Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпродзержинськ, пр-т Дружби Народів, 25-82. Стягнути з відповідача на її користь судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначила, що вона з 06 квітня 2002 року є власником квартири за адресою: м. Дніпродзержинськ, пр. Дружби Народів, 25-82. Відповідач є її колишнім чоловіком, з яким вони мають повнолітню дочку [PERSON] Вона, відповідач і дочка зареєстровані в її квартирі. Шлюб між нею та відповідачем було розірвано 16 травня 2000 року. До березня 2011 року відповідач деякий час періодично проживав у належній їй квартирі, а потім забрав свої особисті речі і документи та залишив квартиру за адресою: м. Дніпродзержинськ, пр-т Дружби Народів, 25-82, виїхавши за невідомою їй адресою. З того часу в її квартирі не проживає, сімєю не цікавиться, не приймає участі у витратах на утримання квартири. Реєстрація у спірній квартирі відповідача змушує позивача нести додаткові матеріальні витрати, перешкоджає оформленню субсидії. Позивач в судове засідання не з'явилася, письмово просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник третьої особи - Дніпровського РВ у місті Дніпродзержинську ГУ ДМС України у Дніпропетровській області, в судове засідання не зявився, причину неявки до суду не повідомив. Відповідач в судові засідання у справі повторно не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин на підставі ст. 74 ЦПК України та ч. 4 ст. 169 ЦПК України, відповідач вважається повідомленим про день та час судового засідання і таким, що відсутній без поважних причин, що є підставою для вирішення справи на підставі наявних у ній даних і доказів і постановлення заочного рішення. З урахуванням викладеного суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін по справі на підставі наявних у ній даних і доказів, згідно ч. 2\~ст. 158, 169, 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що позивач по справі [PERSON] є власником квартири за адресою: м. Дніпродзержинськ, пр-т Дружби Народів, 25-82, що підтверджується договором міни квартири та частки квартири від 06 квітня 2002 р. (а.с. 11), технічним паспортом на квартиру (а.с. 12-14). Відповідач є колишнім чоловіком позивача, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу, актовий запис № 64 від 22 серпня 1992 р. (а.с. 9), копією свідоцтва про розірвання шлюбу, актовий запис № 137 від 16 травня 2000 року (а.с. 10). Як вбачається з матеріалів справи в квартирі за адресою: м. Дніпродзержинськ, пр-т Дружби народів, 25-82, зареєстровані позивач та відповідач, що підтверджується довідкою ТОВ "Інфо-Ком" № 000808308 від 30 жовтня 2015 року (а.с. 15). З 2011 року відповідач у квартирі позивача за адресою: м. Дніпродзержинськ, пр-т Дружби Народів, 25-82, не проживає, за місцем реєстрації до житлово-експлуатаційної організації чи міліції з приводу вчинення йому перешкод у проживанні чи користуванні житловим приміщенням не звертався, що підтверджується актом про не проживання ТОВ "КРона" від 04 квітня 2014 року (а.с. 16), актом про не проживання ТОВ "Крона-Сервіс 1" від 17 грудня 2015 року (а.с. 17), листом Дніпровського ВП Дніпродзержинського відділу ГУНП МВС України в Дніпропетровській області за вих. № 28.2/15-3076 від 28 березня 2016 року (а.с. 33). З уразуванням викладеного суд вважає встановленим факт добровільного залишення відповідачем у 2011 році квартири позивача по пр-ту Дружби Народів, 25-82 у м. Дніпродзержинську, за місцем його реєстрації, без будь-яких поважних причин, та за відсутності вчинення йому будь-яких перешкод у проживанні, вибувши на інше постійне місце проживання. Факт реєстрації відповідача у спірній квартирі порушує права та інтереси позивача, оскільки остання оплачує низку комунальних послуг виходячи з кількості осіб, зареєстрованих у спірній квартирі, у звязку з чим несе додаткові витрати. На момент пред'явлення позову минуло більше 3-х років як відповідач не проживає за місцем своєї реєстрації в квартирі позивача, тому відповідно до\~ст.405 ЦК України, сплинув річний строк, за яким за відповідачем зберігається його право на користування квартирою позивача. Інших домовленостей між відповідачем і позивачем, як власником квартири, судом не встановлено. Відповідно до вимог\~ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», \~зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Частиною 2\~ст. 405 ЦК України\~встановлено, що член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З урахуванням встановлених судом обставин, позовні вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право у користуванні житловим приміщенням позивача, суд визнає обґрунтованими, надані позивачем докази належними та допустимими, що є підставою для втрати відповідачем його права на проживання у квартирі позивача, тому позов підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, судом встановлено, що за подання позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 487,20 грн., які відповідно до ст. 88 ЦПК України повинні бути стягнуті з відповідача по справі на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved