Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

Представник ПАТ ,,Дельта Банк" звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 22.01.2009 року між ПАТ ,,Астра Банк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 8_400001006178001 відповідно до якого банк надавав позичальнику кредитні кошти у розмірі 150000 грн. з розрахунку 21,80% річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 22.01.2009 року до 22.01.2019 року. 02.12.2013 року між ПАТ ,,Астра Банк" та ПАТ ,,Дельта Банк" було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого ПАТ ,,Астра Банк" було передано права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами ПАТ ,,Дельта Банк". В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ ,,Астра Банк" та [PERSON] було укладено договір іпотеки №б/н від 22.01.2009 року згідно якого позивачу в іпотеку було передано нерухоме майно, а саме квартира [ADDRESS] загальна площа становить 61,2 кв.м. яка належить на праві приватної власності на підставі договору 1-0167/96 від 11.04.1996 року, що укладений на товарній біржі ,,Київська біржа нерухомості ,,ДЖІ-АЙ-ПІ". ПАТ ,,Астра Банк" свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі. Позичальник [PERSON] умови кредитного договору належним чином не виконала грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та проценти відповідно до умов договору не сплатила. У зв'язку з чим станом на 20.10.2014 року наявна заборгованість в сумі 142385,28 грн. з яких: тіло кредиту - 116940,56 грн.; відсотки - 25444,72 грн.. Представник позивача в судове засідання не з'явилася. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечив подавши до суду заяву. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися про день, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином. У відповідності до ст. 169 ч. 4 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів - в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 22.01.2009 року між ПАТ ,,Астра Банк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 8_400001006178001 відповідно до якого банк надавав позичальнику кредитні кошти у розмірі 150000 грн. з розрахунку 21,80% річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 22.01.2009 року до 22.01.2019 року. 02.12.2013 року між ПАТ ,,Астра Банк" та ПАТ ,,Дельта Банк" було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого ПАТ ,,Астра Банк" було передано права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами ПАТ ,,Дельта Банк". В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ ,,Астра Банк" та [PERSON] було укладено договір іпотеки №б/н від 22.01.2009 року згідно якого позивачу в іпотеку було передано нерухоме майно, а саме квартира [ADDRESS] загальна площа становить 61,2 кв.м. яка належить на праві приватної власності на підставі договору 1-0167/96 від 11.04.1996 року, що укладений на товарній біржі ,,Київська біржа нерухомості ,,ДЖІ-АЙ-ПІ". ПАТ ,,Астра Банк" свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі. Позичальник [PERSON] умови кредитного договору належним чином не виконала грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та проценти відповідно до умов договору не сплатила. У зв'язку з чим станом на 20.10.2014 року наявна заборгованість в сумі 142385,28 грн. з яких: тіло кредиту - 116940,56 грн.; відсотки - 25444,72 грн. Аналізуючи все в сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ ,,Дельта Банк" підлягають задоволенню. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна умов договору не допускається. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про іпотеку", у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку", у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема, на підставі рішення суду. Із змісту ч. 1 ст. 38 та ч. 1 ст. 39 Закону України „Про іпотеку" випливає, що суд має право прийняти рішення про задоволення вимог іпотекодержателя про звернення стягнення на предмет іпотеки, в якому може передбачити право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, при цьому у рішенні суду має бути зазначено, зокрема: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Як роз'яснено у пункті 30 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року за №5 „Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" вимога про дострокове виконання кредитного договору навіть у разі належного його виконання, а якщо вимогу не буде задоволено - право звернення стягнення на предмет застави/іпотеки може бути заявлено заставодержателем лише в чітко визначених законом або договором випадках, наприклад при передачі заставодавцем/іпотекодавцем предмета застави/іпотеки іншій особі без згоди заставодержателя, якщо одержання такої згоди було необхідним (частина друга статті 586, пункт 2 частини другої статті 592 ЦК); порушення обов'язків, установлених іпотечним договором (частина перша статті 12 Закону України „Про іпотеку"); порушення споживачем умов договору про надання споживчого кредиту (частина десята статті 11 Закону України „Про захист прав споживачів"). Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення всі громадяни, що мешкають у ньому, зобов'язані на письмову вимогу кредитора або нового власника цього жилого приміщення добровільно звільнити його протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Виходячи із аналізу наведеної правової норми, примусове виселення мешканців за зверненням іпотекодержателя у судовому порядку на підставі рішення суду із житлового будинку чи іншого житлового приміщення, що є предметом іпотеки і на яке вже звернуто стягнення, може мати місце лише за умови дотримання порядку та процедури виселення. А саме, обов'язкового надіслання іпотекодержателем таким мешканцям письмової вимоги про необхідність добровільного звільнення житлового будинку чи іншого житлового приміщення у місячний або інший погоджений між сторонами строк з дня отримання цієї вимоги у зв'язку з рішенням суду про зверненням стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Враховуючи, що позичальником [PERSON] не було виконано умов кредитного договору та заборгованість не погашено, а між позивачем ПАТ ,,Дельта Банк" та відповідачем [PERSON] було укладено договір іпотеки, суд приходить до висновку, що з [PERSON] слід стягнути на користь ПАТ ,,Дельта Банк" заборгованість за кредитним договором № 8_400001006178001 від 22.01.2009 року , що утворилась станом на 20.10.2014 року у сумі 142385,28 грн. з яких: тіло кредиту - 116940,56 грн.; відсотки - 25444,72 грн. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 8_400001006178001 від 22.01.2009 року , слід звернути стягнення на майно відповідача [PERSON], а саме на квартиру [ADDRESS] загальна площа становить 61,2 кв.м. яка належить на праві приватної власності на підставі договору 1-0167/96 від 11.04.1996 року, що укладений на товарній біржі ,,Київська біржа нерухомості ,,ДЖІ-АЙ-ПІ" шляхом продажу з прилюдних торгів з початковою ціною продажу предмета іпотеки, визначеною суб'єктом оціночної діяльності на стадії виконавчого провадження. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати, відповідно до суми задоволених вимог. По даній справі відповідачі мають сплатити солідарно позивачу судовий збір в розмірі - 1423,85 грн. тобто по 711,93 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved