Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому просить витребувати майно: масляний обігрівач "Термія", LED-телевізор марки LG, модель 42LN54OV, пилосос для сухого прибирання без мішка марки Philips, модель FC8471/01, пральну машину марки INDESIT, модель WISL 105х, трудову книжку, власником якого він являється, з чужого незаконного володіння. Свої вимоги обґрунтував тим, що починаючи з квітня 2014 року він почав проживати разом з відповідачкою у квартирі, що належить їй на праві власності за адресою: [ADDRESS] та перевіз до вказаного житла належні йому вказані вище особисті речі, які були придбані ним до шлюбу. У травні 2015 року вони з відповідачкою припинили спільне проживання, та він виїхав з її помешкання, залишивши там свої особості речі. На початку жовтня 2015 року йому стало відомо, що відповідачка переїхала на постійне проживання в смт Котельва Полтавської області, при цьому повідомивши, що майно повертати вона йому наміру не має. В зв'язку з наведеним, просить суд витребувати із чужого незаконного володіння відповідачки [PERSON], належне йому майно в примусовому порядку. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві та пояснив, що неодноразово намагався вирішити з позивачкою спірне питання про повернення речей добровільно, але під різними приводами вона уникала їх повернення, а в жовтні 2015 року вона повідомила йому, що цих речей в квартирі вже не має. Ключі від квартири віповідачки, він повернув їй в кінці травня 2015 року, тобто відразу, як вони припинили спільне проживання. Вважає, що спірне майно знаходиться у відповідачки, і вона не повертає його, оскільки користується ним сама. Та обставина, що стверджена актом обстження квартири [PERSON] в м. Полтава від 22.08.2017 року, який відповідачка надала у судовому засіданні, про відсутність спірних речей, не мають значення, оскільки речі вона могда перевезти куди завгодно. Відповідачка [PERSON] у судові засідання не з'являлась, про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Представник відповідачки [PERSON], адвокат Сідько С.І., яка діє на підставі договору про надання правової допомоги, позов не визнала повністю, пояснивши суду, що дійсно 24 травня 2015 року, після сварки позивач [PERSON] забравши свої документи та особисті речі, виїхав з квартири відповідачки. На початку червня 2015 року, коли вона вийшла на прогулянку з дитиною, то побачила біля під'їзду вантажний автомобіль білого кольору, в якому були відчинені двері для завантаження речей. Через деякий час, коли вона повернулась до своєї квартири, то побачила відсутність спірного майна, а її мати, яка була присутня в цей час у неї в квартирі, пояснила, що їх забрав позивач. Відповідачка вважає цей позов [PERSON] безпідставним. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідачки, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи приходить до переконання, що у задоволенні позову слід відмовити повністю з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із ч. 1ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При зверненні до суду з даним позовом [PERSON] зазначив підставою свого звернення до суду - ст.387 ЦК України, відповідно до якої власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Тобто, статтею 387 ЦК України передбачено, що способом цивільно-правового захисту права власності є право власника майна на його витребування із чужого незаконного володіння. У розумінні ст.387 ЦК України позивач повинен довести, а суд встановити факти, які не тільки доводять право власності позивача на майно, а і його право на витребування цього майна: вибуття майна з володіння позивача і знаходження його у відповідача, незаконність володіння відповідачем майном позивача, відсутність між позивачем і відповідачем зобов'язально - правових відносин щодо спірного майна. Судом встановлено, що [PERSON] 14.10.2014 року зареєстрував шлюб з [PERSON], що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим Октябрьським відділом ДРАЦС РС Полтавського МУЮ. Сторонами не заперечувався факт, що вони почали спільне проживання у квітні 2014 року, коли позивач [PERSON] переїхав у помешкання відповідачки за адресою: [ADDRESS]. Під час переїзду до вказаної вище квартири, позивачем були перевезені його особисті речі, а саме: масляний обігрівач "Термія", LED-телевізор марки LG, модель 42LN54OV, пилосос для сухого прибирання без мішка марки Philips, модель FC8471/01, пральна машина марки INDESIT, модель WISL 105х, трудова книжка. Належність вказаних речей саме [PERSON] на праві власності підтверджена в судовому засіданні письмовими доказами (розрахунковими квитанціями) та не заперечувалась сторонами по справі. Сторони припинили спільне проживання у травні 2015 року, а шлюб між ними був розірваний 15 серпня 2017 року Котелевським районним судом Полтавської області. У травні 2015 року позивач виїхав з квартири позивачки, віддавши їй ключі від помешкання, але звернувшись до суду з даним позовом, стверджує, що у квартирі залишились належні йому особисті речі, які він придбав до шлюбу з відповідачкою і які йому не повертає відповідачка. Водночас, відповідачка [PERSON] у своїх письмових запереченнях та її представник, заперечуючи проти позовних вимог, пояснили суду, що позивач вивіз всі належні йому речі з квартири відповідачки [PERSON] на початку червня 2015 року. Загалом вказані обставини підтвердили і свідки [PERSON], який вказав, що був присутній у той час, коли позивач, разом з невідомим йому громадянином вивозив речі з квартири відповідачки та грузив їх в мікроавтобус білого кольору. Він бачив, що це була пральна машинка та телевізор. Свідок [PERSON] також пояснила в судовому засіданні, що на початку червня 2015 року, [PERSON] забрав у її присутності,із квартири дочки [PERSON], коли вона гостювала у неї в м. Полтава, всі належні йому особисті речі, в тому числі і спірне майно, і вивіз їх мікроавтобусом білого кольору. Пояснила також, що з липня 2015 року дочка проживає у неї в смт Котельва і спірних речей у її будинку, за адресою: [ADDRESS], також не має. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] про виклик яких заявив клопотання позивач, пояснили, що їм відомо про те, що спірні речі були придбані позивачем до шлюбу з відповідачкою і знаходились у її квартирі під час спільного їх проживання. Після припинення сторонами спільного проживання про долю цих речей їм не відомо. Крім того, відсутність спірних речей у квартирі відповідачки за адресою: [ADDRESS] стверджена актом обстеження даної квартири від 22.08.2017 року, проведеного за участю сусідів [PERSON] та [PERSON] Відповідно до положень ст.ст. 10, 60, 61 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п.19 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" від 07 лютого 2014 року №5, застосовуючи положення статті 387 ЦК, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Позов про витребування майна, пред'явлений до особи, у незаконному володінні якої це майно знаходилось, але на момент розгляду справи в суді у неї відсутнє, не може бути задоволений. Не знайшли свого підтвердження при розгляді справи в суді доводи позивача [PERSON] про те, що спірне майном, а саме - масляний обігрівач "Термія", LED-телевізор марки LG, модель 42LN54OV, пилосос для сухого прибирання без мішка марки Philips, модель FC8471/01, пральна машина марки INDESIT, модель WISL 105х, трудова книжка, на даний час фактично знаходиться у володінні відповідачки, оскільки за місцем реєстрації відповідачки за адресою: [ADDRESS], вказаних речей виявлено не було. Конкретних пояснень по суті місцязнаходження спірного майна, в ході судового розгляду справи позивач не надав, а в більшості висловлював припущення та свої субєктивні міркування. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на наведене вище суд вважає, що позивач не довів своєї позовної вимоги, а саме: що спірне майно знаходиться у незаконному володнінні відповідачки [PERSON], що є його основним обов'язком відповідно до засад змагальності процесу за ст. 10 ЦПК України. Зважаючи на те, що позивачем не було доведено належними та допустимими доказами факт знаходження належного йому майна на момент розгляду справи в суді у володінні відповідачки, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. У зв'язку з відмовою в задоволенні позовних вимог не підлягають і стягненню з відповідачки на користь позивача витрати, пов'язані зі сплатою судового збору у розмірі 640,00 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПУ України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені неї і документально підтверджені судові витрати. Представником відповідачки заявлено клопотання про стягнення з позивача [PERSON] на користь відповідачки понесені нею витрати на правову допомогу в сумі 3434 грн. 40 коп. На підтвердження вказаних витрат, представник відповідачка надала акт прийому-здачі наданих юридичних послуг від 20.09.2017 року та квитанцію від 20.09.2017 року видану адвокатом Сідько С.І. про отримання від відповідачки [PERSON] коштів за надання юридичних послуг за угодою про надання правової допомоги від 31.08.2017 року в сумі 3434 грн. 40 коп. які слід стягти з позивача на користь відповідачки.

Outcome: dismissed