Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій зазначає, що 12 липня 1999 року її батько, [PERSON], придбав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, в [ADDRESS]. Вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого Тиврівською державною нотаріальною конторою 27.01.1998 року. Ціна, за домовленістю, склала 6356 (шість тисяч триста п'ятдесят шість) гривень. За оформленням даної угоди її батько [PERSON] та [PERSON] звернулись до Вінницької філії «Української біржі нерухомості». 12 липня 1999 року договір купівлі-продажу був письмово укладений та відповідно з вимогами ст.15 Закону України «Про товарну біржу» зареєстрований на біржі, в журналі реєстрації біржових угод з нерухомості від 12 липня 1999 за № 1171. [INFO] року її батько, [PERSON] помер в м. Вінниця. До дня смерті він постійно проживав і був зареєстрований в [ADDRESS]. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS]. За життя батько своїм майном не розпорядився. Вона - спадкоємиця першої черги спадкування за законом після смерті батька. В встановлений законодавством шестимісячний термін подала до Тиврівської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. В отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в нотаріальній конторі їй відмовлено, в зв'язку з тим, що згідно ст. 227 ЦК України в редакції 1963 року, який діяв на той час, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами належав спадкодавцю - [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, який не був нотаріально посвідчений та належним чином зареєстрований. В зв'язку з цим вважає, що єдиним правовим способом захисту її прав, відповідно до ст. 16 ЦК України, буде визнання в судовому порядку укладеної угоди між її покійним батьком [PERSON] та [PERSON] дійсною та визнання права власності на цей будинок за нею в порядку спадкування за законом. Угода купівлі-продажу нерухомого майна між її покійним батьком [PERSON] та [PERSON] вчинена та виконана в повному обсязі. Оскільки [PERSON] була власницею житлового будинку, ніяких перешкод в відчуженні зазначеного майна не було, вона мала право його продати. Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає, або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає, або зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Фактично всі істотні умови договору купівлі-продажу її батьком та продавцем [PERSON] виконані. За домовленістю між ними продавцем був проданий будинок в [ADDRESS], продавцю були передані кошти в сумі 6356 ( шість тисяч триста п'ятдесят шість) гривень. Продавцем передано, а її батьком, [PERSON], покупцем, прийнято дану нерухомість. Таким чином, укладена між [PERSON] та [PERSON] угода по купівлі-продажу нерухомого майна виконана в повному обсязі, а тому є дійсною. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право батька, [PERSON], на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] внаслідок його смерті не припинилось. Даний будинок був побудований в 1920 році і відповідно до даних виконавчого комітету Селищенської сільської ради рахується за її покійним батьком, що стверджується довідкою виконавчого комітету Селищенської сільської ради. Її батько користувався даним будинком, проживав в ньому, володів та розпоряджався ним. Спадкове майно відповідно до технічного паспорта КП „ВООБТІ" складається з житлового будинку 1920 року забудови, господарських будівель та споруд, загальною вартістю 51029 грн., що розташовані в [ADDRESS]. Відповідно до довідки виконавчого комітету Селищенської сільської ради присадибна земельна ділянка площею 0,10 га., на якій розташований даний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, рахується за її покійним батьком, [PERSON] . Даний житловий будинок не перебуває під забороною чи арештом . Просить визнати договір купівлі - продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS], укладений 12 липня 1999 року між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований Вінницькою філією «Української біржі нерухомості», дійсним. Визнати за нею, [PERSON], право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS], позначений на плані КП „ВООБТІ" літерою „А", вартістю 27692 грн., з верандою „а" вартістю 2411 грн., загальною площею (підрахованою за формулами розрахунку площі) 42,1 кв. м., загальною площею 35,7 кв. м., житловою 28,0 кв. м., допоміжною 7,7 кв. м., площею літніх приміщень 6,4 кв.м., ґанку вартістю 156 грн., сараю „Б" вартістю 1513 грн., сараю „В" вартістю 4365 грн., сараю „в" вартістю 418 грн., погреба з шиєю „Д" вартістю 2516 грн., хвіртки „ № 4" вартістю 577 грн., воріт „ № 5" вартістю 2934 грн., огорожі „ № 6" вартістю 8447 грн., загальною вартістю 51029 грн., що розташовані в [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті батька, [PERSON], який помер [INFO] року в м. Вінниця. 02.06.2014 р. [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій вказує, що в 2006 році вона побачила об'яву, що продається будинок в [ADDRESS]. Так як вона підшукувала будинок для проживання своєї сім»ї, звернулася за даною об»явою. Продавцем був [PERSON]. [ADDRESS] був в занедбаному стані : газопостачання та електропостачання були відключені за великі борги, присадибна ділянка не оброблялася протягом тривалого часу, огорожа була відсутня. Вона вирішила купити даний будинок, так як її влаштовувала ціна, яку запропонував продавець. 26.07.2006 року сплатила [PERSON] 6, 5 тис доларів США. Гроші за будинок [PERSON] передавала в присутності [PERSON] та [PERSON] [PERSON] в даному будинку на момент його продажу не проживав. Він 27.06.2006 року передав їй документи на даний будинок : а саме договір купівлі - продажу від 12 липня 1999 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] в Вінницькій філії « Українська товарна біржа», технічний паспорт на даний будинок за 1999 рік, виданий на ім.»я [PERSON] та видав довіреність на її сина [PERSON] для укладення договору купівлі - продажу даного будинку та передав домову книжку для їх реєстрації в даному будинку. 26.07.2006 року [PERSON] зареєструвався в даному будинку для того, щоб могли там зареєструватися вона, її син [PERSON] та чоловік [PERSON] З того часу з [PERSON] вони не зустрічалися, так як він зловживав спиртним і бродяжив. Коли її син звернувся до нотаріуса для укладення договору купівлі - продажу житлового будинку в [ADDRESS], виявилося, що документи у [PERSON], якими посвідчується право власності на даний будинок, оформлені неналежним чином і укласти договір купівлі - продажу вони не мають можливості. Вона шукала [PERSON], щоб він закінчив оформляти будинок на своє ім'я з метою подальшого оформлення договору купівлі - продажу на її ім'я, але відшукати його не було можливості. Вони з [PERSON] фактично уклали договір купівлі - продажу даного будинку, домовилися по всіх істотних умовах даного правочину, вона повністю виконала його, сплативши [PERSON] обумовлену суму, він передав їй у володіння та користування даний будинок і вона протягом 8 років проживає та зареєстрована в даному будинку разом зі своїм сином та чоловіком. Але від нотаріального оформлення [PERSON] ухилився. В даний час їй стало відомо, що [PERSON] [INFO] року помер, його дочка [PERSON] претендує на даний будинок в порядку спадкування. За період проживання в даному будинку вона сплатила борг за електропостачання, відновила його, відновила газопостачання, що стверджується відповідними квитанціями та договором укладеним на ім'я її сина [PERSON] Відповідно до ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору і відбулося повне або часткове виконання даного договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне його нотаріальне посвідчення не вимагається. Письмовим підтвердженням укладення договору купівлі - продажу будинку є договір підряду на перемонтаж системи газопостачання та заміни газового лічильника, укладеного між ВАТ «Вінницягаз» та її сином [PERSON] Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Отже вона набула права власності на будинок [ADDRESS] Селище правомірно, оскільки неправомірність набуття не встановлена законом або рішенням суду. Просить визнати договір купівлі - продажу житлового будинку з господарськими будівлями, розташованими в [ADDRESS], укладений 26 липня 2006 року між нею та [PERSON], дійсним. Визнати за нею, [PERSON], право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS]: будинок , означений в техпаспорті літ «А» вартістю 27692 грн., з верандою «а» вартістю 2411 грн., загальною площею ( підрахованою за формулою розрахунку площ) 42.1 кв.м., загальною площею 35.7 кв.м., житловою 28.0 кв.м., допоміжною 7.7 кв.м., площею літніх приміщень 6.4 4 кв.м., ґанок вартістю 156 грн., сарай «Б» вартістю 1513 грн., сарай «В» вартістю 4365 грн., сарай «в» вартістю 418 грн., погреб з шиєю «Д» вартістю 2516 грн., хвіртку № 4 вартістю 577 грн., ворота № 5 вартістю 2934 грн., огорожу № 6 вартістю 8447 грн. загальною вартістю 51029 грн. Ухвалою суду від 04 липня 2014 року позови [PERSON] та [PERSON] об»єднані в одне провадження. [PERSON] пояснила, що після розлучення батьків залишилася проживати із батьком. Будинок в с. Селище був придбаний для неї. Навіть договір укладено в день її народження. Будинок у [PERSON] було придбано за 1500 доларів США. Договір був оформлений та зареєстрований 12.07.1999 року у Вінницькій філії «Української біржі нерухомості відповідно до вимог законодавства. Вона довгий час проживала разом із батьком в цьому будинку. Потім поїхала навчатися. Батько став зловживати спиртним. Про укладення батьком договору купівлі-продажу із [PERSON] не знала. Вважає, що це неправда, у батька навіть не було паспорта Так як [PERSON] із сім»єю поселилися в будинку батька, до них могли потрапити документи на будинок. [INFO] року батько помер. Вона здійснювала його поховання. Заперечує проти задоволення позовної заяви [PERSON] Вважає, що свідків можна знайти будь-яких. Показання свідків [PERSON] містять протиріччя, та є неправдивими. Просить її позовну заяву задовольнити . В позові [PERSON] відмовити. Позивачка [PERSON] пояснила, що шукала будинок для проживання своєї сім'ї . В липні 2006 року від сина дізналася, що в с. Селище продається будинок. Поїхала подивилась. Будинок їй сподобався і підходив по ціні. В присутності свідків передала [PERSON] гроші за будинок в сумі 6.5 тис. доларів США. Він передав їй документи на будинок та видав довіреність на право розпорядження своїм майном на їм»я її сина. З того часу вона [PERSON] не бачила. Про передачу грошей за будинок мала розписку, але її загубила . Паспорта у [PERSON] не було, вони допомогли йому одержати паспорт для реєстрації в будинку. Їздили до нотаріуса оформляти довіреність. Вона в будинку відновила електро та газопостачання, сплатила борги за комунальні послуги. Просить її позов задовольнити, [PERSON] в позові відмовити . Представник позивачки [PERSON] - [PERSON] просить позов [PERSON] задовольнити, з підстав, наведених в заяві . В задоволенні позову [PERSON] відмовити за недоведеністю, крім того, ст. 220 ЦК України, на яку посилається позивач [PERSON], до даних правовідносин не може бути застосована, так як вони виникли до 2004 р. Відповідачка [PERSON] пояснила, що в 1999 році житловий будинок в [ADDRESS], який належав їй на праві власності, продала [PERSON] за 1,5 чи 1,7 тис. доларів США. З [PERSON] та його родичами поїхали в м. Вінниця, де на товарній біржі було оформлено договір. Про те, що договір має бути нотаріально посвідчений їм ніхто не казав. [PERSON] привіз меблі і поселився в будинку з дочкою [PERSON], вона навіть залишила їм засаджений город. Так як проживає в с. Селище, бачила, що [PERSON] постійно проживав в будинку, який купив у неї. Останні два роки не бачила його. За 6.5 тис доларів будинок не міг бути проданий. Представник відповідача - Селищенської сільської ради - Криницька О.В. пояснила, що [PERSON] бачила один раз. Він приходив в сільську раду з приводу реєстрації в будинку сім»ї [PERSON] Восени 2013 року працівники міліції шукали родичів [PERSON], щоб поховати його. Звертались [PERSON] Хоронила його дочка. Про те, що [PERSON] укладав договір купівлі - продажу будинку, в якому проживав, їй не відомо. На даний час будинок в занедбаному стані . Спір просить вирішити згідно закону. Свідок [PERSON] пояснила, що в її присутності на подвір»ї будинку [ADDRESS] [PERSON] передала 6,5 тис. доларів США [PERSON] за будинок. Розписка не писалася . Свідок [PERSON] пояснив, що [PERSON] шукала будинок для проживання . Біля них є дві хати, що продаються, вона дивилася. На запрошення [PERSON] з дружиною був свідком, коли [PERSON] отримав гроші в сумі 6,5 тис. доларів США за будинок. Вони зайшли до хати і там були передані гроші. Ніякі папери при цьому не складали і вони нічого не підписували. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов [PERSON] підлягає до задоволення, а в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити, виходячи з наступного : Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно договору купівлі-продажу від 12 липня 1999 року, укладеного у Вінницькій філії «Українська біржа нерухомості» ( Біржовий контракт № 1171) [PERSON] придбав у [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями, житловою площею 25,6 кв.м., 1920 року забудови, 65% зносу в [ADDRESS], який належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого Тиврівською державною нотаріальною конторою 27.01.1998 року в реєстрі за № 129, зареєстрованого в Вінницькому обласному бюро технічної інвентаризації 03.02.1998 р., за реєстровим № 243. Інвентаризаційна оцінка будинку склала 6356 (шість тисяч триста п'ятдесят шість) гривень, за цю ж суму і було здійснено продаж ( а.с. 16). Згідно технічного паспорту від 31 .03.2014 р. житловий будинок знаходиться за адресою : [ADDRESS] та складається із кухні, двох житлових кімнат та веранди / а.с.18-21 /. Договір було укладено відповідно до вимог ст. 15 Закону України «Про товарну біржу». Контракт зареєстровано в Вінницькій філії « Української біржі нерухомості» 12 липня 1999 за № 1171. Закон України "Про товарну біржу" встановлює певні особливості укладення договорів на біржах. Так, зокрема, відповідно до ст. 15 Закону біржовий контракт не підлягає нотаріальному посвідченню та вважається укладеним з моменту реєстрації його на біржі. На час укладання угоди згідно діючого законодавства біржовий контракт не потребував додатково нотаріального посвідчення. Згідно ст. 17 Закону «Про товарну біржу» - правила біржової торгівлі розробляються відповідно до чинного законодавства і є основним документом, що регламентує порядок здійснення біржових операцій, ведення біржової торгівлі та розв'язання спорів з цих питань. З договору /контракту/ слідує, що всі обов»язкові вимоги біржової операції при його укладенні дотримані. Умови договору сторонами виконані. Вартість будинку оплачена повністю, будинок передано [PERSON], чого не заперечує відповідач [PERSON] [PERSON] придбав у власність житловий будинок з господарськими будівлями, житловою площею 25,6 кв.м., 1920 року забудови в [ADDRESS], право власності на який у нього виникло з моменту реєстрації такого договору на біржі з урахуванням приписів діючого законодавства. Згідно п.п. 3.3. Правил біржової торгівлі, вбачається, що операції з цінними паперами, майновою нерухомістю, надання послуг, а також іншими типами контрактів здійснюються на підставі даних Правил та діючого законодавства України; п. 4.5. передбачено, що біржові угоди укладаються у відповідності із діючим законодавством . Виниклі правовідносини врегульовані ст. 655 ЦК України, згідно положень якої за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Правовідносини, що склалися між сторонами мали місце до набрання чинності ЦК України в редакції 2003 року, тому відповідно п. 4 Прикінцевих положень підлягають застосуванню положення ЦК України в редакції 1963 року. Відповідно до ст. 227 ЦК України 1963 року угоди з нерухомим майном здійснюються у письмовій формі та підлягають нотаріальному посвідченню. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Відповідачка [PERSON], що продала будинок [PERSON], одержавши за нього обумовлену суму. [PERSON] також вважала [PERSON] власником будинку, оскільки саме до нього зверталася з приводу його придбання. Представник Селищанської сільської ради Криницька О.В. пояснила суду, що хоча будинок і досі рахується за [PERSON] з приводу реєстрації в ньому сім»ї [PERSON] звертався до сільради саме [PERSON] Згідно даних по господарського обліку Селищанської сільської ради житловий будинок з господарськими будівлями та земельна ділянка, площею 0,10 га в [ADDRESS] рахується за [PERSON] / а.с.10,11/. Згідно ч.3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. [INFO] року [PERSON] помер в м. Вінниця ( актовий запис про смерть № 2556) . Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS], який згідно довідки виконкому Селищенської сільської ради № 312 від 23.04.2014 р. ( а.с. 10) рахується за померлим [PERSON], в якому він проживав та був зареєстрований . Позивачка [PERSON] є дочкою [PERSON], що стверджується свідоцтвом про її народження / а.с.14/ та спадкоємицею першої черги за законом. Інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно немає, що стверджується повідомленням нотаріальної контори ( а.с. 35 ) . В установлений законом шестимісячний термін подала до Тиврівської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями немає можливості, в зв'язку з тим, що житловий будинок згідно ст. 227 ЦК України в редакції 1963 року, який діяв на той час належав спадкодавцю [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, який не був нотаріально посвідчений та належним чином зареєстрований. Житловий будинок, який належав [PERSON] під забороною чи арештом не перебуває / а.с.9/. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Представник Селищенської с/ради Криницька О.В. не заперечує проти визнання за [PERSON] права власності на житловий будинок з господарськими спорудами, розташованими в [ADDRESS] після смерті батька - [PERSON] [PERSON] свої вимоги про визнання договору купівлі-продажу будинку в [ADDRESS] дійсним обґрунтовує тим, що нею за придбаний будинок було передано [PERSON] кошти в сумі 6.5 тисяч доларів США в присутності свідків, що нею було погашено заборгованість за електроенергію та газопостачання, відновлено газопостачання в будинок, зроблено ремонт, [PERSON] зареєстрував її та її сім»ю в будинку, на ім.»я її сина видано довіреність на вчинення договору купівлі - продажу належного йому будинку, передано біржовий контракт. Будь-яких письмових доказів передачі [PERSON] коштів [PERSON] за будинок суду не надано. Пояснення [PERSON] про те, що була розписка, але загубилася, суд оцінює критично, так як свідки [PERSON] та [PERSON], які з їх слів та слів [PERSON] були присутніми при передачі коштів, стверджують, що при цьому ніякі розписки не писались. Щодо погашення заборгованості за електроенергію та газопостачання доказів суду не надано. Договір підряду на встановлення лічильника від 21 серпня 2006 р., копія якого надана суду / а.с.88 /. укладено між філією «Вінницягаз» та [PERSON] - [PERSON] Такої особи, як [PERSON] - [PERSON] взагалі не існує. Син [PERSON] - [PERSON] був зареєстрований в будинку [ADDRESS] 10.10.2006 р., тобто після укладення договору. Власником будинку він не є. Газовий лічильник прийнято в експлуатацію 09.11.2006 р. [PERSON], як абонентом. Щодо витрат по утриманню будинку доказів не надано. Реєстрація [PERSON] [PERSON] та її сім»ї в будинку [ADDRESS] не є доказом його купівлі. Не є доказом купівлі [PERSON] будинку і той факт, що біржовий контракт на даний час знаходиться у неї. [PERSON] зазначає, що [PERSON] пиячив, з моменту передачі коштів вона його не бачила. Знайшли його, щоб виготовити паспорт та зареєструвати в будинку для подальшої їх реєстрації. Відповідачка [PERSON] пояснила, що [PERSON] постійно проживав в своєму будинку, пішов з нього років за два до смерті. Такі ж пояснення дала і [PERSON] [PERSON] не пояснила, в чому полягає ухилення [PERSON] від нотаріального посвідчення договору . Не доведено, що до нього взагалі з даного приводу зверталися, маючи від [PERSON] нотаріально посвідчену довіреність на право розпорядження майном.. Нотаріально посвідчена довіреність на уповноваження [PERSON] правом розпорядження його майном видана [PERSON] 14 вересня 2006 року терміном на три роки і дійсна до 14.09.2009 року, тобто термін її дії скінчився. Суд може визнати договір дійсним у разі недодержання сторонами вимоги закону про його нотаріальне посвідчення, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення / ст. 220 ЦК України/. Таких доказів суду не надано, тому підстави для задоволення позову [PERSON] відсутні.

Outcome: approved