Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

Заступник Васильківського міжрайонного прокурора Київської області 07.04.2014 року звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Київського обласного управління лісового та мисливського господарства, Державного підприємства "Київське лісове господарство" до Мархалівської сільської ради Васильківського району Київської області, Васильківської районної державної адміністрації Київської області, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], в якому просив: 1) визнати протиправними та скасувати розпорядження Васильківської районної державної адміністрації від 14.04.2008 №№ 903, 905, 908, 913, 915, 920; 2) визнати недійсними наступні державні акти на право власності на земельні ділянки: серії ЯЖ № 425707, виданий [PERSON] на земельну ділянку площею 0,9990 га, розташовану в с. Мархалівка для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3221485501:01:011:0192; серії ЯЖ № 425710, виданий [PERSON] на земельну ділянку площею 0,9990 га, розташовану в с. Мархалівка для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3221485501:01:011:0189; серії ЯЖ № 425722, виданий [PERSON] на земельну ділянку № 1, площею 0,4314 га, кадастровий номер 3221485501:01:011:0188, розташовану в с. Мархалівка для ведення особистого селянського господарства; серії ЯЖ № 425706, виданий [PERSON] на земельну ділянку площею 0,9990 га, розташовану в с. Мархалівка для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3221485501:01:011:0187; серії ЯЖ № 425709, виданий [PERSON] на земельну ділянку площею 0,9990 га, розташовану в с. Мархалівка для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3221485501:01:011:0190; серії ЯЖ № 425725, виданий [PERSON] на земельну ділянку площею 0,9990 га, розташовану в с. Мархалівка для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3221485501:01:011:0191; 3) визнати недійсним державний акт серії ЯЖ № 233578, виданий [PERSON], на право власності на земельну ділянку площею 5,4264 га, розташовану в с. Мархалівка Васильківського району Київської області, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3221485501:011:0202; 4) визнати недійсним державний акт серії ЯД № 334408, виданий [PERSON], на право власності на земельну ділянку площею 1,2200 га, розташовану в с. Мархалівка Васильківського району Київської області, цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3221485501:01:011:0204; 5) визнати недійсним державний акт серії ЯК № 026622, виданий [PERSON], на право власності на земельну ділянку загальною площею 4,2064 га, що розташована на території села Мархалівка Васильківського району Київської області, кадастровий номер 3221485501:01:011:0317; 6) визнати недійсним державний акт серії ЯК № 026638, виданий [PERSON], на право власності на земельну ділянку площею 1,0000 га, кадастровий номер 3221485501:01:011:0321, що знаходиться в с. Мархалівка Васильківського району Київської області, для ведення особистого селянського господарства; 7) визнати недійсним державний акт серії ЯК № 026744, виданий [PERSON], на право власності на земельну ділянку площею 3,2064 га, кадастровий номер 3221485501:01:011:0322, що знаходиться в селі Мархалівка Васильківського району Київської області, для ведення особистого селянського господарства; 8) визнати недійсним державний акт серії ЯЛ № 027170, виданий [PERSON], на право власності на земельну ділянку площею 0,9999 га, кадастровий номер 3221485501:01:011:0321, що знаходиться в с. Мархалівка Васильківського району Київської області, для ведення особистого селянського господарства; 9) визнати незаконним та скасувати рішення Мархалівської сільської ради Васильківського району Київської області № 106-14-VI «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, цільове призначення якої змінюється із ведення ОСГ на будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд»; 10) визнати недійсним державний акт серії ЯМ № 347415, виданий [PERSON], на право власності на земельну ділянку площею 3,2064 га, кадастровий номер 3221485501:01:011:0322, що знаходиться в с. Мархалівка Васильківського району Київської області, для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; 11) витребувати з незаконного володіння [PERSON] на користь ДП «Київське лісове господарство» земельну ділянку з кадастровим номером 3221485501:01:011:0321, загальною площею 0,9999 га; 12) витребувати з незаконного володіння [PERSON] на користь ДП «Київське лісове господарство» земельну ділянку з кадастровим номером 3221485501:01:011:0204, загальною площею 1,2200 га.; 13) витребувати з незаконного володіння [PERSON] на користь ДП «Київське лісове господарство» земельну ділянку з кадастровим номером 3221485501:01:011:0322, загальною площею 3,2064 га.; 14) визнати за державним підприємством «Київське лісове господарство» право користування на земельні ділянки з кадастровими номерами 3221485501:01:011:0321, 3221485501:01:011:0204, 3221485501:01:011.0321, загальною площею 5,4264 га, вартістю 1 646 000 грн. Ухвалою від 29.07.2014 року відповідача [PERSON] у зв'язку із смертю замінено на правонаступника, який прийняв спадщину - [PERSON]. Вимоги прокурора мотивовано тим, що Васильківською міжрайонною прокуратурою проведено перевірку додержання Васильківською районною державною адміністрацією вимог закону при розпорядженні земельними ділянками. Під час перевірки установлено, що головою Васильківської районної державної адміністрації [PERSON] прийняті розпорядження №№ 903, 905, 908, 913, 915, 920 від 14.04.2008 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо вилучення, припинення права постійного користування, зміни цільового призначення та надання земельної ділянки у приватну власність для ведення особистого селянського господарства в межах населеного пункту села Мархалівка». На підставі вищезазначених розпоряджень виготовлено наступні державні акти на право власності на земельні ділянки: серії ЯЖ № 425707, виданий [PERSON]; серія ЯЖ № 425710, виданий [PERSON]; серії ЯЖ № 425722, виданий [PERSON]; серії ЯЖ № 425706, виданий [PERSON]; серії ЯЖ № 425709, виданий [PERSON]; серії ЯЖ № 425725, виданий [PERSON] Прокурор зазначає, що в наступному на підставі договорів купівлі-продажу [PERSON] придбала земельні ділянки у [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], та отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 233578 від 02.07.2008 року. Прокурор вказує, що в наступному [PERSON] продала [PERSON] частину своєї земельної ділянки, площею 1,2200 га. А в наступному [PERSON] поділила свою земельну ділянку на дві частини, одну з яких, площею 1,0000 га продала [PERSON] Як стверджує прокурор, у подальшому рішенням Мархалівської сільської ради Васильківського району Київської області № 106-14-VІ від 20.12.2011 змінено цільове призначення земельної ділянки [PERSON] площею 3,2064 га з ведення особистого селянського господарства на для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. На підставі вказаного рішення [PERSON] отримала державний акт серії ЯМ № 347415 на право власності на земельну ділянку площею 3,2064 га, кадастровий номер 3221485501:01:011:0322, що знаходиться в с. Мархалівка Васильківського Району Київської області, для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. На думку прокурора вищезазначені розпорядження Васильківської РДА №№ 903, 905, 908, 913, 915, 920 від 14.04.2008 є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки відповідно до ст. 25 Закону України «Про землеустрій» такий вид документації із землеустрою, як щодо вилучення, припинення права постійного користування, зміни цільового призначення та надання земельних ділянок у власність не передбачено, а при прийнятті оспорюваних розпоряджень порушено ч. 1 ст. 22 Лісового кодексу України, ст.ст. 141, 142 Земельного кодексу України. Прокурор вважає, що право вилучати та у подальшому передавати ці землі у власність мала лише Мархалівська сільська рада. Також, згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 10.04.2008 № 610-р заборонено прийняття рішень про надання згоди на вилучення ділянок, їх передачу у власність та оренду із зміною цільового призначення. Зважаючи на зазначене, прокурор вважає, що спірні розпорядження Васильківської районної державної адміністрації підлягають скасуванню, а всі договори купівлі-продажу спірних земельних ділянок відповідно до ст. 228 ЦК України є нікчемними, оскільки укладені з метою незаконного заволодіння землями лісогосподарського призначення. Тобто, ДП «Київське лісове господарство» як особа, що має речове право на спірні землі (право користування), мас право на його захист, в тому числі і в порядку віндикації (ст. 388 ЦК України). Представники позивачів в судове засідання не з'явилися, позов прокурора підтримали та просили розглядати справи за їх відсутності. Представник Мархалівської сільської ради Васильківського району Київської області в судовому засіданні позов прокурора підтримав, просив його задовольнити. Представник Васильківської районної державної адміністрації Київської області в судове засідання не з'явився, просив розглядати справу без його участі. [PERSON] надіслала до суду телеграму, в якій просила розглядати справу за її відсутності, проти задоволення позову заперечила. [PERSON] - представник [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] подала до суду письмові заперечення, додаткові заперечення та надала усні пояснення, в яких проти задоволення позову заперечила, та вказала наступне. Відповідно до постанови про закриття кримінального провадження № 22012000000000057 відносно колишнього голови Васильківської РДА [PERSON], яким були прийняті спірні розпорядження. За результатами досудового розслідування вказаної кримінальної справи кримінальне провадження було закрито постановою Генеральної прокуратури України від 22.01.2013 року за відсутністю складу кримінального правопорушення в діянні по передачі у приватну власність земельних лісових ділянок загальною площею 19.9799 га, які розташовані в межах населеного пункту с. Мархалівка Васильківського району, серед яких і була спірна земельна ділянка, площею 5,42 га. З вказаної постанови вбачається, що розмір жодної із ділянок, щодо яких приймалися оспорювані розпорядження не перевищує 1 гектара. Сама передача земельних лісових ділянок у приватну власність передбачає проведення певної процедури, яка в даному випадку була повністю витримана. Представник відповідача стверджує, що процедура передачі земельних лісових ділянок у приватну власність складається з наведених вище етапів, не можна відокремлювати початок процедури, пов'язаний із припиненням права постійного користування земельними лісовими ділянками установами та підприємствами лісового господарства від закінчення процедури, коли безпосередньо передаються у власність ці ділянки. Крім того, протягом всієї процедури, навіть після припинення права користування цими ділянками установами та підприємствами лісового господарства, зазначені ділянки мають статус земельних лісових ділянок аж до передачі їх у приватну власність. Таким чином, жодних порушень вимог чинного, на момент передачі у приватну власність земельних лісових ділянок, законодавства при видачі оспорюваних розпоряджень не було. Окремо представник відповідача, звертає увагу на позицію прокурора щодо посилань на розпорядження КМУ № 610-р, яке адресоване Міністерству екології та природних ресурсів, Міністерству аграрної політики та продовольства, Міністерству оборони, Державному агентству лісових ресурсів та Державному агентству земельних ресурсів та жодним чином не стосується районних державних адміністрацій. В цьому розпорядженні йдеться про зупинення прийняття рішень про надання згоди на вилучення лісових ділянок, їх передачу у власність та оренду із зміною цільового призначення саме вказаними вище міністерствами та державними агентствами. При цьому вказане розпорядження датовано 10.04.2008 року, а набуло воно чинності лише 05.05.2008 року, при цьому погодження від відповідних державних установ для оформлення вказаних вище земельних лісових ділянок були отримані Районною державною адміністрацію у січні 2008 р., тобто значно раніше, ніж це розпорядження було прийнято Кабінетом Міністрів України. Тому, на думку представника [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], позовні вимоги про визнання протиправними та скасування розпоряджень Васильківської районної державної адміністрації Київської області від 14.04.2008 року №№ 903, 905, 908, 913, 915, 920 є безпідставними та необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню. Також представник [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] зазначає, що Васильківський міськрайонний суд Київської області у справі №2-397/10 за позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON] до Васильківської районної державної адміністрації про зобов'язання визнання добросовісними набувачами та визнання права власності, зобов'язання не вчиняти перешкод, ухвалив рішення, яким за результатами розгляду справи визнав, зокрема, [PERSON] власником земельної ділянки площею 5,4264 га, що в с. Мархалівка Васильківського району Київської області за кадастровим номером 3221485501:01:011:0202, яка належить їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 233578 81424. Не погоджуючись із вказаним рішенням, Васильківським міжрайонним прокурором Київської області подано апеляційну скаргу. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 24.04.2012 року у справі № 22ц-2837/2012 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за цією апеляційною скаргою, отже вказане рішення набрало законної сили. Таким чином, на думку представника [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], договори купівлі-продажу спірних земельних ділянок укладені відповідно до вимог чинного законодавства в письмовій форми нотаріально посвідчені та зареєстровані в Державному реєстрі нотаріальних правочинів, а посилання прокурора про нікчемність правочинів є безпідставним. Представник [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] зазначає, що посилання прокурора на те, що спірні земельні ділянки вибули з володіння власника не з його волі і як наслідок просить суд витребувати спірні земельні ділянки на користь ДП «Київське лісове господарство» є безпідставними, оскільки така позиція прокурора суперечать дійсним обставинам справи позаяк Державне підприємство «Київське лісове господарство» на клопотання Васильківської РДА надано листи від 23 листопада 2007 року №№ 02-2219 02-2220, 02-2221, 02-2222, 02-2223, 02-2224, 02-2225, 02-2226, 02-2227, 02-2228, 02-2229, 02-2230, 02-2231, 02-2232, листи від 26 листопада 2007 року №№ 02-2235, 02-2236, 02-2237, 02-2238, 02-2239, 02-2240, 02-2241, якими погоджено припинення права користування даною земельною ділянкою з послідуючим використанням для потреб не пов'язаних з веденням лісового господарства. А київське обласне управління лісового та мисливського господарства на клопотання Васильківської РДА надано листи від 23 листопада 2007 року №01-04/2924, №01-04/2925, №01-04/2919, № 01-04/2920, №01-04/2921, №01-04/2922, №01-04/2923, №01-04/2926, №01-04/2927, №01-04/2928, №01-04/2929, №01-04/2930, №01-04/2931 та листи від 26 листопада 2007 року №01-04/2944, №01-04/2943, №01-04/2946, №01-04/2947, №01-04/2948, №01-04/2949, №01-04/2950, якими погоджено вилучення та припинення права користування даною земельною ділянкою з наступною зміною її цільового призначення та використанням для не лісогосподарських потреб. Тому твердження прокурора про вибуття земельних ділянок не з волі власника необґрунтованим. Тому і позовні вимоги про витребування земельних ділянок є безпідставним, незаконним та необґрунтованим і такими, що не підлягають задоволенню. [PERSON] - представник [PERSON] проти задоволення позову заперечив, вказав, що вимоги прокурора є необгрунтованами, а тому в позові слід відмовити. Також представник [PERSON] звернувся до суду із заявою про застосування наслідків пропуску строку позовної давності. [PERSON] - представник [PERSON], [PERSON] надав суду заперечення проти позову, та надав усні пояснення, в яких проти задоволення позову заперечив з тих саме підстав, що і [PERSON] - представник [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Суд, заслухавши учасників судового процесу, дослідивши письмові матеріали та відповідно до ч. 3, 4 ст. 10 ЦПК України сприяючи всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснивши особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попередивши їх про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяючи здійсненню їхніх прав, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Згідно ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З огляду положень ст.ст. 57 і 58 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Судом достовірно встановлено, що спірні земельні ділянки є землями лісового фонду та перебували в державній власності до винесення оспорюваних розпоряджень і їх передачі відповідачам, що учасниками спору визнано, а тому вказана обставина не підлягає доказуванню відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України. Державне підприємство «Київське лісове господарство» на клопотання Васильківської РДА надано листи від 23 листопада 2007 року №№ 02-2226, 02-2227, 02-2228, 02-2229, 02-2230, 02-2231, 02-2232, якими погоджено припинення права користування спірними земельними ділянками з послідуючим використанням для потреб не пов'язаних з веденням лісового господарства. А Київське обласне управління лісового та мисливського господарства на клопотання Васильківської РДА надано листи від 23 листопада 2007 року №01-04/2924, №01-04/2918, №01-04/2919, №01-04/2920, №01-04/2921, №01-04/2922, №01-04/2923, якими погоджено вилучення та припинення права користування спірними земельними ділянками з наступною зміною її цільового призначення та використанням для не лісогосподарських потреб. Київська обласна державна адміністрація погодила можливість надання у встановленому чинним законодавством порядку земельних ділянок [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], що підтверджується листами від 07.02.2008 року №1-22-10819, від 07.02.2008 року №1-22-10821, від 07.02.2008 року №1-22-10825, від 07.02.2008 року №1-22-10836, від 07.02.2008 року №1-22-10822, від 07.02.2008 №1-22-10831. [PERSON] замовив проект землеустрою щодо припинення права постійного користування № справи 19/12.03.2008, отримано необхідні погодження і висновки та сплатив за його виготовлення 1220,00 грн. Також він замовив виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складення державного акту на земельну ділянку № справи 39/15.04.2008, отримано необхідні погодження і висновки. [PERSON], замовив проект землеустрою щодо припинення права постійного користування № справи 20/12.03.2008, отримано необхідні погодження і висновки та сплатив за його виготовлення 1220,00 грн. Також він замовив виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складення державного акту на земельну ділянку № справи 40/15.04.2008, отримано необхідні погодження і висновки. [PERSON] замовив проект землеустрою щодо припинення права постійного користування№ справи 18/12.03.2008, отримано необхідні погодження і висновки та сплатив за його виготовлення 1220,00 грн. Також він замовив виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складення державного акту на земельну ділянку № справи 38/15.04.2008, отримано необхідні погодження і висновки. [PERSON] замовила проект землеустрою щодо припинення права постійного користування № справи 17/12.03.2008, отримано необхідні погодження і висновки та сплатила кошти за його виготовлення. Також вона замовила виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складення державного акту на земельну ділянку № справи 37/15.04.2008, отримано необхідні погодження і висновки. [PERSON], замовила проект землеустрою щодо припинення права постійного користування № справи 22/12.03.2008, отримано необхідні погодження і висновки та сплатила кошти за його виготовлення в сумі 1220,00 грн. Також вона замовив виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складення державного акту на земельну ділянку № справи 42/15.04.2008, отримано необхідні погодження і висновки. [PERSON] замовила проект землеустрою щодо припинення права постійного користування № справи 21/12.03.2008, отримано необхідні погодження і висновки та сплатила кошти за його виготовлення в сумі 1220,00 грн. Також вона замовила виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складення державного акту на земельну ділянку № справи 41/15.04.2008, отримано необхідні погодження і висновки. Згідно квитанцій від 13.05.2008 року [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] сплатили по 87930,00 грн. кожен, а загалом 527580,00 грн., на користь ДП «Київське лісове господарство» на відшкодування збитків лісового господарства за вилучення лісової ділянки. Головою Васильківської районної державної адміністрації [PERSON] видано розпорядження №№ 903, 905, 908, 913, 915, 920 від 14.04.2008 року (далі - оспорювані розпорядження). Оспорюваними розпорядженнями затверджено проекти землеустрою щодо вилучення, припинення права постійного користування, зміни цільового призначення та надання земельної ділянки у приватну власність для ведення особистого селянського господарства в межах населеного пункту села Мархалівка, припинено право постійного користування земельною ділянкою ДП «Київський лісгосп» (Васильківське лісництво, квартал 17), вилучено земельну ділянку з користування Васильківського лісництва, відшкодувати збитки лісогосподарського виробництва, перевести земельні ділянки із земель лісогосподарського призначення до категорії земель сільськогосподарського призначення (запасу), передано земельні ділянки у власність громадянам [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] загальною площею 5,994 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу Мархалівської сільської ради, в межах населеного пункту с. Мархалівка Васильківського району Київської області. На підставі вищезазначених розпоряджень виготовлено наступні державні акти на право власності на земельні ділянки: серії ЯЖ № 425707, виданий [PERSON] на земельну ділянку площею 0,9990 га, розташовану в с. Мархалівка для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3221485501:01:011:0192; серії ЯЖ № 425710. виданий [PERSON] на земельну ділянку площею 0,9990 га, розташовану в с. Мархалівка для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3221485501:01:011:0189; серії ЯЖ № 425711, виданий [PERSON] на земельну ділянку площею 0,9990 га (яка складається із земельної ділянки №1, площею 0,4314 га, кадастровий №3221485501:01:011:0188 та ділянки № 2, площею 0,5676 га, кадастровий №3221485501:01:008:0005), розташовану в с. Мархалівка для ведення особистого селянського господарства; серії ЯЖ № 425706, виданий [PERSON] на земельну ділянку площею 0,9990 га, розташовану в с. Мархалівка для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3221485501:01:011:0187; серії ЯЖ №425709, виданий [PERSON] на земельну ділянку площею 0,9990 га, розташовану в с. Мархалівка для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3221485501:01:011:0190; серії ЯЖ №425708, виданий [PERSON] на земельну ділянку площею 0,9990 га, розташовану в с. Мархалівка для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3221485501:01:011:0191. 06.06.2008 року Головою Васильківської районної державної адміністрації [PERSON] видано розпорядження №№ 1639, 1641, 1644, 1649, 1651, 1656, якими внесено зміни у розпорядження №№ 903, 905, 908, 913, 915, 920, зокрема, у п. 5 виключено слово «запасу», а в п. 6 слова «за рахунок земель запасу Мархалівської сільської ради» замінено на слова «за рахунок земель сільськогосподарського призначення». У подальшому, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки №1472 від 23.04.2008 року, [PERSON] продав, а [PERSON] купила земельну ділянку площею 0,9990 га, кадастровий номер 3221485501:01:011:0192. На підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки № 1476 від 23.04.2008, [PERSON] продала, а [PERSON] купила земельну ділянку площею 0,9990 га, кадастровий номер 3221485501:01:011:0189. На підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки № 1488 від 23.04.2008 року, [PERSON] продала, а [PERSON] купила земельну ділянку площею 0,4314 га, кадастровий номер 3221485501:01:011:0188. На підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки № 1456 від 21.04.2008 року, [PERSON] продав, а [PERSON] купила земельну ділянку площею 0,9990 га, кадастровий номер 3221485501:01:011:0187. На підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки № 1484 від 23.04.2008 року, [PERSON] продав, а [PERSON] купила земельну ділянку площею 0,9990 га, кадастровий номер 3221485501:01:011:0190. На підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки № 1480 від 23.04.2008 року, [PERSON] продав, а [PERSON] купила земельну ділянку площею 0,9990 га, кадастровий номер 3221485501:01:011:0191. Таким чином, [PERSON] стала власником земельних ділянок загальною площею 5,4264 га. У зв'язку з цим [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 233578 від 02.07.2008 року. 30.05.2008 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суд з позовом про захист своїх прав. Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10.02.2010 року у справі за позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON] до Васильківської районної державної адміністрації Київської області, треті особи [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]І, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання добросовісними набувачами та визнання права власності, зобов'язання не вчиняти перешкоди, позов задоволено частково. Судом за результатами розгляду справи вирішено, зокрема, визнати [PERSON] власником земельної ділянки площею 5,4264 га, що в с. Мархалівка Васильківського району Київської області за кадастровим номером 3221485501:01:011:0202, яка належить їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 233578 81424. Відповідно до вищевказаного рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10.02.2010 року оглядом матеріалів іншої цивільної справи №2-1634-08 (за позовом Мархалівської сільської ради до Васильківської районної державної адміністрації, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння) встановлене те, що рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 02.10.2008 року у справі №2-1634-08, яке набрало законної сили, у задоволенні позову відмовлено. Не погоджуючись із рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10.02.2010 року, Васильківським міжрайонним прокурором Київської області подано апеляційну скаргу. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 24.04.2012 року у справі № 22ц-2837/2012 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за цією апеляційною скаргою, отже вказане рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10.02.2010 року набрало законної сили. 21.07.2008 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу № 272 земельної ділянки площею 1,2200 га від земельної ділянки загальною площею 5,4264 га, кадастровий номер 3221485501:01:011:0202, цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться в с.Мархалівка Васильківського району Київської області. На підставі вищезазначеного договору купівлі-продажу № 272 [PERSON] видано державний акт серії ЯД № 334408 на право власності на земельну ділянку площею 1,2200 га, розташовану в с. Мархалівка Васильківського району Київської області, цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3221485501:01:011:0204. У подальшому, [PERSON] звернулась до компетентних органів із заявою про розподіл земельної ділянки загальною площею 4,2064 га, що розташована на території села Мархалівка Васильківського району Київської області, кадастровий номер 3221485501:01:011:0317, яка належить на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 026622, виданого 30.04.2010 року, на 2 окремі земельні ділянки: ділянка № 1 площею 1,0000 га та ділянка № 2 площею 3,2064 га для ведення особистого селянського господарства. У результаті поділу земельної ділянки [PERSON] отримала 2 державні акти на право власності на земельну ділянку: серії ЯК № 026638 на земельну ділянку площею 1,0000 га, кадастровий, номер 3221485501:01:008:0017, що знаходиться в с. Мархалівка Васильківського району Київської області, для ведення особистого селянського господарства; серії ЯК № 026744 на земельну ділянку площею 3,2064 га, кадастровий номер 3221485501:01:011:0322, що знаходиться в селі Мархалівка Васильківського району Київської області, для ведення особистого селянського господарства. Земельну ділянку площею 1,0000 га кадастровий номер 3221485501:01:011:0321, що знаходиться в с. Мархалівка Васильківського району Київської області, для ведення особистого селянського господарства, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки № 591 від 21.06.2010 року [PERSON] продала [PERSON] На підставі вищезазначеного договору купівлі-продажу № 591 [PERSON] видано державний акт серії ЯЛ № 027170 на право власності на земельну ділянку площею 0,9999 га, кадастровий номер 3221485501:01:011:0321, що знаходиться в с. Мархалівка Васильківського району Київської області, для ведення особистого селянського господарства. Рішенням Мархалівської сільської ради Васильківського району Київської області № 106-14-VІ від 20.12.2011 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, цільове призначення якої змінюється із ведення ОСГ на будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд» змінено цільове призначення земельної ділянки площею 3,2064 га з ведення особистого селянського господарства на для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. На підставі вказаного рішення [PERSON] отримала державний акт серії ЯМ № 347415 на право власності на земельну ділянку площею 3,2064 га, кадастровий номер 3221485501:01:011:0322, що знаходиться в с. Мархалівка Васильківського Району Київської області, для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. 22.01.2013 року прокурором відділу процесуального керівництва і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Служби безпеки України, Державної митної та Державної прикордонної служби України [PERSON] виніс постанову про закриття кримінального провадження стосовно [PERSON] за ч. 3 ст. 365 КК України за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення. У вказаній постанові зазначено, що прокуратурою Київської області 15.09.2009 року порушено кримінальну справу за фактом перевищення службових повноважень, службовими особами Васильківської районної державної адміністрації, Управління земельних ресурсів Васильківського району та Головного управління земельних ресурсів у Київській області при вчиненні дій, спрямованих на передачу у приватну власність земельних ділянок. Також у постанові за результатами проведеного розслідування встановлено, що колишнім головою Васильківської райдержадміністрації [PERSON] при видачі розпоряджень №№903-922, якими затверджено проекти землеустрою і передано у приватну власність 20 громадянам земельні лісові ділянки, не допущено перевищення влади та службових повноважень, оскільки були одержані відповідні дозволи на розробку проектів землеустрою від Київської обласної держадміністрації та погодження від ДП «Київський лісгосп», Київського обласного управління лісового та мисливського господарства, розпорядження райдержадміністрації затверджено рішенням №498-28-V 28 сесії 5 скликання Мархалівської сільської ради Васильківського району Київської області, що вказує на відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365 КК України. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Повноваження державних адміністрацій з питань земельних та лісових відносин визначаються Законом України «Про місцеві державні адміністрації», нормами земельного та лісового законодавства. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», ст. 32 ЛК України (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) до повноважень державних адміністрацій у сфері лісових відносин віднесено, у тому числі, передачу у власність, надання у постійне користування для нелісогосподарських потреб земельні лісові ділянки площею до 1 гектара, що перебувають у державній власності, у межах сіл, селищ, міст районного значення та припиняють права користування ними. Повноваження Кабінету Міністрів України у сфері лісових відносин визначені ст. 27 ЛК України, до яких, зокрема, належить передача у власність, надання в постійне користування для нелісогосподарських потреб земельних лісових ділянок площею більше як гектар, що перебувають у державній власності. Стаття 57 ЛК України визначає вимоги щодо порядку та умов зміни цільового призначення земельних лісових ділянок з метою їх використання в цілях, не пов'язаних з веденням лісового господарства. Відповідно до ч. 1 цієї статті в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин, зміна цільового призначення земельних лісових ділянок з метою їх використання в цілях, не пов'язаних з веденням лісового господарства, провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земельних ділянок у власність або надання у постійне користування відповідно до Земельного кодексу України. Аналогічне положення міститься й у ст. 20 ЗК України. Частиною 5, ст. 149 Земельного кодексу України (в редакції, що діяла на час видання розпоряджень) встановлено, що