Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

Позивач [PERSON] 22.12.2015 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про встановлення постійного місця проживання малолітньої дитини, в його обґрунтування якого вказав, що з відповідачем [PERSON] він перебував у зареєстрованому шлюбі з 23.12.2000 року. Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 24.12.2014 року шлюб розірвано. Від цього шлюбу вони з відповідачем мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Ще під час шлюбу відповідач стала проживати з іншим чоловіком в с.Боровське. Син залишився проживати з матір'ю відповідачки. Позивач намагався неодноразово забрати сина до себе, але відповідач цьому перешкоджала, сама не займалася доглядом та вихованням дитини і позивачу чинила перешкоди в спілкуванні з дитиною. Позивач був вимушений звернутися до органу опіки і піклування Лисичанської міської ради стосовно визначення порядку участі у вихованні та спілкуванні з сином. 01.10.2015 року орган опіки та піклування Лисичанської міської ради зробив висновок про визначення можливості безперешкодного спілкування з сином в суботу та неділю з ночівлею за місцем проживання батька. При цьому органами опіки та піклування було встановлено, що [PERSON] працює на шахті « Привільнянська», здоровий, спиртними напоями не зловживає, у лікаря психіатра не перебуває, згідно побутової та виробничої характеристик характеризується позитивно. Матеріально - побутові умови проживання задовільні, проживає з батьками в двокімнатній квартирі, опалення індивідуальне, проведено ремонт, кімнати обладнанні необхідними меблями, побутовою технікою. Позивач мешкає з батьками, які характеризуються позитивно, не працюють, зможуть допомагати йому у вихованні дитини, коли він буде знаходитися на роботі. Після рішення органу опіки та піклування стосовно визначення порядку участі у вихованні та спілкуванні з сином відповідачка продовжує перешкоджати позивачу у спілкуванні та вихованні сина, часто зникає з дому, дитина залишається з престарілою бабцею, якій 75 років. Вихованням та навчанням дитини ніхто не займається. Дитина хворіє. Позивач турбуюся за стан здоров'я сина. Таким чином позивач вважає, що має всі умови для належного виховання та розвитку дитини і є всі підстави для того, щоб дитина проживала разом з ним. На підставі вищевикладеного просить суд визначити місце проживання малолітнього [PERSON] [INFO] разом з батьком - [PERSON]. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі та надав пояснення аналогічні викладеним в позовні заяві. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала та суду пояснила, що позивачем по справі до суду не надано жодних доказів обставин, на які він посилається. Вона займається вихованням дитини, доглядає за дитиною, займається її лікуванням. Вона заробляє кошти на життя тим, що допомагає людям по господарству, позивач не надає жодної матеріальної допомоги на утримання хворого сина, має заборгованість по сплаті аліментів. Позивач ні коли не цікавився розвитком сина та не намагався прийняти участь у його вихованні. Вона має й інші переваги у порівнянні з позивачем, оскільки саме вона безпосередньо виховувала, годувала, лікувала, одягала сина з моменту народження до останнього часу, а батько таких обов'язків ніколи самостійно не виконував. На підставі викладеного просить суд відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог у повному обсязі за необґрунтованістю. Представник служби у справах дітей Лисичанської міської ради Бондарчук Л.І. позовні вимоги позивача підтримала у повному обсязі і суду пояснила, що позивач звертався до служби з заявою стосовно визначення порядку участі у вихованні та спілкуванні з сином. 01.10.2015 року орган опіки та піклування Лисичанської міської ради зробив висновок про визначення можливості безперешкодного спілкування з сином в суботу та неділю з ночівлею за місцем проживання батька. В листопаді 2015 році бабуся [PERSON], [PERSON], зверталася в службу з усною заявою про позбавлення [PERSON] батьківства у відношенні сина [PERSON], та просила встановити опіку над дитиною старшим братом [PERSON], [PERSON]. Також [PERSON] звертався до служби з письмовою заявою про позбавлення [PERSON] батьківських прав. Так як вона не дбає про дитину, переклала свої обов'язки на пристарілу матір і на нього, часто зникає з дому на деякий час. Однак через деякий час [PERSON] забрав заяву. Оскільки у дитини є батько, то [PERSON] було роз'яснено, що опікуном дитини є батько. [PERSON] скаржилась, що дочка не займається дитиною, не забезпечує дитину матеріально. [PERSON] ні де не працює, їй було запропоновано звернутися до центру занятості та стати на облік, однак відповідач ігнорує дані рекомендації. 01.02.2016 року орган опіки та піклування Лисичанської міської ради виніс висновок, відповідно до якого вважає за доцільне визначити місце проживання дитини [PERSON] з батьком, [PERSON]. Вислухавши сторони, представника служби по справах дітей Лисичанської міської ради Бондарчук Л.І., свідків суд приходить до наступного. Згідно зі ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Частиною 1 ст.160 цього Кодексу встановлено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. За змістом ч.1ст. 162 СК якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, або дитячого закладу (установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 23.12.2000 року. Рішенням Лисичанського міського Луганської області від 24.12.2014 року шлюб розірвано. (а.с.6). Від цього шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 15.10.2009 року Привільскою міською радою Луганської області, актовий запис №61. Його батьками є: [PERSON] і [PERSON]. (а.с.5). Після розірвання шлюбу малотітній [PERSON] залишився проживати з матір'ю за адресою [ADDRESS] Згідно висновку .№ 2856/01-16 від 01.10.2015 року органу опіки та піклування Лисичанської міської ради зробив було прийнято рішення про встановлення порядку побачень [PERSON] з його малолітнім сином [PERSON], [INFO] шляхом безперешкодного спілкування в суботу та неділю з ночівлею за місцем проживання батька.(4). Дане розпорядження відповідачем [PERSON] не виконувалося, що підтверджується поясненнями сторін в судовому засіданні та поясненнями свідків. Відповідно до ст.19 Сімейного Кодексу при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до рішення № 364/01-16 від 01.02.2016 року органу опіка та піклування Лисичанської міської ради з врахуванням ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків та інформації дитячого навчального закладу «Калінушка» про участь батьків у вихованні дитини вважає за доцільне визначити місце проживання дитини [PERSON], [INFO] народження з батьком [PERSON].( а.с.45). Під час судового засідання судом неодноразово пропонувалося з метою зупинення подальшого травмування психіки дитини, яка однаково любить обох батьків, сторонам укласти мирову угоду і добровільно домовитись про спільну участь у вихованні дитини, але сторони не дійшли спільної згоди. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.24 постанови від 12.06.1998р. № 16 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України", вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Відповідно до принципу 6 "Декларації прав дитини", яка прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959р., дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і під відповідальністю своїх батьків і в усякому разі в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості. Суд бере до уваги прихильність дитини як до батька, так і до матері, вік дитини, яка є малолітньою, та інші обставини, що мають істотне значення для виховання дитини. Відповідно до побутової та виробничої характеристик позивач характеризується виключно позитивно.(а.с. 13,16). Як вбачається з довідки № 24/588 від 10.11.2015року [PERSON] працює в якості електрослюсара на ВП «Шахта Привольнянська» і має постійну заробітною плату в середньому 4500грн. на місяць. (а.с.9). Відповідно до довідки №34192 виданої 15.12.2015року [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] Як вбачається з довідки від 15.12.2015року, посвідченої головою вуличного комітету та секретарем Новодружеської міської ради, [PERSON] фактично проживає за адресою: [ADDRESS] Відповідно до свідоцтва про право власності на житло №16565 від 30.11.2006 року квартира [ADDRESS] на праві спільної власності належить [PERSON],[PERSON], [PERSON] в рівних частках.(а.с.14,15). Згідно до характеристик, наданих головою домового комітету, [PERSON], [PERSON], [PERSON], які проживають [ADDRESS] характеризуються позитивно, не зловживають спиртними напоями, з сусідами ввічливі, приймають участь в житті будинку, (а.с.10-12). В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] не працює, не має доходів для утримання дитини, за дитиною доглядають мати відповідача, [PERSON], яка є людиною похилого віку та син відповідача, [PERSON], [INFO]. Відповідно до побутової характеристики, наданої головою вуличного комітету, [PERSON] мешкає за адресою:[ADDRESS] розлучена, має двох дітей, ніде не працює, живе за рахунок своєї матері і старшого сина, характеризується задовільно, періодично іде з дому, залишаючи дитину на піклування матері, [PERSON], якій 75 років. (а.с.13). Допитані у судовому засіданні свідки на стороні [PERSON] - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] характеризували [PERSON] як хорошого батька, ні хто із допитаних свідків не підтвердив, що [PERSON] не належно ставиться до виконання своїх батьківських обов'язків, що батько мало уваги приділяє вихованню сина. Навпаки свідки підтвердили, що [PERSON] завжди цікавиться поведінкою сина, приділяє йому достатньо уваги, до виховання сина підходить з відповідальністю та вимогливістю, батьком створені всі необхідні умови для дозвілля та повноцінного розвитку дитини. Батько сумлінно виконує обов'язки по вихованню свого сина, взаємовідносини між сином і батьком добрі. Матір'ю дитини неналежним чином здійснюється догляд за дитиною та її вихованням. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона є матер'ю позивача, її син та відповідач [PERSON] розлучилися, дитина залишилася у матері. Відповідач перешкоджала спілкуватися батькові з сином, не дозволяла бачитися та спілкуватися. Вихованням дитини відповідач не займається, півтора року проживала в Боровському, всі обов'язки по догляданню за дитиною покладені на матір відповідачки, [PERSON] , яка є людиною похилого віку. В листопаді 2015року [PERSON] зателефонувала з проханням забрати дитину, так як відповідачка неадекватна. Відповідачка лікувалась від алкоголізму, матір її кодувала від алкоголізму. При останній її зустрічі з [PERSON] вони домовились, що дитину батько буде брати до себе, щоб дитина привикла до сім'ї батька, а коли [PERSON] буде час піти до школи, то для нього буде краще проживати разом з батьком, так як школа поряд і займатися вона та батько [PERSON] зможуть більш ефективно, чим мати та бабуся [PERSON] Вважає, що онуку буде краще проживати з батьком, так як він працює, має стабільну заробітною плату, добрі побутові умови, вона все життя пропрацювала вихователем дитячого садку, зможе займатися з онуком, у них кращі умови для лікування дитини, дитина усім буде забезпечена. Охарактеризувала батька дитини з позитивної сторони. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є сусідкою [PERSON] В сім'ї, де проживає дитина, все вирішує бабуся, [PERSON], вона займається доглядом за дитиною, вирішує, чи дозволити батькові дитини спілкуватися з сином чи ні. Дитина замкнута, не нетовариська. Вона працевлаштовувала відповідачку на завод, однак відповідачка постійно спізнювалась на роботу, пиячила. Вона відправила відповідачку до лікаря нарколога, відповідачка була госпіталізована з приводу лікування алкоголізму. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона в 2000 році працювала з відповідачкою в дитячому таборі, відповідачка не займалась дитиною, зловживала спиртними напоями, гуляла від чоловіка. В 2004році відповідачка поїхала з лікарні з дитиною в Борівське до чужого чоловіка, дитину сама відала своїй матері. Відповідачка проходила лікування в психіатричні лікарні, лікувалась від алкоголізму. Може вдарити дитину, накричати. Допитаний у якості свідка [PERSON] суду пояснив, що йому відомо, що відповідачка зловживає спиртними напоями, може загуляти, проживала останнім часом з чоловіком, який неодноразово був судимий. В 2014році він їздив в Борівське, щоб забрати відповідачку і її дитину додому, однак відповідачка віддала дитину матері, а сама відмовилась їхати додому, дитиною займалася пристаріла матір відповідачки. Позивача знає, як відповідальну людину, який працює, не зловживає спиртними напоями, до дитини дуже добре відноситься. Допитана у якості свідка [PERSON] суду пояснила, що вона є матір'ю [PERSON], її дочка та позивач разом не проживають понад півтора роки. Дитина проживає у неї, дитина часто хворіє. В грудні 2014року бабуся онука, [PERSON], передала дитині передачу, а батько дитини 200 грн. За дитячий садок платить позивач. [PERSON] після того, як народила [PERSON] перестала пити спиртні напої, але раніш її дочка дійсно зловживала спиртними напоями. Позивач надсилав переказами кошти на утримання сина, однак вона кошти відправляла назад, так як вважала, що коштів недостатньо. Поки вона жива, то дитина нехай проживає з нею і внуком [PERSON], який любить [PERSON] і піклується про нього. Коли [PERSON] одружиться, то тоді вони дитину віддадуть батькові. Вона дійсно з усною заявою зверталася до служби в справах дітей відносно позбавлення дочки батьківських прав у відношенні [PERSON], однак заяву вона не писала. Допитаний у якості свідка [PERSON] суду пояснив, що він є старшим братом [PERSON]. Він працює на шахті, проживає у бабусі, [PERSON] Після розірвання шлюбу між батьками [PERSON] став проживати разом з ним і бабусею. Мати також на даний час проживає разом з ними. Мати раніш зловживала спиртними напоями. Мати заробляє на життя тим, що допомагає людям похилого віку прибрати в будинку, принести вугілля, розпалити піч. Він звертався в кінці 2015року з письмовою заявою до служби в справах дітей з заявою про те, що мати належно не виконує свої батьківські обов'язки, так як проживала в с. Борівське з іншим чоловіком, повертатися додому відмовлялася, спілкуватися з ними відмовлялася. Однак через деякий час він забрав заяву, так як мати повернулася додому. Як вбачається з довідки КУ «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1м.Лисичанськ» [PERSON] знаходиться на диспансерному обліку з приводу захворювання нирок та має потребу в дорогому лікуванні. (а.с.42). Як вбачається з пояснень відповідача [PERSON], свідка [PERSON], [PERSON] періодично тривалий час знаходиться на лікуванні в онкологічному диспансері. Факт періодичного тривалого перебування [PERSON] на лікуванні в онкологічному диспансері підтверджуються письмовими поясненнями сусідів, які характеризують відповідача задовільно. ( а.с. 60). На даний час суд розглядає питання про доцільність проживання дитини з одним із батьків і створення належних умов для виховання дитини. Судом враховується, що [PERSON] має постійне місце проживання, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, має самостійний заробіток, задоволений матеріальний стан, має можливість для забезпечення дитині відповідний рівень життя, приділяти належну увагу дитині, мати позивача є вихователем дитячого садочку і зможе належним чином підготовити дитину до школи, а також той факт, що дитина хворіє, потребує великих фінансових затрат на лікування та оздоровлення, і позивач має можливості матеріально дбати про сина. Відповідно до довідки№299 від 29.03.2016року [PERSON] знаходиться на обліку у лікаря психіатра. Зі слів свідків, допитаних в судовому засіданні свідків відповідачка зловживає спиртними напоями, часто тривалий час буває відсутньою по місцю проживання. Як вбачається з акту обстеження умов проживання від 25.09.2015року за адресою [ADDRESS] мешкають [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Умови проживання незадовільні, в будинку не прибрано, розкидані речі, ліки знаходяться в доступному для дитини місці, двір засмічений. В будинку є необхідні меблі. На час відвідування [PERSON] дома не було, за дитиною доглядала бабуся, зі слів [PERSON] мати дитини ніде не працює, на обліку в центрі занятості не знаходиться. В будинку необхідно провести генеральне прибирання, зробити ремонт. Відповідно до побутової характеристики від 28.09.2015року №293 на [PERSON] остання за вищевказаною адресою не проживає, тимчасово знаходиться в селі Борівське Луганської області. Вихованням та утриманням дитини займається бабуся - [PERSON], якій 75 років. [PERSON] не працює, не приділяє належної уваги в вихованні своїх дітей, за характером не врівноважена. За місцем реєстрації характеризується задовільно. Відповідно до довідки від 15.12.2015року, наданої завідуючою ДНЗ я/с "Калінушка", виконання батьківських обов'язків [PERSON] у відношенні свого малолітнього сина [PERSON] відбувається частково. З 16.09.2015 року хлопчик почав відвідувати старшу групу установи, декілька разів дитину у вересні приводила та забирала мати, жовтень та листопад дитину приводили та забирали бабуся та старший брат. Батько дитини забезпечує дитину канцелярськими приладами, сплачує за харчування, цікавиться станом дитини та прислуховується до порад педагогів. З 04.12.2015 року дитина захворіла та знаходиться на лікарняному, на дзвінки мати дитини, [PERSON] не відповідає. Мати станом дитини цікавиться край рідко, у житті групи участі не приймає. Із довідки, наданої 02.03.2016року завідуючою ДНЗ я/с «Калінушка» вбачається, що [PERSON] відвідує ДНЗ я/с «Калінушка» з вересня 2014 року. Дитина характеризується позитивно. Батько дитини, [PERSON] постійно провідує дитину у дитячому закладі, інтересується успіхами сина, до поведінки батька претензій немає. Відповідно до довідки від 28.01.2015року, наданої завідуючою ДНЗ я/с «Калінушка», [PERSON] приводить до дитячого садку та забирає бабуся [PERSON] та старший брат [PERSON], якому 21 рік. Мати дитини [PERSON] дитячий садок відвідує рідко, інколи інтересується поведінкою і успіхами дитини по телефону. (а.с.62) Із побутової характеристики від 16.11.2015 року, наданої головою вуличного комітету вбачається, що [PERSON] характеризується задовільно по місцю проживання, періодично іде з дому, залишаючи малолітню дитину під нагляд своєї матери - [PERSON], якій 75 років. Службою по справам дітей надано копію заяви [PERSON] на адресу начальника служби по справах дітей від 09.11.2015року з якої вбачається, що [PERSON], яка є також матір'ю заявника, не займається вихованням своїх дітей, не проживає з ними, не телефонує. Коли вони хотіли забрати матір додому, то вона відмовилась, була неадекватна і вигнала його посилюючись на те, що вони їй непотрібні і щоб більше по її на той час місцю проживання не приїжджали. Як вбачається з пояснення свідка [PERSON] в судовому засіданні його матір в жовтні-липні 2015року проживало окремо від них з цивільним чоловіком в с. Борівське. Таким чином, [PERSON] не надала суду докази, що вона має постійне місце роботи, має стабільні доходи, особисте житло,постійно доглядає за дитиною, а не перекладає свої обов'язки по догляду за дитиною на матір, [PERSON], яка є людиною похилого віку, має вік 75 років, та на старшого сина [PERSON]. Із вищевикладеного вбачається, що відповідачка здійснює неналежний догляд за малолітнім сином, що створює загрозу життю та здоров'ю дитини. Тому суд вважає, що є підставою для задоволення позовних вимог позивача про вирішення місця проживання дитини разом з ним. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, вік дитини, стан його здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Вирішуючи спір в частині визначення місця проживання дитини, суд взяв до уваги принцип 6 Декларації прав дитини та врахував, що виходячи із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо дитини, та вважає за необхідне ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітньої дитини. При розгляді справи суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про них, вік дитини і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, лікування. Аналізуючи доводи відповідачки, суд дійшов висновку, що основні її доводи про її переваги при вирішенні питання про визначення місця проживання дитини зводяться до того, що її як мати дитини не повинні розлучати з малолітнім сином, якого вона любить і який потребує материнської турботи. Однак, виходячи з принципу пріоритетності прав та інтересів дитини, вказані доводи відповідачки не заслуговують на увагу. Принцип 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір'ю лише у винятковій ситуації не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст.141 СК України, так і зі змісту Конвенції про права дитини. Тим більш, що поняття «розлучення» не співпадає з поняттям «визначення місця проживання», оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням. Обмеження у цьому разі стосується тільки місця проживання дитини до досягнення нею віку 14 років. Таким чином, сам по собі вік дитини та її стать не є визначальним при розгляді справи про місце проживання дитини, а цій обставині має бути надана оцінка у сукупності з іншими доказами. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved