Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди батька. Позовні вимоги мотивувала тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилася донька [PERSON], [INFO]. 26.05.2015р. вступило в закону силу рішення Снятинського районного суду, згідно якого шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Дитина знаходиться на її повному утриманні. На даний час є ученицею Комплексу шкіл з українською мовою навчання в Гурові Ілавецькому, в Польщі, де планує навчатись до [INFO]. Однак, відповідач не може надати у передбачений законодавством України порядок дозвіл на виїзд неповнолітньої дитини за кордон, у зв'язку з тим, що вже кілька років перебуває на заробітках за кордоном. Навчання за кордоном сприятиме розширенню світогляду, добре позначиться на її духовному та інтелектуальному розвитку як особистості, фізично та морально зміцнить її, простосує до комунікабельності, розширить кругозір. Просить надати дозвіл на тимчасовий виїзд на навчання неповнолітньої [PERSON], [INFO], за межі України, без згоди та супроводу батька [PERSON], у супроводі матері [PERSON] на період з 01.03.2018р. по [INFO], а саме: до Польщі; надати їй дозвіл без згоди відповідача оформляти документи для тимчасового виїзду неповнолітньої [PERSON] за межі України. Позивачка подала до суду заяву, в якій позов підтримала, просила його задоволити, справу розглянути у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнав повністю. Суд, заслухавши позивача та його представника, дослідивши наявні у справі докази, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. [INFO] у позивачки та відповідача народилася донька [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 16.02.2007р.. Із довідки Комплексу шкіл з українською мовою навчання у Гурово Ілавецьке (Польща) від 22.03.2018р. вбачається, [PERSON], [INFO] є ученицею даного Комплексу в навчальному році 2017/2018; навчається на денній формі навчання. Плановий час навчання в школі від 01.09.2017р. до [INFO] Відповідно до ч.2 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч.1,ч.2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до абзацу 3 ч.3 ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Абзацами 1,2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" передбачено, що оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до абз. 9 п.п.2, п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року N 57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України", виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: за рішенням суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Згідно ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Діючим законодавством не встановлено обмежень щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Як вбачається з пояснень позивачки, вона має намір поїхати з дитиною за кордон на період її навчання у Комплексі шкіл з українською мовою навчання в Польщі на тривалий час - на 5 років, а саме до [INFO], що може свідчити про зміну місця проживання дитини. При цьому, відповідач безпідставно не надає згоди на виїзд дитини за межі України. Жодних вагомих аргументів, які б пояснювали та обгрунтовувували його відмову, він не наводить. З врахуванням обставин справи та доказів, досліджених і перевірених у судовому засіданні, на підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позов частково підставний та підлягає до часткового задоволення, з тих мотивів, що позивачка просить надати їй дозвіл на виїзд неповнолітньої [PERSON] за межі України, в Республіку Польщу на строк п'ять років, що є свідченням того, що вона має намір змінити місце проживання неповнолітньої доньки [PERSON], що суперечить вимогам ст. 141 СК України, ст. 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" та буде порушувати права відповідача [PERSON] щодо його спілкування з дитиною та її виховання, з чим суд не може погодитись, а тому, позивачці слід надати дозвіл на тимчасовий виїзд неповнолітньої [PERSON] за межі України, в Республіку Польщу на строк, який дозволить дитині навчатись в шкільному навчальному закладі, однак не позбавить батька права брати належну участь у вихованні дитини, тобто з моменту набрання вказаним рішенням законної сили до 31 серпня 2018р. включно. В решті позову відмовити. На підставі викладеного, Конституції України, ст.ст. 19, 150, 155, 157, 160 СК України, ст.313 ЦК України, ст. 9 Конвенції про права дитини, ст. 4 Закону України «Про порядок виїздуз України та в'їзду в Україну громадян України»,

Outcome: partial