Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-17 00:00:00

У вересні 2017 року заявник [PERSON] звернувся до Оболонського районного суду міста Києва з даною скаргою у якій просив: визнати незаконними дії головного державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Поліщук В.В. в частині не розгляду та ненадання відповіді на заяву від 19.05.2017 року; визнати незаконними дії головного державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Поліщук В.В. в частині не розгляду та ненадання відповіді на заяву від 11.08.2017 року; визнати незаконними дії головного державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Поліщук В.В. в частині не розгляду та ненадання відповіді на заяву від 16.08.2017 року; визнати незаконними дії головного державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Поліщук В.В. в частині не зняття заборон з його майна після подання заяви та квитанції від 16.07.2017 року; вжити заходів адміністративного впливу до начальника Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві з метою виконання обов`язків щодо розгляду звернень та зняття заборони з майна заявника; визнати незаконними встановлення державним виконавцем строку для добровільної сплати боргу до 18.12.2015 року; визнати незаконними вимагання сплати виконавчого збору в розмірі 1343 грн. 17 коп.; порушити кримінальну справу проти головного державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Поліщук В.В. за ст. 367 КК України. В обґрунтування скарги вказував, що в квітні 2017 року виявив існуючу заборону на все своє майно вчинену головним державним виконавцем Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Поліщук В.В. на виконання судового наказу №756/11177/15-ц від 01.09.2015 року Оболонського районного суду міста Києва. За твердженням скаржника рішення Оболонського районного суду міста Києва виконано ним в добровільному порядку ще 22.12.2015 року, хоча постанова про відкриття виконавчого провадження від 11.12.2015 року, постанова про заборону відчуження майна від 27.02.2017 року, постанова про стягнення виконавчого збору державним виконавцем не надано та поштою не направлялись. Заява [PERSON] від 19.05.2017 року подана до Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві про зняття заборони з майна останнього у зв`язку з виконанням рішення суду, так само як заява подана 11.08.2017 року не розглянуті, а рішення по них не прийнято. Не зважаючи на незаконність, за твердженням скаржника, усних вимог державного виконавця про сплату виконавчого збору заявник сплатив виконавчий збір у розмірі 1343 грн. 17 коп. та в черговий раз звернувся із вимогою від 16.08.2017 року про зняття заборони на його майно. При цьому, дана вимога також залишена без відповіді, що й стало приводом для звернення до суду із даною скаргою. В процесі розгляду скарги [PERSON] неодноразово уточнював та доповнював зміст скарги коректуючи вимоги, в тому числі, доповнюючи вимогою про визнання незаконними та скасування постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору та витрат на виконавче провадження від 05.10.2017 року. Після оголошеної перерви в судовому засіданні 31.01.2019 року за клопотанням заявника, подальшим зняттям справи з розгляду, в судове засідання призначене на 18.03.2020 року [PERSON] не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Оболонським районним відділом державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві направлено на адресу суду матеріали виконавчого провадження №49636980 з примусового виконання судового наказу Оболонського районного суду міста Києва від 01.09.2015 року по справі №756/11177/15-ц про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Світ Побуту» боргу в розмірі 10 151 грн. 73 коп., при цьому долучено письмові пояснення щодо хронології та послідовності виконавчих дій та їх вчинення в межах Закону України "Про виконавче провадження". У відповідності до положень ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги не є перешкодою для її розгляду. З огляду на зазначене, суд вважає можливим завершити розгляд даної скарги за відсутності [PERSON] та за відсутності інших заінтересованих осіб, які не з`явилися в судове засідання хоча повідомлені про час і місце розгляду. Вивчивши пояснення заявника, пояснення головного державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Поліщук В.В., дослідивши матеріали справи та матеріали виконавчого провадження, судом встановлено наступне. Із матеріалів справи вбачається, що судовим наказом Оболонського районного суду міста Києва від 01.09.2015 року у справі №756/11177/15-ц задоволено заяву ТОВ «Світ Побуту» та стягнуто з [PERSON] , який проживає та є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , на користь ТОВ «Світ Побуту» заборгованість за надані житлово-комунальні послуги у сумі 8016 грн. 50 коп., 3% річних у сумі 117 грн. 23 коп., інфляційну складову боргу у сумі 1896 грн. 93 коп., а всього 10029 грн. 93 коп. Цим же судовим наказом стягнуто з боржника [PERSON] на користь ТОВ «Світ Побуту» судовий збір за подання заяви про видачу судового наказу у розмірі 121 грн. 80 коп. Зі змісту судового наказу від 01.09.2015 року та заяви представника ТОВ «Світ Побуту» вбачається, що наказ останніми під розпис отримано 09.12.2015 року (а.с. 26, 89). В цей же день ТОВ «Світ Побуту» подано заяву про відкриття виконавчого провадження із вимогою накладення арешту на майно та кошти боржника із оголошенням заборони на його відчуження (а.с. 90). Таким чином представник ТОВ «Світ Побуту» реалізував своє право на отримання та подачу судового наказу до виконання. За наслідками розгляду заяви 11.12.2015 року головним державним виконавцем Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Поліщук В.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №49636980 (а.с. 92), за якою запропоновано боржнику самостійно виконати до 18.12.2015 року рішення суду та повідомлено про наслідки невиконання у встановленні терміни у вигляді примусового виконання зі стягненням з боржника виконавчого збору та витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій. Згідно супровідного листа відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві від 11.12.2015 року за №3167/10 копія постанови про відкриття виконавчого провадження направлена для відома, в тому числі [PERSON] за адресою місця знаходження майна та проживання останнього вказаною у судовому наказі: [ADDRESS] (а.с. 91). У відповідності до п.1.ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження" боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. За ч. 1 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державнго бюджету України. Виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. В свою чергу з копії довідки ТОВ «Світ Побуту» від 17.05.2017 року №042/17 вбачається, що судовий наказ №756/11177/15-ц боржником виконано в повному обсязі в рамках виконавчого провадження №49636980 лише 22.12.2015 року (а.с. 38), після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження та встановленого строку для добровільного виконання. Відповідно до ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов`язаний вживати передбачені Законом заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. За відсутності повідомлення про належне виконання та сплату заборгованості, державним виконавцем Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Поліщук В.В. здійснено ряд виконавчих дій спрямованих на організацію та забезпечення примусового виконання рішень, в тому числі 27.02.2017 року винесено постанову про арешт майна боржника (а.с. 100). У відповідності до ст. 42 Закону України "Про виконавче провадження" витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. З дубліката квитанції №0.0.828777664.1 від 16.08.2017 року АТ «ПриватБанк» вбачається, що [PERSON] добровільно сплатив 1343 грн. 17 коп. виконавчого збору та витрат по виконавчому провадженню №49636980 на депозитний рахунок державної казначейської служби України. Та повідомив про вказану обставину виконавчу службу черговою заявою від 16.08.2017 року. В свою чергу, скаржником долучено до матеріалів скарги заяву адресовану Віддідлу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві з штампом вхідної кореспонденції вказаної установи від 19.05.2017 року у якій останній просить: продовжити строк для добровільного виконання судового наказу і в той же час закрити виконавче провадження та зняти заборону з майна боржника. Згідно ч. 2 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець розглядає заяви сторін та інших учасників виконавчого провадження ї їхні клопотання. Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України "Про звернення громадян" органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Згідно до ч. 3 ст. 15 Закону України "Про звернення громадян", відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку додається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки. Відповідно до ст. 20 Закону України "Про звернення громадян", звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. При цьому, не дивлячись на суперечливість вимог прохальної частини заяви [PERSON] від 19.05.2017 року та відсутність підтвердження її знаходження в матеріалах виконавчого провадження, на думку суду, не спростовує порушення порядку її розгляду, вжиття відповідних заходів реагування та відповіді після належної реєстрації вхідної кореспонденції 19.05.2017 року виконавчою службою. Судом встановлено та підтверджено рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та штампом вхідної кореспонденції, що заява [PERSON] про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним виконанням та зняття арешту з майна боржника з додатком довідки від стягувача про відсутність заборгованості до відділу надійшла 29.08.2017 року. При цьому, постановою Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 20.09.2017 року знято арешт з усього майна, накладеного по виконавчому провадженню №49636980, а постановою від 02.11.2017 року закінчено виконавче провадження у зв`язку з фактичним виконанням у повному обсязі рішення згідно з виконавчими документами, в тому числі стягнення виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій. Таким чином, державним виконавцем здійснено ряд послідовних заходів для можливого стягнення боргу та забезпечення виконання рішення суду і закінчено виконавче провадження після отримання відомостей про фактичне виконання рішення у повному обсязі. Згідно зі ст. 19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин та інших правовідносин, крім справ розгляд яких проводиться за правилами іншого судочинства. За ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. Пунктом 1 ч. 1 ст. 19 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема фізичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності. У відповідності до ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено іншого порядку судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. У відповідності до ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанова державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку передбаченому законом. Постанова Великої Палати Верховного Суду у цивільних справах від 28.11.2018 р., справа №2-01575/11, провадження №14-425цс18, (оприлюднено -10.12.2018,http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/78376897). Предметна і суб`єктна юрисдикція у справі за скаргою ТОВ на постанову державного виконавця про стягнення штрафу ( [PERSON] .,12.09.2018,№61 32020св18, http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/76076982). Позиція ВП: …імперативною нормою - частиною другою статті 74 Закону № 1404-VIII закріплено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані. З системного аналізу норм ЦПК України вбачається, що висновки ВС мають враховуватись щодо застосування норм права. Приписами ч. 5 ст. 242 КАС України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду. В зв`язку з цим, враховуючи, що скарга виникла, крім іншого, з приводу дій державного виконавця, що полягають у стягненні виконавчого збору, провадження у справі в частині цих вимог слід закрити, оскільки дані вимоги не підлягають розгляду в судах в порядку цивільного судочинства. За п.1, ч.1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Таким чином, суд приходить до висновку, про необхідність закриття провадження у справі в частині вимог [PERSON] щодо визнання незаконним вимог сплати виконавчого збору в розмірі 1343 грн. 17 коп., скасування постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору та витрат на виконавче провадження, оскільки дані вимоги не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ч. 1 ст. 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги на дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення суд постановляє ухвалу. Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). З огляду на зазначене, суд вважає протиправними, в межах предмету скарги, дії головного державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Поліщук В.В. в частині не розгляду та ненадання відповіді на заяву від 19.05.2017 року при здійсненні повноважень у виконавчому провадженні №49636980, при цьому не вважає за доцільне та можливе зобов`язувати усунути виявлені порушення з огляду на закінчення виконавчого провадження. Також, суд звертає увагу заявника, що його вимога про вжиття заходів адміністративного впливу до начальника відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві та порушення кримінальної справи проти головного державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Поліщук В.В. за ст. 367 КК України виходять за межі розгляду скарги в порядку Розділу VІІ Судовий контроль за виконанням судових рішень ЦПК України. Таким чином, вимога про вжиття заходів адміністративного впливу та про порушення кримінальної справи задоволенню не підлягають, оскільки передбачено інший порядок розгляду заяв про адміністративне правопорушення та повідомлень про злочин. З огляду на вищенаведене, відповідно до ст.ст. 18, 27, 28, 42, 74 Закону України "Про виконавче провадження", ст.ст. 15, 20 Закону України "Про звернення громадян" та, ст.ст. 19, 287, 242 КАС України,

Outcome: dismissed