Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-30 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] звернулись в суд з позовом до [PERSON] , Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниця Центрально - Західного міжрегіонального ТУЮ у Вінницькій області, Першої вінницької державної нотаріальної контори про звільнення майна з - під арешту. Позов мотивовано тим, що на підставі свідоцтва про право власності від 17.10.2002 року виданого Виконавчим комітетом Вінницької міської ради відповідно до рішення Ради № 1567 від 17.10.2002 року «Про безоплатну приватизацію житла» [PERSON] , [PERSON] належить двокімнатна квартира загальною площею 37, 7 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо [PERSON] зареєстровані обтяження: №5352764 - об`єкт обтяження - квартира за адресою: [ADDRESS] на підставі постанови слідчого б/н від 4 липня 1999 року прокуратури міста Вінниця в рамках кримінальної справи № 99040290; № 5358653 - об`єкт обтяження - квартира за адресою: [ADDRESS] на підставі повідомлення, ДВ-5-Л, 22.06.2000, ДВС Ленінського району; № 5358783 - об`єкт обтяження - квартира за адресою: [ADDRESS] на підставі повідомлення, ДВ-3-Л, 10.07.2000, ДВС Ленінського району. [PERSON] є чоловіком та батьком позивачів. Вироком Хмельницького обласного суду від 03.02.2000 року, [PERSON] засуджено за ст. 125 ч.3, 17 ч.2, 93 п. «Г», 206 ч. З, 188- 1 ч.2, 100 КК України до 11 років позбавлення волі. За цим же вироком з нього стягнуто на користь [PERSON] 49 506,32 гривень матеріальної шкоди, 15 000 гривень моральної шкоди та З 000 гривень за наклеп, та на користь [PERSON] - 15 000 гривень моральної шкоди. В ході досудового розслідування в кримінальній справі № 2-6/00 слідчим в порядку забезпечення цивільного позову було накладено арешт на майно [PERSON] - домоволодіння з господарськими будівлями в [ADDRESS] , на автомобіль ВАЗ 2107 реєстраційний номер [NUMBER] , та вилучено дорогу мисливську рушницю. За вироком суду на це майно повинно було звернуто стягнення присудженої матеріальної шкоди. Однак, не дивлячись на те, що вище зазначене майно у нього було вилучено, та на нього було звернуто стягнення, згідно з Постановою «Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника» від 26 вересня 2017 року, підписаною головним державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниця ГУЮ у Вінницькій області, з доходів [PERSON] належить здійснювати відрахування у розмірі 50% до виплати загальної суми боргу 51 263,75 гривень [PERSON] та Центральному відділу ДВС міста Вінниця. Постанову винесено в рамках виконавчого провадження відкритого на підставі виконавчого листа № 2-6/00, виданого Хмельницьким обласним судом 06.05.2000 року на виконання вироку цього ж суду від 03.02.2000 року, яким з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] 49 506,32 гривень матеріальної шкоди за заявою [PERSON] . Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 24.10.2019 року (справа №127/23327/18), визнано такими, що не підлягають виконанню виконавчі листи, видані Хмельницьким обласним судом на виконання вироку цього ж суду від 03.02.2000 року у справі № 2-6/00 про стягнення боргу з [PERSON] на користь [PERSON] у зв`язку з повним погашенням. Ухвала набрала чинності 27 листопада 2019 року. Будь-які інші виконавчі провадження стосовно [PERSON] на підставі вироку Хмельницького обласного суду від 03.02.2000 року відсутні. Просили суд, звільнити з - під арешту накладеного постановою слідчого від 14.07.1999 року прокуратури м. Вінниці в рамках кримінальної справи № 99040290(2-6/00) квартиру [ADDRESS] , що належить на праві приватної спільної власності [PERSON] та [PERSON] . В судовому засідання позивачі [PERSON] , [PERSON] , кожна окремо, позовні вимоги підтримали за обставин викладених в справі, просили суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні не заперечував, щодо задоволення позовних вимог. Представник Першої вінницької державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, при виріенні справи покладались на розсуд суду. Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. На підставі свідоцтва про право власності від 17.10.2002 року виданого Виконавчим комітетом Вінницької міської ради відповідно до рішення Ради № 1567 від 17.10.2002 року «Про безоплатну приватизацію житла» [PERSON] , [PERSON] належить двокімнатна квартира загальною площею 37, 7 кв. м. за адресою: [ADDRESS] (а.с.7). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо [PERSON] зареєстровані обтяження: №5352764 - об`єкт обтяження - квартира за адресою: [ADDRESS] на підставі постанови слідчого б/н від 4 липня 1999 року прокуратури міста Вінниця в рамках кримінальної справи № 99040290; № 5358653 - об`єкт обтяження - квартира за адресою: [ADDRESS] на підставі повідомлення, ДВ-5-Л, 22.06.2000, ДВС Ленінського району; № 5358783 - об`єкт обтяження - квартира за адресою: [ADDRESS] на підставі повідомлення, ДВ-3-Л, 10.07.2000, ДВС Ленінського району (а.с.8). Вироком Хмельницького обласного суду від 03.02.2000 року, [PERSON] засуджено за ст. 125 ч.3, 17 ч.2, 93 п. «Г», 206 ч. З, 188- 1 ч.2, 100 КК України до 11 років позбавлення волі. За цим же вироком з нього стягнуто на користь [PERSON] 49 506,32 гривень матеріальної шкоди, 15 000 гривень моральної шкоди та З 000 гривень за наклеп, та на користь [PERSON] - 15 000 гривень моральної шкоди. В ході досудового розслідування в кримінальній справі № 2-6/00 слідчим в порядку забезпечення цивільного позову було накладено арешт на майно [PERSON] - домоволодіння з господарськими будівлями в [ADDRESS] , на автомобіль ВАЗ 2107 реєстраційний номер [NUMBER] , та вилучено дорогу мисливську рушницю. За вироком суду на це майно повинно було звернуто стягнення присудженої матеріальної шкоди. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 24.10.2019 року (справа №127/23327/18), визнано такими, що не підлягають виконанню виконавчі листи, видані Хмельницьким обласним судом на виконання вироку цього ж суду від 03.02.2000 року у справі № 2-6/00 про стягнення боргу з [PERSON] на користь [PERSON] у зв`язку з повним погашенням. Ухвала набрала чинності 27 листопада 2019 року (а.с.9-10). Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого права та інтересу. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості. На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Ст. 77 ЦПК України, встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Ч.1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що - кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що"стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Федоренко проти України" від 01.06.2006 року здійснено тлумачення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, де сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" АБО "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності. Також, аналогічна правова позиція щодо права власності особи сформульована Європейським судом з прав людини і в справі № 44277/98 "Стреч проти Сполученого Королівства" від 24.04.2003 року. Таким чином, накладення арешту порушує права позивачів, як власників квартири. Суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] про зняття арешту з майна знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому позов підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved