Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеною позовною заявою, посилаючись на те, що з листопада 2012 року працювала в авіакомпанії Wizz Air. Потім була переведенна з посади молодшого провідника на посаду бортпровідника. Згодом стала Старшим Бортпровідником. Після ліквідрації авіакомпанія «Візз Ейр Україна» була переведена до, де була база авіакомпанії «Візз Ейр Хангарі». Там працювала 2 роки, після чого, коли в Києві додали літак повернулась додому у 2017 році. У 2018 стала тренером-інструктором CRM. 14.04.2020 надійшов дзвінок від [PERSON] , яка є її керівником, яка повідомила, що позивач підпадає під скорочення, через те, що авіалінії функціонують не на повну потужність через пандемію Covid-19. Зазначає, що Компанією Візз Ейр Хангарі Кфт. Wizz Air Hungary Kft"), яка діє через Представництво "Візз Ейр Хангарі Кфт." в Україні було здійснено виплату заробітної плати за січень 2020 року у неповному обсязі. Між позивачем та Відповідачем було укладено Трудовий договір № 12 від 25.08.2017 року та Додаткову угоду до нього від 21.05.2019 року. Пунктом 1 Додаткової угоди від 21.05.2019 року встановлено заробітну плату у розмірі 16 380,00 грн на місяць та оплату за сектор з розрахунку: 616,07 грн - за типовий сектор; 739,28 грн - за середній сектор; 924,11 грн - за довгий сектор; 1108,93 грн - за екстрадовгий сектор. Так, за січень 2020 року було сплачено заробітну плату у розмірі 60 840,88 грн (у т.ч. Податок на доходи фізичних осіб та Військовий збір), що підтверджується випискою (Pay Slip) з внутрішньої програми Відповідача. Вказує, що при нарахуванні заробітної плати за січень 2020 року не було враховано надурочні години роботи, роботу у вихідні та святкові дні та роботу у нічний час. Так, згідно виписки з внутрішньої програми AIMS у січні 2020 року позивачем було відпрацьовано 116 годин 39 хвилин. Зазначає, що працювала 05.01 (політ) з 14:35-24:00 год., загальний час роботи 9 год. 25 хв., з них в нічний час 2 год., з них у святкові та вихідні дні 9 год. 25хв.; 06.01 (політ) з 00:00-02:00 год., загальний час роботи 2 год., з них в нічний час 2 год., з них у святкові та вихідні дні 2 год.; 07.01 (політ) з 10:40-17:05 год., загальний час роботи 6 год. 25 хв., з них у святкові та вихідні дні 6 год. 25 хв.; 08.01 (політ) з 10:40-18:20 год., загальний час роботи 7 год. 40 хв.; 09.01 (тренер) з 08:30-16:30 год., загальний час роботи 8 год.; 10.01 (чергування) з 05:00-13:00 год., загальний час роботи 8 год., з них в нічний час 1 год.; 13.01 (політ) - з 05:10-15:05 год., загальний час роботи 9 год. 55 хв., з них в нічний час 50 хв.; 14.01 (політ) - з 06:10-17:40 год., загальний час роботи 11 год. 30 хв.; 15.01 (політ) - з 10:40-19:38 год., загальний час роботи 08 год. 58 хв.; 16.01 (вихідний) з 17:20-24:00 год., загальний час роботи 6 год. з них в нічний час 2 год.; 17.01 (політ) з 12:10-24:00 год., загальний час роботи 11 год. 50 хв., з них в нічний час 2 год.; 19.01 (політ) з 12:10-24:00 год., загальний час роботи 11 год. 50 хв., з них в нічний час 2 год., з них у святкові та вихідні дні 11 год. 50 хв.; 20.01 (політ) з 00:00-00:46 год. та з 14:40-21:35, загальний час роботи 7 год. 41 хв., з них в нічний час 46 хв.; 27.01 (політ) з 05:05-12:10 год., загальний час роботи 7 год. 5 хв., з них в нічний час 55 хв.; 28.01 (політ) з 05:50-13:20 год., загальний час роботи 7 год. 30 хв., з них в нічний час 10 хв.; 29.01 (чергування) з 04:00-13:00 год., загальний час роботи 9 год., з них в нічний час 2 год.; 31.01 (чергування) з 04:00-13:00 год., загальний час роботи 9 год. з них в нічний час 2 год. Тобто в січні 2020 року відпрацьовано 116 год.39 хв., з яких робота у нічний час - 17 годин 41 хвилин; робота у святкові та вихідні дні - 29 годин 40 хвилин; польотний час 67 години 41 хвилин. Вказує, що відповідно до формули ЗПсер=ЗПф:Рг, розмір середньогодинної заробітної плати у січні 2020 року становить 521,57 грн. (розмір заробітної плати за січень2020 року 60 840,88 грн. : кількість робочих годин у січні 2020 року 116 год.39 хв. За формулою Рсвяткові=СВ*С, розмір невиплаченої заробітної плати за роботу у святкові та вихідні дні у січні 2020 року становить 30\~945,80 грн. За формулою [PERSON] , розмір невиплаченої заробітної плати за роботу у нічні години у січні 2020 року становить 12909,94 грн. Таким чином розмір невиплаченої заробітної плати у січні 2020 року становить 43\~855,74 грн., з них: 30\~945,80 грн. роботи у святкові та вихідні дні та 12909,94 грн. роботи у нічний час. Просить стягнути з відповідача невиплачену суму заробітної плати у розмірі 43\~855,74 грн. та судові витрати у розмірі 500 грн. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 01.07.2020 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Надано строк для подання відзиву. 