Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-08 00:00:00

І. Стислий виклад позицій сторін. 11 січня 2021 року [PERSON] звернувся до Ладижинського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позов обґрунтував тим, що він є власником квартири [ADDRESS] . 15.01.2002 в цій квартирі було зареєстроване місце проживання відповідача [PERSON] , як члена його сім`ї, на той час дружини. 26.06.2017 їх з відповідачем шлюб був розірвано. Влітку 2019 року відповідач [PERSON] залишила місце проживання у квартирі [ADDRESS] і виїхала у м. Київ. Таким чином у вказаному вище помешканні більш, ніж півтора року відповідач [PERSON] не проживає і речей не зберігає, тобто не має потреби у цьому житлі. Позивач зазначив, що реєстрація місця проживання у його квартирі відповідача [PERSON] позбавляє його права на отримання субсидії на житлово-комунальні послуги. Він неодноразово звертався до відповідача з проханням добровільно знятися з реєстрації місця проживання у його квартирі, однак вона ігнорує ці прохання. Вважає, що зняття з реєстрації не порушує прав відповідача, оскільки вона фактично проживає за іншою адресою. Враховуючи викладене вище позивач просить визнати [PERSON] , [INFO] , особою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] відзив на позов не надала. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак його представника адвокат Анісімова А.М. подала заяву про розгляд справи у їх відсутність. Позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Не заперечувала проти винесення заочного рішення (а.с. 26). ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Оскільки відповідач була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання (стаття 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК)), в судове засідання не з`явилася без поважних причин, а позивач не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Ухвалою суду від 13.01.2021 було постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного провадження (а.с. 22). ІV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст правовідносин. З копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 01 листопада 2000 року серії АВО № 034449 вбачається, що [PERSON] , є власником квартири [ADDRESS] (а.с.10). У зазначеній квартирі зареєстрована відповідач [PERSON] , що підтверджується відміткою у паспорті громадянина України серія [NUMBER] (а.с. 6) та відповіддю на запит № 23-17-8 від 12 січня 2021 року, наданою відділом ведення реєстру Ладижинської територіальної громади Ладижинської міської ради (а.с. 21). З копії рішення Ладижинського міського суду від 26.06.2017 вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. З часу вибуття, відповідач [PERSON] з реєстрації у належному позивачу будинку добровільно не знімається, що створює для позивача значні незручності та перешкоди у використанні власної квартири для проживання та вчинення певних правочинів щодо неї для забезпечення її цілісності та недоторканості. V. Норми права, які застосував суд, мотиви їх застосування та висновок суду. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю… Право приватної власності є непорушним. Згідно зі ст.55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. За змістом ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого порушеного права та інтересу, зокрема, з позовом про припинення дії, яка порушує право, та відновлення становища, яке існувало до порушення права. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право. Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому у своїх рішенням Європейський суд з прав людини вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі "Спорронгі Льоннрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року, "Новоселецький проти України" від 11 березня 2003 року, "Федоренко проти України" від 1 червня 2006 року). Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі статті 1. Зокрема, необхідно щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності. Статтею 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлено, що кожен має право на повагу до його приватного і сімейного життя, до житла і до таємниці кореспонденції. Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ст.317 ЦК України). Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст.319 ЦК України). Статтею 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них (ст.379 ЦК України). Квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання (ст.382 ЦК України). Частинами 4 та 5 ст.9 ЖК України встановлено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин, враховуючи фактичні взаємини сторін, причини позову про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом та інші обставини справи, суд вбачає підстави для задоволення позову і приходить до висновку, що оскільки позивачу на праві власності належить квартира, а відповідач права власності на будь-яку частину квартири не має, іншої домовленості між сторонами не існує, реєстрація відповідача у квартирі чинить позивачу перешкоди у вільному користуванні та розпорядженні належним йому на праві власності майном, то відповідач повинен бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 840 грн 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved