Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовував тим, що на підставі державного акту на землю серії [NUMBER], виданого відповідно до рішення Бунякинської сільської ради Путивльського району Сумської області від 01.06.2001, він є власником земельних ділянок загальною площею 4,593 га, розташованих на території цієї ради. Маючи намір передати землю в оренду в 2015 році він виявив, що державний акт втрачений, про що дав оголошення в газету. Отримати новий державний акт, замість втраченого, не може, оскільки змінився порядок оформлення права власності на нерухоме майно. Посилаючись на ці обставини просив визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 2,587 га ("рілля") та земельну ділянку площею 2,006 га ("сіножаті"), поклавши на нього судові витрати. В судовому засіданні позивач позов підтримав у повному обсязі. Представник відповідача позов визнав повністю, про правові наслідки такого рішення обізнаний. Третя особа в судове засідання не з'явилась, надала суду письмову заяву, в якій просила справу слухати у відсутність її представника, заперечень проти позову не мала. За змістом ч. 4 ст. 130, ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову у попередньому судовому засіданні суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на матеріали справи, на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого відповідно до рішення Бунякинської сільської ради від 01.06.2001 позивач є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (рілля) площею 2,587 га та земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (сіножаті) площею 2,006 га, розташованих на території ради. Цей правовстановлюючий документ позивачем був втрачений, про що мається оголошення в газеті "Путивльські відомості" від 24.07.2015. З листів Путивльського районного управління юстиції та відділу Держгеокадастру у Путивльському районі вбачається, що архівний примірник згаданого державного акту відсутній, видати новий державний акт замість втраченого немає можливості. За змістом ст.ст. 22-23 ЗК України 1990 року, який був чинним на момент виникнення правовідносин, право власності на землю виникало після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Право власності посвідчувалося державними актами, які видавалися і реєструвалися сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. При цьому те, що позивач набув право власності на ці земельні ділянки у встановленому законом порядку підтверджується копією рішення Бунякинської сільської ради від 01.06.2001 про затвердження технічної документації та видачу державних актів, в тому числі і [PERSON], який значиться у списках під № 653, витягами з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки та відповідними записами в книзі записів (реєстрації) державних актів на право приватної власності на землю на території згаданої сільської ради. Право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України, статті 316 - 319 ЦК), В силу ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, є підстави дійти висновку, що таке визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, а тому може бути прийняте судом. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved