Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-09 00:00:00

4 грудня 2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Громадської організації «Глухівська організація інвалідів та ліквідаторів Чорнобильської катастрофи», та просила визнати недійсним рішення загальних зборів відповідача № 1 від 24 липня 2020 року і скасувати державну реєстрацію змін про керівника відповідача, що була проведена на підставі зазначеного вище рішення. Позов мотивований тим, що 20 грудня 2017 року на загальних зборах її обрано головою цієї громадської організації. У подальшому вона дізналась про те, що відбулися загальні збори, на яких прийнято рішення про зміну керівника. Вона вважає, що проведення цих зборів, зміна керівника, а також державна реєстрація змін (щодо керівника) були проведені з грубим порушенням статуту організації. Зокрема, вона не писала заяву про дострокове складання повноважень голови організації. Питання про порушення нею статуту ніким не розглядалось. Більшістю членів громадської організації не зініціювались збори з питання зміни керівника. До того ж її не було запрошено на ці збори, як і більшість членів організації (а.с.1-3). 24 грудня 2020 року, суд, після попереднього усунення позивачем недоліків при поданні цього позову (32-38), відкрив провадження у справі та з урахування обставин справи вирішив її розглянути у порядку загального позовного провадження (а.с.40-41). 13 січня 2021 року до суду надійшов відзив відповідача, який мотивований тим, що повноваження позивача не були припинені достроково, так як збори переобрали нового керівника організації після закінчення терміну повноважень позивача. Крім того, збори були правомочними, вимог статуту не було порушено (а.с.52-55). 28 січня 2021 року представник позивача направив до суду відповідь на відзив, у якому повторив доводи позовної заяви та додав, що за статутом виключно правління має скликати загальні збори. Однак до правління ніхто не звертався із проханням скликати такі збори, а тому проведення таких зборів не є законним (а.с.86-88). Від третіх осіб заяв по суті справи не надійшло. [PERSON] , будучи повідомленим про розгляд справи до суду не з`явився, а Глухівська районна державна адміністрація просила розглянути справу без участі свого представника. Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, пояснення свідків, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Перш за все, суд відзначає, що з огляду на висновки наведені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 916/978/17, ця справа підлягає вирішенню у порядку цивільного судочинства. У відповідності до ст. 1 Закону України «Про громадські об`єднання», громадське об`єднання - це добровільне об`єднання фізичних осіб та/або юридичних осіб приватного права для здійснення та захисту прав і свобод, задоволення суспільних, зокрема економічних, соціальних, культурних, екологічних, та інших інтересів. Громадська організація - це громадське об`єднання, засновниками та членами (учасниками) якого є фізичні особи. За положеннями ст. 3 цього Закону, громадські об`єднання утворюються і діють на принципах самоврядності. Самоврядність передбачає право членів (учасників) громадського об`єднання самостійно здійснювати управління діяльністю громадського об`єднання відповідно до його мети (цілей), визначати напрями діяльності, а також невтручання органів державної влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування в діяльність громадського об`єднання, крім випадків, визначених законом. У відповідності до ст. 11 цього Закону, статут громадського об`єднання має містити зокрема відомості про повноваження керівника, вищого органу управління, інших органів управління громадського об`єднання, порядок їх формування та зміни складу, термін повноважень, а також порядок визначення особи, уповноваженої представляти громадське об`єднання. Також, Рекомендація CM/Rec(2007)14 Комітету міністрів Ради Європи державам-членам (Щодо створення та діяльності неурядових організацій), посилання на яку містяться у пояснювальній записці до Закону України «Про громадські об`єднання», передбачає таке: 46. Особи, відповідальні за управління НУО, які мають членство, повинні обиратися або призначатися вищим керівним органом або органом, якому він делегував цю задачу. 47. НУО повинна забезпечити, щоб її органи управління та прийняття рішень відповідали її статуту, але в іншому має право самостійно вирішувати, яким чином їх організувати відповідно до власних потреб. 48. Призначення, вибори або заміна керівних співробітників, а також, при дотриманні положень пунктів 22 і 23 цієї Рекомендації, прийняття або виключення членів, повинні ставитися до самостійної компетенції НУО. 70. Не повинно мати місце ніяке стороннє втручання в справи НУО, якщо не встановлено факту серйозного порушення правових вимог, що застосовуються до НУО, або якщо відсутні розумні підстави вважати, що готується таке порушення. Фундаментальні принципи\~щодо статусу\~неурядових організацій\~в Європі,\~прийняті учасниками багатосторонньої зустрічі, організованої Радою Європи, Страсбург, 5 липня 2002 року, передбачають таке: 43. У членських НУО, особи, відповідальні за керівництво нею, повинні обиратися чи призначатися зборами її членів, чи органом, якому за статутом делеговано цю задачу. 45. Органи управління і прийняття рішень НУО повинні відповідати їхнім статутам і закону, але НУО, тим не менше, є суверенними у визначенні засобів для досягнення їхніх цілей. Зокрема, призначення, обрання чи заміщення посадових осіб і прийняття чи виключення членів - це справа НУО, якої це стосується. У відповідності до ст. 11 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу мирних зібрань і свободу об`єднання з іншими особами, включаючи право створювати профспілки та вступати до них для захисту своїх інтересів. Здійснення цих прав не підлягає жодним обмеженням, за винятком тих, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 8 жовтня 2009 року по справі Tebieti Muhafize Cemiyyeti and Israfilov v.\~Azerbaijan (аpp. no. 37083/03, § 52, 67, 72-78), зазначив, що право на створення асоціації є невід`ємною частиною права, викладеного у статті 11 Конвенції. Те, що громадяни повинні мати можливість створити юридичну особу, щоб діяти колективно у сфері взаємних інтересів, є одним із найважливіших аспектів права на свободу асоціацій, без якого це право було б позбавлене будь-якого значення. Спосіб, яким національне законодавство закріплює цю свободу та практичне застосування владою, виявляє стан демократії у відповідній країні. Безумовно, держави мають право переконатися в тому, що мета та діяльність асоціації відповідають викладеним законодавством правилам, але вони повинні робити це у спосіб, сумісний із їхніми зобов`язаннями за Конвенцією. Винятки зі свободи об`єднань слід тлумачити суворо, і лише переконливі та вагомі причини можуть виправдати обмеження цієї свободи. Будь-яке втручання повинно відповідати нагальній соціальній потребі; таким чином, поняття "необхідне" не має гнучкості таких виразів, як "корисний" або "бажаний". Визначаючи, чи існує необхідність у значенні пункту 2 статті 11, держави мають лише обмежену свободу розсуду, яка поєднується з суворим європейським наглядом, що охоплює як закон, так і рішення, що застосовують його, включаючи рішення незалежних судів. В певних випадках свобода розсуду держав може включати право втручатися - за умови пропорційності - у свободу асоціацій у разі недотримання асоціацією розумних юридичних формальностей, що застосовуються до його створення, функціонування або внутрішньої організаційної структури. Хоча держава може запровадити певні мінімальні вимоги щодо ролі та структури керівних органів асоціацій, органи влади не повинні втручатися у внутрішнє організаційне функціонування асоціацій до такої далекосяжної міри щодо забезпечення дотримання асоціацією кожної формальності, передбаченої її власним статутом. В іншій справі, Lovriж v. Croatia (аpp. no. 38458/15, § 71-74), рішення від 4 квітня 2017 року, Європейський суд з прав людини повторив, що організаційна автономія об`єднань є важливим аспектом їх свободи, захищеної статтею 11 Конвенції і що це може служити законною метою обмеження права доступу до суду. Зокрема, асоціації повинні вміти володіти деякою силою дисципліни, навіть до вигнання своїх членів, без страху перед втручанням ззовні. В таких випадках обсяг судового контролю може бути обмежений, навіть значною мірою, з метою дотримання організаційної автономії асоціацій. Наведені документи Ради Європи, а також зміст рішень Європейського суду з прав людини, вказують на те, що громадські організації повинні дотримуватись певних мінімальних стандартів лише при виключенні своїх членів, оскільки це може становити порушення свободи об`єднання останніх. Питання ж щодо обрання або переобрання своїх керівних органів, громадські організації вирішують самостійно. Будь-яких гарантій для керівних співробітників громадських організацій міжнародними документами не передбачено і вони також не випливають із ст. 11 Конвенції. Повертаючись до обставин цієї справи, суд зазначає, що Громадська організація «Глухівська організація інвалідів та ліквідаторів Чорнобильської катастрофи» була зареєстрована у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб 9 січня 2018 року та набула статусу юридичної особи (а.с.18). Згідно даних відкритого реєстру громадських об`єднань у Міністерстві юстиції України, вона зареєстрована з 17 січня 2018 року. Пункт 1.1. статуту Громадської організації «Глухівська організація інвалідів та ліквідаторів Чорнобильської катастрофи» визначив її як добровільне об`єднання фізичних осіб, створених для здійснення та захисту прав і свобод людини та громадянина, задоволення суспільних, зокрема, економічних, соціальних, культурних, освітніх та інших інтересів своїх членів (а.с.10-14). Створена ця громадська організація 20 грудня 2017 року на підставі рішення установчих зборів засновників (а.с.15-16). Цим же рішенням також затверджено статут громадської організації та обрано її головою Дещенко Н.С., а членами правління [PERSON] та [PERSON] . Вказане рішення було прийняте тридцятьма присутніми на зборах членами громадської організації (а.с.17). 24 липня 2020 року на загальних зборах засновників Громадської організації «Глухівська організація інвалідів та ліквідаторів Чорнобильської катастрофи», на яких були присутні двадцять чотири члени організації (а.с.56), вирішувалось питання про припинення повноважень голови правління (голови організації) [PERSON] у зв`язку із закінченням терміну перебування на посаді (а.с.58). За наслідками розгляду цього питання загальними зборами засновників вирішено припинити повноваження [PERSON] як голови організації та обрано нового голову організації [PERSON] . Також загальні збори ухвалили рішення про припинення повноважень членів правління [PERSON] , [PERSON] та обрано членами правління [PERSON] і [PERSON] . Відповідно до п. 5.2. статуту Громадської організації «Глухівська організація інвалідів та ліквідаторів Чорнобильської катастрофи», керівні органи громадської організації складаються з загальних зборів членів, правління та голови організації. Вищим органом організації, який вправі приймати рішення з будь-яких питань її діяльності, в тому числі і з тих, що належать до компетенції правління є загальні збори членів організації (п. 5.3. статуту). Збори вважаються повноважними, якщо на них присутня більшість членів організації (п. 5.3.1. статуту). Рішення загальних зборів вважаються прийнятими, якщо за них проголосувала більшість від числа присутніх учасників загальних зборів (п. 5.3.6. статуту). Відповідно до п. 5.5.1. статуту, голова організації обирається та звільняється загальними зборами раз на два роки є підзвітним загальним зборам та підконтрольним правлінню, за посадою є голова правління і вправі вносити на розгляд загальних зборів та правління організації пропозиції з будь-якого аспекту діяльності організації. Правління є керівним органом організації на період між загальними зборами, обирається терміном на 2 роки та виконує функції з управління його поточною організаційною діяльністю (п. 5.4. статуту). У цій справі не йдеться про позбавлення членства позивача у Громадській організації «Глухівська організація інвалідів та ліквідаторів Чорнобильської катастрофи». Виходячи із змісту позовних вимог, а також пояснень представника позивача, позивач головним чином зазначала про те, що було порушено її право на участь в керівному органі цієї громадської організації. Вона скаржилась на те, що припинення її повноважень як голови громадської організації відбулось із порушеннями статуту. Зокрема, загальні збори не були скликані правлінням і про проведення цих загальних зборів не було повідомлено її, а також деяких інших членів громадської організації. Перш за все суд підкреслює, що виходячи із вищенаведених положень статуту, у позивача на момент проведення загальних зборів, тобто станом на 24 липня 2020 року, закінчився термін, на який вона була призначена головою організації. Як зазначалось вище, право призначення, обрання чи заміщення керівних осіб громадської організації, відноситься до її внутрішньої діяльності. Статут Громадської організації «Глухівська організація інвалідів та ліквідаторів Чорнобильської катастрофи», визначав, що загальні збори членів вправі приймати рішення з будь-яких питань її діяльності, в тому числі і з тих, що належать до компетенції правління. Тому ця норма статуту дозволяла власне членам громадської організації самоорганізуватися і скликати загальні збори для обрання своїх керівних органів, особливо тоді, коли термін призначення членів правління і голови закінчились та останні не ініціювали самостійно збори із цього питання. Рішення про припинення повноважень позивача і обрання нового голови громадської організації було ухвалено двадцятьма чотирьома членами, чого за статутом більш ніж достатньо для того, щоб вважати його прийнятим. Щодо доводів позивача про те, що її не було запрошено на загальні збори членів громадської організації, то суд зазначає, що насправді відповідачем не було належним чином доведеного того факту, що таке повідомлення мало місце. Водночас суд виходить із того, що враховуючи кількість членів громадської організації, які були присутні на зборах та те, що рішення було ухвалено одноголосно, відсутність позивача не вплинула на результат рішення прийнятого на цих зборах. Також суд не може не звернути уваги й на те, що позивач не була позбавлена практичної можливості бути присутньою на зборах з питання щодо її переобрання, якби вона, як голова організації та одночасно як голова правління, вчасно ініціювала та організувала проведення таких зборів після закінчення терміну, на який вона була призначена. З урахуванням наведених обставин, суд не знаходить у цій справі переконливих та вагомих причин, які б могли виправдати втручання у організаційну автономію громадського об`єднання, яка є невід`ємною частиною права, викладеного у статті 11 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed