Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-13 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк", третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Юдіна Ірина Георгіївна, Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Мойсенко Діна Петрівна про визнання виконавчого напису №33 від 15.07.2019 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіною Іриною Георгіївною, таким що не підлягає виконанню, стягнення судових витрат. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 01 квітня 2008 року між ним та Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» укладено Кредитний договір № 6159303, відповідно до якого Відповідачем надано Позивачу кредитні кошти на придбання житлової нерухомості в сумі 454 500,00 грн., під 14,49 процентів річних за користування кредитними коштами, із кінцевим строком повернення до 01 квітня2028 року . В забезпечення виконання зобов`язань Позивача за Кредитним договором, між Позивачем та Відповідачем укладено Договір іпотеки № 6159304, посвідчений приватним нотаріусом Крохмалем В.О., згідно якого Позивачем передано в іпотеку Відповідачу об`єкт житлової нерухомості: житловий будинок з надвірними побудовами, реєстраційний номер 18799616, загальна площа 96,7 кв.м., житлова площа: 51,5 кв.м., відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 19.03.2008р. № 18159171, який видано комунальним підприємством бюро технічної інвентаризації м. Донецька. Опис об`єкта: А-1 - житловий будинок, шл/б.; В- гараж, шл/б.; Г - душ, каркас в 1 дош.; Е - убиральня, цегла; Ж - сарай, обш. мет. Сіткою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 27 серпня 2020р. Позивач дізнався, що 18 липня 2020р. постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мойсеєнко Д.П. проводиться стягнення на заробітну плату боржника.Виконавче провадження № 59915620 щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Юдіної І.Г. № 33 від 15 липня 2019 р. про звернення стягнення на грошові кошти та задоволення вимог Відповідача за Кредитним договором в розмірі 716 712,85 грн., з яких основний борг у розмірі - 415 037,96грн.; відсотки у розмірі 299 974,89 грн.; плата за вчинення виконачого напису нотаріусом в розімір 1700 грн. Позивач вважає, що виконавчий напис № 33 від 15.07.2019 р. вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, і, як наслідок, неправомірне провадження щодо виконання вказаного виконавчого напису про стягнення грошових коштів в розмірі 100 000,00 грн. Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 03.09.2019р., винесеної приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Мойсеєнко Д.П. № 59915620 з Позивача стягується заборгованість на суму 100 000,00 грн. Проте, у виконавчому написі №33 від 15.07.2019р. вказано: «Загальна сума грошових вимог станом на 11.07.2019р. (включно) складає: заборгованість за сумою кредиту 415 037,96 грн.; заборгованість за процентами 299 974,89 грн. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіною І.Г. було вчинено виконавчий напис № 33 від 15.07.2019р. на підставі документів що не входять до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться; безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, що порушує право Позивача оскільки для проведення стягнення відсутні правові підстави. Будь яких повідомлень, вимог про усунення порушень умов кредитного договору, та договору іпотеки, а також вимог про сплату заборгованості за кредитним договором № 6159303 від 01.04.2008р. Позивач від Відповідача не отримував. Також хотілося б зазначити, що Позивач до 2014року проживав по [ADDRESS] . У зв`язку із збройною агресією Російської федерації щодо України, тимчасовою окупацією військами Російської федерації міста Донецьк, проведення на вказаній території Операції Об`єднаних Сил, [PERSON] разом із сім`єю змушений був виїхати з місця свого постійного проживання та залишити своє майно на вказаній території, в тому числі і майно, яке передано в іпотеку Банку. Виходячи з чого вважає даний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. 01.03.2021 року представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому зазанчив, що у зв`язку з невиконанням зобов`язань за кредитним договором за заявою відповідача приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіною І.Г. був вчинений виконавчий напис від 15.07.2019 за реєстровим № 33, згідно з яким з позивача на користь відповідача стягнута заборгованість за кредитним договором у загальній сумі 715 012.85 гри., з яких: 41 5 037,96 гри. - заборгованість за сумою кредиту, 299 974.89 гри. - заборгованість за процентами. Вказаний виконавчий напис відповідач передав на примусове виконання приватному виконавцю виконавчого округу м.Києва Мойсеєнко Д.