Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про визнання права власності житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями в порядку спадкування за законом, зазначивши, що [PERSON] являлася власницею будинку в селі Розсошенці Чигиринського району, вулиця Зої Космодем'янської, 21, який був побудований та зареєстрований як колгоспно-кооперативна власність в погосподарській книзі Красносільської сільської ради Чигиринського району № 17 ПГО 0416 5. 22 січня 2002 року [PERSON] померла і позивач, будучи спадкоємцем відповідно до закону, просить визнати за ним право власності на будинок, поскільки прийняв спадщину після смерті матері, але в зв"язку із відсутністю на будинок правовстановлюючих документів, нотаріус відмовив йому в оформленні спадкових прав. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, прохав їх задовольнити та визнати за ним право власності на будинок, розташований в с. Розсошенці Чигиринського району, вулиця Зої Космодем'янської, 21, після померлої 22 січня 2002 року [PERSON], пояснивши, що померла була його матірю, заповіту не залишала. Позивач є єдиним спадкоємцем майна померлої згідно закону, прийняв спадщину в установлений законом строк, звернувшись із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Однак, в зв"язку із відсутністю на будинок правовстановлюючих документів, нотаріус відмовив йому в оформленні спадкових прав на нього та рекомендував звернутися до суду. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надіславши до суду листа про розгляд справи без участі представника Красносільської сільської ради Чигиринського району та про визнання позову повністю. Вислухавши позивача, враховуючи лист представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено судом і вбачається із копії свідоцтва про смерть серії І-СР № 182974, від 22.01.2002 року, що 22 січня 2002 року померла [PERSON], після смерті якої на території Красносільської сільської ради Чигиринського району відкрилася спадщина. Власником будинку, розташованого в с. Розсошенці Чигиринського району, вулиця Зої Космодем'янської, 21, відповідно до довідки виданої виконавчим комітетом Красносільської сільської ради Чигиринського району № 224/02-26 від 02.08.2016 року, була [PERSON] згідно запису в погосподарській книзі № 17 ПГО 0416 5 (а.с. 13). Також, судом встановлено та вбачається із копії повторного свідоцтва про народження серії ІІІ-СР № 319952 від 25.01.1991, матірю позивача записано [PERSON], яка 05.10.1948 року зареєструвала шлюб, в наслідок якого змінила прізвище з «Вахник» на «Юрченко» (а.с. 9). Як вбачається з копії свідоцтва про одруження серії ІІІ-УР №255543 від 04.12.1962 року, [PERSON] одружилась, в результаті чого отримала прізвище чоловіка [PERSON] (а.с. 10). З цього слідує, що позивач є сином померлої 22 січня 2002 року [PERSON], а отже, і спадкоємцем її майна відповідно до закону, в порядку ст. 1261 ЦК України. Факт прийняття спадщини позивачем після смерті [PERSON] підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 09.10.2003 року (а.с. 12). Згідно даних Чигиринської державної нотаріальної контори № 761/01-16 від 06.09.2016 року із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звертався [PERSON] Інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини не зверталися (а.с. 43). З урахуванням цього, суд вважає, що вказаний факт знайшов своє підтвердження в судовому засіданні і його можливо встановити. Як вбачається з постанови про нотаріальну відмову від 30.08.2016 року № 741/02-31, виданої нотаріусом Другої черкаської державної нотаріальної контори, в порядку заміщення нотаріуса Чигиринської державної нотаріальної контори [PERSON], гр. [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, що знаходиться в с. Розсошенці, вул. Зої Космодемянської, 21, Чигиринського району Черкаської області, який залишився після смерті [PERSON], в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на вказаний житловий будинок (а.с. 38). Відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 21, по вул. Зої Космодемянської, с. Розсошенці Чигиринського району Черкаської області від 11.08.2016 року, зазначений будинок має наступну характеристику: житловий будинок (А-1), прибудова (а), вбиральня (Б), сарай (В), літня кухня-сарай (Г), сарай (г), навіс (г1), погріб (Д), огорожа (№1-2), колодязь (№3). Так, з огляду на те, що спадщина після смерті [PERSON] відкрилася та була прийнята до 01 січня 2004 року, то правовідносини, що виникли, регулюються нормами Цивільного кодексу Української РСР 1963 року. За змістом ст.6 ЦК УРСР кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права. За загальними положеннями про спадкування за ЦК УРСР 1963 року, зокрема згідно зст.524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця (ст.525 ЦК УРСР). Відповідно до ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст.549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. Європейський суд з прав людини в своїх рішенням вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року, "Новоселецький проти України" від 11 березня 2003 року, "Федоренко проти України" від 1 червня 2006 року). Поскільки представник відповідача не заперечує проти задоволення позову, інших спадкоємців, які б прийняли спадщину після померлої [PERSON] не має, тому суд вважає можливим позов задовольнити та визнати за позивачем право власності на вказане спадкове майно.

Outcome: approved