Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту приналежності йому правовстановлюючого документу, а саме: Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 07.12.2003 року виданого на "[PERSON]". Заявлені вимоги [PERSON] обгрунтовує тим, що на підставі договору дарування від 22.09.2003 року він став власником земельної ділянки площею 923 кв.м для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, яка розташована в [ADDRESS]. Заявник вказує, що 07.12.2003 року йому було видано Державний акт на право власності на вищевказану земельну ділянку, однак, у даному державному акті було допущено помилку, а саме: по батькові його було вказано як "[PERSON]", а правильно "[PERSON]". Виявивши орфографічну помилку в написанні по батькові заявник звернувся із заявою до Управління Держземагенства у Ковельському районі про видачу нового державного акту, однак, йому було відмовлено в такому проханні з посиланням на Інструкцію про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку, яка втратила чинність 15.10.2013 року. За вказаних обставин, заявник звернувся до суду та просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме: що Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 07.12.2003 року виданий на ім'я "[PERSON]", дійсно належить йому - [PERSON]. У судове засідання заявник [PERSON] не з'явився, подав до суду письмову заяву в якій просить справу розглядати у його відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю з підстав викладених у заяві та просить їх задовольнити. Представник заінтересованої особи - Управління Держземагенства у Ковельському районі - в судове засідання не з'явилась, подала до суду письмову заяву в якій просить справу розглядати у її відсутності, не заперечує проти задоволення поданої [PERSON] заяви. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що заява підставна та підлягає задоволенню. Згідно п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 02.04.1996 року, [PERSON] народився [INFO] та його батьками значаться: батько - [PERSON] та мати - [PERSON], - що підтверджує той факт, що заявник при народженні був зареєстрований саме як "[PERSON]". Як убачається з представленого суду паспорту серії [NUMBER] виданого 21 лютого 1996 року Ковельським МРВ УМВС України, прізвище, ім'я та по-батькові заявника зазначено як - [PERSON]. Крім того, картка фізичної особи - платника податків видана заявнику також на прізвище, ім'я та по-батькові "[PERSON]". З представленого суду пенсійного посвідчення [NUMBER] виданого 19.06.2014 року Пенсійного фонду України убачається, що він виданий на ім'я [PERSON], тобто, на заявника, по батькові якого вказано вірно "[PERSON]". Із договору дарування земельної ділянки від 22.09.2003 року, який зареєстрований в реєстрі за №3336 та був укладений між [PERSON] (Дарувателькою) та [PERSON], [PERSON] (обдарованими) убачається, що по батькові заявник в даному догові вказаний вірно "[PERSON]". Разом із тим, у Державному акті на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданому 07.12.2003 року на підставі вищевказаного договору дарування, по батькові заявника вказано як "[PERSON]", - що є неправильним. З листа №К-171/0-16/6-15 від 25.03.2015 року виданого Управлінням Держземагенства у Ковельському районі убачається, що [PERSON] 19.03.2015 року звернувся до вказаного управління із заявою про видачу нового Державного акту у зв'язку із наявністю помилки у написанні його по батькові, однак у задоволенні такої заяви управлінням було відмовлено з посиланням на чинне законодавство. Таким чином, судом встановлено, що у вище перелічених документах існує розбіжність у написанні по батькові заявника, а саме: "[PERSON]" і "[PERSON]", при цьому інформація щодо інших його даних, зокрема, року народження, прізвища та імені, тощо у вищеперелічених документах, які мають логічний зв'язок, тотожна, а тому виключає будь-який сумнів щодо їх приналежності саме [PERSON]. Також судом встановлено, що в інший спосіб виправити допущену помилку заявник позбавлений можливості (аніж у судовому порядку шляхом встановлення факту, що має юридичне значення). Доказів, які б спростовували такі твердження учасниками судового розгляду суду не надано. Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку, що Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 07.12.2003 року виданий на "[PERSON]", дійсно належить заявнику - [PERSON]. Отже, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, що передбачено п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України.

Outcome: approved