П. Згідно із заявою про примусове виконання рішення стягувач просив стягнути з боржника заборгованість у розмірі 100 000,00 гри. (тобто, стягнути заборгованість у частині). Виконавець стягує суму, зазначену у заяві стягувача, якщо вона не перевищує суму вказану у виконавчому документів. Визначення суми стягнення є волею стягувача. Законодавство не забороняє стягувати суму меншу, ніж зазначено у виконавчому документів. Відповідач нотаріусу надав усі необхідні документи, передбачені Переліком, а отже саме вони підтверджують безспірність заборгованості. Крім того, на час вчинення виконавчого напису між позивачем та відповідачем не існувало будь-яких спорів щодо кредитного договору та розміру заборгованості. Крім того, згідно з п. 4.3.6 кредитного договору позичальник (позивач) зобов`язаний повідомити банк протягом 14 календарних днів про зміну свого фактичного місця проживання, номеру контактного телефону, місця роботи, складу сім`ї . Позивач вказаний обов`язок порушив, даних про своє місце проживання не повідомив. Відповідач не знав і не міг знати про фактичне місце проживання позивача, тому діяв добросовісно, посилаючи повідомлення за адресою, вказаному в кредитному договорі. Таким чином, не отримання позивачем повідомлення сталося з його вини. Просив у позові відмовити (а.с.54-55). Позивач у судове засідання не з`явився, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задоволити в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, проти позову запеечив з підстав викладених у відзиві на позов. Інші учасники процесу в судове засідання не з`явилися, про дату та час судового засідання повідомлялись належним чином. Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 15.07.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіною Іриною Георгіївною, вчинений виконавчий напис за реєстровим номером 33, згідно з яким з [PERSON] стягнуто на користь Акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 715 012,85 грн., з яких: 415 037,96 грн. - заборгованість за сумою кредиту, 299 974,89 грн. - забогованість за процентами (а.с. 5) . На підставі виконавчого напису нотаріуса, який оспорюється за даним позовом приватним виконавцем виконавчого округу м. Київ Мойсеєнко Д.П. 03.09.2019 року відкрите виконавче провадження № 59915620 щодо стягнення з позивача на користь відповідача заборгованість у сумі 100 000,00 грн. (а.с.4). Позивач вважає даний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з тим, що він вчинений без перевірки безспірності вимоги та з порушенням порядку його вчинення. Відповідно до ст. 1054 ЦК України позичальник за кредитним договором зобов`язаний повернути кредит та сплатити відсотки в розмірі та на умовах, встановлених договором. Відповідно до ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору і вимог цивільного законодавства та у встановлений в законодавстві строк. Відповідно дост. 87 Закону України «Про нотаріат`для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України«Про нотаріат» визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється Главою 14 Закону України «Про нотаріат»,постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», а також Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженимнаказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5(далі - Порядок). Пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, встановлено такі документи: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Відповідно до ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі № 6-141цс14, згідно зі статтею 87 Закону України«Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України«Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. У п. 10 "Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні" від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Судом встановлено, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису керувався розрахунком заборгованості, підготовленим працівниками АТ « ПУМБ», що не може бути доказом безспірності грошових вимог відповідача до позивача. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88Закону України«Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Слід зазначити, що відповідачем не надано суду доказів того, що позивачеві направлялась вимога про необхідність погашення заборгованості за укладеним кредитним договором, що позивач отримував вимогу відповідача про необхідність сплатити заборгованість за укладеним кредитним договором. На підставі чого суд вважає, що у зв`язку з даною обставиною позивач був позбавлений можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги відповідача, або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. Нотаріусом при вчиненні виконавчого напису, в свою чергу, не було перевірено надіслання такої вимоги і отримання її позивачем, що унеможливило подання останнім нотаріусу обґрунтованих заперечень щодо вчинення виконавчого напису або письмової згоди. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, чим порушив норми ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», п.284 Інструкції та п.1 Переліку. З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задоволити та визнати оспорюваний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 840,80 грн., оскільки судом ухвалюється рішення про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved