Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

Жмеринський міськрайонний центр зайнятості звернувся до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області з цим позовом до [PERSON] про стягнення суми виплаченої допомоги по безробіттю, мотивуючи його тим, що відповідач 30 жовтня 2015 року звернувся до позивача за сприянням у працевлаштуванні. В той же день на підставі поданих відповідачем документів йому було надано статус безробітного і з 06 листопада 2015 року призначено виплату допомоги по безробіттю на період з 17 червня 2015 року по 30 жовтня 2016 року. У відповідності до вимог законодавства позивачем було здійснено запити до ДФС України та Пенсійного фонду України з метою звірення даних про отримані громадянами доходи у відповідних періодах. Внаслідок отриманої інформації було встановлено, що відповідач у першому кварталі 2016 року виконував роботи на умовах цивільно-правових договорів із Національним медичним університетом ім. О.О.Богомольця. У зв'язку із тим, що відповідач в порушення п. 2 ст. 36 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» не повідомив позивача про обставини, що впливають на умови виплати йому забезпечення та надання соціальних послуг, а саме про укладення цивільно-правової угоди на виконання робіт, реєстрація відповідача в центрі зайнятості припинена з 28 квітня 2016 року у зв'язку із невідвідуванням без поважних причин центру зайнятості протягом 30 днів, а також припинена виплата відповідачу допомоги з 17 березня 2016 року. Таким чином під час перебування на обліку в центрі зайнятості та отримання матеріального забезпечення відповідач одночасно, з 29 лютого 2016 року виконував роботи із виготовлення презентаційних матеріалів на умовах цивільно-правової угоди з Національним медичним університетом ім. О.О. Богомольця та отримував дохід від цієї діяльності. У зв'язку із тим, що відповідач своєчасно не повідомив про початок зайнятості, виплата йому допомоги по безробіттю не була припинена у встановлений законом термін і за період з 29 лютого 2016 року по 16 березня 2016 року в сумі 1928,95 грн. була отримана ним незаконно. Відповідачу було запропоновано добровільно повернути виплачені кошти, однак відповідач кошти не повернув. На підставі викладеного просить стягнути з відповідача незаконно отриману допомогу по безробіттю в сумі 1928,95 грн., а також сплачену суму судового збору. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву про те, що позовні вимоги підтримав повністю та просив розглянути справу без його участі. Не заперечував щодо винесення заочного рішення у разі неявки відповідача у судове засідання. Відповідач в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлявся про час, дату та місце судового засідання. Суд відповідно до ст.ст.224, 225 ЦПК України виніс ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу здійснювався судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 30 жовтня 2015 року [PERSON] було подано до Жмеринського міськрайонного центру зайнятості письмову заяву про надання йому статусу безробітного з виплатою допомоги по безробіттю, відповідно до Законів України "Про зайнятість населення" та "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" (а.с. 5). Також в даній заяві зазначено, що відповідач на даний час не зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності, трудовою діяльністю не займається, пенсію не отримує. З листа Управління пенсійного фонду України в місті Вінниці від 19 жовтня 2016 року, суд вбачає, що [PERSON], який отримував допомогу по безробіттю, також в цей період, з 01 березня 2016 року, працював у Національному медичному університеті ім. О.О. Богомольця (а.с. 6) Так, відповідно до договору на виконання робіт згідно госпдоговірної теми №2148 від 20 травня 2015 року (а.с. 11, 12, 13, 14) та двідки про доходи [PERSON] (а.с. 10) відповідач [PERSON] за період роботи на підставі цивільно-правової угоди, укладеної між ним та Національним медичним університетом ім. О.О. Богомольця, за період з березня 2016 року по червень 2016 року отримав доходи на загальну суму 10000,00 грн. Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON], перебуваючи на обліку в Жмеринському міськрайонному центрі зайнятості з 30 жовтня 2015 року по 28 квітня 2016 року, отримував дохід у цей же період у Національному медичному університеті ім. О.О. Богомольця. З акту розслідування страхових випадків та обгрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України "Про зайнятість населення" від 24 жовтня 2016 року, складеного Жмеринським міськрайонним центром зайнятості, встановлено, що [PERSON] не повідомив центр зайнятості про виконання робіт за цивільно-правовими угодами, чим порушив вимоги п. 3 ст. 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування", допомога по безробіттю за період з 29 лютого 2016 року по 16 березня 2016 року отримана ним незаконно і підлягає поверненню (а.с. 15). Згідно з розрахунком, наданого позивачем, сума допомоги по безробіттю за період з 29 лютого 2016 року по 16 березня 2016 року становить 1928,95 грн. (а.с. 16) Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття - система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття. Відповідно п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про зайнятість населення", встановлено, що зайнятість - не заборонена законодавством діяльність осіб, пов'язана із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або іншій формі, а також діяльність членів однієї сім'ї, які здійснюють господарську діяльність або працюють у суб'єктів господарювання, заснованих на їх власності, у тому числі безоплатно. Частиною 1 ст. 4 вищевказаного Закону передбачено, що до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою. Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", допомога по безробіттю є видом забезпечення за цим Законом. Пунктом 2 ст. 36 вищевказаного Закону визначено, що застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Відповідно до п. 6 Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу і безробітних, затвердженого Постановою КМУ № 219 від 14.02.2007, у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. Якщо відомості про доходи є недостовірними з вини особи, центри зайнятості припиняють відповідні виплати, а суми здійснених виплат з дня їх призначення повертаються особою відповідно до п.7 цього Порядку. Згідно з п. 7 Порядку, рішення про повернення коштів особою чи роботодавцем оформлюється наказом. Протягом двох робочих днів після прийняття рішення центр зайнятості надсилає особі чи роботодавцю рекомендованим листом повідомлення про необхідність протягом 15 календарних днів з дня отримання повідомлення повернути незаконно виплачені кошти. Так, в матеріалах справи присутній наказ Жмеринського міськрайонного центру зайнятості № 83 від 25 жовтня 2016 року про повернення коштів в сумі 1928,95 грн. отриманих відповідачем як допомогу по безробіттю в період роботи на умовах цивільно-правої угоди в Національному медичному університеті ім. О.О. Богомольця без повідомлення центру зайнятості (а.с. 15). У відповідності до п. 9 Порядку передбачено, що рішення центру зайнятості щодо повернення коштів може бути оскаржено в центрі зайнятості вищого рівня або в судовому порядку. Відповідач не оскаржував рішень центру зайнятості. Також з матеріалів справи суд вбачає, що позивачем на адресу відповідача було направлено листи про повернення коштів в сумі 1928,95 грн. (а.с. 20, 21). Даний лист було залишено відповідачем без відповіді та виконання. Відповідно до п. 3 ст. 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач в період знаходження на обліку в центрі зайнятості в якості безробітного, був працевлаштований та перебував в трудових відносинах з Національним медичним університетом ім. О.О. Богомольця та отримував дохід, при цьому не повідомив про цей факт позивача, що призвело до незаконної виплати центром зайнятості допомоги по безробіттю у розмірі 1928,95 грн. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача до [PERSON] про стягнення суми виплаченої допомоги по безробіттю знайшли своє підтвердження, а тому позов підлягає задоволенню. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 1378,00 грн. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved