Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-27 00:00:00

Позивач просить встановити факт неправильності актового запису №57 в графі прізвище батька " [PERSON] ", ім`я батька " [PERSON] ", в графі прізвище дитини " [PERSON] ", в графі по батькові дитини " [PERSON] ", що складений Сувровським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції від 18.03.2015 р., рішення суду є підставою для внесення змін до актового запису №57 від 18.03.2005 р., що складений Суворовським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції в графі прізвище батька " [PERSON] ", ім`я батька " [PERSON] ", в графі прізвище дитини " [PERSON] ", в графі по батькові дитини " [PERSON] ", а замість неправильного запису внести вірний запис змінити в графі прізвище батька з " [PERSON] " на " [PERSON] ", ім`я батька з " [PERSON] " на " [PERSON] ", в графі прізвище дитини змінити з " [PERSON] " на " [PERSON] ", в графі по батькові дитини з " [PERSON] " на " [PERSON] ". Оскільки виникла необхідність отримання паспорта громадянина України, воєнного квитка, проте у зв`язку із вказаними розбіжностями це зробити неможливо. Представник заявника у судовому засіданні заяву підтримав та просив задовольнити заяву. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, надав до суду лист, у якому вказав про розгляд справи за відсутності представника, ухвалення рішення на розсуд суду. Суд, заслухавши думку представника заявника, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, приходить до висновку. 18.03.2005 р. було зареєстровано актовий запис про народження №57 відносно [PERSON] , складеного міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, де в графі підстава запису відомостей про батька вказано "спільна заява батьків про визнання батьківства від 18.03.2005 року. 18.03.2005 р. на підставі спільної заяви батьків [PERSON] та [PERSON] про визнання №24/12-34 від 18.03.2005 р. до міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції та наданого перекладу проїзного документа батька було внесено зміни, а саме визнано батьком дитини [PERSON] , [INFO] , та змінено прізвище дитини з " [PERSON] " на " [PERSON] ". З копії проїзного документу з перекладом батька дитини №3926725 від 22.05.2016 р. на [PERSON] виданий Рамалла Палестинської Автономії , де зазначено прізвище власника - " [PERSON] ", ім`я - " [PERSON] ", вбачається, що проїзний документ виданий пізніше ніж складений актовий запис. З копії посвідки на постійне проживання № [NUMBER] від 30.09.2016 р., виданої органом 5116 на [PERSON] , де зазначено прізвище власника - " [PERSON] ", ім`я - " [PERSON] ", вбачається, що посвідка видана пізніше ніж складений актовий запис. Згідно висновку про відмову у внесенні змін до актового запису цивільного стану від 11.12.2019 року, установлено, що неможливо внести зміни до актового запису про народження сина заявниці [PERSON] №57 від 18.03.2005 р., складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, а саме: змінити в графі прізвище батька з " [PERSON] " на " [PERSON] ", ім`я батька з " [PERSON] " на " [PERSON] ", в графі прізвище дитини змінити з " [PERSON] " на " [PERSON] ", в графі по батькові з " [PERSON] " на " [PERSON] ", у зв`язку з розбіжностями в прізвищі, власному імені та по батькові батька дитини та недостатністю підстав. Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану передбачений Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 №96/5. Відповідно до п.6. ч.1, ч.2 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Актами цивільного стану є народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо. Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть (ч.1, 2, 3 ст.49 Цивільного кодексу (далі - ЦК України). Згідно ч.1 ст.9 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи й офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, тобто дій/подій, що впливають на набуття, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків. Положеннями ч.1 ст.22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку. У пункті 2.13 Правил зазначено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану. Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. У відповідності зі ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, та право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ст.80 ЦПК України зазначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Як вбачається зі змісту вимог, позивач просить встановити факт неправильності актового запису №57 в графі прізвище батька " [PERSON] ", ім`я батька " [PERSON] ", в графі прізвище дитини " [PERSON] ", в графі по батькові дитини " [PERSON] ", що складений Сувровським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції від 18.03.2015 р., посилаючись на те, що підтвердити даний факт в іншому порядку він не має змоги з огляду на розбіжності у документах, тоді як від встановлення цього факту залежить та надає право на отримання паспорту громадянина України його дитині. Із усіх наданих доказів заявником, неможливо встановити факт неправильності актового запису №57, що складений Суворовським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції від 18.03.2015 р. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (CASE OF SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, рішення від 10 лютого 2010 року). Зважаючи на встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що вимога заявника в частині встановлення факту неправильності запису в актовому записі є необґрунтована та задоволенню не підлягає, оскільки прізвище, ім`я та по батькові батька дитини при реєстрації визначено на підставі наданого перекладу проїзного документа батька. Отже, враховуючи вищевикладене, реєстрацію народження дитини було проведено згідно норм чинного законодавства України та без його порушень.

Outcome: dismissed