Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, яким просив стягнути з [PERSON] суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 94 838,04 гривень. В обґрунтування позову зазначено наступне. У червні 2013 року сталась дорожньо-транспортна пригода, винним у якій судом визнано відповідача, який керував застрахованим позивачем автомобілем. Позивач виплатив потерпілій від даної ДТП стороні страхове відшкодування у названій вище сумі. Враховуючи те, що відповідач, як водій забезпеченого (застрахованого) транспортного засобу, у відповідності до вимог закону своєчасно не повідомив страховика про настання вказаної ДТП, виплачене третій стороні страхове відшкодування підлягає стягненню з нього в порядку регресу. Враховуючи положення ст. 274 ЦПК України розгляд справи проводився в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності заперечень учасників справи щодо цього. Дослідив матеріали справи судом встановлені наступні фактичні обставини справи і відповідно ним правовідносини. 31 січня 2013 року між ПАТ "Страхова група "ТАС" та [PERSON] укладено Договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, посвідчений полісом серії "АЕ" № 874875 (а.с.6) відповідно до якого позивач застрахував цивільно-правову відповідальність відповідача перед третіми особами при використанні транспортного засобу автомобіля марки "ВАЗ", реєстраційний номер "54 346 ВВ", з визначеним страховим лімітом на одного потерпілого за шкоду, завдану життю і здоров'ю 100 000,00 гривень. Вироком Житомирського районного суду Житомирської області від 10 листопада 2014 року (а.с.7-12) (набрав законної сили 27 січня 2015 року) відповідача визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України за наступних обставин. Так, 15 червня 2013 року о 21 годині 40 хвилин [PERSON] керуючи технічно справним легковим автомобілем марки ВАЗ-21011, державний номерний знак [NUMBER], рухаючись по підїзній автодорозі від м. Житомира до автодороги Київ-Чоп, в напрямку с. Іванівка, та проїжджаючи 0 кілометр +100 метрів вище вказаної підїзної автодороги, поблизу с. Довжик, Житомирського району, в порушення вимог п. 10.1, розділу 34, п. 1.1, Правил дорожнього руху України, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки, після чого виїхав на ліве узбіччя та продовжуючи рух, перебуваючи на ґрунтовій розділовій смузі передньою частиною свого транспортного засобу здійснив наїзд на групу пішоходів, а саме [PERSON] та [PERSON] У результаті цієї дорожньо-транспортної пригоди пішоходу [PERSON] заподіяно тяжких тілесних ушкоджень, а пішоходу [PERSON] заподіяно тілесні ушкодження, які відносяться до категорії тяжких, за ознакою небезпеки для життя. 30 березня 2015 року потерпілий [PERSON] звернувся до позивача із заявою про настання події по страхуванню від нещасного випадку (а.с.15-16) на підставі якої було складено відповідний страховий акт (а.с.23-25) та 24 травня 2016 року виплачено зазначеному потерпілому 94 838,04 гривень (а.с.31). Листом від 2 лютого 2017 року позивач повідомив відповідача про необхідність відшкодування виплаченого на користь потерпілої від ДТП пригоди сторони страхового відшкодування у згадуваному вище розмірі (а.с.32). Зазначену вимогу, як вказує позивач, відповідач проігнорував. Правовідносини, що склались між сторонами у даній справі, врегульовані наступними положеннями норм матеріального закону. Згідно ч. 5 ст. 989 ЦК України страхувальник зобов'язаний повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону (п. 38.1.1. " ґ " ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"). Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Як встановлено в ході розгляду справи на підставі досліджених доказів, відповідач є винним у вчиненні описаної вище ДТП. Позивач, в свою чергу, сплатив потерпілій у даній ДТП стороні страхове відшкодування, та беручи до уваги той факт, що відповідач не повідомив позивача про її настання, позивач відповідно до закону має право на отримання від відповідача виплаченої суми страхового відшкодування. Таким чином, позов є підставним та таким, що доведений позивачем. Крім цього, оскільки позовні вимоги підлягають до задоволення, на підставі приписів ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім і документально підтверджені судові витрати за розгляд даної цивільної справи, які складаються із судового збору в сумі 1 600,00 гривень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved