Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

27.02.2015 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення від 03.06.2014 року №0603, укладений між ним та [PERSON] Визнати за ним право власності на нежитлове приміщення №ІІ в літ. "А-8-9", загальною площею 8,0 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 03.06.2014 року між [PERSON] та ним укладено договір купівлі-продажу №0603, відповідно до умов якого [PERSON] продав, а він отримав у власність нежитлове приміщення № ІІ літ. "А-8-9" загальною площею 8,0 кв. м, що розташоване за адресою: [ADDRESS]. Між ними досягнута домовленість щодо усіх істотних умов договору. На виконання умов п. 6 договору [PERSON] передав йому ключі від спірного нежитлового приміщення, але договір нотаріально посвідчено не було. При цьому, після підписання спірного договору між сторонами не підписувався акт прийому-передачі нежитлового приміщення з боку відповідача та не надано технічної документації на спірне нежитлове приміщення та договори з інженерними службами. Засвідчити спірний правочин нотаріально не виявляється можливим, у зв'язку з ухиленням відповідача від таких дій. Крім того, в 2014 році він самовільно, власними силами, за власні кошти виконав реконструкцію спірного нежитлового приміщення та постійно використовував його без будь-яких претензій з боку громадян, юридичних осіб або органів державної влади, місцевого самоврядування. На даний час реконструкцію завершено. На його замовлення 15.01.2015 року КП "Харківське міськБТІ" виготовило технічний паспорт на спірне нежитлове приміщення, згідно даних якого загальна площа приміщення після реконструкції склала 8,0 кв. м, призначення приміщення - "комора". Оскільки реконструкція проводилася з додержанням пожежних та санітарних норм та правил, але без отримання відповідних дозволів Харківської міської ради, він позбавлений можливості оформити право власності в позасудовому порядку. Позивач в судове засідання не з"явився, направив до суду представника - [PERSON], яку уповноважив представляти його інтереси в суді договором про надання правової допомоги від 14.03.2015 року. Уповноважений представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала письмову заяву, в якій підтримала вимоги свого довірителя, просила позов задовольнити, справу розглядати у її відсутність. В разі неявки на судове засідання відповідача, не заперечувала проти ухвалення рішення при заочному розгляді. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, що підтверджується рекомендованою кореспонденцією, яку долучено до матеріалів справи. Доказів, що підтверджують поважність причини неявки не надав, заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутністю не представив, уповноваженого представника до суду не направив. Представник третьої особи - Харківської міської ради Харківської області на судове засідання не з"явився, про причину неявки не повідомив, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Справа розглядається у відсутність позивача, представника позивача, відповідача та представника третьої особи. За згодою уповноваженого представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 169, ст..ст. 224-226 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи та докази, наведені в обґрунтування позову, вважає, що заявлені позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судовим розглядом справи встановлено, що 03.06.2014 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу №0603, відповідно до умов якого [PERSON] продав, а [PERSON] отримав у власність нежитлове приміщення № ІІ літ. "А-8-9" загальною площею 8,0 кв. м, що розташоване за адресою: [ADDRESS]. Між позивачем та відповідачем досягнута домовленість щодо усіх істотних умов договору. На виконання умов п. 6 договору [PERSON] передав позивачу ключі від спірного нежитлового приміщення, але договір нотаріально посвідчено не було. При цьому, після підписання спірного договору між сторонами не підписувався акт прийому-передачі нежитлового приміщення з боку відповідача та не надано технічної документації на спірне нежитлове приміщення та договори з інженерними службами. Засвідчити спірний правочин нотаріально не виявляється можливим, у зв'язку з ухиленням відповідача від таких дій. Позивач просить фактично усунути дефект форми договору - відсутність нотаріального посвідчення договору. Згідно з положеннями ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Крім того, в 2014 році позивач самовільно, власними силами, за власні кошти виконав реконструкцію спірного нежитлового приміщення, постійно використовував його без будь-яких претензій з боку громадян, юридичних осіб або органів державної влади, місцевого самоврядування. На даний час реконструкцію завершено. На замовлення позивача 15.01.2015 року КП "Харківське міськБТІ" виготовило технічний паспорт на спірне нежитлове по [ADDRESS], згідно даних якого загальна площа нежитлового приміщення після реконструкції склала 8,0 кв. м, призначення приміщення - "комора". Оскільки реконструкція проводилася з додержанням пожежних та санітарних норм та правил, але без отримання відповідних дозволів Харківської міської ради, позивач позбавлений можливості оформити право власності в позасудовому порядку. На замовлення позивача ТОВ "НТК Енерго-Тайм" виготовило технічний висновок про стан будівельних конструкцій та можливість експлуатації самовільно побудованого нежитлового приміщення №ІІ у житловому будинку по [ADDRESS], відповідно до даних якого нежитлове приміщення, його несучі та огороджувальні конструкції знаходяться в задовільному технічному стані. Відокремлення приміщення не вплинуло на стан будинку та не суперечить вимогам надійності та безпечності в його подальшій експлуатації, а також будівельно-технічним, протипожежним та санітарно-гігієнічним вимогам. Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії які не суперечать закону. Оформлення права власності на новостворене майно проводиться з видачею свідоцтва на право власності місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування. Згідно з положенням пп. 1 ч. 1 ст.4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" від 01.07.2004 року та п.1.5 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №7/5, обов'язковій реєстрації прав підлягає право власності на нерухоме майно фізичних осіб. Згідно положень ЦК України зазначена будівля відноситься до об'єктів нерухомого майна, тобто до об'єктів, право власності на які підлягає обов'язковій державній реєстрації. Відповідно до вимог ч.1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Суд не має доказів, які б свідчили про те, що самочинною реконструкцією за адресою: [ADDRESS], були б порушені права третіх осіб та охоронювані законом інтереси. Відповідно до вимог ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з положеннями до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Реконструкцію нежитлового приміщення завершено, що підтверджується даними технічного паспорту та технічного висновку. Згідно з положеннями ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинку, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту закінчення будівництва. Відповідно до вимог ст..41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності є непорушним. Згідно з положеннями ч.1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ч.1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Положеннями ч.1 ст. 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відтак, суду надано достатньо належних та допустимих доказів, на підтвердження обставин, на які посилається позивач. Заявлені позовні вимоги законні, обґрунтовані, підтверджуються доданими до матеріалів справи доказами, не спростовані відповідачем, тому вбачаються підстави для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved