Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому зазначає, що між ним та ПАТ "Дельта Банк" було укладено договори банківського вкладу (депозиту) "Найкращий Пенсійний" у гривнях: - договір № 011-21503-211113 від 21.11.2013 р. на суму 21000,00 грн.; - договір № 009-21503-211113 від 21.11.2013 р. на суму 10000,00 грн. Відповідно до умов вказаних договорів вклад залучається на строк із моменту зарахування вкладу на рахунок відкритий в установі банку та по 26.11.2014 р. Процентна ставка на суму вкладу становить 19,75 % річних. Позивач взяті на себе зобовязання за договорами банківського вкладу виконав в повному обсязі. 26.11.2014 р. позивач звернувся до відповідача із заявою про повернення суми вкладу по обох договорах, однак станом на 08.12.2014 р. грошові кошти позивачу не повернені. На підставі викладеного, та з урахуванням неодноразових заяв про збільшення позовних вимог, позивач просив суд стягнути з відповідача грошові кошти, з яких: - 31000,00 грн. кошти внесені на вкладні рахунки; неустойку нараховану відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України "Про захист прав споживачів"; - витрати на правову допомогу адвоката 500,00 грн., проценти нараховані банком за весь час дії договору; суми відповідно до індексу інфляції за несвоєчасне виконання грошового зобовязання. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні в повному обсязі. Представник відповідача, в судовому засіданні, позовні вимоги не визнала, просила суд відмовити в їх задоволенні з підстав викладених в запереченнях на позовну заяву. Суд, заслухавши пояснення учасників розгляду справи, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги слід залишити без задоволення. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Так судом встановлено, що між позивачем [PERSON] та ПАТ "Дельта Банк" було укладено договори банківського вкладу (депозиту) "Найкращий Пенсійний" у гривнях: - договір № 011-21503-211113 від 21.11.2013 р. на суму 21000,00 грн.; - договір № 009-21503-211113 від 21.11.2013 р. на суму 10000,00 грн. Відповідно до умов вказаних договорів вклад залучається на строк із моменту зарахування вкладу на рахунок відкритий в установі банку та по 26.11.2014 р. Процентна ставка на суму вкладу становить 19,75 % річних. Позивач свої зобовязання за договорами виконав, про що свідчать відповідні квитанції № 28796259 від 21.11.2013 р. на суму 21000,00 грн. та № 28796284 від 21.11.2013 р. на суму 10000,00 грн. 26.11.2014 р. позивач звернувся до відповідача із заявою про повернення суму вкладу за договорами. Станом на 08.12.2014 р. вимога позивача не виконана, грошові кошти в повному обсязі не повернені. Сторонами не оспорюється той факт, що позивач отримав частину грошових коштів через касу банку. З наданої представником відповідача до суду виписки вбачається, що позивачу [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб нараховано та виплачено через Приватбанк 31000,00 грн.. В судовому засіданні позивач підтвердив отримання вказаної суми. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, яки беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до постанови № 150 Правління Національного банку України від 02.03.2015 р. ПАТ "Дельта Банк" віднесено до категорії неплатоспроможних, за рішенням № 51 Виконавчої дирекції [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб від 02.03.2015 р. розпочато процедуру виведення ПАТ "Дельта Банк" з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації в період з 03.03.2015 р. по 02.06.2015 р., рішенням цього ж органу № 71 від 08.04.2015 р. строк тимчасової адміністрації збільшено до 02.09.2015 р. включно. Відповідно до ч. 1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом. Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", як спеціальним законом, який регулює дані правовідносини, та є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України, передбачено обмеження прав клієнта, щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку в банку в якому запроваджена тимчасова адміністрація. У відповідності до п. 16 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується [PERSON] стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом. Наслідки запровадження тимчасової адміністрації визначені ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", так частиною 1 даної статті встановлено, що з дня призначення уповноваженої особи [PERSON] призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобовязань щодо сплати податків і зборів (обовязкових платежів), а також зобовязань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобовязань банку (п.п. 1-3 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"). Таким чином, вимога позивача щодо стягнення з Банку неустойки нарахованої відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України "Про захист прав споживачів"; суму відповідно до індексу інфляції за несвоєчасне виконання грошового зобовязання є такою що не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, відтак не підлягає задоволенню. У відповідності до п. 1 ч. 6 вказаного Закону обмеження, встановлене пунктом 1 частини пятої цієї статті, не поширюється на зобовязання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується [PERSON], в національній валюті України. Згідно із ч. 1 ст. 26 даного Закону [PERSON] гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. [PERSON] відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення [PERSON] банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 27 Закону уповноважена особа [PERSON] протягом трьох днів з дня отримання [PERSON] рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок [PERSON], із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню. Уповноважена особа [PERSON] зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Таким чином, запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб, в даному випадку, є підставою для звільнення від виконання умов договорів банківського укладених між сторонами, оскільки питання відшкодування за вкладом, вирішується повноважним органом [PERSON] гарантування вкладів фізичних осіб, в порядку визначеному Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Статтею 84 ЦПК передбачено, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно з п.2 ч.2 ст. 79 ЦПК до судових витрат серед іншого належать і витрати на правову допомогу. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність залишення позову без задоволення.

Outcome: dismissed