Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], ПАТ „Страхова компанія „Перша" про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої вимоги обґрунтував тим, що 24.12.2011 р. о 15-25 год. на перехресті вулиці Федько та вул.Листовничої м.Феодосії, АР Крим, [PERSON], що керувала автомобілем Мазда - 3, державний номер [NUMBER], не обрала безпечну швидкість руху, не врахувала дорожню обстановку, не обрала безпечну дистанцію, та здійснила зіткнення з автомобілем позивача Мерседес-Бенц 300, державний номер [NUMBER]. З вини відповідачки автомобіль позивача отримав механічні пошкодження, чим заподіяні матеріальні збитки позивачу. На підставі укладеного відповідачем [PERSON] та ПАТ „Страхова компанія „Перша" договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів позивач звернувся до страхової компанії для отримання страхового відшкодування. 05.06.2012 року страховою компанією було здійснено виплату в сумі 19289,49 грн. Вважає, що суму відшкодування необ'єктивно занижено. Він звернувся до страхової компанії з заявою про надання розрахунку виплаченої суми страхового відшкодування, однак, відповіді не отримав та звернувся до Укравтотехекспертизи для визначення вартості відновлювального ремонту автомобіля. Позивач просив стягнути з ПАТ „Страхова компанія „Перша" не виплачену суму страхового відшкодування в розмірі, передбаченому договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, стягнути з [PERSON] матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок ДТП, в сумі, не покритій страховим відшкодуванням, та моральну шкоду 5000,00 грн. Позивачем неодноразово уточнювалися позовні вимоги. Так, заявою від 21.06.2013 року позивач просив стягнути з відповідачів солідарно 33252,24 грн., стягнути з [PERSON] у відшкодування моральної шкоди 5000,00 грн. Заявою від 19.11.2013 року позивач просив стягнути з відповідачів на користь позивача солідарно 44887,01 грн. та судові витрати, а також витрати по судовій експертизі 2373,59 грн., телеграм для відповідачів 35,10 грн., стягнути з [PERSON] у відшкодування моральної шкоди 15000,00 грн. Заявою від 10.02.2014 року позивач просив залишити без розгляду вимоги, зазначені в заявах від 27.12.2012 року та 21.06.2013 року, уточнені заявою від 19.11.2013 року позовні вимоги підтримані. Заявою від 17.02.2014 року позивач просив стягнути з відповідачів на користь позивача солідарно 37276,35 грн. (56565,84 - 19276) та судові витрати, стягнути з [PERSON] у відшкодування моральної шкоди 15000,00 грн. Позивач, його представник, в судовому засіданні вимоги уточненої позовної заяви підтримали. Представник відповідача [PERSON] проти задоволення позову заперечує, посилаючись на укладений відповідачем договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а також вважає вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підтверджуються належними та допустимими доказами. Представник ПАТ „Страхова компанія „Перша" в судове засідання не з'явився, сповіщений належно. Згідно надісланого суду заперечення (а.с.235-239) вимоги позову визнані частково в сумі 3443,95 грн., в іншій частині вимог просили відмовити у задоволенні. Суд, заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ст.ст. 10 ч.3, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно ст.ст.22,1166 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, підставою відповідальності за завдану майнову шкоду є наявність вини особи, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Статтею 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право) володіє транспортним засобом. Судом встановлено, що 24.12.2011р. о 15-25 год. на перехресті вулиці Федько та вул.Листовничої м.Феодосії, АР Крим, [PERSON], що керувала автомобілем Мазда - 3, державний номер [NUMBER], не обрала безпечну швидкість руху, не врахувала дорожню обстановку, не обрала безпечну дистанцію, та здійснила зіткнення з автомобілем позивача Мерседес-Бенц 300, державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] (а.с.6). Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження: деформовано задній бампер, кришка багажника, заднє праве та ліве крило, задня панель автомобіля (а.с.7). Своїми діями [PERSON] порушила п.12.1, 13.1 ПДР України. Постановою Феодосійського міського суду АРК від 17.01.2012 року [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на 6 місяців (а.с.5). Відповідно до полісу ВЕ №8536766 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.67) цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована. Згідно умов укладеного договору 05.06.2012 року ПАТ „Страхова компанія „Перша" на користь позивача було перераховано страхову виплату в сумі 19289,49 грн. (а.с.8, 63-93). Звітом про оцінку № 4717-03/12 від 13.03.2012 року (а.с.78-83) ЗАТ Український центр післяаварійного захисту „Експерт-сервіс" визначено, що вартість відновлювального ремонту з урахуванням ізносу без ПДВ автомобіля позивача складає 23243,44 грн. Шкода визначена відповідно до [PERSON] товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003 року (п.7.38, п.7.39, 7.41). Статтею 29 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (в редакції на 18.09.2011 року) визначено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно п.30.1. ст.30 вказаного Закону України транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим та власник транспортного засобу згоден з визнанням його фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Пунктом 30.2. цієї статті також передбачено, що якщо власник транспортного засобу не згоден з визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати по евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам по евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик чи МТСБУ (п.30.3. ст.30). Відповідно до заяви позивача від 17.02.2014 року він не вважає свій автомобіль фізично знищеним. Відповідачем [PERSON] також 17.02.2014 року подана письмова заява, згідно якої вона не погоджується на відшкодування на користь позивача матеріальної та моральної шкоди, оскільки її відповідальність застрахована відповідно до положень Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Суд не приймає у якості доказу Звіт № 31-0578 від 17.10.2012 року (а.с.9-10, 142-170), оскільки оцінщик не був попереджений про кримінальну відповідальність відповідно до вимог ч.1 ст.144 ЦПК України, та висновки не узгоджуються з іншими матеріалами справи. Також суд критично оцінює Висновок № 1692 автотоварознавчої експертизи від 30.08.2013 року (а.с.181-197), за яким вартість відновлювальних робіт складає 64176,50 грн., вартість матеріальної шкоди - 38460,10 грн., та шкода розрахована без урахування положень пунктів 7.38, 7.39, 7.41 [PERSON] товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003 року. Крім того, зазначений висновок має описки (а.с.187) при розрахунку терміну експлуатації автомобіля, термін експлуатації за даними висновку не узгоджується з даними свідоцтва про реєстрацію ТЗ (а.с.6), за яким рік випуску автомобіля - 1992. Пунктом 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 „Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" визначено, що оскільки відповідно до статті 3 Закону № 1961-IV обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках Моторному (транспортному) страховому бюро України, далі - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Наявність такої згоди у вигляді відповідної заяви цієї особи та виконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов'язку з'ясовується судом першої інстанції, у зв'язку з чим до участі у справі може бути залучений страховик. При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Враховуючи наведене, положення статті 1194 ЦК України, відповідно до вимог ст.29 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (в редакції на 18.09.2011 року), Звіту про оцінку № 4717-03/12 від 13.03.2012 року (а.с.78-83), з урахуванням визнання частково позовних вимог відповідачем ПАТ „Страхова компанія „Перша", підлягають задоволенню частково вимоги позивача - в частині стягнення з ПАТ „Страхова компанія „Перша" у відшкодування матеріальної шкоди 3443, 95 грн., та з відповідача [PERSON] - в сумі 510,00 грн., що дорівнює розміру франшизи (а.с.67). В іншій частині вимоги про відшкодування матеріальної шкоди задоволенню не підлягають, оскільки не підтверджені належними та допустимими доказами. В силу статей 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до роз'яснень, що містяться у п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", та вимог ст. 23 ЦК спори про відшкодування моральної шкоди розглядаються, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України та іншим законодавством. Статтею 22 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (станом на 18.09.2011 року) визначено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. П.22.3. також передбачено, що потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 Цивільного кодексу України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Якщо судом встановлено відшкодувати потерпілому моральну шкоду, передбачену пунктами 3, 4 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України, таке відшкодування у розмірі, визначеному судом, здійснює особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Позивачем представлено суду у якості доказу Довідку від 01.03.2012 року (а.с.130), з якої судом не встановлено причинно-наслідкового зв'язку між діями відповідача та наслідками, на які посилається позивач, враховуючи дату звернення з приводу надання медичної допомоги та дату ДТП, що має суттєве значення для вирішення спору. Інших належних та допустимих доказів в обгрунтування відповідних вимог суду не рпедставлено, у зв'язку з чим відсутні правові підстави для задоволення вимог в частині відшкодування моральної шкоди. Судові витрати у справі розподіляються згідно вимог ст.88 ЦПК України.

Outcome: partial