Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-02 00:00:00

01 червня 2020 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. В подальшому уточнивши свій позов, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача додаткові витрати на утримання доньки, [PERSON] , [INFO] , щомісяця по 1500 грн., для оплати навчання та лікування; стягнути половину вартості додаткових витрат (листопад-травень 2020р.) на дитину - [PERSON] , [INFO] , а саме грошові кошти в сумі - 5000 грн.; стягнути заборгованість по виплаті аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 8817,55 грн.; стягнути відповідача пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 6239,12 грн.; стягнути з відповідача, понесені позивачем витрати на правничу допомогу в сумі 5000 грн. 01 листопада 2019 року Овідіопольським районним судом Одеської області було винесено судовий наказ згідно якого, відповідач повинен був сплачувати аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від всіх його видів заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. На даний час потреби дитини значно зросли. Вона навчається першому класі коли №130 м. Одеси, також навчається у музичній школі №3 м. Одеси, додатково навчається на курсах англійської мови та відвідує художню студію «Імперія кольору art». В добровільному порядку відповідач не бере участі у додаткових витратах на дитину, та не платить аліменти. Додаткові витрати на дитину полягають у наступному: один місяць навчання на курсах англійської мови коштує 700 грн. (вартість за 7 місяців листопад 2019-травень 2020 року) складає 4900 грн.; один місяць навчання в музичній школі коштує 150 грн. (вартість за 5 місяців (листопад 2019 року - березень 2020 року) складає 750 грн.; один місяць навчання в художній студії коштує 300грн. (вартість за 5 місяців (листопад 2019 року - березень 2020 року) складає 1500 грн.; купівля скрипки - 1423 грн.; проїзд до школи 7грн. х 2 рази на день х 20 днів =280 грн. в місяць (вартість за 5 місяців (листопад 2019 року - березень 2020 року ) = 1400 грн. Загалом вартість додаткових витрат на розвиток дитини, за 2019-2020 рік складає 9973 грн. Зважаючи на положення ст. 141 СК України щодо рівності прав та обов`язків щодо дитини, позивач просить суд стягнути з відповідача половину витрачених додаткових витрат на дитину, а саме в розмірі 5000 грн. Також позивач просить суд стягнути пеню за несвоєчасну сплату аліментів в розмірі 6239,12 гривень. Підставою звернення позивача стало постійне невиконання відповідачем судового наказу №509/5793/19 від 01.11.2020р. у результаті чого за ним утворилася заборгованість по виплаті позивачу аліментів у сумі 20762,50 грн. за період від 28.10.2019р. по 01.08.2020 р., що підтверджується розрахунком державного виконавця Гульчак Г.С. Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив справу розглянути без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, заперечень проти позову та будь-яких клопотань суду не надав. Згідно ч.2 ст.43 ЦПК України відповідач зобов`язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред`явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права. Згідно зі ст. 280 ЦПК України, якщо у суду не має даних про причину неявки відповідача, сповіщеного про дату, час та місце судового засідання належним чином і не з`явився в судове засідання без поважних і без повідомлення причин, не подавши відзив на позов, суд вважає можливим розглянути справу на підставі даних, які є в матеріалах справи та ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 281 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що даний позов підлягає частковому задоволенню із наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.1 ст. 81ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у шлюбі, який відповідно до рішення Овідіопольського районного суду від 23.03.2020 року був розірваний. Сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого Виконавчим комітетом Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області 25.09.2012 року, актовий запис № 43. 01.11.2019 року Овідіопольським районним судом було винесено судовий наказ, згідно якого з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частини всіх його видів заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28.10.2019 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Відповідно розрахунку заборгованості згідно примусового виконання судового наказу № 509/5793/19 від 01.11.2019 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на доньку [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 28.10.2019 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] , станом на 01.08.2020 року наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання та становить 20 762,55 гривень. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Окрім того, відповідач не навів та не надав доказів поважності причин несплати ним аліментів. Як наслідок, в такому випадку настає відповідальність відповідача, передбачена ст. 196 СК України. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заборгованість відповідача по сплаті аліментів виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх обов`язків щодо утримання неповнолітньої дитини, покладених на нього судовим рішенням. Щодо неустойки (пені) від суми несплачених аліментів. Відповідно до ч.1 ст. 196 СК України уразі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених ч. 14 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження". При цьому за змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У ст. 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Згідно правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 16.03.2016 року (справа № 6-300цс16) неустойка (пеня) за один місяць рахується наступним чином: заборгованість по аліментам за місяць помножена на 1% пені і на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість, а загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Позивачем зроблено розрахунок неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів за листопад, грудень 2019р. та за січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень 2020р. становить 6239,12 грн. з яких: за листопад 2019р. - 2135,5 грн х 1% х 30 = 640,65 грн.; за грудень 2019 р. 2135,50 грн. х 1% х 31 = 662,00 грн.; за січень 2020 р. 2135,50 грн. х 1% х 31 = 662 грн.; за лютий 2020 р. 2135,50 грн. х 1% х 29 = 619,30 грн.; за березень 2389,00 грн. х 1% х 31 = 740,59 грн.; за квітень 2020 р. 2389,00 грн. х 1% х 30 = 716,7 грн.; за травень 2020 р. 2389,00 грн. х 1% х 30 = 716,7 грн.; за липень 2389,00 грн. х 1% х 31 =740,59 грн. Відповідачем в супереч вимог ст. 83, 178 ЦПК України, вчасно та в передбаченому Законом порядку не надано доказів на підтвердження своїх заперечень щодо нарахування пені та не надано власного розрахунку пені, який відповідач вважає вірним. Розрахунок здійснений позивачем в передбаченому законом порядку не оспорювався, доказів помилковості чи неправильності наданого позивачем розрахунку, стороною відповідача суду не надано. З даним розрахунком суд погоджується, та вважає за необхідне позов в цій частині задовольнити. Що стосується позовних вимог про стягнення додаткових витрат на навчання та лікування суд зазначає наступне. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно довідки ФОП [PERSON] від 24.02.2020 № 1 вбачається, що [PERSON] , [INFO] навчається на курсах англійської мови з 01.09.2012 р., оплата за місяць навчання становить - 700,00 грн, також зазначено що всі оплати за навчання здійснює мати. Вартість за 7 місяців навчання (листопад 2019 - травень 2020 р) складає 4900 грн. Відповідно до довідки від 12.12.2019 № 10 виданої директором комунального позашкільного навчального закладу «Дитяча музична школа № 3 м.Одеси» [PERSON] - [PERSON] , [INFO] навчається в КПНЗ на струнно-смичковому відділі по класу скрипки з вересня 2018 року, дитина активна, сумлінна та займає призові місця на різноманітних конкурсах. Оплата за навчання щомісячно становить 150 грн. Вартість навчання за 5 місяців (листопад2019 - березень 2020) складає 750 грн. Також зазначено що всі фінансові питання вирішує тільки мати. Згідно довідки від 28.02.2020 № 27 виданої директором КП «Будинок культури та відпочинку» Авангардівської селищної ради [PERSON] - [PERSON] , [INFO] навчається в даному закладі у художній студії «Імперія кольору art» з листопада 2019 року з регулярністю 2 рази на тиждень. Вартість навчання у вказаному закладі складає (листопад 2019-березень 2020 року) - 1500 грн. Також позивач зазначає що на власні кошти купувала для доньки скрипку для занять музикою, вартість якої складає 1423 грн, оплачує проїзд до школи по 7 грн двічі на день, що становить 280 грн щомісячно (за період листопад 2019 - березень 2020 року) - 1400 грн. загалом. За період часу 2019-2020 рік сума додаткових витрат на розвиток їх спільної дитини становить 9973 грн, однак грошові кошти надає лише мати. Саме з цих підстав позивач просить стягнути грошові кошти в сумі 5000 грн з [PERSON] , як половину вартості додаткових витрат (за період листопад 2019 - травень 2020 року) на дитину [PERSON] . У сімейному законодавстві діє принцип рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини незалежно від розірвання шлюбу між батьками і проживання їх окремо від дитини (ст. 141 СК України), а відтак за загальним правилом участь батьків у додаткових витратах на дитину теж повинна бути рівною. За таких обставин суд вважає, що є всі підстави для стягнення з відповідача на користь позивачки половини понесених нею додаткових витрат. Наведене свідчить, що між сторонами склалися спірні сімейні правовідносини з приводу понесених додаткових витрат на навчання. За таких обставин, суд вважає позов в цій частині обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Такий висновок суду склався з огляду на ті обставини, що додаткові витрати, які викликані навчанням дитини, підтверджені належними і допустимими доказами, батьки повинні нести додаткові витрати на дитину в рівних частках. Згідно ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В судовому засіданні встановлено, що дитина сторін здійснює навчання, додатково навчається на курсах англійської мови та відвідує художню студію, сторони, як її батьки, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, у зв`язку з чим вони зобов`язані брати участь у витратах на дитину, пов`язаних із її навчанням. За таких обставин відповідач зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дитину в порядку ст.185 СК України. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Враховуючи обставини справи, суд вважає можливим стягувати періодично з відповідача додаткові витрати на навчання та лікування в розмірі 1500,00 грн. щомісяця, починаючи з дня подачі заяви і до набуття дитиною повноліття. Що стосується позовних вимог про стягнення заборгованості по аліментам, суд зазначає наступне. Статтею 71 Закону України "Про виконавче провадження" визначено порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду. Згідно із ч.3 ст. 71 цього Закону визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. У ч.8 цієї статті зазначено, що спір щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом Отже, порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст. 71 зазначеного Закону, відповідно до ч.8 якої суд вирішує питання заборгованості лише в разі спору про її розмір. Як вбачається із матеріалів справи, аліменти на користь позивача вже стягнуті за рішенням суду, тому повторному стягненню не підлягають. Визначена державним виконавцем заборгованість за аліментами підлягає стягненню з відповідача в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», а не шляхом повторного судового стягнення. Крім того, суд зазначає, що виходячи з положень ст.ст.194,195 СК України та ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження», стягнення заборгованості по аліментам проводиться державним виконавцем в порядку примусового виконання рішення суду на підставі виконавчого листа і окремого стягнення заборгованості за новим позовом і ухвалення з цього приводу судового рішення не потребує. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення заборгованості за аліментами. Згідно ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Витрати за надання правової допомоги складають 2900,00 гривень, що підтверджуються роздруківкою з банківської карти [PERSON] яка підтверджує, що 19.05.2020р. 17:56 нею було перераховано 2900 грн. на правову допомогу. (а.с. 43) На підставі викладеного,

Outcome: partial