Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-04 00:00:00

Зборівський районний центр зайнятості (далі - Зборівський РЦЗ) звернувся до суду з вищезазначеним позовом. Позивач посилається на те, що 20.01.2006 року [PERSON] звернувся до Зборівського РЦЗ із заявою про надання статусу безробітного з виплатою допомоги по безробіттю. На підставі поданої заяви Зборівським РЦЗ йому надано статус безробітного відповідно до вимог п.1 ст.22 Закону України України ,,Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття". Відповідач перебуваючи на обліку в Зборівському РЦЗ, як безробітний, одночасно з 24.05.2005 року по 14.12.2007 року був зареєстрований як фізична особа-підприємець, що підтверджується довідкою з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців. За час перебування на обліку з 22.05.2006 року по 03.01.2008 року отримав допомогу по безробіттю в сумі 3160,37 грн., яка підлягає поверненню. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та зіслалася на обставини викладені в позові. Відповідач позову не визнав та пояснив, що неправомірність вимог центру зайнятості підтвердили попередні рішення судів. Кошти для повернення в нього відсутні. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] 20.01.2006 року звернувся до Зборівського РЦЗ з заявою про надання статусу безробітного з виплатою допомоги по безробіттю. На підставі поданої заяви Зборівським РЦЗ йому надано статус безробітного відповідно до вимог п.1 ст.22 Закону України України ,,Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття". Відповідач перебуваючи на обліку в Зборівському РЦЗ, як безробітний, одночасно з 24.05.2005 року по 14.12.2007 року був зареєстрований як фізична особа-підприємець, що підтверджується довідкою з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців. За час перебування на обліку з 22.05.2006 року по 03.01.2008 року отримав допомогу по безробіттю в сумі 3160,37 грн. За змістом ст. 1 Закону України від 01.03.1991 року № 803-XII ,,Про зайнятість населення" зайнятість - це діяльність громадян, пов'язана із задоволенням особистих та суспільних потреб і така, що, як правило, приносить їм доход у грошовій або іншій формі. Статтею 2 Закону України ,,Про зайнятість населення" встановлено, що безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи. Безробітними визнаються також інваліди, які не досягли пенсійного віку, не працюють та зареєстровані як такі, що шукають роботу. У разі відсутності підходящої роботи рішення про надання громадянам статусу безробітних приймається державною службою зайнятості за їх особистими заявами з восьмого дня після реєстрації у центрі зайнятості за місцем проживання як таких, що шукають роботу. Реєстрація громадян провадиться при пред'явленні паспорта і трудової книжки, а в разі потреби - військового квитка, документа про освіту або документів, які їх замінюють. Згідно ст.6 Закону України ,,Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги мають застраховані особи. Право на забезпечення та соціальні послуги за цим Законом мають також незастраховані особи, які вперше шукають роботу, інші незастраховані особи у разі їх реєстрації в установленому порядку як безробітних. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 31 та ч. 3 ст. 36 Закону України ,,Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі призначення виплати на підставі документів, що містять неправдиві відомості, сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Згідно ч. 3 ст. 46 Закону України від 15.05.2003р. №755-IV ,,Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця. Відповідно п.,,б"ст. 1 Закону України ,,Про зайнятість населення", зокрема, громадяни, які займаються підприємницькою діяльністю відносяться до категорії зайнятого населення і не можуть бути зареєстровані в якості безробітних, а тому відповідач не мав права на отримання матеріальної допомоги до моменту проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності. Таким чином суд вважає безпідставним отримання позивачем допомоги по безробіттю в сумі 3160,37 грн., оскільки на момент подачі 20 січня 2006 року заяви до центру зайнятості про надання статусу безробітного його підприємницька діяльність у встановленому порядку не була припинена і відповідні записи до державного реєстру внесені не були. На підставі наведеного,

Outcome: approved