Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

Позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач 14.03.2011 року о 21 год. 00 хв., рухаючись по вул. Леніна в с. П. Борщагівка, керуючи ТЗ Хамер, д.н.з. [NUMBER], при здійсненні маневру повороту ліворуч не пропустив автомобіль Ланос д.н.з. [NUMBER], в результаті чого відбулося зіткнення . На дату скоєння цієї пригоди водій [PERSON] не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вина [PERSON] у скоєнні вищезазначеної ДТП підтверджується постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21.03.2011 року. В результаті зазначеної ДТП був пошкоджений транспортний засіб марки Ланос д.н.з. [NUMBER], що належить [PERSON] Згідно звіту про оцінку автомобіля Ланос д.н.з. [NUMBER] вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу складає 23 583,34 грн. Зазначена шкода, особисто винуватцем ДТП, не була відшкодована потерпілій особі. Власник пошкодженого автомобіля з метою отримання відшкодування звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з відповідною заявою до якої було додано копію полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АА/1507081 термін дії з 21.01.2011 р. до 20.01.2012 р. Моторно (транспортне) страхове бюро України 23.05.2011 року здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 19 652,78 грн., Також додатково понесені витрати на оплату юридичних послуг в розмірі 2 000,00 грн. та витрати на послуги аварійного комісара в розмірі 870,00 грн. Позивач просив суд прийняти рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України кошти у розмірі понесених витрат, а саме: 19 652,78 грн., суму сплачену на правову допомогу у справі в розмірі 2 000,00 грн., та витрати на послуги аварійного комісара в розмірі 870,00 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, до суду направив заяву про слухання справи у його відсутності, позов підтримав в повному обсязі. Просив позов задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився. Про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду невідомі. Суд, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.16 Закону України „Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Вказана норма кореспондується з положенням ст.979 Цивільного кодексу України. Згідно ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Судом встановлено, що 14.03.2011 року приблизно о 21 год. 00 хв. водій [PERSON] рухаючись по вул. Леніна в с. П. Борщагівка, керуючи ТЗ Хамер, д.н.з. [NUMBER], при здійсненні маневру повороту ліворуч не пропустив автомобіль Ланос д.н.з. [NUMBER], в результаті чого відбулося зіткнення . На дату скоєння цієї пригоди водій [PERSON] не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів Ч.4 ст.61 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідач [PERSON] був визнаний судом винним у скоєнні вищеназваної дорожньо-транспортної пригоди та був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що підтверджується постановою Києво-Святошинського району Київської області № 3-1363/11 від 21.03.2011 року. Ч.2 ст.8 Закону України „Про страхування" визначено, що страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відповідно п. 13.1 ст. 13 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" учасники бойових дій та інваліди війни, що визначені законом, інваліди I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним інваліду I групи, у його присутності, звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом. Моторно (транспортне) страхове бюро України 23.05.2011 року здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 19 652,78 грн., за шкоду заподіяну в результаті пошкодження транспортного засобу потерпілого. Як вбачається з положень ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Отож, з огляду на вищенаведене суд приходить до висновку про необхідність стягнути на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України з відповідача [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 19 652,78 грн.. Щодо вимог про стягнення вартості наданої правової допомоги в розмір 2 000,00 грн. та витрат на послуги аварійного комісара в розмірі 870,00 грн. суд зазначає наступне. Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на правову допомогу. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язаних з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Так, відповідно до статті 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративним справах» від 20.12.2011 розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Згідно ст. 26 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Так, згідно статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. З огляду на зазначене, підставою для відшкодування судових витрат на правову допомогу є, зокрема, наявність належних та допустимих доказів щодо взаємозв'язку між сплаченими позивачем адвокату коштами та наданою йому правовою допомогою на підставі відповідного договору, який стосується безпосередньо з підготовкою процесуальних документів та супроводження даної судової справи. Так, представником позивача Чехоєвою Н.М. були надані копії контракту про надання правової допомоги від 04.10.2012 року № 77 та додаткової угоди до нього № 49 від 15.11.2013 року, разом з копією платіжного доручення № 4354 від 04.12.2013 року на суму 1 000,00 грн. Аналізуючи все вищевикладене, а також документи надані позивачем на підтвердження витрат на правову допомогу, суд знаходить що, вказані документи не можуть слугувати належними та допустимими доказами щодо підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу, оскільки позивачем не надано погодинного розрахунку за надання правової допомоги у даній справі. А тому суд відмовляє у позовних вимогах щодо стягнення витрат на правову допомогу. Щодо задоволення позовних вимоги про стягнення витрат за послуги аварійного комісара в розмірі 870,00 грн. суд також відмовляє, оскільки дані витрати не відносяться до судових витрат, а тому не підлягають стягненню відповідно до чинного законодавства. Ч.1 ст.88 Цивільного процесуального кодексу визначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому суд, присуджує на користь позивача Моторного (транспортного) страхового бюро України з відповідача [PERSON] судові витрати, що складаються з судового збору в розмірі 243,60 грн. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 11, 16, 22, 1166, 1188, 1191 Цивільного кодексу України, ст.ст. 13, 22, 41, 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів",

Outcome: partial