03.09.2020 року згідно реєстру вхідної кореспонденції судді передано відзив на позовну заяву, в якій відповідач вказує, що позивач є працівником Відповідача та виконує обов`язки інструктора НТЦ бортпровідників. Беручи до уваги фінансово-господарський стан Відповідача та окремі особливості функціонування авіаційного підприємства в Україні на даний час, Відповідачу довелося прийняти рішення про скорочення певних працівників Відповідача, до числа яких потрапила і Позивач. Позивачем помилково оцінюються окремі обставини даної справи, а саме надано помилкову юридичну оцінку підставам, що надають право працівнику на компенсацію та/або підвищену заробітну плату за роботу у святкові, вихідні дні, надурочну роботу та роботу у нічний час. Як слідує із п. 5.1. трудового договору №12, укладеного між Позивачем та Відповідачем 25.08.2017 року, робочий день працівника визначається в рамках графіка на два місяці. Таким чином, обліковий період при обраному підсумованому обліку робочого часу Відповідача становить два місяці, що обумовлюється виробничою необхідністю та специфікою планування пасажирських і вантажних перевезень Відповідачем. Отже, Відповідачем запроваджено підсумований облік робочого часу із обліковим періодом у два місяці. Відповідачем ведеться підсумований облік робочого часу працівників. Враховуючи дану обставину, законодавством допускається робота понад норму робочого часу в окремі дні або тижні, при збереженні норми робочого часу за весь обліковий період. У такому випадку відпрацьовані працівниками Відповідача години роботи не вважаються надурочними, а тому не підлягають оплаті як надурочні. У листі Державної Служби України з питань праці Департамент з питань праці від 03.05.2019 \~ \~ \~ \~року № 3644/4.1/4.1-дп-19, зазначається: "Робота понад норму робочого часу, передбаченого графіком в окремі дні, тижні, місяці облікового періоду, при збереженні норми робочого часу за обліковий період, не є надурочною роботою. Переробіток норми робочого часу, що виникає в окремі дні при підсумованому обліку, може компенсуватися додатковими днями відпочинку або відповідним зменшенням тривалості роботи в інші дні облікового періоду." Окрім цього, Позивачем до обліку польотних годин віднесено весь час його роботи у ті дні, коли Відповідачем здійснювався політ. Проте, це не відповідає дійсності, оскільки відповідно до абз. 10 п. 2 Правил визначення робочого часу та часу відпочинку екіпажів повітряних суден цивільної авіації України, затверджених Наказом Міністерства транспорту України №219 від 02.04.2002 року, полъотний час, або час польоту - загальний час з початку руху повітряного судна (за рахунок власної тяги з метою зльоту) до його зупинки (після закінчення польоту). Отже, польотним для екіпажу авіасудна є час, проведений безпосередньо у повітрі під час здійснення авіасудном польотів. До такого часу не повинні відноситися такі періоди часу, які включають знаходження працівників у аеропорту чи інших приміщеннях, в тому числі, на борту авіасудна до початку його руху. Зазначає, що згідно із інформацією відповідача, сума виключно польотних годин позивача у січні 2020 року склала 55 годин 53 хвилини, що підтверджується інформацією, наявною у відповідача. Решта годин у дні, коли здійснювався політ, а саме 42 години 26 хвилин, були проведені позивачем на брифінгах (зібрання екіпажу перед польотом для обговорення майбутнього польоту) та дебрифінгах (зібрання екіпажу після польоту). З огляду на це, позивачем було неправильно розраховано кількість польотних годин та надмірно завищена їх кількість. Це, в свою чергу, призводить до невідповідності дійсним обставинам справи та наведених позивачем у позовній заяві кількості польотних годин. Зазначає, що таким чином позивачем не здійснювалися трудові обов`язки у надурочний час, а також кількість польотних годин позивачем неправомірно завищена. Враховуючи зазначене вище, посилання позивача про виплату відповідачем сум заробітної плати за роботу у надурочний час не можуть братися Судом до уваги. Як слідує із п.5.1. Трудового договору, графік робочого часу позивача визначається на обліковий період у 2 місяці. У межах такого графіку змінності, зокрема на січень 2020 року, робочими днями позивачу було визначено і ті дні, що припадають на неділю. Саме про оплату таких днів позивач вказує у позовній заяві, зокрема за 5 та 19 січня 2020 року. При цьому, дії відповідача із неоплати роботи позивача у неділю цілком відповідають законодавчим вимогам. Так, згідно з п. 11 Методичних рекомендацій, у разі підсумованого обліку робочого часу робота у святкові та неробочі дні (ст. 73 КЗпП) за графіком включається в норму робочого часу за обліковий період, установлену