Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про встановлення факту прийняття спадщини та визнання за ним права власності на земельну частку (пай), зазначивши, що його батько [PERSON] був власником земельної частки (паю) розміром 3,41 га в умовних кадастрових гектарах в межах Іванівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧР № 0124991 . [INFO] [PERSON] помер. Позивач, після смерті [PERSON] , фактично прийняв спадщину, шляхом вступу у володіння та користування спадковим майном та речами померлого. Позивач користувався предметами домашнього вжитку померлого. Крім того позивач є сином померлого та єдиним спадкоємцем майна померлого за законом, оскільки співмешканка його батька та мати позивача - [PERSON] , яка була зареєстрована зі спадкодавцем на час його смерті, померла [INFO] . Але для можливості оформити свої спадкові права позивачу потрібно встановити факт прийняття спадщини після померлого [PERSON] . У судове засідання представник позивача не з`явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі та про підтримання позовних вимог. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надіславши до суду листа про розгляд справи без участі представника Іванівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області та про визнання позову повністю. Враховуючи листи представника позивача та відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Як встановлено судом і вбачається з свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 11.03.1997 року, [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого на території Іванівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області відкрилася спадщина. З огляду на те, що спадкодавець помер до 01.01.2004 року , то до даних правовідносин слід застосовувати норми ЦК УРСР (1963 року). За змістом ст. 6 ЦК УРСР кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права. За загальними положеннями про спадкування за ЦК УРСР 1963 року, зокрема згідно зі ст. 524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Як передбачено ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а згідно зі ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Позивач, відповідно до свідоцтва про народження № [NUMBER] від 05.09.1970 року, є сином спадкодавця, а отже, спадкоємцем його майна першої черги спадкування відповідно до закону, в порядку ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР (1963 року). [PERSON] був власником земельної частки (паю) розміром 3,41 га в умовних кадастрових гектарах в межах Іванівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧР № 0124991 , зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №588, при цьому у графі напроти прізвища [PERSON] підпис про отримання на руки сертифіката та відмітка «Погашено» - відсутні, що підтверджується архівною довідкою архівного сектору Чигиринської районної державної адміністрації № 27/04-02 від 26.03.2019 року. А відповідно до листа відділу у Чигиринському районі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області № 29-23-0.340-142/112-19 від 24.04.2019 року відомості про виготовлення на ім`я [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧР № 0124991 державного акту на право власності на земельну ділянку у їх відділі відсутні. Згідно зі ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Судом встановлено, що позивач прийняв спадщину після смерті [PERSON] , оскільки після смерті батька користувався майном і речами померлого, доглядав домоволодіння, обробляв присадибну земельну ділянку, що підтверджується зокрема довідкою виконавчого комітету Іванівської сільської ради Чигиринського району від 22.08.2019 року № 378/02-09. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] фактично прийняв спадщину після смерті батька, вступивши у фактичне володіння та управління спадковим майном, згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР (1963 року). Відповідно до довідки виконавчого комітету Іванівської сільської ради Чигиринського району від 22.08.2019 року № 379/02-09 [PERSON] на день своєї смерті [INFO] був зареєстрований і проживав за адресою: с. Іванівка Чигиринського району Черкської області, де разом з ним була зареєстрована та проживала співмешканка - [PERSON] , [INFO] . Судячи зі свідоцтва про народження позивача № [NUMBER] від 05.09.1970 року, [PERSON] записана його матір`ю та померла [INFO] , що вбачається зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Крім того, як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07.09.2019 року № 724/02-31, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, а саме на право на земельну частку (пай) розміром 3,41 га в умовних кадастрових гектарах в межах Іванівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області, що залишилася після смерті його батька [PERSON] , померлого [INFO] , в зв`язку з не отриманням спадкодавцем на руки сертифікату на зазначену земельну частку (пай). Згідно даних державного нотаріуса Чигиринської державної нотаріальної контори від 26.09.2019 року № 785/01-16, після смерті [INFO] [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину звертався [PERSON] Інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини, із заявами про відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталися. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. Європейський суд з прав людини в своїх рішенням вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року, "Новоселецький проти України" від 11 березня 2003 року, "Федоренко проти України" від 1 червня 2006 року). На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що оскільки інших спадкоємців, які б прийняли спадщину після померлого [PERSON] не має, тому суд вважає можливим позов задовольнити, встановивши факт прийняття спадщини та визнати за позивачем право власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом.

Outcome: approved