Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-11 00:00:00

У зв`язку з тим, що [PERSON] перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Рівненської райдержадміністрації, на підставі поданої нею заяви їй було призначено допомогу, як сім`ям з дітьми на період з 01 липня 2015 року по 31 серпня 2018 року, в результаті інформації Управління СБУ України в Рівненській області встановлено факт залишення території України відповідачкою з 18 серпня 2016 року, у зв`язку з чим, була проведена перевірка державними соціальними інспекторами, за результатами якої встановлено факт виїзду за кордон [PERSON] , що призвело до надмірної виплати їй бюджетних коштів у вигляді допомоги при народженні дитини за період з 01 вересня 2016 року по 31 березня 2017 року в сумі 9806,79 гривень, яку в добровільному порядку відповідачка не повертає, позивач звернувся з даним позовом до суду та просить стягнути з відповідачки на його користь переплату у розмірі 9806,79 гривень. Представник позивача, Управління соціального захисту населення Рівненської районної держадміністрації Шкіндер Н.М., подала до суду відповідь на відзив, в якому вона просила позов задоволити повністю, оскільки відповідачка виїхала за кордон, про що не повідомила Управління, хоча повинна була це зробити, перевірити цільове використання коштів в такому випадку було неможливим, а тому в зв`язку з тим, що набула кошти безпідставно, повинна їх повернути, як це передбачено п.1 ст.1212 ЦК України. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала і пояснила, що [PERSON] 27 липня 2015 року звернулася до них з заявою і їй була призначена допомога сім`ї при народженні дитини в сумі 860 гривень на місяць. 21 лютого 2017 року на адресу їх Управління надійшов лист СБУ про те, що [PERSON] виїхала за кордон на постійне проживання з 18 серпня 2016 року, соціальними працівниками було встановлено, що відповідачка виїжджала в Іспанію, у зв`язку з чим, неможливо перевірити, чи надані кошти на утримання дитини використовувалися за цільовим призначенням, а тому виплати з 01 квітня 2017 року були призупинені, а виплачені кошти за період з 01 вересня 2016 року по 31 березня 2017 року підлягають поверненню. Виходячи з вищевикладеного, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задоволити. Відповідачка [PERSON] з`явилася лише в перше судове засідання, просила наступні судові засідання проводити без її участі, за участі її представника. Від представника відповідачки [PERSON] , адвоката Філатової А.В., до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просила позов залишити без задоволення, оскільки вважає, що позовна заява про стягнення надміру виплаченої суми щомісячної допомоги є необґрунтованою, такою, що не відповідає вимогам законодавства України, у зв`язку з чим не підлягає задоволенню. Свій відзив вона мотивує тим, що позивач в своєму позові вказує, що допомога припиняється у разі неможливості встановити факт догляду за дитиною та перевірити цільове використання коштів і забезпечення отримувачем допомоги належних умов для повноцінного утримання та виховання дитини, однак дана норма не зазначена ні в Законі України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" ні в Постанові КМ України від 27 грудня 2001 року № 1751. Припинення виплати допомоги можливе лише у випадку наявності доказів, які підтверджували б нецільове використання коштів та незабезпечення належних умов для утримання та виховання дитини, проте такі докази відсутні, як і відсутні докази того, що відповідачка виїжджала на постійне місце проживання за кордон, оскільки такі виїзди були тимчасовими. В судовому засіданні представник відповідачки, адвокат Філатова А.В., позов не визнала, заперечила проти нього з мотивів, викладених у відзиві, пояснила, що сім`я Асанових є переселенцями з Донецька, чоловік відповідачки - просвітер, тому вони часто виїжджають за кордон, але повертаються, крім того судом попередньо було встановлено, що відповідачка проживає в м. Рівне , дитина виховується в цій сім`ї, а тому підстав для стягнення коштів немає. Одночасно, представник відповідачки не заперечила проти припинення виплати допомоги. Виходячи з вищевикладеного, просила в позові відмовити повністю. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що [PERSON] перебувала на обліку в управлінні соціального захисту населення Рівненської райдержадміністрації, на підставі поданої нею заяви їй було призначено допомогу, як сім`ям з дітьми на період з 01 липня 2015 року по 31 серпня 2018 року (допомога при народженні дитини). Згідно листа Управління Служби безпеки України в Рівненській області щодо внутрішньо переміщених осіб № 24/366/77 від 21.02.2017 року [PERSON] , [INFO] , його дружина [PERSON] , [INFO] , та їхні діти: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з 18 серпня 2016 року покинули територію України через митний пункт пропуску "Ягодин" і по даний час (дата надання листа) не поверталися, оскільки виїхали на постійне місце проживання за кордон. Розпорядженням начальника Управління соціального захисту населення Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області від 07 березня 2017 року було припинено виплату та закрито особовий рахунок № [NUMBER] допомоги при народженні дитини, [PERSON] з 01 вересня 2016 року згідно листа СБУ № 24/366/77 від 21 лютого 2017 року. 15 травня 2017 року на адресу відповідачки Управлінням соціального захисту населення Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області було направлено лист № Вих.-07-06/206 з вимогою повернення коштів в сумі 9806,79 гривень за період з 01 вересня 2016 року по 31 березня 2017 року. Однак, ця вимога не виконана і на даний час кошти на рахунок Управління надійшли. Згідно п.13 Постанови Кабінету Міністрів України від 27 вересня 2001 року № 1751 "Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми", виплата допомоги припиняється у разі нецільового використання коштів і незабезпечення отримувачем допомоги належних умов для повноцінного утримання та виховання дитини. Відповідно до ст.22 Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми", одержувачі державної допомоги зобов`язані повідомляти органи, що призначають і здійснюють виплату державної допомоги, про зміну всіх обставин, що впливають на виплату допомоги. Суми державної допомоги, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку громадян (у результаті подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім`ї, приховування обставин, що впливають на виплату державної допомоги тощо), стягуються згідно з законом. Відповідно до ст.1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Разом з тим відповідно до ст.1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Виходячи із аналізу ст.1215 ЦК України, безпідставно набуте майно не підлягає поверненню за відсутності рахункової помилки при виплаті коштів, а також добросовісності з боку набувача. Обов`язок довести недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у ч.1 вказаної статті, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів. Позивачем у встановленому законом порядку не доведено того, що кошти відповідачкою використовувалися не за призначенням, що призвело до неналежного догляду за дитиною. Сам факт виїзду відповідачки за кордон не є підставою того, що кошти отримані нею на утримання дитини, витрачалися не на потреби дитини. Згідно листа СБУ, відповідачка виїхала на постійне місце проживання за кордон, проте будь-яких доказів виїзду за кордон на постійне місце проживання суду надано не було. На якій підставі СБУ прийшло до висновку про виїзд на постійне місце проживання не відомо. Судом встановлено, що виїзд був тимчасовим, пов`язаний він з діяльністю чоловіка відповідачки, за пів року сім`я повернулася, про це було відомо позивачу, адже ними надсилалася вимога про повернення коштів саме на адресу відповідачки. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що у позивача немає законних підстав для стягнення так званої надміру виплаченої допомоги [PERSON] на утримання її неповнолітньої дитини. Одночасно суд погоджується з позицією позивача щодо законного припинення нарахування допомоги за вказаний період, проти чого не заперечила представник відповідачки в судовому засіданні. За таких обставин судом встановлено, що дійсно [PERSON] виїздила за кордон, проте це її право і виїзд носив тимчасовий характер, за шість місяців відповідачка повернулася до України, доказів того, що допомога, яка призначена відповідачці, при народженні дитини, мала місце за рахунок зловживань з її боку, а отримані нею кошти використовувалися не за цільовим призначенням, суду не надано, так як не надано позивачем жодного доказу про вчинення неправомірних дій з боку відповідачки, позивач в свою чергу довів лише факт виїзду відповідачки за кордон тимчасово. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Виходячи з вищенаведеного, оцінивши всі наявні докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не доведені належними і допустимими доказами, тому в задоволенні позову необхідно відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Outcome: dismissed