Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить надати дозвіл малолітній дитині, [PERSON], [INFO], на багаторазові тимчасові поїздки за межі України до Туреччини, Об'єднаних Арабських Еміратів, Єгипту, та любої країни Шенгенської зони без дозволу та згоди матері дитини, [PERSON], [INFO], в моєму супроводі, або в супроводі його бабусі, [PERSON], в період з 01 червня 2017 року по 31 грудня 2018 року. Дозволити [PERSON], або його офіційному представнику [PERSON], без згоди [PERSON], [INFO], відкривати візи та оформляти документи, в тому числі проїзні, для багаторазових тимчасових виїздів або супроводу неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], за межі України до Туреччини, Об'єднаних Арабських Еміратів, Єгипту, та любої країни Шенгенської зони. Свої позовні вимоги [PERSON] мотивує тим, що з відповідачкою по справі позивач перебував у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано [INFO] від шлюбу у сторін є син [PERSON], [INFO], який на даний час проживає з мамою відповідачки, [PERSON]. Відповідачка на даний час проживає за межами України, в Королівстві Іспанія, тому позивач бажає, щоб їх син в період літніх та зимових шкільних канікул приїхав до мами на відпочинок та оздоровлення, вважає, що така поїздка дитини за межі України буде відповідати інтересам дитини, оскільки дитина буде мати можливість поспілкуватись із мамою, в належних умовах відпочити, оздоровитись, пізнати культуру та традиції інших народів, що в подальшому позитивно відобразиться на процесі навчання. Однак, для виїзду дитини за межі України необхідна згода матері, відповідачки по справі, але, оскільки вона знаходиться в Королівстві Іспанія нелегально, то не може надати нотаріально посвідчену заяву на виїзд дитини за межі України, а тому позивач звернувся до суду із даним позовом. Позивач подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задоволити, справу просив розглядати у його відсутності. Відповідачка подала до суду заяву, в якій позовні вимоги визнала повністю, просила їх задоволити, справу просила розглядати у її відсутності. Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, зокрема: Свідоцтво про народження [PERSON] [NUMBER]; Рішення Снятинського районного суду від 09.09.2016 р.; Акт обстеження матеріально-побутових умов від 29.04.2017 р.; Нотаріально завіоена заява [PERSON] про надання дозволу на виїзд дитини [PERSON] у супроводі [PERSON]; судом встановлено, що малолітній [PERSON] не має змоги без дозволу матері перетинати кордон і таким чином бачитися із нею, проте мати такого дозволу не має можливості надати, що суперечить інтересам дитини. Відповідно до ч.2 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 1 ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ч.1,ч.2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до абзацу 3 ч.3 ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. У відповідності до ст. 9 «Про права дитини» прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1989 р.- держави учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками підтримувати на регулярній основі особисті відносини та прямі контакти, з обома батьками за винятком випадків коли це суперечить інтересам дитини. Крім цього ст.. 3 Конвенції «Про права дитини» передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Підпунктом 3, пункт 2-2 «Правил перетинання державного кордону громадянами України» від 27.01.1995 р. передбачено, що виїзд за межі України громадян, що не досягли 16 річного віку у супроводі одного із батьків або у супроводі осіб уповноважені одним із батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється у разі пред'явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій, зокрема рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України, який не досяг 16 річного віку без згоди та супроводу другого з батьків. Пункту 5 вказаних Правил передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16 річного віку в супроводі осіб, які уповноважені особа батьками здійснюється за нотаріально посвідченою згодою обох батьків із зазначенням держави (держав) прямування та відповідного часового проміжку перебування в цій державі. Діючим законодавством не встановлено обмежень щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Абзацами 1,2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" передбачено, що оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до абз.9 п.п.2, п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року N 57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України", виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: за рішенням суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Згідно ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Діючим законодавством не встановлено обмежень щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. За таких обставин та доказів, досліджених і перевірених у судовому засіданні, враховуючи визнання відповідачкою позову, яке не суперечить закону, суд приходить до висновку, що з врахуванням обставини справи та інтересів неповнолітнього [PERSON] [INFO], потребі спілкування із матір'ю, оздоровлення, нормального фізичного, духовного та морального розвитку, суд вважає, що позов є підставним, обґрунтованим та підлягає до задоволення, а тому слід надати дозвіл малолітній дитині, [PERSON], [INFO], на багаторазові тимчасові поїздки за межі України до Туреччини, Об'єднаних Арабських Еміратів, Єгипту, та любої країни Шенгенської зони без дозволу та згоди матері дитини, [PERSON], [INFO], в моєму супроводі, або в супроводі його бабусі, [PERSON], в період з 01 червня 2017 року по 31 грудня 2018 року. Дозволити [PERSON], або його офіційному представнику [PERSON], без згоди [PERSON], [INFO], відкривати візи та оформляти документи, в тому числі проїзні, для багаторазових тимчасових виїздів або супроводу неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], за межі України до Туреччини, Об'єднаних Арабських Еміратів, Єгипту, та любої країни Шенгенської зони. На підставі викладеного, Конституції України, ст.ст. 19, 141, 150, 155, 157, 160 СК України, ст.313 ЦК України, ст. 9 Конвенції про права дитини, ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України»,

Outcome: approved