Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

У липні 2018 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON], третя особа Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Провідна" в якому просив стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 45 180 грн. 02 коп., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 704 грн. 80 коп., витрати на правову допомогу 2 000 грн. 00 коп. В обґрунтування позову позивач зазначає, що 08 жовтня 2017 року відбулася дорожньо-транспортна пригодаза участю належному йому транспортного засобу марки AUDI А6, 2009 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], за кермом якого він перебував, та транспортного засобу DAЕWOO LANOS, державний номерний знак [NUMBER], який належить [PERSON], за кермом якого перебував відповідач [PERSON] Відповідно до постанови Святошинського районного суду м. Києва від 14 листопада 2017 року, відповідача [PERSON] було визнано винним у скоєнні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди і вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль AUDI А6, державний номерний знак [NUMBER] отримав механічні пошкодження, вартість завданого матеріального збитку (з урахуванням фізичного зносу) становить 17 202 грн. 98 коп. Даний розмір матеріального збитку було визначено на підставі розрахунку суми матеріального збитку від 04 грудня 2017 року та страховим актом ПрАТ "Страхова компанія "Провідна" від 13 грудня 2017 року № [NUMBER]. Але, позивачем було відремонтовано автомобіль і реальна вартість ремонту становила 62 383 грн. 00 коп., що підтверджується Актом виконаних робіт № 32 від 21 листопада 2017 року та квитанцією на розрахунок готівкою № 16 від 21 листопада 2017 року, виданих СТО "Борис" П.П. [PERSON] Оскільки розмір фактично завданої шкоди та реально понесених витрат на відновлення пошкодженого автомобіляAUDI А6, державний номерний знак [NUMBER], значно перевищують розмір страхового відшкодування, позивачем на адресу відповідача було направлено претензію із вимогою сплатити йому різницю, але відповідачем дана вимога не була виконана. У зв'язку із вище наведеним позивач звернувся до суду із даним позовом. Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 жовтня 2018 року провадження у вказаній справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання для розгляду справи по суті, встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позовну заяву та позивачу - відповіді на відзив. У встановлений судом строк на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву у якому відповідач просив суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, не погоджується із сумою яку просить стягнути із нього відповідач оскільки вважає її завищеною, а надані позивачем документи на підтвердження факту проведення відновлювального ремонту, не можуть бути підставою для стягнення витрат на проведення відновлювального ремонту автомобіля позивача. Крім цього, відповідач зазначав, що його цивільно - правова відповідальність була застрахована згідно Полісу № АК/7248909 обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ПрАТ "СК "Провідна".Станом на 21 листопада 2017 року автомобіль позивача був повністю відремонтований, при цьому позивачем не було проведено оцінку (експертизу) з визначення розміру матеріальної шкоди завданої в результаті ДТП до проведення відновлювального ремонту авто. Позивач погодився зі страховим актом, складеним страховою компанією та отримав страхове відшкодування в розмірі 17 202, 98 грн. Проведення експертизи є неможливим, оскільки було проведено відновлювальний ремонт автомобіля позивача. Разом з тим, відповідач вважає, що різницю між фактично витраченою позивачем сумою на відновлювальний ремонт автомобіля та сумою страхової виплати, має сплачувати страхова компанія, оскільки сума яку просить стягнути з його позивач складається не тільки з суми коефіцієнту фізичного зносу авто, а й різниці між сумами по вартості витрачених матеріалів, вартості робіт та вартості замінених запчастин, які є обов'язковими при визначенні вартості матеріальної шкоди та в межах ліміту відповідальності. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити з наведених у ньому підстав. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги не визнали повністю, просили відмовити в його задоволенні у повному обсязі. У наданих письмових поясненнях відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову оскільки надані позивачем документи на підтвердження факту проведення відновлювального ремонту, складені не на спеціалізованому підприємстві автомобільного сервісу для моделі автомобіляAUDI А6, і не можуть бути підставою для стягнення з відповідача витрат на проведення відновлювального ремонту автомобіля. Крім цього, відповідач зазначає, що фактом, який свідчить про ймовірно завищену вартість відновлювального ремонту автомобіля є повідомлення від позивача, адресоване йому у додатку "VIBER" 12 грудня 2017 року, де позивач зазначає, що витратив на ремонт наступні суми:" 600$ -бампер, 450$ - вихлопна, 300$-за установку і покраску". Також на думку відповідача, позивачем не додано документів, які б підтверджували факт придбання замінених запчастин, а також те, що кошти не перераховувалися позивачем на рахунок СТО де проводився відновлювальний ремонт, а були сплачені готівкою. Представник третьої особи Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, 08 жовтня 2017 року приблизно о 16 год. 30 хв. відповідач керуючи автомобілем марки DAЕWOO LANOS, державний номерний знак [NUMBER], на автодорозі М08+18 км, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем позивача AUDI А6, державний номерний знак [NUMBER]. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди вказані вище автомобілі отримали механічні пошкодження. Згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], власником транспортного засобу марки AUDI А6, 2009 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] є позивач [PERSON] (а.с. 12). Відповідно до постанови Святошинського районного суду м. Києва від 14 листопада 2017 року у справі № 759/16689/17 [PERSON] було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 15-16). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно Полісу № АК/7248909 (а.с. 19), на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність транспортного засобу марки DAЕWOO LANOS, державний номерний знак [NUMBER] була застрахована у ПрАТ "Страхова компанія "Провідна". Дорожньо-транспортна пригода, яка сталася 08 жовтня 2017 року була визнана ПрАТ "Страхова компанія "Провідна" страховим випадком та визначено, що вартість завданого позивачу матеріального збитку (з урахуванням фізичного зносу) становить 17 202,98 грн., розмір матеріального збитку було визначено на підставі розрахунку суми матеріального збитку від 04 грудня 2017 року та страховим актом від 13 грудня 2017 року по справі № [NUMBER] (а.с. 22-23;24). Відповідно до Акту виконаних робіт № 32 від 21 листопада 2017 року на відновлювальний ремонт автомобіля AUDI А6, та квитанції на розрахунок готівкою № 16 від 21 листопада 2017 року, виданих СТО "Борис" П.П. [PERSON], загальна вартість ремонту автомобіля позивача становить 62 383,00 грн. (а.с. 25-28). При дослідженні матеріалів цивільної справи, було також встановлено, що страхова компанія, в якій була застрахована цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки DAЕWOO LANOS, державний номерний знак [NUMBER], виплатила позивачу кошти в сумі 17 202 грн. 98 коп., а отже позивач просить суд стягнути саме 45 180 грн. 02 коп., оскільки 17 202 грн. 98 коп. вже було відшкодовано страховою компанією. Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ч. 1,2,5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року за №4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166,1187 ЦК України, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду. Відповідно до правового висновку Верховного суду України, викладеного в постанові суду від 20 січня 2016 року по справі №6-2808цс15 "право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути обмежено або припинено наявністю у останнього обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов'язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб". Відповідно до ч.1 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно із п. 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року за №4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди. Таким чином, позивач має право вимоги до відповідача про стягнення матеріальної шкоди в сумі 45 180 грн. 02 коп. Відповідач в підтвердження своїх заперечень, окрім власних пояснень та трактувань не надав належних та допустимих доказів. Щодо стягнення судових витрат на правову допомогу у розмірі 2000 грн. 00 коп., суд встановив наступне. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. На підтвердження вимог щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу стороною позивача надано ордер серії КС № 422734 від 26 червня 2018 року, договір про надання правової допомоги адвокатським об'єднанням № 31/05/18-1 від 31 травня 2018 року, додаток до договору про надання правової допомоги № 31/05/18-1 від 31 травня 2018 року, рахунок-фактура № ЮП-0000609 від 07 червня 2018 року та квитанцію від 19 червня 2018 року про сплату 2000 грн. 00 коп. за підготовку позовної заяви за договором надання правової допомоги. Згідно із ст. 137 ЦПК України витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У роз'ясненнях п. 47 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" № 10 від 17 жовтня 2014 року, визначено, що розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Таким чином, суд дійшов до висновку про задоволення позову і в цій частині. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений при подачі позову судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved