Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до Івано-Франківського міського суду з позовом до ФОП [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Головне управління Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області про зобов"язання провести демонтаж електричного агрегату опалення з електродним котлом "Галан-Очаг 6 кВт" та повернути кошти в розмірі 9 918,55 грн. за придбаний товар; стягнення 303,00 грн. витрат за проведення незалежної експертизи; стягнення 5 000,00 грн. моральної шкоди. Позовні вимоги мотивував тим, що 19.11.2015 року придбав у приватного підприємця [PERSON] , який здійснює свою діяльність в одному приміщенні з ТОВ «Галан-ІФ» (вул. Г. Мазепи, 42, офіс 1), електричний агрегат опалення з електродним котлом «Галан - Очаг 6 КВт» (видаткова накладна № РН-0000266 від 18.11.2015р.). Електро-монтажні роботи по встановленню електродного котла проводились 19.11.2015 року фізичною особою підприємцем [PERSON] , про що свідчить вищезазначена накладна. 18.03.2017 року о 19 год. 50 хв. щиток управління даного агрегату під час роботи самозагорівся. Наступного дня, в телефонному режимі позивач повідомив виконавця про самозагорання котла та звернувся до нього з проханням відремонтувати обладнання, на що не було жодної реакції. 31.03.2017 року, з метою встановлення причин загорання щитка управління електродного котла «Галан-Очаг 6 кВт» позивач звернувся з проханням провести експертне дослідження котла до Державного підприємства «ДП Карпатський експертно-технічний центр Держпраці». Вартість проведеної експертизи становила 303 грн., що підтверджується квитанцією № 0.0.742145109.1 від 10.04.2017 року. Згідно висновку від 11.04.2017 року виданого експертами ДП «Карпатський ЕТЦ» було встановлено пошкодження вогнем корпусу щитка управління, автоматичного вимикача «Standard» С 40, контактора та відхідних з`єднувальних електричних провідників. Разом з тим в ході обстеження виявлено, що причиною загоряння щитка управління алектродного котла є порушення правил улаштування електроустановок, в також порушення схеми підключення провідників згідно технічного паспорта терморегулятора, встановленого в даному щитку, при проведення електро-монтажних робіт. 28.04.2017р., надавши експертний висновок, [PERSON] звернувся до ФОП [PERSON] з письмовою вимогою провести демонтаж обладнання та повернути йому кошти за неякісне виконання монтажних робіт, на що відповіді не отримав. Згодом, 27.05.2017р., після отримання письмової заяви ПП [PERSON] здійснив візит за адресою проживання позивача: [ADDRESS] та провів обстеження щитка управління електродного котла у квартирі, виявивши при цьому, що на блоці управління котла 6 КВт виробник Галан, на автоматі захисту 40 A «Next standart» та на клемі зі зборкою заводу виробника сліди пошкодження ізоляції силового приводу Л-6мм вогнем. Дана поломка була зафіксована в акті обстеження котла від 27.05.2017року. Позивач зазначає, що при покупці котла отримав гарантійний талон та технічний паспорт (інструкцію з встановлення та експлуатації котла), де в п. 2 гарантійних зобов`язань зазначається, що строк служби котла - 10 років (при умові правильної експлуатації котла у відповідності до справжнього РЕ і періодичною раз в 3-5 років заміною електродів). Виходячи з висновку експертів ДП «Карпатський ЕТЦ», він належним чином дотримувався правил експлуатації котла, оскільки причиною загорання щитка управління електродного котла стало порушення вимог «Правил улаштування електроустановок» (надалі ПУЕ) п.2.1.21. при проведенні електромонтажних робіт - приєднанні проводів до затискачів електрообладнання. Оскільки ФОП [PERSON] відмовив позивачу у задоволенні його вимог, 14.06.2017 року йому довелось звернутися із заявою щодо захисту його прав до Головного управління Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області. Інспекторами управління захисту прав споживачів було проведено захід державного нагляду (контролю) щодо додержання законодавства про захист прав споживачів у ФОП [PERSON] по вул. Г.Мазепи, 42, оф.1, м.Івано-Франківськ та складено протокол про адміністративне правопорушення від 14.08.2017 року та винесено постанову про накладення стягнення від 28.08.2017 року № 008. Вважає, що такими діями відповідача, йому була завдана як матеріальна так і моральна шкода. Тому просить суд постановити рішення, яким зобов`язати ФОП [PERSON] провести демонтаж електричного агрегату опалення з електродним котлом «Галан-Очаг 6 кВт» та повернути кошти у сумі 9 918 грн. 55 коп. за придбаний товар згідно видаткової накладної № РН-0000266 від 18.11.2015р.; стягнути з ФОП Нестерова Олександра Миколайовича на користь позивача витрати понесені на проведення незалежної експертизи електродного котла «Галан-Очаг 6 кВт» у сумі 303 грн. згідно квитанції № 0.0.742145109.1 від 10.04.2017р.; зобов`язати ФОП [PERSON] відшкодувати на користь [PERSON] моральну шкоду у сумі 5000 грн. та судові витрати. Представник позивача заявлені вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві, просив задоволити в повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив з мотивів викладених у відзиві на позовну заяву (а.