Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

Представник позивача за довіреністю [PERSON] в інтересах позивача звернулась до суду із зазначеним позовом, просить стягнути з відповідача суму витрат по виплаті страхового відшкодування\~ в розмірі 51819,07 грн. та судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1378,00 грн. За змістом позовної заяви між АТ "СК "АХА Страхування" та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 53693Га/14зп від 28.02.2014 р., згідно якого АТ "СК "АХА Страхування" взяло на себе зобов'язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля [NUMBER], його окремих частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП. 25.02.2015 р. сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «Honda АР 5115 СО» , д/н [NUMBER], яким керувала [PERSON], та «Mercedes», д/н [NUMBER], яким керував [PERSON]. У результаті ДТП було пошкоджено застрахований у АТ "СК "АХА Страхування" транспортний засіб «Honda АР 5115 СО» , д/н [NUMBER], який належить Страхувальнику на праві приватної власності. У зв'язку з названою подією, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля [NUMBER], в результаті його пошкодження в ДТП, склала 51,819,07 грн. Згідно з умовами Договору, на підставі страхових актів № 1.003.15.02699/VESKO5865 + 1.003.15.02699/VESKO5869, рахунків зі станції технічного обслуговування, та зібраних документів розмір виплати за пошкоджений транспортний засіб складає 51,819,07 грн. В зв'язку з викладеним і відповідно до умов договору страхування АТ "СК "АХА Страхування" відшкодувало [PERSON] витрати на ремонт автомобіля в сумі 51,819,07 грн., що була перерахована Позивачем на рахунок станції технічного обслуговування. З підстав, встановлених ст.ст. 993, 1166, 1188, 1191 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», позивач, як юридична особа, до якої перейшло право зворотної вимоги, просить стягнути завдану внаслідок ДТП шкоду з відповідача, який визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП постановою Шевченківського районного суду міста Запоріжжя. Крім того, в добровільному порядку відшкодувати завдану шкоду відповідач відмовився. Представник позивача [PERSON] надала до суду заяву, вх.№ від 10.05.2016 року, про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити позов. Відповідач [PERSON] в судові засідання, призначені по справі 28.04.2016 року та 01.06.2016 року, не з'явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи, про причини своєї неодноразової неявки суд не повідомив, заяв, клопотань та заперечень проти позову не надав. Оскільки причини неявки відповідача визнаються судом неповажними, у відповідності до ч.4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України суд, враховуючи думку представника позивача, ухвалює заочне рішення на підставі наявних доказів. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі у звязку із наступними фактами та відповідними їм правовідносинами. За змістом ч.1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Згідно з ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У відповідності до п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Крім того, на дані правовідносини поширюються норми ч.1 ст. 27 Закону України «Про страхування» N85/96-ВР від 07.03.1996 року, ч.1 ст. 993 ЦК України, згідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом, що передбачено ч.1 ст. 1191 ЦК України. В ході судового розгляду встановлено, що обставини, викладені в позові, відповідають дійсності та підтверджені документальним доказами. Так, 28.02.2014 року між АТ «СК„АХА-страхування" та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 53693Га/14зп, згідно якого було застраховано відповідальність власника транспортного засобу «Honda Jazz», реєстраційний номер [NUMBER], 2011 року випуску (а.с.5-15). 25.02.2015 року о 10-55 год. настав страховий випадок дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), що вбачається з повідомлення учасника ДТП [PERSON] від 25.02.2015 року (а.с.20-23). Зазначена ДТП сталася з вини відповідача [PERSON], [INFO], який керував транспортним засобом «Mercedes-Benz», д/н [NUMBER], що підтверджено постановою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 10.03.2015 року (а.с. 31), якою особу визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, втім, звільнено від відповідальності у звязку із малозначністю вчиненого правопорушення, винесено усне зауваження. Постанова суду набрала чинності 21.03.2015 року. У відповідності до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно довідки №9486922 про дорожньо-транспортну пригоду, зіткнення транспортних засобів автомобіля [NUMBER], який належить [PERSON] та яким керував [PERSON] та застрахованого автомобіля «Honda Jazz», реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON] та яким керував [PERSON], сталося 25.02.2015 року о 10-55 годині (а.с.30). Внаслідок даної пригоди [PERSON] зазнала матеріальної шкоди внаслідок пошкодження її власності (автомобіля «Honda Jazz», реєстраційний номер [NUMBER]), згідно з довідкою, актом огляду (а.с.29, 32). Вартість страхового відшкодування та, відповідно, відновлювального ремонту транспортного засобу внаслідок настання страхового випадку становить 51819,07 грн. (а.с.39, 40). 11.03.2015 року [PERSON] звернулась до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 39). Зазначена вище подія була визнана страховою, про що 11.03.2015 року було складено Страхові акти (а.с. 41-42) та прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 44368,34 грн. та 7450,73 грн. Відповідно до платіжних доручень №162519 та 162516 від 12.03.2016 року позивач виплатив страхове відшкодування в зазначеному розмірі (а.с.43-44). Виходячи з вищевикладених обставин, суд приходить до висновку, що відповідач повинен відшкодувати заподіяну шкоду, оскільки ДТП сталася з його вини та витрати, понесені страховою компанією, підтверджені документальними доказами, підлягають стягненню в порядку регресу. За змістом ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 1378,00 грн.

Outcome: approved