Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], третя особа- служба у справах дітей Снятинської райдержадміністрації про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька. Позовні вимоги мотивувала тим, що перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем з 14.02.2014 р., який у 2010 році рішенням Снятинського районного суду було розірвано. Від шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO], який в даний час проживає разом із нею. З часу розірвання шлюбу відповідач участі у вихованні та догляді за дитиною не приймає, розвитком дитини не цікавиться, матеріальної допомоги на її утримання не надає. На даний час вона має намір забезпечити сину повноцінний відпочинок в країнах ближнього та дальнього зарубіжжя, покращення стану його здоров'я, фізичного, духовного та морального розвитку. На початку вересня місяця 2016р. вона має можливість вивезти дитину на відпочинок за кордон в Болгарію, де вже забронювала місця у готелі. Незважаючи на це, її колишній чоловік- відповідач безпідставно не надає згоди на виїзд дитини за межі України. Жодних вагомих аргументів в обгрунтуваня своєї відмови він не наводить. З врахуванням уточнюючих позовних вимог, просить надати їй дозвіл на виїзд неповнолітньому [PERSON] за кордон - в [PERSON], Угорщину, [PERSON] Болгарію, Румунію, країн Шенгенської групи та країн Європейського союзу без дозволу батька [PERSON] на строк 6 місяців, а також дозволити їй без згоди батька [PERSON] оформляти документи для тимчасового виїзду неповнолітнього [PERSON] за межі України на строк 6 місяців. Позивачка в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю, просила позов задоволити. Відповідач повторно в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, а тому справу слід розглянути заочно у відсутності відповідача. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України \~у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі\~доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши та перевіривши усі докази в їх сукупності, судом встановлено наступне. 29.08.2008р. у позивачки та відповідача народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, серії І-НМ № 105900 від 10.09.2008р. 08.06.2010р. розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії І-НМ № 043086 від 17.06.2010р., актовий запис № 91. Згідно довідки Снятинської міської ради від 29.07.2016р. неповнолітній [PERSON] проживає разом із матір'ю [PERSON]. Як вбачається із заявки на бронювання, позивачкою заброньовано номер у готелі [PERSON] Біч 4 з 05.09. по 15.09.2016р.. на ім'я [PERSON], [PERSON] та [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.2 ст. 150 СК України, батьки зобовязані піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч.1,ч.2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до абзацу 3 ч.3 ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Абзацами 1,2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" передбачено, що оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до абз.9 п.п.2, п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року N 57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України", виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: за рішенням суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Згідно ст.12 Закону України "Про охорону дитинства", виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Діючим законодавством не встановлено обмежень щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 2 ст.60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Як вбачається із матеріалів справи позивачка має намір поїхати з дитиною за кордон з метою покращення стану його здоров'я, фізичного, духовного та морального розвитку, однак відповідач не надає згоди на виїзд дитини за межі України. За таких обставин та доказів, досліджених і перевірених у судовому засіданні, з врахуванням інтересів неповнолітнього [PERSON], [INFO], потребі оздоровлення, нормального фізичного, духовного та морального розвитку, суд вважає, що позов є підставним, обґрунтованим та підлягає до задоволення,\~ а тому слід надати дозвіл на виїзд неповнолітньому [PERSON] за межі України - в [PERSON], Угорщину, Болгарію, Румунію, країни Шенгенської групи та країни Європейського союзу без дозволу батька [PERSON] в супроводі матері [PERSON] на строк 6 місяців, а також дозволити позивачці без згоди батька [PERSON] оформляти документи для тимчасового виїзду неповнолітнього [PERSON] за межі України на строк 6 місяців. На підставі викладеного, Конституції України, ст.ст. 19, 141, 150, 155, 157, 160 СК України, ст.313 ЦК України, ст. 9\~ Конвенції про права дитини, ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України»,

Outcome: approved