Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-31 00:00:00

В липні 2019 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить: - визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовим Володимиром Юрійовичем за реєст. №1916 від 22 листопада 2013 року про звернення стягнення на об`єкт незавершеного будівництва, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку, площею 1493 кв.м. що знаходиться за тією ж адресою для задоволення вимог ТОВ «Кредитні ініціативи» за Кредитним договором №0501/0906/88-100 в розмірі 416034,43 гривень з моменту його вчинення. В обґрунтування позову зазначив, що 08 вересня 2006 року між ним та АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк» укладено кредитний договір №0501/0906/88-100 про надання кредиту у сумі 45 000 доларів США, з кінцевим строком повернення до 07 вересня 2016 року та задля забезпечення виконання зобов`язання укладено договір іпотеки на об`єкт незавершеного будівництва, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку площею 1493 кв.м. за тією ж адресою. У червні 2018 року позивач дізнався, що 06 березня 2014 року державним виконавцем Житомирського РВ ДВС ГТУЮ у Житомирській області відкрито виконавче провадження щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу міського нотаріального округу Пономарьова В.Ю. №1916 про звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог ТОВ «Кредитні ініціативи» за кредитним договором в розмірі 416 034,43 гривень, з яких: основний борг кладає - 269 633,62 гривень; відсотки у розмірі - 142 400,81 гривень; плата за вчинення виконавчого напису нотаріусом в розмірі - 4000 гривень. Позивач вважає, що виконавчий напис було вчинено з порушенням чинного законодавства, а саме виконавчий напис вчинено нотаріусом на підставі документів, які не підтверджували безспірності заборгованості, не дотриманий строк позовної давності, крім того, позивачем не було отримано письмову вимогу про усунення порушень. Представником відповідача подано відзив на позов, в якому він просить відмовити в задоволенні позову [PERSON] , оскільки сума боргу по кредитному договору у виконавчому написі нотаріуса визначена станом на 01 вересня 2013 року та становила 412034,43 гривень, про що нотаріусу були подані підтверджуючі документи, про те позивач в позові не спростовує її розмір. Окрім того представник відповідача зазначає, що перед вчиненням виконавчого напису позивачу направлялися вимоги про усунення порушень із застереженням вчинення виконавчого напису нотаріуса та дотримано тридцятиденного строку перед його вчиненням (а.с.74-80). 16 жовтня 2019 року надіслав на адресу суду заяву про застосування позовної давності, оскільки позовна заява подана до суду 03 липня 2019 року, а виконавчий напис нотаріуса вчинений 22 листопада 2013 року (а.с.87). Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, просив задовольнити позов з підстав зазначених в ньому. Представник відповідач в судове засідання повторно не з`явився. У відповідності до ч.6 ст.128 ЦПК України належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про отримання судової повістки. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача та представника позивача, що відповідає вимогам ст.280 та ч.2 ст.247 ЦПК України. Третя особа в судове засідання повторно не з`явився, не повідомивши причину неявки. Про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про отримання судової повістки. В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, письмовий відзив представника відповідача, суд приходить до наступного висновку. 08 вересня 2006 року між позивачем та АКБ «ТАС-Комерцбанк», укладено кредитний договір №0501/0906/88-100 про надання кредиту у сумі 45 000 доларів США, з кінцевим строком повернення до 07 вересня 2016 року(а.с.6-9). 08 серпня 2006 року між сторонами укладено іпотечний договір, за умовами якого позивач з метою забезпечення виконання умов по вищевказаному кредитному договору, передав в іпотеку банку об`єкт незавершеного будівництва, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельна ділянка площею 1493 кв.м. за тією ж адресою (а.с.11-13). В подальшому правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк» відступлено право вимоги по кредитному та іпотечному договорам публічному акціонерному товариству «Сведбанк» за договором факторингу від 28 листопада 2012 року (а.с.122-128). 22 листопада 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовим Володимиром Юрійовичем вчинено виконавчий напис №1916 про звернення стягнення на об`єкт незавершеного будівництва, що розташований за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку, площею 1493 кв.м., кадастровий номер 1822086800:03:001:0024, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована в [ADDRESS] (а.с.14-15). Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно п.19 ст.34 Закону України "Про нотаріат" виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Згідно ст.87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно п.п.2.1 п.2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, п.п.3.2, 3.5 п.3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону України "Про нотаріат" передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Відповідно до п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172, для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів . Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості, як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16). Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається із матеріалів справи у справі №2-526/2011 за позовом ПАТ «Сведбанк» в особі Житомирського відділення АТ «Сведбанк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості 10 червня 2011 року ухвалено рішення Богунського районного суду м.Житомира, яке набуло законної сили, про зобов`язання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] повернути ПАТ «Сведбанк» в особі Житомирського відділення АТ «Сведбанк» 42158,68 доларів США заборгованості по кредиту, а в разі неможливості повернення стягнути в солідарному порядку з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «Сведбанк» в особі Житомирського відділення АТ «Сведбанк» суму заборгованості за офіційним курсом відповідної валюти в гривневому еквіваленті на день виконання зобов`язання, стягнуто в солідарному порядку з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «Сведбанк» в особі Житомирського відділення АТ «Сведбанк» 10000 гривень пені за порушення строків погашення кредиту і відсотків та 7390,69 гривень комісії за проведення розрахунків, в якому не зазначено періоду виникнення заборгованості (а.с.16-17). Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовим Володимиром Юрійовичем за реєст.№1916 від 22 листопада 2013 року, оскільки розмір боргових зобов`язань позивача перед ТОВ «Кредитні ініціативи», визначений у виконавчому написі нотаріуса, не є підтвердженим випискою по особовому рахунку позивача оскільки, як встановлено судом, вона не містить руху коштів по рахунку позичальника, яким здійснювалось погашення кредитної заборгованості, що є порушенням вимоги п.3.5 ст.3 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за №296/5. Зазначені обставини свідчать про те, що виконавчий напис вчинено відносно суми боргу поза межами трирічного строку, встановленого ст.88 Закону України «Про нотаріат», а також, що на час вчинення виконавчого напису вже існував спір щодо розміру заборгованості, що спростовує висновок суду про безспірність заборгованості боржника. Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 гривень.

Outcome: approved