в еквіваленті до національної валюти складає 222 374 грн. 33 коп.); - пені за несвоєчасне повернення кредиту 9 891,22 доларів США (що в еквіваленті до національної валюти складає 226 458 грн. 63 коп.); - пені за несвоєчасне повернення відсотків 2 199,59 доларів США (що в еквіваленті до національної валюти складає 50 359 грн. 47 коп.) (а.с. 29-30,30 з.б.). Суд виходить з вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України відповідно яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач у судове засідання не зявився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивача. Відповідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив зобовязання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. \~Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, \~належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно із ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов ПАТ Укрсоцбанк в частині стягнення заборгованості за кредитом та відсотками підлягає задоволенню, оскільки відповідач зобовязань по договору кредиту не виконує, а тому слід стягнути з відповідача на користь позивача вказані в позовній заяві кошти в повному обсязі. Розвязуючи спір в частині стягнення пені, суд виходить з наступного. Відповідно ст.1 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014\~та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014. За змістом ст.2 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції»,на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р,\~м. Словянськ Донецької області визначено як населений пункт, в якому проводилась антитерористична операція. Суд також зазначає, що виходячи з аналізу норм ч.2 ст.2 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», за якими банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції, слід дійти до висновку, що у випадку нарахування пені у період проведення АТО, вона повинна бути скасована. При цьому розпорядження КМУ про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року, лише чітко визначає коло осіб, на яких розповсюджується дія норм ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», і у сенсі ч.2 ст.2 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», не є початком відліку часу з якого розповсюджується заборона на нарахування пені та штрафів. Як встановлено у судовому засіданні,\~ зареєстроване місце проживання відповідача по справі [PERSON] є місто Словянськ Донецької області, тобто, в населеному пункті, який віднесено згідно із розпорядженням КМУ від 02 грудня 2015 року № 1275-р до населених пунктів, де проводилася антитерористична операція. З врахуванням встановлених обставин та відповідних їм норм чинного законодавства, за спірними правовідносинами встановлений мораторій на стягнення пені та штрафів. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення пені задоволенню не підлягає. Як розяснено у п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» у разі предявлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення заборгованість за кредитним договором № 133/230-08, від 08 серпня 2008 року, яка становить 30 631 доларів 18 цента США, що у перерахунку до національної валюти згідно курсу НБУ, станом на день ухвалення рішення 25 квітня 2016 року, становить 776 194 грн. 10 коп., яка складається із: - заборгованості за кредитом 20 918, 36 доларів США (що за курсом відповідно службового розпорядження НБУ від 25 квітня 2016 року становить 530 071 грн. 24 коп.); - заборгованості за відсотками 9 712,82 доларів США (що за курсом відповідно службового розпорядження НБУ від 25 квітня 2016 року становить 246 122 грн. 86 коп.). Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою оголошення в пресі, входять до предмету доказування по справі. Відповідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно із розясненнями викладеними у п. 36 Постанови Пленуму ВССУ України № 10 від 17 жовтня 2014 року (далі Пленум), вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI). У п. 11 Пленуму, зазначено, що порядок сплати судового збору за подання позовів, ціна яких визначається в іноземній валюті, у випадках та на умовах, встановлених законом (частина третя статті 533 ЦК), передбачено в абзаці 2 частини першої статті 6 Закону № 3674-VI. У цьому випадку ціна позову визначається як в іноземній валюті, так і в національній валюті України відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день подання позову. Виходячи саме з такої ціни позову (в національній валюті), визначається розмір судового збору, що підлягає сплаті. Однак якщо день подання позову не співпадає з днем сплати судового збору (збір сплачено раніше), то останній визначається з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України саме на день сплати, а не на день подання позову. Відповідно ч. 1 ст. 6 ЗУ «Про судовий збір», за подання позовів, ціна яких визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується у гривнях з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати. Як видно із позовної заяви, на час звернення позивача до суду 05 квітня 2016 року, ціна позову зазначена: в іноземній валюті 42 721 доларів 99 центів США, у національній валюті 978\~116 грн. 57 коп. Згідно із платіжним дорученням, позивачем був сплачений судовий збір на суму 14 671 грн. 75 коп. Датою сплати судового збору є 26 лютого 2016 року. Таким чином, день подання позову не співпадає з днем сплати судового збору (збір сплачено раніше), а від так, враховуючи розяснення п. 11 Пленуму, у даному випадку розмір судового збору має визначатися з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України саме на день сплати, а не на день подання позову. Згідно із розясненнями викладеними у п. 28 Постанови Пленуму ВССУ України № 10 від 17 жовтня 2014 року, якщо факт недоплати судового збору з'ясовано судом у процесі розгляду прийнятої заяви (скарги), суд залежно від конкретних обставин справи може: зобов'язати позивача (заявника) доплатити належну суму судового збору і подати суду відповідні докази у встановлений ним строк та за необхідності оголосити перерву в її розгляді (стаття 191 ЦПК); у разі неподання доказів оплати - стягнути належну суму судового збору за результатами вирішення спору з урахуванням положень статті 88 ЦПК або ж залишити позов (заяву, скаргу) без розгляду на підставі пункту 8 частини першої статті 207 ЦПК. Відповідно службового розпорядження НБУ від 26 лютого 2016 року, офіційний курс гривні до іноземної валюти (Долар США) становить 27 грн. 25 коп. = 1 дол. 00 цент. США. Таким чином, за подання даного позову до суду позивачем мав бути сплачений судовий збір у сумі 17 462 грн. 61 коп., виходячи із розрахунку: 42\~721, 99 дол. Х 27,25 грн. = 1\~164 174 грн. 23 коп.; 1, 5 % від суми 1\~164 174,23 становить 17 462 грн. 61 коп. Таким чином, розмір недосплаченого судового збору становить (17\~462 грн. 61 коп. 14\~671 грн. 75 коп. = 2 790 грн. 90 коп. Сума задоволених вимог від суми вимог позивача становить 72 %, із розрахунку: (30\~631, 18 х 100) / 42721, 99 = 72 % Пропорційно до задоволеної частини вимог (оскільки позов задоволено частково), загальна сума судового збору, що підлягала б стягненню з відповідача на користь позивача, у разі повної його сплати, складає 12\~573 грн. 07 коп. Від цієї суми віднімається сума 2 790 грн. 90 коп. недосплаченого судового збору, яка мала бути сплачена позивачем в дохід держави. Таким чином, сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 9\~782 грн. 17 коп., із розрахунку: (12\~573 грн. 07 коп. 2\~790 грн. 90 коп. = 9\~782 грн. 17 коп.), а 2 790 грн. 90 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі наведеного,

Outcome: partial