Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого вказав, що він працював з 08.04.2014 року по 01.07.2014 року в ТОВ "АПБ-ЦЕГЛА", розташованому в с.Мамрин Коростишівського району, вул. Заводська, 22 на посаді майстра зміни. В травні його було переведено на скорочений робочий графік з одним робочим днем на тиждень. 01.07.2014 року його було звільнено за згодою сторін. Станом на день звільнення з позивачем підприємством ТОВ «АПБ-Цегла» не проведено повного розрахунку, існує заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі в сумі 2812 грн. 59 коп. Позивач вказав на те, що оскільки заробітну плату йому було сплачено не в день звільнення, як того вимагає ст.116 КЗпП, то він має право на компенсацію за непроведення своєчасного розрахунку при звільненні. Також такими діями відповідача позивачу завдано моральної шкоди, яка полягає в докладанні додаткових зусиль для організації свого життя і яку оцінює в 2000 грн. Позивач просить стягнути заборгованість по невиплаченій заробітній платі в розмірі 2812 грн. 59 коп., розмір середнього заробітку за весь час затримки розрахунку з 01.07.2014 р. по 10.02.2015 р., в розмірі 1106 грн. 64 коп., моральну шкоду в розмірі 2000 грн. Ухвалою суду від 26.02.2015 р. позовну заяву [PERSON] до ТОВ АПБ « Цегла» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, моральної шкоди в частині позовних вимог про стягнення заборгованості по невиплаченій заробітній платі - залишено без розгляду. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час затримки збільшили та просили стягнути з відповідача 4736 грн. 96 коп. , в решті позовні вимоги підтримали в повному обсязі, з підстав викладених в позовній заяві. Додатково суду пояснили, що в день звільнення 01.07.2014 року з позивачем підприємство не провело повного розрахунку , існувала заборгованість по заробітній платі, яку було виплачено лише 10.02.2015 р., а тому просять стягнути середній заробіток за весь час затримки розрахунку з 01.07.2014 року по 10.02.2015 року. Оскільки не було проведено повного розрахунку по заробітній платі в день звільнення позивачу було завдано моральної шкоди, яка полягає в докладанні додаткових зусиль для організації свого життя, підшукував можливості утримувати сім'ю і яку оцінює в 2000 грн. В судове засідання відповідач свого представника не направив , про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. На адресу суду направили клопотання про розгляд справи в їх відсутність, а також письмові заперечення щодо позовних вимог. . Враховуючи вищевикладене суд здійснює розгляд справи у відсутність представника відповідача. Суд, заслухавши позивача та його представника , дослідивши надані докази, в межах заявлених позовних вимог, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи і було встановлено в судовому засіданні, позивач з 08 квітня 2014 року по 01 липня 2014 року працював на посаді майстра зміни у ТОВ "АПБ-Цегла", та наказом № 61 КМ від 01.07.2014 року позивач був звільнений з роботи за угодою сторін згідно ч.1 ст. 36 КЗпП України, вказана обставина підтверджується копією трудової книжки позивача та не заперечується сторонами ( а.с. 6). Відповідно до наказу № 43 від 26.05.2014 р. позивача за його згодою переведено на неповний робочий тиждень ( один робочий день на тиждень). В день звільнення з позивачем підприємством ТОВ «АПБ- Цегла» не було проведено повного розрахунку, який було проведено лише 10.02.2015 року. Вказана обставина не заперечується сторонами. Згідно ч.1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації проводиться в день звільнення. Згідно ч.4 ст. 24 Закону України "Про оплату праці", виплата заробітної плати здійснюється за місцем роботи. Відповідно до ч.1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п. 8 розділу 4 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затверджених Постановою КМУ від 08.02.1995 р. № 100, з врахуванням довідки, наданої відповідачем в ході розгляду справи і підтвердженими табелями робочого часу за травень - червень 2014 р., кількість робочих днів 20 та місячної заробітної плати позивача за 2 місяці , які передували його звільненню - середньоденна заробітна плата складає - 140 грн. 62 коп. ( згідно розрахунку: 2715,60 грн. + 96,99 грн. = 2812,59 грн. заробіток за два місяці , які передували звільненню , поділені на 20 робочих днів за цей період, що складає 140 грн. 62 коп.) Таким чином, передбачений позивачу для стягнення з відповідача на підставі ст. 117 КЗпП України середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 01.07.2014 р. по 10.02.2015 р. складає : 140,62 грн. х 32 дні = 4499 грн. 84 коп. Кількість днів затримки розрахована з врахуванням наказу директора ТОВ «АПБ Цегла» від 26.05.2014 р. № 43 км , відповідно до якого працівників переведено за їх згодою на режим роботи з неповним робочим тижнем ( один робочий день на тиждень). Враховуючи вищевикладене , суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в цій частині з вищевказаних мотивів, а наданий позивачем розрахунок, суд до уваги не приймає, оскільки останній є невірним. Оскільки у зв'язку з непроведенням повного розрахунку при звільненні позивачу завдано моральну шкоду, яка полягає у порушенні його законних прав на оплату праці, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагає від останнього додаткових зусиль для організації свого життя, а тому у відповідності до ст.ст. 23, 1167 ЦК України, суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню. Враховуючи обставини справи суд, застосовуючи норми Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод , виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, розмір моральної шкоди визначає в сумі 1000 грн., яка підлягає стягненню з відповідача. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають до стягнення судові витрати в розмірі 487 грн. 20 коп. , від сплати яких був звільнений позивач при зверненні до суду. Ст.10 ч.3 і ст.60 ч.1, 4 ЦПК України, передбачено, що кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ст.58 ч.1, 3 ЦПК України, належними є докази, що містять інформацію щодо предмета доказування. Таким чином, аналіз досліджених в судовому засіданні об'єктивних доказів дає суду підстави зробити правовий висновок про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з підстав та в розмірах, наведених судом вище, а доводи представника відповідача щодо застосування листа Міністерства соціальної політики України від 09.09.2014 р. № 10196/0/14-14/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2015 р.» суд до уваги не приймає, оскільки вказаний лист носить рекомендаційний характер та містить розрахунок норм тривалості робочого часу при п'ятиденному робочому тижні з двома вихідними та при однаковій тривалості часу за день упродовж робочого тижня. Враховуючи викладене, на підставі ст.116,117, 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial