Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, яким просив звільнити з-під арешту, накладеного згідно постанови Богунського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції серії АА №562989 від 9.09.2009 року на належний, як зазначає в позовній заяві, йому житловий будинок [ADDRESS] . Позов обґрунтовано наступним. Позивач є власником вищевказаного житлового будинку. У листопаді 2018 року позивачу стало відомо, що вказаний житловий будинок перебуває під арештом на підставі постанови Богунського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції серії АА №562989 від 9.09.2009 року. З огляду на положення ст. 274 ЦПК України розгляд справи проводився в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності заперечень учасників справи щодо цього. Судовий розгляд цієї справи здійснено на підставі наявних у суду матеріалів, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає правилам, встановленим реченням другим ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, судом встановлені наступні фактичні обставини справи і відповідно ним правовідносини. Позивачу на праві приватної власності належить 32/100 ідеальні частки житлового будиноку [ADDRESS], витягу з Державного реєстру правочинів №613518 від 29.12.2004 року, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №9918247 від 22.02.2006 року (а.с.4-6) та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №147234029 від 28.11.2018 року (а.с.10). Як убачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №147236611 від 28.11.2018 року постановою Богунського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції серії АА №562989 від 9.09.2009 року на майно позивача накладений арешт та заборона на його відчуження (а.с.11). Листом №75422/7.21 від 22.12.2018 року начальника Богунського ДВС м. Житомир ГТУЮ у Житомирській області позивачу відмовлено у зняття арешту з рухомого та нерухомого майна у зв`язку з відсутністю підстав, передбачених ч. 4 ст. 59 ЗУ "Про виконавче провадження" (а.с. 2-3). Правовідносини, що склались між сторонами в даній справі, врегульовані наступними положеннями норм матеріального та процесуального законів. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України). Частинами 4, 5 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, субєкта оціночної діяльності - субєкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у звязку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного участині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У відповідності до п. 2 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" від 03.06.2016 року, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Відповідач відзиву на позов не подав, свого ставлення до позовних вимог не висловив. Проаналізував правовідносини, що склались між сторонами у даній справі, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з огляду на наступне. З аналізу чинного законодавства вбачається, що право на зняття арешту з майна має власник такого майна. З наявних матеріалів справи вбачається, що позивач є власником лише 32/100 частки спірного житлового будинку. Крім цього, як убачається із суб`єктного складу сторін у даній справі та який визначений позивачем, відповідачем у ній виступає Богунський відділ державної виконавчої служби м. Житомира Головного територіального управління юстиції у Житомирській області. Такий відповідач, суд вважає, не є належним, адже в даному випадку не є правозобов`язаним суб`єктом матеріальних та спірних у справі правовідносин. В свою чергу, право як на вибір суб`єкта цивільно-правових відносин, зокрема відповідача, так і на його заміну в ході розгляду справи, згідно приписів процесуального закону покладене виключно на позивача та має ініціюватись саме ним (ст. 51 ЦПК України). На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed