Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на земельну часку (пай), зазначивши, що [PERSON] являлася власницею земельної частки (паю) розміром 3,78 га в умовних кадастрових гектарах, в адмінмежах Стецівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області, згідно Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧР № 0122991 від 23.12.1996 року. 20 листопада 1996 року [PERSON] померла. Позивач, після смерті [PERSON], фактично прийняла спадщину, шляхом вступу у володіння та користування спадковим майном та речами померлої. Позивач користувалася предметами домашнього вжитку померлої, обробляла присадибну земельну ділянку. Крім того позивач є онукою померлої [PERSON] та єдиною спадкоємицею майна померлої за законом. Але для можливості оформити свої спадкові права їй потрібно встановити факт прийняття спадщини після померлої. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та прохала їх задовольнити, пояснивши суду, що після смерті її бабусі залишилося спадкове майно у виді права власності на земельну частку (пай), а тому, просить визнати за нею право власності на вказану земельну частку (пай), що належала її померлій бабусі [PERSON] в порядку спадкування за законом. Відповідач в судове засідання не з`явився, надіславши до суду листа про розгляд справи без участі представника Стецівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області та про визнання позову повністю. Допитані у судовому засіданні свідки підтвердили факт проживання позивача з померлою [PERSON] [PERSON] здійснювала за нею догляд, оскільки була її онукою, та провела її поховання. Після смерті [PERSON] позивач користувалася майном померлої, проводила ремонт її будинку, обробляла присадибну земельну ділянку. Вислухавши представника позивача, свідків, враховуючи лист відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Як встановлено судом і вбачається із повторного свідоцтва про смерть серії 1-СР № 299616 від 23.05.2017 року, 20 листопада 1996 року померла [PERSON], після смерті якої на території Стецівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області відкрилася спадщина (а.с.11). Після смерті [PERSON], державний нотаріус Чигиринської державної нотаріальної контори [PERSON] завів спадкову справу №254/2017, номер у спадковому реєстрі 61717106, що вбачається з Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 50233401 від 12.12.2017 року (а.с.18). [PERSON] являлася власницею земельної частки (паю) розміром 3,78 га в умовних кадастрових гектарах, в адмінмежах Стецівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області, згідно Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧР № 0122991 від 23.12.1996 року, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №79 від 16.08.1997 року на імя [PERSON], що підтверджується довідкою відділу у Чигиринському районі Черкаської області Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 10.11.2017 року № 16-06/11-17 (а.с.14). Оригінал вказаного Сертифіката на право на земельну частку (пай) було втрачено, про що свідчить оголошення з цього приводу в місцевій газеті "Чигиринські вісті" № 47 (12785) від 18.11.2017 року (а.с.15-16). Згідно свідоцтва народження серії І-ЯК №669518 від 29.11.1969 року, свідоцтва про одруження серії І-СР № 442961 від 03.10.1987 року позивач, як онука спадкодавця, є спадкоємцем першої черги спадкування відповідно до закону (а.с.9). Судом також встановлено факт прийняття спадщини позивачем після смерті [PERSON], і це крім показів свідків підтверджується також довідкою виконавчого комітету Стецівської сільської ради Чигиринського району від 16.11.2017 року № 1049 (а.с.13). Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] фактично прийняла спадщину після померлої баби, вступивши в управління спадковим майном та користуючись його майном. Крім того, як вбачається з постанови про нотаріальну відмову від 12.12.2017 року № 1119/02-31, гр. [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, а саме на право на земельну частку (пай) розміром 3,78 га в умовних кадастрових гектарах в адмінмежах Стецівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області, що залишився після смерті її баби [PERSON], яка померла 20.11.1996 року (а.с.17). Згідно даних державного нотаріуса Чигиринської державної нотаріальної контори від 20.12.2017 року № 1160/01-16, після смерті 20.11.1996 року [PERSON], із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину звертався [PERSON], який діяв від імені [PERSON] Інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини, із заявами про відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталися (а.с.25) Так, з огляду на те, що спадщина після смерті [PERSON] відкрилася та була прийнята до 01 січня 2004 року, то правовідносини, що виникли, регулюються нормами Цивільного кодексу Української РСР 1963 року. За змістом ст.6 ЦК УРСР кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права. За загальними положеннями про спадкування за ЦК УРСР 1963 року, зокрема згідно зст.524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Заповіт повинен бути укладений письмовій формі з зазначенням місця і часу його укладення, підписаний особисто заповідачем і нотаріально посвідчений. (ст.541 ЦК УРСР). Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця (ст.525 ЦК УРСР). Відповідно до ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно дост.549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. Європейський суд з прав людини в своїх рішенням вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року, "Новоселецький проти України" від 11 березня 2003 року, "Федоренко проти України" від 1 червня 2006 року). На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що оскільки інших спадкоємців, які б прийняли спадщину після померлої [PERSON] не має, тому суд вважає можливим позов задовольнити, встановивши факт прийняття спадщини та визнати за позивачем право власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом.

Outcome: approved