на підприємстві. Листом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.05.2007 р. N 376/13/84-071 зазначено наступне: "Виходячи з вищевикладеного, у випадку коли працівник працює за графіком змінності, оплата згідно зі статтею 107 КЗпП України за роботу у вихідний день провадиться у тому випадку, коли працівник залучався до роботи безпосередньо у вихідний день, який визначений йому графіком змінності. Це може бути понеділок, вівторок тощо. " При цьому, п. 5.3. Трудового договору вказано, що цим сторони погоджуються, що вихідні дні упродовж місяця можуть переноситися і надаватися як повний день або як його частина. Цим працівник погоджується працювати в різні зміни і перебувати в режимі готовності. Цим сторони погоджуються з тим, що робочий день працівника може бути розбитий на кілька частин. Цим працівник погоджується з тим, що у зв`язку з характером господарської діяльності Роботодавця неділя також може бути включена в робочий графік працівника. Отже, для позивача, якій установлений підсумований облік робочого часу, вихідні дні встановлені графіком виходу на роботу. Такі дні можуть не збігатися з вихідними днями, встановленими для інших працівників підприємства, установи, організації, що пояснюється об`єктивними особливостями діяльності відповідача в авіаційній сфері. Слід також додати, що позивач не залучалася до роботи у дні, що були визначені їй графіком як вихідні. Враховуючи це, дні неділі, що були включені до графіку змінності позивача не вважаються такими, що підлягають оплаті саме як вихідні дні на підставі ст. 107 КЗпП України, оскільки для позивача такі дні визначено як робочі. Отже, позовна заява позивача не підлягає задоволенню в частині виплати заробітної плати за роботу у вихідні дні. Позивачем при розрахунку суми невиплаченої заробітної плати за роботу у святкові і вихідні дні у січні 2020 року включено роботу 6 та 7 січня 2020 року. При цьому, при обрахунку вказаної вище суми, позивачем застосована подвійна погодинна ставка за січень 2020 року. Такі дії позивача не відповідають закону, а тому позовні вимоги позивача у цій частині не можуть бути задоволені. Також зазначено, що згідно з п. З ст. 107 КЗпП України, робота у святковий і неробочий день (частина четверта статті 73) оплачується у подвійному розмірі: працівникам, які одержують місячний оклад. - у розмірі одинарної годинної або денної ставки зверх окладу, якщо робота у святковий і неробочий день провадилася у межах місячної норми робочого часу, і в розмірі подвійної годинної або денної ставки зверх окладу, якщо робота провадилася понад місячну норму. По-перше, оскільки графіком робочого часу для позивача 07 січня 2020 року визначено робочим днем і така робота проводилася у межах норми робочого часу за обліковий період, то вона не підлягає розрахунку із застосуванням подвійної облікової ставки. По-друге, робота позивача 6 січня 2020 року не може вважатися роботою у святковий день. Вказане пояснюється наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 73 КЗпП України, встановлено такі святкові дні: 1 січня - Новий рік; 7 січня і 25 грудня - Різдво Христове; 8 березня - Міжнародний жіночий день; 1 травня - День праці; 9 травня - День перемоги над нацизмом у Другій світовій війні (День перемоги); 28 червня - День Конституції України; 24 серпня - День незалежності України; 14 жовтня - День захисника України. Робота також не провадиться в дні релігійних свят:7 січня і 25 грудня - Різдво Христове; один день (неділя) - Пасха (Великдень); один день (неділя) - Трійця. Отже, 6 січня не відноситься законодавством України до святкових днів. Так, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 23 жовтня 2019 року №995-р "Про перенесення робочих днів у 2020 році"2 визначено наступне: "З метою забезпечення раціонального використання робочого часу і створення сприятливих умов для святкування у 2020 році 7 січня Різдва Христового рекомендувати керівникам підприємств, установ та організацій (крім органів Пенсійного фонду України, Українського державного підприємства поштового зв`язку Укрпошта, Державної казначейської служби та банківських установ) для працівників, яким установлено п`ятиденний робочий тиждень із двома вихідними днями в суботу та неділю, перенести у 2020 році в порядку та на умовах, визначених законодавством, робочий день із понеділка 6 січня на суботу 11 січня.". Як слідує із детального розрахунку відпрацьованого часу, наданого Позивачем та довідки від 4 серпня 2020 року №65/1 наданої Відповідачем, 11 січня 2020 року був вихідним для Позивача. Відповідач не приймав рішення про перенесення робочого дня із 6 січня (понеділок) на 11 січня (субота) 2020 року. Відповідно такий день 6 січня 2020 року був робочим для Позивача. Із цих причин, 11 січня 2020 року був вихідним днем, а не робочим для Позивача. Вказує, що позивачем застосовуються такі формули/обрахунки при розрахунку розміру невиплаченої заробітної плати за роботу у святковий день, що не відповідають законодавчим вимогам. Окрім цього, позивачем помилково тлумачиться робота 6 січня 2020 року як робота у святковий день. Таким чином, позовна заява позивача не підлягає задоволенню в частині виплати заробітної плати за роботу у святкові дні. Як слідує із позовної заяви, позивач посиланням на ст. 108 КЗпП та пункт 5.1.9. Галузевої угоди між Міністерством інфраструктури України, Федерацією роботодавців транспорту України та профспілками працівників цивільної авіації України на 2018-2020 роки, обґрунтовує наявність підстав для здійснення їй доплати за виконання нічних польотів у розмірі 40 відсотків погодинної оплати за кожну годину нальоту в цей час. Відповідач наполягає на тому, що такий висновок позивача є безпідставним, оскільки умови Галузевої угоди не поширюються на регулювання умов оплати праці позивача з наступних причин. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про колективні договори і угоди" (далі - "Закон про колективні договори"), колективний договір, угода укладаються на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов`язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів працівників та роботодавців. Стаття 3 Закону про колективні договори передбачає, що сторонами колективних угод є сторони соціального діалогу, склад яких визначається відповідно до законодавства про соціальний діалог. Вказує, що відповідно до ст. 9 Закону про колективні договори, положення генеральної, галузевої (міжгалузевої), територіальної угод діють безпосередньо і є обов`язковими для всіх суб`єктів, що перебувають у сфері дії сторін, які підписали угоду. Так, пунктом 1.1. Галузевої угоди встановлено що її сторонами є Міністерство інфраструктури України, роботодавці в особі Федерації роботодавців транспорту України та професійні спілки працівників цивільної авіації України, що об`єднались для ведення колективних переговорів, в особі спільного представницького органу профспілок (Професійна спілка авіапрацівників України, Професійна спілка - Асоціація льотного складу цивільної авіації України, Всеукраїнська профспілка "Федерація профспілок авіаційних диспетчерів України", Всеукраїнська профспілка "Федерація профспілок авіапрацівників радіолокації, радіонавігації і зв`язку України". При цьому, згідно даних Федерації роботодавців транспорту України (далі - "ФРТУ"), розміщених на офіційному сайті вказаної організації3, членами ФРТУ є наступні юридичні особи у сфері авіаційного транспорту: ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль", ДП "Украерорух", Авіакомпанія "Міжнародні авіалінії України", ТОВ "Аерохендлінг", ТОВ "Скай Фуд Сервісес", ТОВ "Інтеравіа", ТОВ "Авіакомпанія "Браво", ПАТ "Мотор Січ", ТОВ "Українсько-середземноморські авіалінії", TOB "МАСТЕР АВІА", ТОВ "Авіакомпанія "Хоре", ТОВ фірма "Ейр Лінк Інтернешнл", ПрАТ "Буковина". Відповідно до вказаних даних та з огляду на те, що Відповідач та Треті особи не являються членами ФРТУ та не приймали участі в укладенні Галузевої угоди, ні прямо, ні за посередництвом будь-яких організацій та осіб, умови Галузевої угоди не можуть жодним чином зобов`язувати Відповідача. Окрім цього, Позивач не є членом жодної із профспілок, які сформували спільний представницький орган для укладення Галузевої угоди. Зазначає, що позивачем не надано жодних доказів членства у профспілках які сформували спільний представницький орган для укладення такої Галузевої угоди. Відповідно до Рекомендації Міжнародної організації праці №914 щодо колективних переговорів, основоположне значення яких взято до уваги у ратифікованій Україною Конвенції МОП №154, що усякий колективний договір (відповідно до мети цієї Рекомендації - і угода) має зв`язувати сторони, що його підписали, а також осіб, від імені яких його укладено. Таким чином, умови Галузевої угоди не можуть поширюватися на регулювання умов оплати праці позивача. Звертає увагу, що до аналогічного висновку неодноразово приходило Міністерство соціальної політики України у власних роз`ясненнях щодо дії колективних угод, зокрема у листі від 21.11.2016 року № 415/0/15-16/185 та листі від 18.06.2015 року № 1002/18/93-156. Окрім цього, заслуговує на увагу той факт, що положення Галузевої угоди, на яке посилається позивач, носить рекомендаційний характер, а тому, це не зобов`язує сторін Галузевої угоди імперативно слідувати його змісту. Крім того, щодо невірного розрахунку кількості годин, відпрацьованих позивачем у нічний час, згідно з таблицею позивача "Детальний розрахунок відпрацьованого часу", останньою було відпрацьовано 17 годин 41 хвилини у періоди до 6 години ранку та після 22 години вечора. Проте, Позивачем протиправно завищена кількість таких годин. Зокрема, як слідує із довідки від 4 серпня 2020 року № 65/1 та бортового журналу відповідача, позивачем було відпрацьовано у нічний час 16 годин 41 хвилину. Таким чином, позивачем завищена кількість годин, відпрацьованих Позивачем у нічний час, що свідчить про недостовірність викладених у позовній заяві даних. Додатково відповідач зазначає, що положення КЗпП України щодо визначення нічного часу взагалі не можуть застосовуватись до відносин з позивачем. Так, в силу специфіки посади позивача, її робота лише частково мала місце на території України та в часовому поясі України, що не дає можливості для визначення того, що слід вважати "нічним часом" при визначенні робочого часу позивача. Таким чином, доводи позивача про застосування Галузевої угоди до трудових відносин між позивачем та відповідачем не можуть бути прийняті до уваги, оскільки суб`єктний склад сторін Галузевої угоди свідчить про непоширення такої угоди на сторін даної судової справи. Положення КЗпП України щодо нічного часу не можуть застосовуватися, оскільки робота позивача проводилася у різних часових поясах. Окрім цього, позивачем завищена кількість годин, відпрацьованих у нічний час за січень 2020 року. Отже, позовна заява позивача не підлягає задоволенню в частині виплати заробітної плати за роботу у нічний час. Позивач у позовній заяві при обчисленні невиплачених сум заробітної плати, що є предметом даної справи, допускає суттєві обчислювальні помилки, не наводить нормативного обґрунтування для застосування тих чи інших формул розрахунку, а також проводить їх із порушенням окремих норм законодавства. У відзиві зазначено, що у позовній заяві позивач наводить власні розрахунки, серед яких наступні: Розрахунок середньогодинної заробітної плати (далі - "Розрахунок 1"); розрахунок розміру невиплаченої заробітної плати за роботу у святкові і вихідні дні у січні 2020 року (далі - "Розрахунок 2»); розрахунок розміру невиплаченої заробітної плати за роботу у нічні години у січні 2020 року (далі - "Розрахунок 3"). Щодо Розрахунку 1, Позивач, вказавши заголовок "Розрахунок середньоденної заробітної плати позивача", насправді, як слідує із наведеної у позовній заяві формули, розраховує середнього динну заробітну плату. По-друге, як слідує із абзацу, що передує такому розрахунку, позивач вказує, що наводить розрахунок розміру невиплаченої заробітної плати за надурочний час. По-друге, позивачем не наводяться жодні посилання на відповідні нормативно- правові акти, якими визначний порядок розрахунку середньогодинної заробітної плати. Щодо Розрахунку 2, позивач протиправно застосовує подвійну погодинну ставку у січні при розрахунку невиплаченої заробітної плати за святковий день 7 січня 2020 року. По-друге, позивачем помилково включено до числа святкових днів робочий день 6 січня 2020 року. По-третє, у заголовку до Розрахунку 2 позивач вказує, що він стосується невиплаченої заробітної плати саме за роботу у святкові та вихідні дні. При цьому, у розшифруванні формули, зокрема значення "Рсвяткові" Позивач розраховує уже невиплачену заробітну плату за роботу у надурочні години, яких Позивач не відпрацьовувала. По-четверте, навіть обчислення сум за наведеним Позивачем розрахунком не відповідає дійсності, оскільки 29 год. 40 хв. * 1043,14 грн = 30 668.32 грн. Зазначена сума є меншою, ніж така, що вказана Позивачем - 30 945,80 грн, що вкотре доводить безпідставність заявлених грошових вимог Позивача. Щодо Розрахунку 3, по-перше, у заголовку до Розрахунку 3 Позивач вказує, що він стосується невиплаченої заробітної плати саме за нічні години. При цьому, у розшифруванні формули, зокрема значення "Рнічні" Позивач розраховує уже невиплачену заробітну плату за роботу у надурочні години, яких Позивач не відпрацьовувала. По-друге, у Розрахунку 3 Позивач вказує суму, що не відповідає дійсності. Зокрема, якщо слідувати формулі Позивача, то 17 год 41 хв * 730,20 грн = 12 712.78 грн. Не зважаючи на це, Позивачем вказується неправомірно завищена сума - 12 909.94 грн. Таким чином, Відповідач наголошує на суттєвих недоліках позовної заяви у частині розрахунків, зокрема наступних: неможливість встановити яку суму невиплаченої заробітної плати розраховує Позивач у Розрахунку 1: середньоденну чи середнього динну; неможливість встановити яку суму невиплаченої заробітної плати розраховує Позивач у Розрахунку 1-3: за нічні години, святкові та вихідні дні чи надурочні години; відсутність посилань на нормативно-правове обґрунтування щодо застосувань будь- яких формул при обчисленні сум за Розрахунками 1-3; протиправне включення до числа святкових днів робочого дня 6 січня 2020 року; \~ \~ \~ \~ численні завищення сум у Розрахунках 2-3, стягнення яких є предметом позовної заяви. Вказані порушення, на переконання Відповідача, є доказом недостовірності позовної заяви та відсутності достатньої аргументації правової позиції. Беручи до уваги той факт, що предметом позову є стягнення невиплаченої заробітної плати, що обрахована Позивачем із численними істотними помилками, це є очевидною підставою для залишення позовної заяви без задоволення. Тому просить відмовити в повному обсязі у задоволенні позовних вимог [PERSON] про стягнення невиплаченої заробітної плати. 03.09.2020 року згідно реєстру вхідної кореспонденції судді передано пояснення на позовну заяву від представника третьої особи [PERSON] [PERSON] , де вказано, що вона займає посаду начальника відділу бортпровідників Компанії "Візз Ейр Хангарі Лтд". Враховуючи це, до її посадових обов`язків входить комунікація із бортпровідниками з приводу різних робочих питань. Зокрема, коли відповідачем було прийнято рішення про скорочення працівників, саме вона була відповідальна за повідомлення позивачу про таке скорочення. Зміст пояснень третьої особи є аналогічним відзиву відповідача. Просить в задоволенні позову відмовити. Зазначає про незгоду із визначенням її у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог, оскільки рішення у даній справі не можу вплинути на її права. 03.09.2020 року згідно реєстру вхідної кореспонденції судді передано пояснення на позовну заяву від представника третьої особи [PERSON] [PERSON] , де вказано, що вона займає посаду керівника представництва "Візз Ейр Хангарі Лтд", а тому, коли відповідачем було прийнято рішення про скорочення працівників, вона була поставлена до відома про таке скорочення. Зміст пояснень третьої особи є аналогічним відзиву відповідача. Просить в задоволенні позову відмовити. Зазначає про незгоду із визначенням її у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог, оскільки рішення у даній справі не можу вплинути на її права. Від третьої особи - [PERSON] пояснень по суті позову не надходило, про розгляд справи повідомлявся. Вивчивши матеріали справи встановлене наступне. 25.08.2017 року між представництвом «Візз Ейр Хангарі Кфт.»та [PERSON] було укладено трудовий договір № 12 та додаткову угоду до нього від 21.05.2019 року. У ст. 21 КЗпП України зазначено, що трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до п. 1 додаткової угоди від 21.05.2019 року встановлено заробітну плату у розмірі 16 380,00 грн на місяць та оплату за сектор з розрахунку: 616,07 грн - за типовий сектор; 739,28 грн - за середній сектор; 924,11 грн - за довгий сектор; 1108,93 грн - за екстрадовгий сектор. Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно зі ст.81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності із ч. 1 ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Відповідно до ч. 1 ст. 95 Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. У ч. 4 ст. 95 ЦПК України зазначено, що копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Ч.8 ст. 95 ЦПК України вказує, що іноземний офіційний документ, що підлягає дипломатичній або консульській легалізації, може бути письмовим доказом, якщо він легалізований у встановленому порядку. Іноземні офіційні документи визнаються письмовими доказами без їх легалізації у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ч. 2 ст. 100 ЦПК України, електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Згідно із ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. У відповідності до ч. 1 ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Згідно із ч. 6 ст. 8 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач в змісті позовної заяви зазначає, що при нарахуванні заробітної плати за січень 2020 року не було враховано надурочні години роботи, роботу у вихідні та святкові дні та роботу у нічний час. На підтвердження чого долучила до позовної заяви виписку з внутрішньої програми AIMS. Наведену виписку суд не бере до уваги, тому що вона є недопустимим доказом, оскільки складена іноземною мовою, не має реквізитів офіційного документу, неможливо ідентифікувати її походження та неможливо дослідити її зміст. Відповідно до ст. 61 Кодексу законів про працю України (КЗпП) на безперервно діючих підприємствах, в установах, організаціях, а також в окремих виробництвах, цехах, дільницях, відділеннях і на деяких видах робіт, де за умовами виробництва (роботи) не може бути додержана встановлена для даної категорії працівників щоденна або щотижнева тривалість робочого часу, допускається за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) підприємства, установи, організації запровадження підсумованого обліку