Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-15 00:00:00

У червні позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою\~ Більської сільської ради Котелевського району Полтавської області про визнання права власності на нерухоме майно, в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок загальною площею 89,7 м2, з якої житлова площа 57,3 м2, який розташований за адресою с. Більськ Котелевського району Полтавської області вул. Зелена, 5. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що 29 травня 1992 року, він, на правах працівника колгоспу «Зоря Комунізму», придбав у власність житловий будинок за адресою с. Більськ Котелевського району Полтавської області вулиця Зелена, будинок номер 5. Договір купівлі-продажу посвідчений виконкомом Більської сільської ради Котелевського району Полтавської області 29.05.1992 року, та зареєстровано в реєстрі за №68, оригінал якого було втрачено. У відповідності до даних довідки, №393, від 20.04.2017 року, виданої головою Більської сільської ради Котелевського району Полтавської області, попередня адреса розміщення житлового будинку за адресою с. Більськ Котелевського району Полтавської області вулиця Зелена, будинок номер 5, - вул. Пархоменка. У відповідності до даних довідки, № 126, від 21.02.2017 року, виданої головою Більської сільської ради Котелевського району Полтавської області, згідно книг по господарського обліку домоволодіння за адресою с. Більськ Котелевського району Полтавської області вулиця Зелена, будинок номер 5, відноситься до колгоспного двору, та рахується за - [PERSON]. У відповідності до рішення 37 позачергової сесії Більської сільської ради Котелевського району Полтавської області, [PERSON] надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою, щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, для обслуговування вказаного житлового будинку, площею 0,25 га. З вказаного часу [PERSON] проживав у вказаному житловому приміщенні, володів, та користувався ним, однак, у відповідності до довідки, виданої Полтавським бюро технічної інвентаризації, реєстрація права власності на зазначене житлове приміщення ним проведена не була, що перешкоджає йому реалізувати належне йому право власника на нерухоме майно. З метою реалізації свого права на реєстрацію прав на нерухоме майно, [PERSON] звернувся із відповідною заявою до державного реєстратора прав на нерухоме майно, але йому було відмовлено в реєстрації права власності на житловий будинок, (рішення за № 34773358, від 13 квітня 2017 року) мотивувавши тим, що подані документи не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам що їх посвідчують. Особи, які беруть участь у справі у судове засідання не зявилися, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Позивач [PERSON] подав до суду письмову заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач Більська сільська рада Котелевського району Полтавської області подала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить розглянути справу у судовому засіданні без участі представника відповідача. Наслідки визнання позову, передбачені ч.4 ст.174 ЦПК України, відповідачу відомі та зрозумілі. Відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до абз.3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Визнання відповідачем предявленого позову є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Наслідки визнання позову, передбачені ч.4 ст.174 ЦПК України відповідачу відомі та зрозумілі. Станом на 15 квітня 1991 року (набрання чинності\~Закону України «Про власність») двір, в якому розташований спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами відносився до категорії колгоспних. З прийняттям\~Закону України "Про власність"\~(тобто до 15.04.1991 р.) члени колгоспного двору набувають право власності на майно двору, і після скасування інституту "колгоспного двору" ставали співвласниками нового дворогосподарства згідно норм\~Закону України "Про власність". Виходячи із вимог ст. 5 ЦК України, до правовідносин повязаних з нерухомим майном, що виникли до набрання чинності нині діючого Цивільного Кодексу України, застосовується діюче на той час законодавство, зокрема положення ЦК УРСР 1963 року, Закон України «Про власність», Закон України від 07 грудня 1990 року № 553-ХІІ «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», постанову Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Вказівки по веденню погосподарського обліку в сільських, селищних Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, вказівки по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року. Питання узаконення будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад, відносилось також до компетенції виконкомів місцевих рад. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до\~ст. 380 ЦК України\~житловий будинок є об'єктом права власності. Згідно з ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Враховуючи вище викладене, суд приходить до переконання про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] у повному обсязі.

Outcome: approved