районні державні адміністрації на їх території вилучають земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, в межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) сільськогосподарського використання; б) ведення водного господарства, крім випадків, визначених частиною дев'ятою цієї статті; в) будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, лікарень, підприємств торгівлі тощо), крім випадків, визначених частиною дев'ятою цієї статті. Виходячи з п. 12 Перехідних положень ЗК України в межах населеного пункту можуть перебувати як землі комунальної власності так і землі державної власності і за загальним правилом розпорядженням як землями комунальної власності так і землями державної власності в межах населеного пункту здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради. Натомість статтею 32 ЛК України (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) встановлено спеціальний порядок передачі у власність, надання у постійне користування для нелісогосподарських потреб земельних лісових ділянок площею до 1 гектара, що перебувають у державній власності, у межах сіл, селищ, міст районного значення та припинення права користування ними, а саме прийняття таких рішень віднесено до повноважень державних адміністрацій у сфері лісових відносин. Оскільки розмір жодної із ділянок, щодо яких приймалися оспорювані розпорядження не перевищує 1 гектара, а отже Васильківська районна державна адміністрація мала повноваження на видання оспорюваних розпоряджень, а право постійного користування припинено у відповідності ст. 141 та ст. 142 Земельного кодексу України. Сама передача земельних лісових ділянок у приватну власність передбачає проведення певної процедури, яка в даному випадку була повністю витримана. Така ж правова кваліфікація висловлена і органами прокуратури у постанові від 22.01.2013 року про закриття кримінального провадження стосовно [PERSON] за ч. 3 ст. 365 КК України за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення. Посилання прокурора про те, що земельні ділянки вибули з постійного користування ДП «Київське лісове господарство» та Київського обласного управління лісового та мисливського господарства поза їх волею відмови не відповідає дійсності, оскільки ДП «Київське лісове господарство» на клопотання Васильківської РДА надано листи від 23 листопада 2007 року №№ 02-2226, 02-2227, 02-2228, 02-2229, 02-2230, 02-2231, 02-2232, якими погоджено припинення права користування спірними земельними ділянками з послідуючим використанням для потреб не пов'язаних з веденням лісового господарства. А Київське обласне управління лісового та мисливського господарства на клопотання Васильківської РДА надано листи від 23 листопада 2007 року №01-04/2924, №01-04/2918, №01-04/2919, №01-04/2920, №01-04/2921, №01-04/2922, №01-04/2923, якими погоджено вилучення та припинення права користування спірними земельними ділянками з наступною зміною її цільового призначення та використанням для не лісогосподарських потреб. Посилання прокурора на розпорядження Кабінету Міністрів України від 10.04.2008 № 610-р «Деякі питання розпорядження земельними ділянками» (в редакції, що діяла на час видання оспорюваних розпоряджень), опублікований 05.05.2008 року в Офіційниму віснику України, судом приймається, натомість суд враховує, що вказаним розпорядженням зобов'язано Мінприроди, Мінагрополітики, Міноборони, Держкомлісгоспу та Держкомзему: зупинити прийняття рішень про надання згоди на вилучення ділянок, їх передачу у власність та оренду із зміною цільового призначення; відкликати раніше надану згоду на вилучення ділянок, їх передачу у власність та оренду із зміною цільового призначення у разі, коли місцевими органами виконавчої влади чи органами місцевого самоврядування не прийнято відповідні рішення або коли за результатами перевірки встановлено, що такі рішення прийняті з порушенням вимог законодавства. При цьому, прокурором не надано суду доказів, що відповідні органи скористалися розпорядженням КМ України і відкликали надані згоди до моменту видання оспорюваних розпоряджень. Отже, видання оспорюваних розпоряджень не порушує норм розпорядження Кабінету Міністрів України від 10.04.2008 № 610-р. Посилання прокурора на ст. 25 Закону України «Про землеустрій», щодо того, що такий вид документації із землеустрою, як «щодо вилучення, припинення права постійного користування, зміни цільового призначення та надання земельних ділянок у власність» не передбачено, то суд зазначає, що нормами ст. 25 Закону України «Про землеустрій» визначено саме види документації із землеустрою, а не назва кожного конкретного екземпляру такої документації. Види документації із землеустрою відрізняються залежно від змісту такої документації. В протилежному випадку треба було погодитись з прокурором, що наявність хоч одного відмінного слова в назві документації із землеустрою порівняно із визначеними видами такої документації означало б створення документації, яка не передбачена згаданим Законом. Згідно правової позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 20.03.2013 року у цивільній справі 20 березня 2013 року № 6-13цс13 «… необхідно було визначитись чи не спрямовані правові акти індивідуальної дії голови обласної державної адміністрації на розпорядження землями лісового фонду у вигляді єдиного масиву площею, яка значно перевищувала 1 га і в зв'язку з цим чи не свідчать ці дії про перевищення головою обласної державної адміністрації передбачених законом його повноважень. З матеріалів справи вбачається, що оспорювані розпорядження, якими вилучено земельні ділянки лісогосподарського призначення з постійного користування одного й того самого постійного користувача, видано в один день - 14.04.2008 року, ними вилучено окремі земельні ділянки, які використовувалися для ведення лісового господарства, змінено їх цільове призначення на землі сільськогосподарського призначення і ці земельні ділянки передано у власність окремим громадянам для ведення особистого селянського господарства. Сам факт розпорядження земельними ділянками не є порушенням законодавства, оскільки таких заборон законодавство України не містить. Щодо видання оспорюваних розпоряджень в один день, то це залежить від організації роботи голови державної адміністрації, і законодавство України не містить відповідних норм або обмежень чи заборон щодо цього. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішенням Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року, "Новоселецький проти України" від 11 березня 2003 року, "Федоренко проти України" від 1 червня 2006 року). Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі статті 1. Зокрема, необхідно щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності. У справі "Федоренко проти України", Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що заявник мав щонайменше "законні сподівання" на дохід відповідно до пункту договору про доларовий еквівалент суми в гривні, і це сподівання може вважатися "майном" у розумінні ст. 1 Першого протоколу до Конвенції. Європейський суд з прав людини також констатував, що дії управління юстиції (органу влади) можна розцінити як такі, що звели нанівець "законні сподівання" заявника за договором і позбавили його, зокрема, умови, на яку він погодився під час укладання договору. За таких обставин Європейський суд зробив висновок, що в цій справі мало місце непропорційне втручання в мирне володіння своїм майном, а отже було порушено ст. 1 Першого протоколу до Конвенції. За обставинами справи "Стретч проти Сполученого Королівства" (рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року) заявник в 1969 році уклав договір оренди земельної ділянки строком на 22 роки. Відповідно до умов цього договору він за власні кошти побудував на цій земельній ділянці кілька будівель для легкої промисловості, які здав в суборенду. Договір оренди також надавав йому право в подальшому продовжити оренду ще на 21 рік. У 1990 році заявник повідомив місцеву владу про намір продовжити договір оренди, в процесі переговорів він погодився на збільшення орендної плати. Однак, орган місцевої влади повідомив заявника, що продовження договору оренди відбутися не може, оскільки, погодившись з умовою договору про можливість його пролонгації орган місцевої влади перевищив свої повноваження. Застосовуючи положення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції до обставин цієї справи Європейський суд з праві людини вказав на таке. Заявник погодився з умовами договору оренди з огляду на те, що надалі він зможе продовжити термін його дії, і жодна із сторін не знала, що існувала якась юридична перешкода цій умові. У ситуації, яка склалася, заявник мав право, принаймні, очікувати на законних підставах, що він зможе продовжити термін дії договору, і таке очікування можна вважати - в цілях застосування положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції - складовою частиною його права власності, наданого йому за договором оренди. Дії місцевої влади Європейський суд з прав людини розцінив як порушення права заявника на законне очікування виконання певних умов і, таким чином, вони утворювали акт втручання у реалізацію його права власності. Вирішуючи питання про те, чи був дотриманий сторонами справедливий баланс між інтересами суспільства та правами заявника Європейський суд з прав людини відзначив, що місцева влада отримала узгоджену з заявником орендну плату і не стояло питання про те, що дії органу влади були спрямовані проти інтересів суспільства чи що порушувалися інтереси якоїсь третьої сторони, або що продовження терміну оренди могло бути всупереч з якою-небудь передбаченою законом функцією органу влади. Оскільки сама місцева влада при укладенні договору вважала, що вона має право продовжити термін його дії, то заявник міг на розумних підставах сподіватися на виконання цих умов. Він не тільки мав право законного очікування отримання майбутніх доходів від зроблених ним капіталовкладень, але можливість продовження терміну дії договору оренди була важливим елементом його підприємницької діяльності з огляду на зобов'язання, взяті ним на себе у зв'язку з експлуатацією побудованих будівель, і взагалі періоду часу, що скоротився, за який він міг розраховувати на відшкодування своїх витрат. За таких обставин цієї справи Європейський суд з прав людини виніс рішення на користь заявника. У справі, яка розглядається, обставини справи подібними до справ, які розглядав Європейський суд з прав людини. Так, у цій справі громадяни звернулися до органу державної влади за отриманням земельної ділянки у власність, для чого замовили і оплатили виготовлення необхідної документації. І орган державної влади отримавши відповідні погодження, висновки та проекти прийняв рішення, яким надав громадянам земельні ділянки, а громадяни земельні ділянки отримали та сплатили кошти по 87930,00 грн. кожен на відшкодування збитків лісового господарства за вилучення лісової ділянки Отже, влада отримала плату на відшкодування збитків лісового господарства за вилучення лісової ділянки і не стояло питання про те, що дії органу влади були спрямовані проти інтересів суспільства чи що порушувалися інтереси якоїсь третьої сторони, або що надання земельних ділянок могло бути всупереч з якою-небудь передбаченою законом функцією органу влади. Оскільки сама влада при наданні земельних ділянок вважала, що вона має право їх передати у власність громадянам, то громадяни, що отримали земельні ділянки за оспорюваними розпорядженнями могли на розумних підставах сподіватися на отримання відповідних земельних ділянок. Вони не тільки мали право законного очікування отримання земельних ділянок, але можливість в подальшому ними розпорядитися, що було важливим елементом їх правомочностей по здійсненню права власності. Більш того дії влади були предметом аналізу при розгляді цивільних справ у 2008 та 2010 роках Васильківським міськрайонним судом Київської області, які стали на сторону осіб, які отримали земельні ділянки; дії влади були предметом аналізу органами прокуратури України, які постановою від 22.01.2013 року закрили кримінальне провадження стосовно [PERSON] за ч. 3 ст. 365 КК України за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення. Виходячи з обставин видання оспорюваних розпоряджень, законодавства України, що регулює цю діяльність та практики Європейського суду з прав людини дії голови Васильківської державної адміністрації не свідчать про перевищення головою районної державної адміністрації передбачених законом його повноважень, що б мало наслідком визнання оспорюваних розпоряджень протиправними та їх скасування. З огляду на це, вимоги прокурора про визнання протиправними та скасування розпоряджень Васильківської районної державної адміністрації від 14.04.2008 №№ 903, 905, 908, 913, 915, 920 є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Вимоги прокурора про визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки видані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] є похідними вимогами від вимоги про визнання протиправними та скасування оспорюваних розпоряджень, а отже за необґрунтованості вимог про визнання протиправними та скасування оспорюваних розпоряджень Васильківської районної державної адміністрації, вказані вимоги також є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Щодо вимог прокурора про визнання незаконним та скасування рішення Мархалівської сільської ради Васильківського району Київської області № 106-14-VI «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, цільове призначення якої змінюється із ведення ОСГ на будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд», то така вимога задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. По-перше, вказана вимога, як зазначив прокурор у судовому засіданні, є похідною від вимоги про визнання протиправними та скасування оспорюваних розпоряджень. По-друге, до оспорюваних розпоряджень голови Васильківської РДА внесено зміни, згідно з якими в розпорядженнях відсутня вказівка на те, що земельні ділянки переведено до земель запасу, і вказані земельні ділянки віднесено до земель сільськогосподарського виробництва Мархалівської сільської ради. Відповідно, оспорюваними розпорядженнями землі не переведено до земель запасу, і землі надано «за рахунок земель сільськогосподарського призначення», а не «за рахунок земель запасу Мархалівської сільської ради», як це зазначає прокурор. Отже, зазначена позовна вимога прокурора є необґрунтованою та задоволенню не підлягає. Позовні вимоги прокурора про визнання недійсними наступних державних актів: серія ЯЖ № 233578, виданий [PERSON]; серія ЯД № 334408, виданий [PERSON]; серія ЯК № 026622, виданий [PERSON]; серія ЯК № 026638, виданий [PERSON]; серія ЯК № 026744, виданий [PERSON]; серія ЯЛ № 027170, виданий [PERSON]; серія ЯМ № 347415, виданий [PERSON] є похідними вимогами від позовних вимог про визнання протиправними та скасування розпоряджень Васильківської районної державної адміністрації від 14.04.2008 №№ 903, 905, 908, 913, 915, 920 та визнання незаконним та скасування рішення Мархалівської сільської ради Васильківського району Київської області № 106-14-VI та ґрунтуються на тому, що всі договори, укладені між продавцями та покупцями спірних земельних ділянок, є нікчемними відповідно до ст. 228 ЦК України. Згідно ч. 1, 2, 3 ст. 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. У разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави. Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» перелік правочинів, які є нікчемними як такі, що порушують публічний порядок, визначений статтею 228 ЦК: 1) правочини, спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина; 2) правочини, спрямовані на знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Такими є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об'єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (стаття 14 Конституції України); правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу об'єктів цивільного права тощо. Усі інші правочини, спрямовані на порушення інших об'єктів права, передбачені іншими нормами публічного права, не є такими, що порушують публічний порядок. При кваліфікації правочину за статтею 228 ЦК має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо. Наслідки вчинення правочину, що порушує публічний порядок, визначаються загальними правилами (стаття 216 ЦК). Посилання прокурора на те, що всі договори купівлі-продажу спірних земельних ділянок є нікчемними є хибними та судом відхиляються виходячи з наступного. При укладенні вказаних договорів купівлі-продажу, кожного разу продавцем виступав власник земельної ділянки, і при цьому земельна ділянка належала власнику на праві приватної власності. Сторонами вказаних договорів не були органи влади. І спірні договори опосередковували перехід права власності на земельні ділянки від однієї фізичної особи до іншої. Всі вказані договори були нотаріально посвідченими. Прокурором не названо прав, свобод на порушення яких можуть бути спрямовані вказані договори, а суд таких прав і свобод не знайшов. Також прокурором не зазначено на знищення, пошкодження або незаконне заволодіння яким саме майном спрямовані вказані спірні договори, оскільки в кожному випадку майно переходило від однієї фізичної особи до іншої за відплатним договором, і такий перехід обумовлював законне заволодіння земельною ділянкою покупцем за договором. Крім того, вказані правочини спрямовані на законне відчуження саме приватної власності, а не державної, комунальної власності чи власності українського народу. Зазначені правочини не стосуються відчуження викраденого майна, і не стосуються обігу об'єктів цивільного права вилучених з обігу або обмежених в обігу. Прокурор не довів, і суд не знайшов в яких же діях учасників спірних правочинів могла виявитися вина в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або хоч якоюсь однією зі сторін спірних правочинів. Доказів вини хоч когось з учасників правочинів суду не названо і не надано, і суд таких доказів не знайшов. Отже, всі договори купівлі-продажу спірних земельних ділянок є такими, які не порушують публічний порядок. Отже, вимоги про визнання недійсними наступних державних актів: серія ЯЖ № 233578, виданий [PERSON]; серія ЯД № 334408, виданий [PERSON]; серія ЯК № 026622, виданий [PERSON]; серія ЯК № 026638, виданий [PERSON]; серія ЯК № 026744, виданий [PERSON]; серія ЯЛ № 027170, виданий [PERSON]; серія ЯМ № 347415, виданий [PERSON] є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Щодо позовних вимог прокурора про витребування з незаконного володіння [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь ДП «Київське лісове господарство» земельних ділянок з кадастровими номерами 3221485501:01:011:0321, 3221485501:01:011:0204, 3221485501:01:011:0322, на підставі ст. 388 ЦК України то вказані вимоги задоволенню не підлягають виходячи з наступного. Згідно ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Як встановлено вище, спірні земельні ділянки вибули з власності держави за наявності згоди землекористувача, наявності необхідних висновків та погоджень за рішення уповноваженого органу влади, який мав право відчужувати спірні земельні ділянки. Отже, вимоги прокурора про витребування у добросовісних набувачів земельних ділянок, отриманих на підставі оплатних договорів, [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь ДП «Київське лісове господарство» земельних ділянок з кадастровими номерами 3221485501:01:011:0321, 3221485501:01:011:0204, 3221485501:01:011:0322, є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Щодо вимоги прокурора про визнання за державним підприємством «Київське лісове господарство» право користування на земельні ділянки з кадастровими номерами 3221485501:01:011:0321, 3221485501:01:011:0204, 3221485501:01:011.0321, загальною площею 5,4264 га то вказана вимога є похідної від інших вимог, а за відсутності підстав для задоволення вказаних інших вимог, відсутні підстави і для задоволення вимоги про визнання права користування.

Outcome: dismissed