Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою, якою просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що квартира номер 71 (сімдесят один), яка складається з двох кімнат, загальною площею 48,70 кв.м., у тому числі житловою 27,40 кв.м, яка є предметом договору купівлі-продажу від 11 листопада 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Трухіною І.Г. та зареєстрованого в реєстрі за номером 7039 розташована за адресою: [ADDRESS]. Заяву обґрунтовує наступним. 11 листопада 2002 року заявником була придбана житлова нерухомість двокімнатна квартира за адресою: [ADDRESS]. Договір купівлі-продажу було посвідчено 11 листопада 2002 року приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Трухіною І.Г. та зареєстровано в реєстрі за номером 7039. 19 листопада 2002 року, відповідно до ст. 212 Цивільного кодексу договір купівлі було зареєстровано у бюро технічної інвентаризації м. Донецьк за номером 96/7/37дк-171 та отримано технічний паспорт на вказану квартиру. Під час оформлення нотаріусом Договору купівлі-продажу квартири у наслідок невірного перекладу з російської мови на українську у Свідоцтві на право власності продавця з боку осіб, які після закінчення існування держави СРСР заповнювали та видавали документи українською мовою, назву вулиці українською мовою було записано у вигляді „ЛИСТОПРОКАТНИКІВ" - через літеру „Ч" (додано до заяви від 12.06.2017). Разом з тим у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (введений в дію з 01.01.2013 року) по м. Донецьк значиться вулиця із назвою „ЛИСТОПРОКАТНИКІВ", а вулиця із назвою „ЛИСТОПРОКАТНИКІВ" взагалі відсутня. Правові наслідки: не вірно зазначена назва вулиці у договорі купівлі-продажу квартири від 11 листопада 2002 року № 7039 має правові наслідки - заявник не може у повному обсязі розпоряджатися своїм майном, а саме: зареєструвати речові права на фактично належне заявнику нерухоме майно, або укладати цивільні договори, які підлягають згідно із законодавством державній реєстрації, у тому числі відчужувати зазначену квартиру, так як зазначена у договорі вулиця не існує у Державному реєстрі. Мета заяви внесення відомостей щодо належної заявнику квартири до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Причини неможливості виправлення помилки органом, який видав правовстановлюючий документ. Приватний нотаріус Донецького міського нотаріального округу Трухіна Інна Георгіївна, яка посвідчувала договір купівлі квартири, припинила приватну нотаріальну діяльність, що підтверджує Інформаційна довідка з Єдиного реєстру Нотаріусів від 10.04.2017 № 101-КІ (додано до заяви від 12.06.2017) і, відповідно до Закону України «Про нотаріат», не має права вносити виправлення до посвідченого нею правовстановлюючого документа. Крім цього м. Донецьк відноситься до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, згідно переліку, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 №1085-р. Докази факту, що має юридичне значення який просить встановити у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (введений в дію з 01.01.2013 року) по м. Донецьк значиться вулиця із назвою „Л И С Т О П Р О К А Т Н И К І В", яка була внесена до словника Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 17.12.2002 року, тобто пізніше здійснення купівлі квартири, а вулиця із назвою „ЛИСТОПРОКАТЧИКІВ" взагалі відсутня, що підтверджує лист заступника Міністра юстиції України від 15.05.2017 № 18263/Ш-У-1243/19 та відповідь державного підприємства „Національні інформаційні системи" від 03.05.2017 № 2045/08-2-15 (додані до заяви від 12.06.2017) і є доказами того, що назва вулиці під час посвідчення договору купівлі-продажу №7039 була зазначена помилково, а вірно слід вважати „ЛИСТОПРОКАТНИКІВ". При зверненні особисто в усному порядку до Реєстраційної служби Токмацького районного управління юстиції у Запорізькій області з метою державної реєстрації зазначеної квартири заявнику було відмовлено у зв'язку з тим, що вулиці „ЛИСТОПРОКАТЧИКІВ" у Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не існує. Заявник в судовому засіданні заяву підтримав. Представник заінтересованої особи Відділу реєстрації виконавчого комітету Токмацької міської ради в судове засідання не з'явився був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Заслухавши пояснення учасників процесу, суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 11 листопада 2002 року заявником була придбана житлова нерухомість двокімнатна квартира за адресою: [ADDRESS]. Договір купівлі-продажу було посвідчено 11 листопада 2002 року приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Трухіною І.Г. та зареєстровано в реєстрі за номером 7039. 19 листопада 2002 року, відповідно до ст. 212 Цивільного кодексу договір купівлі було зареєстровано у бюро технічної інвентаризації м. Донецьк за номером 96/7/37дк-171 та отримано технічний паспорт на вказану квартиру. Під час оформлення нотаріусом Договору купівлі-продажу квартири у наслідок невірного перекладу з російської мови на українську у Свідоцтві на право власності продавця з боку осіб, які після закінчення існування держави СРСР заповнювали та видавали документи українською мовою, назву вулиці українською мовою було записано у вигляді „ЛИСТОПРОКАТНИКІВ" - через літеру „Ч" (додано до заяви від 12.06.2017). Разом з тим у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (введений в дію з 01.01.2013 року) по м. Донецьк значиться вулиця із назвою „ЛИСТОПРОКАТНИКІВ", а вулиця із назвою „ЛИСТОПРОКАТНИКІВ" взагалі відсутня. Факти, які можуть бути встановлені у судовому порядку визначені ч. 1 ст. 256 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно роз'яснень, викладених в п.п.1,5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», наведений в ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Встановлення факту належності правовстановлюючих документів заявнику та інших фактів, що мають юридичне значення необхідно останньому для реалізації свого права на розпорядження належним йому майном. Таким чином, наявність вищевказаних розбіжностей у правовстановлюючих документах заявника в порушення вимог ст.ст. 316, 319 ЦК України перешкоджає останньому у повному обсязі здійснювати право власності на належне йому майно, в тому числі розпоряджатися ним. Відповідно до ст. 234 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, які мають значення для охорони прав і інтересів особи або створення умов здійснення ним особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У суду відсутні підстави ставити під сумнів наявні в справі докази, доказів що ставили під сумнів заяву суду не надано. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення. На підставі викладеного,

Outcome: approved