робочого часу з тим, щоб тривалість робочого часу за обліковий період не перевищувала нормального числа робочих годин. Згідно із п.6 Методичних рекомендацій щодо застосування підсумованого обліку робочого часу, затверджених Наказом Міністерством праці та соціальної політики України від 19.04.2006 №138, обліковий період охоплює робочий час і години роботи у вихідні і святкові дні, години відпочинку. Щоденна або щотижнева тривалість робочого часу, встановлена графіком, може коливатися протягом облікового періоду, але загальна сума годин роботи за обліковий період має дорівнювати нормі робочого часу в обліковому періоді. У п. 5.1. трудового договору №12, укладеного між сторонами 25.08.2017 року, робочий день працівника визначається в рамках графіка на два місяці. Так, встановлено, що відповідачем запроваджено підсумований облік робочого часу із обліковим періодом у два місяці. Відповідно до п.5.1. трудового договору, графік робочого часу позивача визначається на обліковий період у 2 місяці. У межах такого графіку змінності, зокрема на січень 2020 року, робочими днями позивачу було визначено і ті дні, що припадають на неділю. Про оплату таких днів позивач вказує у позовній заяві, зокрема за 5 та 19 січня 2020 року. Відповідно до ст. 69 КЗпП України, на підприємствах, в установах, організаціях, зупинення роботи яких неможливе з виробничо-технічних умов або через необхідність безперервного обслуговування населення, а також на вантажно-розвантажувальних роботах, пов`язаних з роботою транспорту, вихідні дні надаються в різні дні тижня почергово кожній групі працівників згідно з графіком змінності, що затверджується власником або уповноваженим ним органом за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) підприємства, установи, організації. Згідно з п. 11 Методичних рекомендацій, у разі підсумованого обліку робочого часу робота у святкові та неробочі дні (ст. 73 КЗпП) за графіком включається в норму робочого часу за обліковий період, установлену на підприємстві. У листі Міністерства праці та соціальної політики України від 18.05.2007 р. N 376/13/84-071 зазначено у випадку коли працівник працює за графіком змінності, оплата згідно зі статтею 107 КЗпП України за роботу у вихідний день провадиться у тому випадку, коли працівник залучався до роботи безпосередньо у вихідний день, який визначений йому графіком змінності. Тобто це може бути будь-який день. У п. 5.3. трудового договору вказано, що цим сторони погоджуються, що вихідні дні упродовж місяця можуть переноситися і надаватися як повний день або як його частина. Цим працівник погоджується працювати в різні зміни і перебувати в режимі готовності. Цим сторони погоджуються з тим, що робочий день працівника може бути розбитий на кілька частин. Що дає підстави вважати, що цим працівник погоджується з тим, що у зв`язку з характером господарської діяльності роботодавця неділя також може бути включена в робочий графік працівника. Так, згідно з п. З ст. 107 КЗпП України, робота у святковий і неробочий день (частина четверта статті 73) оплачується у подвійному розмірі: працівникам, які одержують місячний оклад. - у розмірі одинарної годинної або денної ставки зверх окладу, якщо робота у святковий і неробочий день провадилася у межах місячної норми робочого часу, і в розмірі подвійної годинної або денної ставки зверх окладу, якщо робота провадилася понад місячну норму. Відповідно до ч. 1 ст. 73 КЗпП України, встановлено такі святкові дні: 1 січня - Новий рік; 7 січня і 25 грудня - Різдво Христове; 8 березня - Міжнародний жіночий день; 1 травня - День праці; 9 травня - День перемоги над нацизмом у Другій світовій війні (День перемоги); 28 червня - День Конституції України; 24 серпня - День незалежності України; 14 жовтня - День захисника України. Робота також не провадиться в дні релігійних свят:7 січня і 25 грудня - Різдво Христове; один день (неділя) - Пасха (Великдень); один день (неділя) - Трійця. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 23 жовтня 2019 року №995-р "Про перенесення робочих днів у 2020 році" рекомендовано керівникам підприємств, установ та організацій (крім органів Пенсійного фонду України, Українського державного підприємства поштового зв`язку Укрпошта, Державної казначейської служби та банківських установ) для працівників, яким установлено п`ятиденний робочий тиждень із двома вихідними днями в суботу та неділю, перенести у 2020 році в порядку та на умовах, визначених законодавством, робочий день із понеділка 6 січня на суботу 11 січня.". Наведене дає підстави зробити висновок, що 6 січня не відноситься законодавством України до святкових днів. Відповідачем долучено до відзиву довідку вих. № 65/1 від 04.08.2020 року про відпрацьовані години [PERSON] у січні 2020 року. З якої вбачається, що у січні 2020 року загальний відпрацьований позивачем час становить 98:19 годин, без урахування часу навчання. При цьому відпрацьований час за фактичні польоти становить 55:53 годин, відпрацьований час за брифінг перед польотом або дебрифіниг після польоту становить 42:26 годин. Відпрацьований час навчання становить 8:00 годин за даний період. Щодо чергування, то відпрацьований час тановить 26:00 годин. У п. 5.1 Трудової угоди встановлено, що кількість робочих годин за повний місяць становить 40 годин на тиждень і розраховується за кількістю днів у певному календарному місяці. Враховуючи кількість відпрацьованих годин позивачем та умови трудового договору, укладеного між сторонами, встановлено, що позивач працювала у дні, які відповідно до графіку визначені, як робочі. Таким чином доводи позивача, викладені в позовній заяві щодо виконання робіт у святкові, вихідні дні та у надурочні години не підтвердженні належними та допустимими доказами. Позивач в позовній заяві посилається на ст. 108 КЗпП та пункт 5.1.9. Галузевої угоди між Міністерством інфраструктури України, Федерацією роботодавців транспорту України та профспілками працівників цивільної авіації України на 2018-2020 роки (далі - "Галузева угода"), обґрунтовує наявність підстав для здійснення їй доплати за виконання нічних польотів (з урахуванням сутінків) у розмірі 40 відсотків погодинної оплати за кожну годину нальоту в цей час. Згідно із ст. 1 Закону України "Про колективні договори і угоди", колективний договір, угода укладаються на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов`язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів працівників та роботодавців. У ст. 3 Закону України "Про колективні договори і угоди" зазначено, що сторонами колективних угод є сторони соціального діалогу, склад яких визначається відповідно до законодавства про соціальний діалог. У відповідності із ст. 9 Закону України "Про колективні договори і угоди", положення генеральної, галузевої (міжгалузевої), територіальної угод діють безпосередньо і є обов`язковими для всіх суб`єктів, що перебувають у сфері дії сторін, які підписали угоду. У п. 1.1 Галузевої угоди встановлено що її сторонами є Міністерство інфраструктури України, роботодавці в особі Федерації роботодавців транспорту України та професійні спілки працівників цивільної авіації України, що об`єднались для ведення колективних переговорів, в особі спільного представницького органу профспілок (Професійна спілка авіапрацівників України, Професійна спілка - Асоціація льотного складу цивільної авіації України, Всеукраїнська профспілка "Федерація профспілок авіаційних диспетчерів України", Всеукраїнська профспілка "Федерація профспілок авіапрацівників радіолокації, радіонавігації і зв`язку України". Належних та допустимих доказів на підтвердження факту, що відповідач або позивач є сторонами (суб`єктами) Галузевої угоди позивачем суду не надано. За таких обставин твердження позивача про розповсюдження на трудові відносини між сторонами умов Галузевої угоди є не доведеними і суд їх до уваги не бере. Крім того, щодо вимог про стягнення невиплаченої заробітної плати у нічні години, то на думку суду положення КЗпП України щодо нічного часу не можуть застосовуватися до даних правовідносин, виходячи з того, що робота позивача проводилася у різних часових поясах. У позовній заяві Позивач наводить власні розрахунки, а саме: - \~ \~ \~ \~ розрахунок середньогодинної заробітної плати; - \~ \~ \~ \~ розрахунок розміру невиплаченої заробітної плати за роботу у святкові і вихідні дні у січні 2020 року; - \~ \~ \~ \~ розрахунок розміру невиплаченої заробітної плати за роботу у нічні години у січні 2020 року. Належних та допустимих доказів на підтвердження правильності даних розрахунків позивачем не надано. Суд також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. На підставі викладеного суд дійшов висновку, що обставини позову не підтверджені належними та допустимими доказами з боку позивача, відповідачем надано довідку вих. № 65/1 від 04.08.2020 року про відпрацьовані години [PERSON] в січні 2020 року на підтвердження обставин, викладених у відзиві, яку суд прийняв як належний та допустимий доказ. Відповідно до відомостей Укрпошти відправлення 0100180864002, з відзивом та долученими матеріалами позивачу вручено 27.08.2020 року. Щодо залучених позивачем до участі у справі третіх осіб, то позивачем не доведено на які їх права, може вплинути судове рішення у даній справі. Враховуючи вище викладене, беручі до уваги факти, встановлені судом, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими в повному обсязі та не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed