Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-28 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси 12.02.2019 року звернувся позивач з позовом до [PERSON] та просив: стягнути з відповідача на користь позивача завдану майнову шкоду в розмірі 5 983,80 грн. та судові витрати. В обґрунтування позову позивач зазначив, що між позивачем ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» та і Представництвом «Клюді-Арматурен» було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АЕ №3996 від 08.05.2017 року, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме автомобіля Skoda Octavia, державний реєстраційний номер [NUMBER] . 28.09.2017 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля під управлінням водія [PERSON] та автомобіля Lexus, державний реєстраційний номер [NUMBER] , під управлінням водія [PERSON] . Відповідно до повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротоколу) від 28.09.2017 року відповідач визнала себе винною у настанні вищевказаної ДТП. ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» сплатило страхувальнику суму страхового відшкодування в розмірі 15 821,30 грн. Страхова компанія винної особи ПрАТ «СК «АХА Страхування» виплатило позивачу відшкодування у розмірі 9 837,50 грн. Різницю між сплаченою та відшкодовуваною сумою підлягає стягненню з відповідача. Ухвалою суду від 20.02.2019 року провадження у справі відкрите, справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 29.03.2019 року. У судовому засіданні [PERSON] заперечувала проти задоволення позову. Позивач та третя особа у судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов не підлягає задоволенню, на підставі наступного. Судом встановлено, що між ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» та і Представництвом «Клюді-Арматурен» було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АЕ №3996 від 08.05.2017 року, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме автомобіля Skoda Octavia, державний реєстраційний номер [NUMBER] . 28.09.2017 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля під управлінням водія [PERSON] та автомобіля Lexus, державний реєстраційний номер [NUMBER] , під управлінням водія [PERSON] . З повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду вбачається, що [PERSON] визнала свою вину та зазначила, що порушила Правила дорожнього руху. Згідно розрахунку страхового відшкодування до страхового акту та платіжного доручення від 10.10.2017 року позивач здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 15 821,30 грн. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована у Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування», що не заперечується сторонами. Ліміт відповідальності ПрАТ «СК «АХА Страхування» за шкоду заподіяну майну встановлено у розмірі 100 000 грн. В досудовому порядку на вимогу позивача ПрАТ «СК «АХА Страхування» згідно листа №288 від 02.08.2018 року здійснило виплату ПрАТ «СК «ПЗУ України» у розмірі 9 837,50 грн. та вказали, що не погоджуються з розрахунком позивача. Норми частини 1 ст. 1188 ЦК України передбачають відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки. Така шкода відшкодовується на загальних підставах, а саме 1.) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2.) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3.) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Згідно зі ст.ст. 979, 980 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Відповідно до ст. 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та\\або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Так, постановою Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі №755\\18006\\15-ц (провадження №14-17цс18) зроблено правовий висновок, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він сплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком замість завдавача шкоди. За умов, передбачених у ст. 38 вказаного Закону та ст. 1191 ЦК України, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно із ч.ч. 5, 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Суд вважає, що при вирішенні спірних прав та обов`язків слід застосувати саме наведену правову позицію Великої Палати Верховного Суду, оскільки дія цієї постанови спрямована на приведення судової практики у подібних правовідносинах до її однаковості та єдності цілому. У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 р. зазначено, що покладення обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Разом із тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. З огляду на зазначені положення ЦК України факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Враховуючи ліміт відповідальності страховика ПрАТ «СК «АХА Страхування», встановлений у розмірі 100 000 грн., в той час як вимогами позивача є стягнення меншої суми, позивач має звертатися до страхової компанії відповідача, а не до нього безпосередньо, тому приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги до [PERSON] задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed