Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-25 00:00:00

[PERSON] пред`явила вказаний позов, посилаючись на те, що 15.09.2016 р. між ним та від- повідачем у справі було зареєстровано шлюб у Татарбунарському районному відділі державної ре- єстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 97. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO], та [PERSON] , [INFO] . З 2018 року шлюбні стосунки між ними фак- тично припинені, вони не можуть проживати як сім`я разом, оскільки втратили почуття взаємної поваги. Діти проживають з ним та знаходяться на його утриманні. Вважає, що збереження сім`ї не- доцільне, не піде на користь розвитку дітей, тому просив розірвати шлюб між ними. З моменту фа- ктичного припинення шлюбних відносин, відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, участі у їх вихованні не приймає, йому важко самостійно утримувати дітей, тому просив стягувати з неї аліменти на їх утримання у розмірі половини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Позивач у судовому засіданні позовні вимога підтримав у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, відзив на позов не надав. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами з ухваленням заочного рішення на підставі положень ст.ст.280-282 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсу- тності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального техніч- ного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України), суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких, відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.7) вбачається, що 15.09.2016 р. Татарбунарсь- ким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції в Одеській області зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO], та [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 97. Копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] , [NUMBER] (а.с.8,9) підтверджує- ться, що у сторін у справі від шлюбу є діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 14.08.2019 р. (копія на а.с.10) позбавлено [PERSON] батьківських прав відносно її неповнолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON] та стягнуто судовий збір. Довідкою виконкому Струмківської сільської ради № 226 від 02.03.2020 р. (а.с.12) підтверджу- ється, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з дітьми - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які знаходяться на його утриманні. Відповідно до ст.112 СК України, рішення суду про розірвання шлюбу може бути постанов- лено, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного із них, інтересам дітей, що мають істотне значення. В силу ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день наб- рання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. За змістом ч.3 ст.115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. У судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами розпався, тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, у зв`язку з чим суд вва- жає, що шлюб має бути розірваний. Як видно із свідоцтва про шлюб, у зв`язку з реєстрацією шлюбу відповідач змінила прізвище з " [PERSON] " на " [PERSON] ". В матеріалах справи відсутня заява останньої про відновлення їй дош- любного прізвища. Тому, підстав для відновлення дошлюбного прізвища відповідача суд не вба- чає. Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сімї є першоосновою роз- витку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за вихова- ння, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, нав- чання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дити- ни, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 27 Конвенції «про права дитини» від 20.11.1989 р. (ратифікована Постановою ВР України № 789-ХІІ від 27.02.1991 р.) передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхід- ний для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку. Батьки, або ін- ші осо би, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) прису- джуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з бать- ків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забез- печення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і бі- льше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повно- ліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Пленум Верховного Суду України у п.17 своєї постанови "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 р. № 3, роз`яснив, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд по винен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони у справі мають двох неповнолітніх дітей, які знаходяться на утриманні батька, відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на їх ут- римання. Тому суд вважає за можливе та необхідне стягнути з [PERSON] аліменти на користь пози- вача на утримання їх неповнолітніх дітей у розмірі половини всіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення ними повноліття. За змістом ст.191 СК України, аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто у даному випадку з 10.03.2020 р. Крім того, з відповідача підлягають стягненню судові витрати відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК Ук- раїни. На підставі викладеного,

Outcome: approved