Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

16 жовтня 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі ВО «Костянтинівкатепломережа» про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, компенсації та середнього заробітку за час затримки розрахунку призначити, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 19 березня 2007 року вона працювала у відповідача на посаді контролера, 18 вересня 2014 року її було звільнено з посади інженера відділу реалізації послуг за угодою сторін. У день звільнення відповідачем не був проведений з нею повний розрахунок, заборгованість по заробітній платі та компенсації за невикористану відпустку за період з 01 травня 2014 року по 18 вересня 2014 року складає 17000 грн. [PERSON] просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі та компенсації за невикористану відпустку у розмірі 17000 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку за період з часу звільнення по 15 жовтня 2014 року в сумі 6418,95 грн. Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 10 листопада 2014 року залучено до участі у справі як співвідповідача ОКП «Донецьктеплокомуненерго». Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на викладені в позові обставини. Представник відповідачів ОКП "Донецьктеплокомуненерго", ВО «Костянтинівкатепломережа» Грецька О.Г. проти позову заперечувала, пояснивши, що з позивачкою 22 жовтня 2014 року був проведений остаточний розрахунок. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши надані докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. У судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] з 19 березня 2007 року вона працювала у відповідача на посаді контролера, 18 вересня 2014 року її було звільнено з посади інженера відділу реалізації послуг за угодою сторін (а.с. 9-15, 53, 54). Згідно довідки ВО "Костянтинівкатепломережа" ОКП "Донецьктеплокомуненерго" від 23 жовтня 2014 року № 1580, відповідачем перераховано 22 жовтня 2014 року позивачці належні при звільненні суми (а.с. 19). Згідно ч.5 ст. 97 КЗпП України оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов'язань щодо оплати праці. Згідно ч.1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У відповідності зі ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення провести з працівником розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу. Згідно зі ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Таким чином, оскільки позивачка звільнилася 18 вересня 2014 року, виплата всіх сум, що належать їй від підприємства, повинна була бути проведена цього ж дня, проте, остаточний розрахунок з позивачкою відповідачем був проведений лише 22 жовтня 2014 року. У відповідності зі ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, що є підставою для стягнення з відповідача вказаного середнього заробітку. Розрахунок середнього заробітку провадиться відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року з відповідними змінами та доповненнями. Згідно п. 2 зазначеного Порядку обчислення середньої заробітної плати провадиться виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Згідно довідки відповідача від 17 листопада 2014 року № 1763, середньоденний заробіток позивачки [PERSON] складає 243,47 грн. (а.с. 60). Згідно довідки відповідача від 19 листопада 2014 року № 1780 (а.с.64) згідно графіку роботи за період з моменту звільнення з 18 вересня 2014 року по 22 жовтня 2014 року [PERSON] могла б відпрацювати 20 робочих змін. З урахуванням наведеного сума середнього заробітку за час затримки розрахунку, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки складає 4869,40 грн. (243,47 грн. х 20 змін). Як роз'яснено у п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" № 13 від 24 грудня 1999 року непроведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. У цьому разі перебіг тримісячного строку звернення до суду починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку. Крім того, згідно Рішення Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року в аспекті конституційного звернення положення частини першої статті 233 Кодексу законів про працю у взаємозв'язку з положеннями статей 116, 117, 237-1 цього кодексу слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого починається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільнення сум, фактично з ним розрахувався. Відповідно до п.6.1 Розділу 6 «Звітність, облік та контроль» Положення про виробничу одиницю обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго «Костянтинівкатепломережа» виробнича одиниця веде оперативний облік своєї діяльності, бухгалтерську та статистичну звітність у встановленому порядку і надає до обласного підприємства вказані види звітності по всім напрямкам виробничо-господарської та фінансової діяльності по затвердженим формам (а.с.21-28). Відповідно до п.2.1 Статуту ОКП «Донецьктеплокомуненерго» підприємство є юридичною особою. З пункту 3.1.1 Статуту вбачається, що виробничі одиниці не мають статусу юридичної особи (а.с.29-44). Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково - з відповідача ОКП «Донецьктеплокомуненерго» на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 18 вересня 2014 року по 22 жовтня 2014 року у розмірі 4869,40 грн., в задоволенні інших вимог позивача слід відмовити. В силу ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача ОКП «Донецьктеплокомуненерго» судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial