Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-05 00:00:00

30 жовтня 2017 року [PERSON] звернулась до Корольовського районного суду м. Житомира із позовом, в якому, просить стягнути з Комунального підприємства "Житомирський міський центр земельних відносин" на її користь середньомісячний заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 1 березня 2017 року по 20 жовтня 2017 року у розмірі 17\~017,77 грн., посилаючись на те, що при її звільненні з даного підприємства відповідні розрахунки з нею проведені не були. У судове засідання позивач не зявилась, від її представника до суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, в якій позовні вимоги представник підтримав повністю. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності сторін і на підставі ч.1\~ст.280 ЦПК України\~ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON], яка працювала у Комунальному підприємстві\~"Житомирський\~міський центр\~земельних відносин"на посаді оцінювача-експерта, наказом № 36-к від 28 лютого 2017 року була звільнена із займаної посади в цей же день за власним бажанням, на підставі ст.38\~КЗпП України (а. с. 10). Відповідач не провів з позивачем повного розрахунку при звільненні, у звязку з чим підприємство заборгувало їй заробітну плату у розмірі 5\~710,16 грн., що підтвердилось копією довідки Комунальному підприємстві "Житомирський міський центр земельних відносин" від 18.10.2017 (а. с. 12). Крім того, Корольовьским районним судом м. Житомира було видано судовий наказ від 29 травня 2017 року щодо стягнення з Комунального підприємства "Житомирський міський центр земельних відносин" на користь позивача зазначеної заборгованості (цивільна справа № 296/4113/17 2-н/296/76/17 (а. с. 11). Постановою Корольовського відділу державної виконавчої служби міста Житомира Головного територіального управління юстиції у Житомирській області від 19.07.2017 було відкрито виконавче провадження № 54330820 для примусового виконання вказаного судового наказу. Відповідно до ч.1 ст.117 Кодексу законів про працю України\~(далі\~КЗпП України)\~в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно із ч.1 ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений ч.1 ст.117\~КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої ст.117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум. Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду України, викладеною у постанові Верховного Суду України від 18 січня 2017 року у справі № 6-2912цс16. Встановивши вину відповідача в невиплаті належних позивачеві при звільненні грошових сум, а також те, що виплата вказаних грошових сум не була здійснена під час примусового виконання судового рішення, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог [PERSON] Визначаючи розмір середньомісячного заробітку за час затримки розрахунку, суд приймає наданий позивачем розрахунок. Згідно\~ст.141\~ЦПК України з відповідача підлягає стягненню\~на користь позивача сплачений судовий збір.

Outcome: approved