Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-24 00:00:00

28 серпня 2020 року до суду надійшла в порядку окремого провадження заява [PERSON] про розкриття банківської інформації, яка містить банківську таємницю. Заявник просить зобов`язати Публічне акціонерне товариство «Місто Банк» розкрити інформацію, яка містить банківську таємницю щодо вмісту банківської ячейки (сейфу) № [NUMBER] , який орендував померлий [PERSON] у Київські філії Публічного акціонерного товариства «Місто Банк», і надати її Другій Київській державній нотаріальній конторі. Мотивує вимоги тим, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , з яким позивачка [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі. Померлим у 2011 році було укладено договір № 12/СФ від 29.09.2011 року з відповідачем Київською філією АТ «Місто Банк» (м. Київ, пров. Нестерівський, № 6-А) на оренду сейфу № [NUMBER] . Договір продовжував свою дію за згодою сторін та діяв до моменту смерті спадкодавця. Спадкодавець [PERSON] не залишив письмового розпорядження щодо правонаступника сейфу. Тому спадкування відбувається у загальному порядку, встановленому спадковим правом, врегульованим нормами Цивільного кодексу України. Після смерті [PERSON] у Другій київській державній нотаріальній конторі було заведено спадкову справу № 694 (2018 рік) витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі від 12.10.2017 р. Єдиним спадкоємцем є позивач дружина померлого [PERSON] (довідка №3829/02-14 від 07.09.2018 року). Листом №78 від 18.09.2018 року Київська філія АТ «Місто Банк» відмовила спадкоємиці [PERSON] у доступі до сейфу № [NUMBER] , зазначаючи, що підставою для цього може бути або свідоцтво про право на спадщину, або рішення суду. Намагаючись врегулювати спір у позасудовому порядку позивачка звернулась до банку повторно та отримала відмову, в порядку ст.62 Закону України «Про банки і банківську діяльність». Листом № 01БТ від 24.01.2020 р. банк повторно зазначив, що наддасть доступ до сейфу на підставі свідоцтва про спадщину, виданого нотаріальною контрою або за рішенням суду. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10.10.2018 року позивачу було відмовлено Другою київською державною нотаріальною конторою у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з неможливістю встановити найменування, опис, вартість, частку спадкового майна, що знаходиться у ньому на підставі п.2 ст.49 Закону України «Про нотаріат». Заявник просить зобов`язати банк в особі Київської філії АТ «Місто Банк» створити комісію, до складу якої включити її (як спадкоємця) і її представника, а створеній комісії провести негайне розкриття вмісту банківської ячейки та скласти опис майна, яке буде в ній виявлене, після чого зобов`язати банк направити оригінал акту опису цього майна до нотаріуса Другої Київської держнотконтори. Розкриття інформації, яка містить банківську таємницю, може бути ухвалене при встановленні під час судового розгляду, що заявник вимагає розкрити таку інформацію з підстав та повноважень, визначених законом. Заявниця своєчасно звернулась із заявою про про прийняття спадщини після чоловіка, шлюб із яким зареєстровано у встановеному законом порядку, в якості спадкоємиці за законом першої черги. Під час оформлення спадщини було з`ясовано, що [PERSON] було укладено договір оренди банківського сейфу, за умовами якого банк передав йому сейф у платне користування для зберігання будь-яких документів та цінностей, крім тих, цивільний обіг яких заборонений чи обмежений згідно чинного законодавства України, строком до 26 жовтня 2017 року (з урахуванням додаткових угод, якими прологувався строк дії договору оренди). За таких обставин (відмова банку та відмова нотаріуса) вона позбавлена можливості перевірити вміст орендованого її чоловіком індивідуального сейфу з метою оформлення права на спадщину і ніж шляхом подання заяви про розкриття інформації, яка містить банківську таємницю в порядку Глави 12 ЦПК України. Окрім неї відсутні інші спадкоємці, які можуть заявити про свої права на спадщину, крім того, не встановлено конкретно майно, яке знаходиться в сейфі і може бути віднесено до спадкової маси, стосовно якого може виникнути спір між спадкоємцями, тому вона не звертається з позовом про визнання права власності на спадкове майно. Майно, яке знаходиться у сейфі не є власністю Банку, і він не може висувати заперечення стосовно визнання за нею чи іншою особою-спадкоємцем права на майно, яке знаходиться у сейфі, або заявити про свої права на нього. Представник заявника в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги та просила надати дозвіл на розкриття банківської таємниці. Представник банку заперечувала проти задоволення заяви, оскільки порядок розкриття банківської таємниці визначено ст.62 Закону «Про банки і банківську діяльність». З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволеню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , з яким позивачка [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі. Померлим у 2011 році було укладено договір № 12/СФ від 29.09.2011 року з Київською філією АТ «Місто Банк» (м. Київ, пров. Нестерівський, № 6-А) на оренду сейфу № [NUMBER] . Договір продовжував свою дію за згодою сторін та діяв до моменту смерті спадкодавця. Спадкодавець [PERSON] не залишив письмового розпорядження щодо правонаступника сейфу. Тому спадкування відбувається у загальному порядку, встановленому спадковим правом, врегульованим нормами Цивільного кодексу України. Після смерті [PERSON] у Другій київській державній нотаріальній конторі було заведено спадкову справу № 694 (2018 рік) витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі від 12.10.2017 р. Єдиним спадкоємцем є дружина померлого [PERSON] (довідка №3829/02-14 від 07.09.2018 року). Постановою Другої київської державної нотаріальної контори від 10 жовтня 2018 року відмовлено [PERSON] , у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її чоловіка [PERSON] , [INFO] , що помер [INFO] , який да день смерті проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] на вміст сейфу № [NUMBER] , орендованому померлим у Київській філії АТ «Місто Банк» у звяку з неможливістю встановити найменування, опис, вартість, частку спадкового майна, що знаходиться у ньому на підставі п.2 ст.49 Закону України «Про нотаріат». Публічне акціонерне товариство «МістоБанк» листом № 01БТ від 24.01.2020 повідомив, що запитувана інформація становить банківську таємницю. Так, відповідно до ст.1076 ЦК України банк гарантує таємницю банківського рахунку, операцій за рахунком і відомостей про клієнта. Частиною 1 ст.60 Закону «Про банки і банківську діяльність» визначено, що банківською таємницею є інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку і розголошення якої може завдати матеріальної чи моральної шкоди клієнту, якою зокрема, є відомості про банківські рахунки клієнтів, операції, які були проведені на користь чи за дорученням клієнта, здійснені ним угоди. Порядок розкриття банківської таємниці визначено ст.62 Закону «Про банки і банківську діяльність». Цією нормою визначено коло осіб, на вимогу яких розкривається банківська таємниця, підстави її розкриття та обсяг інформації, яка надається. Статтею 62 Закону України «Про банки та банківську діяльність» визначений порядок розкриття банківської таємниці, відповідно до ч. 1 якої інформація щодо юридичних та фізичних осіб, яка містить банківську таємницю, розкривається банками, зокрема: на письмову вимогу суду або за рішенням суду (п. 2 ч. 1 ст. 62 Закону). З аналізу зазначеної правової норми вбачається, що на вимогу відповідних уповноважених державних органів банк вправі надати інформацію, яка містить банківську таємницю, у межах і обсягах, визначених цим та іншими законами, тобто банки надають обмежену законом інформацію. Зазначені обмеження, у тому числі викладені в ч. 4 ст. 62 Закону, не стосуються випадків надання банком інформації, яка є банківською таємницею, за дозволом клієнта чи за рішенням (вимогою) суду. Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.1 постанови від 30 вересня 2011 року № 10 «Про судову практику в цивільних справах про розкриття банками інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб», Правовий режим банківської таємниці визначається, зокрема, статтями 1058, 1076 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), статтями 60 - 62 Закону України від 7 грудня 2000 року N 2121-III (2121-14) "Про банки і банківську діяльність" (далі - Закон N 2121-III). Оскільки розкриття банківської таємниці може здійснюватися безпосередньо банками або на підставі рішення суду та виключно на підставах і у порядку, передбаченими законом, суд повинен розмежовувати ці підстави, кола суб`єктів, уповноважених на отримання відповідної інформації та її обсягу, у зв`язку із цим при розгляді справи слід ураховувати положення Податкового кодексу України (2755-17) (далі - ПКУ) та спеціальних законів, зокрема: від 20 травня 1999 року N 679-XIV (679-14) "Про Національний банк України", від 4 грудня 1990 року N 509-XII (509-12) "Про державну податкову службу в Україні", від 20 грудня 1990 року N 565-XII (565-12) "Про міліцію", від 5 листопада 1991 року N 1789-XII (1789-12) "Про прокуратуру", від 25 березня 1992 року N 2229-XII (2229-12) "Про Службу безпеки України", від 26 листопада 1993 року N 3659-XII (3659-12) "Про Антимонопольний комітет України", від 30 червня 1993 року N 3341-XII (3341-12) "Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю", від 21 квітня 1999 року N 606-XIV ( 606-14 ) "Про виконавче провадження" та інших. Відповідно до ч. 1 ст. 1076 Цивільного кодексу України, відомості про операції та рахунки можуть бути надані тільки самим клієнтам або їхнім представникам. Іншим особам, у тому числі органам державної влади, їхнім посадовим і службовим особам, такі відомості можуть бути надані виключно у випадках та в порядку, встановлених законом про банки і банківську діяльність. У відповідності до ч.3 ст.350 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справі про розкриття банком таємниці, яка містить банківську таємницю. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про задоволення заяви [PERSON] про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю.

Outcome: approved