с.37-41). Представник третьої особи проти задоволення позовних вимог позивача не заперечив з мотивів викладених у письмових поясненнях, поданих суду 07.05.2019 року (а.с.95-98). Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Як вбачається зі змісту ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Як вбачається з матеріалів справи, 19.11.2015 року [PERSON] придбав у приватного підприємця [PERSON] , який здійснює свою діяльність в одному приміщенні з ТОВ «Галан-ІФ» (вул. Г. Мазепи, 42, офіс 1), електричний агрегат опалення з електродним котлом «Галан - Очаг 6 Квт», про що свідчить видаткова накладна № РН-0000266 від 18.11.2015р (а.с.8-9). 18.03.2017 року о 19 год.50 хв. щиток управління даного агрегату під час роботи самозагорівся. 31.03.2017 року, з метою встановлення причин загорання щитка управління електродного котла «Галан-Очаг 6 кВт» позивач звернувся з проханням провести експертне дослідження котла до Державного підприємства «ДП Карпатський експертно-технічний центр Держпраці». Вартість проведеної експертизи становила 303 грн., що підтверджується квитанцією № 0.0.742145109.1 від 10.04.2017року (а.с.11,12-15). Як вбачається з висновку від 11.04.2017 року виданого експертами ДП «Карпатський ЕТЦ», було встановлено пошкодження вогнем корпусу щитка управління, автоматичного вимикача «Standard» С 40, контактора та відхідних з`єднувальних електричних провідників. Разом з тим в ході обстеження виявлено, що причиною загоряння щитка управління алектродного котла є порушення правил улаштування електроустановок, в також порушення схеми підключення провідників згідно технічного паспорта терморегулятора, встановленого в даному щитку, при проведення електро-монтажних робіт (а.с.16-17). Позивач звертався до відповідача з письмовою вимогою провести демонтаж обладнання та повернути йому кошти за неякісне виконання монтажних робіт, на що відповіді не отримав (а.с.26). 14.06.2017 року позивач звернувся із заявою щодо захисту його прав до Головного управління Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області ( а.с.29,31). На дані звернення позивач отримав відповідь, відповідно до якої встановлено, що 14.08.2017 року було проведено позаплановий захід державного нагляду (контролю) у ФОП [PERSON] . по вул. Г.Мазепи, 42, оф.1, м.Івано-Франківськ , однак суб`єктом господарювання було не допущено державних інспекторів до проведення заходу державного нагляду (контролю) не надано пояснень, щодо фактів викладених у зверненні, не надано документів щодо факту здійснення господарської діяльності, у зв`язку з чим складено протокол про адміністративне правопорушення від 14.08.2017 року. (а.с.30). Дані правовідносини регулюються ЦК України та Законом України «Про захист прав споживачів». Відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Статтею 1166 ЦК України визначено загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, а саме: майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи (пункт 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27.03.1992 р.). Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Частиною 2 ст. 16 ЦК України, встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Разом з тим перелік способів захисту цивільних прав чи інтересів не є вичерпним. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; 6) звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав; 7) об`єднання в громадські організації споживачів (об`єднання споживачів). Згідно ч.ч.1, 3, 5 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» , у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. Вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті, пред`являються на вибір споживача продавцеві за місцем купівлі товару, виробникові або підприємству, що задовольняє ці вимоги за місцезнаходженням споживача. Споживач має право пред`явити одну з вимог, передбачених частиною першою цієї статті, а в разі її невиконання заявити іншу вимогу, передбачену частиною першою цієї статті. Зазначені вимоги за місцезнаходженням споживача задовольняють також створені власником продавця торговельні підприємства та філії, що здійснюють продаж аналогічних придбаним споживачем товарів, або підприємства, на які ці функції покладено на підставі договору. Функції представників підприємств-виробників виконують їх представництва та філії, створені виробниками для цієї мети, або підприємства, які задовольняють зазначені вимоги на підставі договору з виробником. Продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) зобов`язані прийняти товар неналежної якості у споживача і задовольнити його вимоги. При розірванні договору розрахунки із споживачем у разі підвищення ціни на товар провадяться виходячи з його вартості на час пред`явлення відповідної вимоги, а в разі зниження ціни - виходячи з вартості товару на час купівлі. Гроші, сплачені за товар, повертаються споживачеві у день розірвання договору, а в разі неможливості повернути гроші у день розірвання договору - в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів (ч. 7 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів»). Доказами, відповідно до ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Як вбачається з копії гарантійного талану електродного котла "Галан-Очаг 6 кВт" рекомендований комплект поставки котла у зборі 1 шт.; керівництво по експлуатації і приміненні електродних котлів в паливних системах - 1 шт.; система автомастила - 1 шт.; керівництво по експлуатації автоматики - 1 екземпляр; упаковка - 1 шт. У примітці зазначено, що основним управляючим пристроєм рекомендованим ЗАО Фірма «Галан» є двохканальний електронний регулятор температури «Навігатор». По бажанню покупця може встановити електрообладнання у відповідності з наведеними схемами. На котел придбаний без цієї системи автоматичного управління і котнролю за його роботою гарантія не розповсюджується. Вартість системи автоматичного управління і контролю у вартість котла не входить (а.с.69). Так, як вбачається із видаткової накладної № РН - 0000266 від 18.11.2015 року, крім котла електродного «Галан 6 квт», комплетуючих до нього та монтажних робіт, не включено систему автоматики: блок управління контролера "ВееRT" - 1 шт, датчик температури з кабелем 4 м 2 шт, набір кріпильних елементів 1 шт., керівництво по експлуатації - 1 шт., упаковка - 1 шт. (а.с.9). Так як було встановлено в судовому засіданні, на гарантійному обслуговуванні вищевказаний котел у відповідача не перебуває. Приписами ч.ч. 1,6 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В порушення вимог ст. 81 ЦПК України позивач не довів ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог. Тому у задоволенні позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди слід відмовити. Стосовно вимоги про відшкодування моральної шкоди, то суд зазначає наступне. За положеннями ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає, зокрема: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до загальних підстав відповідальності за матеріальну та моральну шкоду згідно до ст.ст. 1166,1167 ЦК України та п. 5 Постанови Пленуму ВСУ України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» юридичною підставою виникнення відповідальності за заподіяну шкоду є склад цивільного правопорушення, тобто протиправна винна поведінка заподіювача шкоди, який включає в себе наступні невідємні елементи: 1) безпосередньо наявність такої шкоди; 2) протиправність діяння її заподіювача; 3) наявність причинного звязку між шкодою та протиправним діянням її заподіювача; 4) вині останнього в її заподіянні. Особа звільняється від відповідальності по відшкодуванню шкоди якщо остання була заподіяна не з її вини. Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. У силу ст. 1167 ЦК України передбачено підстави відповідальності за завдану моральну шкоду. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Згідно положень п. 5. Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №5 від 31.05.1995 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Надані докази і фактичні обставини справи не дають обґрунтованих підстав вважати, що позивачу було завдано моральної шкоди, останійній не довів та не надав належні та допустимі докази заподіяння йому такої шкоди, обґрунтованості зазначеного розміру такої шкоди. Тобто відсутні правові підстави для відшкодування моральної шкоди, що є підставою для відмови у задоволенні у даній частині вимог. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010). Статтею 76 ЦПК України, визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 3 статті 62 Конституції України, встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 3 ст. 77 ЦПК України сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Всупереч правилам п.п. 4, 5, ч. 2 ст 175 ЦПК України, п. 7 Постанови ВСУ № 2 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», позивач у своєї позовної заяві викладає лише позовні вимоги, але не зазначає доказів, що підтверджують кожну обставину, на яку він посилається. Верховний Суд України в своїй постанові від 31.10.2012 в справі №6-53цс12 зробив висновок про те, що «особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способом захисту суб`активних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника». Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 417 ЦПК України, судова практика повинна відповідати наведеному рішенню касаційної інстанції. Суд, оцінивши докази у їх сукупності, прийшов до висновку, що вимоги позивача є такими, що не обґрунтовані на законі, не доведені матеріалами справи та такими, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed