Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-06 00:00:00

Позивач, звернувшись в суд із даним позовом, посилається на те, що будинковолодіння [ADDRESS] належало на праві власності [PERSON] , про що їй 04 січня 1990 року виконкомом Косівської районної ради видано свідоцтво про право власності на жилий будинок на підставі рішення № 8 від 11 січня 1989 року. Будинок зареєстрований в Коломийському МБТІ за реєстровим № 297. Вказує, що в 1990 році між ним та власницею будинку досягнуто домовленості щодо купівлі-продажу нерухомого майна, у зв"язку з чим [PERSON] 11 січня 1990 року отримала в сільській раді довідку № 251 для відчуження будинку, а 20 лютого того ж року - довідку характеристику в Коломийському МБТІ. Зазначає, що між ним та представником власника будинку, [PERSON] , який діяв на підставі довіреності від 23 березня 1990 року, було укладено та нотаріально посвідчено договір купівлі-продажу. Отримання продавцем грошей за продаж майна підтверджується розпискою від 14 квітня 1990 року. Надалі, йому вирішено виділити земельну ділянку площею 0,08 га за рахунок присадибної ділянки [PERSON] під куплений жилий будинок. Будучи власником вказаного майна, вирішив подарувати житловий будинок дочці, однак через втрату договору купівлі-продажу не має змоги розпорядитись належним йому майном. Просить суд, у зв"язку із виниклими обставинами, визнати за ним право власності на будинковолодіння. Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач свого представника в судове засідання не направив, подав суду заяву, в якій просить справу розглянути у відсутності представника, щодо задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи заяви сторін, дослідивши матеріали справи суд дійшов наступних висновків. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] належав на праві власності [PERSON] , про що їй 04 січня 1990 року виконкомом Косівської районної ради видано свідоцтво про право власності на жилий будинок на підставі рішення № 8 від 11 січня 1989 року (а.с. 13). Будинок зареєстрований в Коломийському МБТІ за реєстровим № 297. Наведене підтверджується випискою з інвентаризаційних матеріалів Коломийського МБТІ від 25 травня 2020 року за № 16105 (а.с.19). В 1990 році між позивачем та [PERSON] досягнуто домовленості щодо купівлі-продажу вказаного нерухомого майна, у зв"язку з чим [PERSON] 11 січня 1990 року отримала в сільській раді довідку № 251 для відчуження будинку (а.с.14), а 20 лютого того ж року - довідку характеристику на житловий будинок в Коломийському МБТІ (а.с.17). Із дослідженого вбачається, що між [PERSON] та представником [PERSON] , [PERSON] , який діяв на підставі довіреності від 23 березня 1990 року (а.с.12), було укладено та нотаріально посвідчено договір купівлі-продажу. Отримання продавцем грошей за продаж майна підтверджується розпискою від 14 квітня 1990 року (а.с.15). Наказом № 11-3 по радгоспу "Косівський" від 11 квітня 1990 року [PERSON] вирішено виділити земельну ділянку площею 0,08 га за рахунок присадибної ділянки [PERSON] (а.с.16). Однак договір купівлі-продажу втрачено, про що позивачем в газеті «ЗР-Інформ» розміщено оголошення відповідного змісту (а.с.22). Згідно даних технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] від 27 травня 2020 року загальна площа його складає 37, 5 кв.м., житлова - 16, 3 кв.м. Згідно висновку про вартість об"єкта оцінки від 27 травня 2020 року, ринкова вартість будинковолодіння становить 99 505 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Пункт 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачає, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно з ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи з того, що позивачу на праві власності належить нерухоме майно і це право не порушує нічиї права і охоронювані законом інтереси, однак, він не взмозі підтвердити власність через те, що втрачений оригінал правоустановлюючого документа, а відповідач, як орган місцевого самоврядування, не заперечує проти заявлених вимог, суд вважає за можливе визнати за Микитюком право власності на будинковолодіння шляхом задоволення позову. На підставі наведеного та ст.ст. 15, 16, 328, 392, 1217, 1268 ЦК України,

Outcome: approved