Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом про визнання права власності на земельну частку (пай) та зобовязання виділити земельну ділянку мотивуючи його тим, що він 14.09.1999 року був прийнятий в члени КСП «Слава» та призначений на посаду водія легкового автомобіля. 14.03.2000 року останній був звільнений за власним бажанням, однак із членів вказаного КСП виключений не був. 08.12.1995 року КСП «Слава» на підставі розпорядження Золотоніської РДА від 08.12.1995 року №93 видано державний акт на право колективної власності на землю Серії ЧР 5-13, зареєстрований за №24, і передано земельну ділянку в колективну власність для ведення сільськогосподарського виробництва. Пунктом 2 Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720 "Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" визначено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, у тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства відповідно до списку, що додається до Державного акта на право колективної власності на землю. Рішенням виконкому Коврайської сільської ради від 25.04.2001 року №122 «Про надання у власність земельних ділянок новоприйнятим членам недержавного сільськогосподарського підприємства «Слава» із земель резервного фонду» було проведено розпаювання землі відповідно до списку осіб, які прийняті в члени КСП «Слава» після видачі державного акту на розпаювання землі. Однак позивач, із незрозумілих для нього причин, до такого списку включений не був та про таке розпаювання не повідомлявся. Про вказані обставини йому стало відомо лише в 2016 році. \~ Оскільки позивач на своє звернення до відповідних установ щодо визнання за ним права на земельну частку (пай) отримав відмову, визнати право на земельну частку (пай) як члена колективного сільськогосподарського підприємства, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 16 ЦК України може тільки суд, а тому і звернувся до суду з даним позовом. Розгляд вказаної справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, на підставі ухвали суду від 10.01.2018 року. Позивач звернувся до суду із клопотанням, в якому позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Відповідач по справі Коврайська сільська рада Золотоніського району Черкаської області, направила до суду заяву від 26.12.2017 року №341, відповідно до якої позовні вимоги визнала. Відповідач по справі Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області, направило до суду відзив на позовну заяву, згідно з яким просив в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити в повному обсязі у звязку із пропуском позовної давності та недотриманням позивачем вимог норм чинного процесуального законодавства. Посилаючись на розяснення норм земельного законодавства, викладеного у листі ВСУ від 01.09.2003 року щодо моменту виникнення права члена КСП на пай, просив відмовити у задоволенні вказаного позову. Суд вивчивши матеріали позовної заяви, відзив на позовну заяву та відповідь на відзив поданий позивачем, проаналізувавши докази в їх сукупності приходить до висновку, про задоволення позовних вимог у повному обсязі. При цьому суд виходить з наступних підстав. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, визнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту прав, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Відповідно до\~Указу Президента України від 08.08.1995 року за № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям"\~право на земельну частку (пай) мають особи, які являються членами сільськогосподарських підприємств на час отримання державного акту. [PERSON] Міністрів СССР "Про трудові книжки колгоспників" від 21.04.1975 року № 310 передбачено, що трудова книжка колгоспника є документом, який, зокрема, підтверджує членство особи в колгоспі. Згідно з копією трудової книжки (серії БТ-І №2443927) [PERSON] 14.09.1999 року прийнятий в члени КСП «Слава» та призначений водієм легкового автомобіля. Як вбачається із запису зробленої у вказаній трудовій книжці 14.03.2000 року позивач [PERSON] звільнений з роботи по ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. Відповідно до повідомлення управління Держгеокадастру у Золотоніському районі № Ш-91/0-92/6-16 від 17.06.2016 року, державний акт на право колективної власності на землю видано колективному сільськогосподарському підприємству «Слава» і передано в колективну власність для ведення сільськогосподарського виробництва на підставі розпорядження Золотоніської РДА від 08.12.1995 р. за №93 (державний акт ЧР 5-13 зареєстрований за №24 від 08.12.1995 року). Із архівної довідки №65/04-02 від 09.06.2016 року вбачається, що [PERSON] не включено до Списку осіб, які прийняті в члени КСП «Слава» після видачі державного акту на розпаювання землі (1996, 1997, 1998, 1999 року), що є додатком до рішення виконкому Коврайської сільської ради від 25.04.2001 №122 «Про надання у власність земельних ділянок новоприйнятим членам недержавного сільськогосподарського підприємства «Слава» із земель резервного фонду. Відсутність земельного паю у позивача, як новоприйнятого члена КСП «Слава» стверджується також довідкою виконкому Коврайської сільської ради Золотоніського району №220 від 18.06.2016 року. Відповідно до п. 2 Указу Президента України "Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям" від 08.08.1995 № 720 право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, у тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства відповідно до списку, що додається до Державного акта на право колективної власності на землю. Таким чином, згідно з Указом Президента України "Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям" від 08.08.1995 року № 720 позивач має право на земельну частку (пай), так як на час видачі Державного акта на право колективної власності на землю КСП «Слава» він був його членом, що стверджується відповідним записом у трудовій книжці, та після свого звільнення своє членство в ньому не припинив. Відповідно до п. 24 [PERSON] Пленуму Верховного суду України за № 7 від 13.04.2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" - член КСП, включений до списку, що додається до Державного акту на право колективної власності на землю, набуває право на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту... Невнесення до зазначеного списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі, остання відповідно до п.7 Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720 "Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" має бути надана із земель запасу, створених місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Державний комітет України по земельних ресурсах листом від 22.08.2001 року за № 14-17-2-П1580/4251 роз'яснив, що як виняток землі резервного фонду можуть передаватися у колективну власність для забезпечення земельними паями громадян - членів недержавних сільськогосподарських підприємств, які безпідставно (помилково) не були внесені до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю цього підприємства, і на час видачі зазначеного акта були членами КСП. Як вбачається з довідки, виданої виконкомом Коврайської сільської ради Золотоніського району Черкаської області №646 від 20.11.2017 року, в адмінмежах Коврайської сільської ради є в наявності землі державної власності резервного фонду в розмірі 65.5 га, які знаходяться в оренді ПСП «Плешкані». Таким чином у судовому засіданні встановлено, що [PERSON] має право на земельну частку (пай), як член КСП «Слава» в розмірі 3.04 гектари, нормативною грошовою оцінкою 64000 грн., що стверджується консультативним висновком доданим до матеріалів справи. У судовому засіданні також встановлено, що до списку осіб, який був доданий до Державного акту на право колективної власності позивач не був включений помилково. Таким чином, він має право на земельну частку (пай), але в той же час документів, що посвідчують право на частку землі КСП він не отримав і земельна ділянка не була виділена в натурі. Так як вся земля, передана КСП «Слава» на підставі державного акту, вже розпайована (розділена рівними частками відповідно до кількості членів колективу, включених в список, що був доданий до державного акту), тому відповідно земельна ділянка в розмірі земельної частки (паю) повинна бути виділена позивачу за рахунок земель запасу Коврайської сільської ради. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст, окрім іншого, належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього кодексу. Окрім того суд, при вирішенні вказаної справи бере до уваги, що згідно ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Сільська рада, як відповідач по справі та орган місцевого самоврядування, що здійснює представництво територіальної громади позовні вимоги визнала повністю. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до повного задоволення. Що стосується клопотання управління Держгеокадастру у Золотоніському районі Черкаської області про застосування строків позовної давності, то суд вважає за необхідне зазначити наступне. Статтями \~256,\~257 ЦК України\~передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Схожі норми закріплені і в ст. 71 ЦК УРСР де зазначено, що загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки. Судом встановлено, що позивач пропустив строк звернення до суду через те, що не мав можливості оформити свої права вчасно, адже на момент розпаювання КСП «Слава» на вказаному підприємстві вже не працював, а тому й не був повідомлений про проведення відповідних зборів та відповідно не був присутнім при затвердженні списків, окрім того відповідач зазначаючи про строки позовної давності не зазначає та не доводить такого факту, як оприлюднення списку осіб, які мають право на отримання земельної частки (паю) в натурі (на місцевості), шляхом розміщення його в загальнодоступних місцях. Таким чином відсутні будь-які підтвердження того, що позивач в 2001 році знав та належно був повідомлений про проведення відповідного розпаювання КСП «Слава» та був невключений до відповідних списків осіб, а тому суд вважає поважними причини пропущення позивачем строку позовної давності, а тому порушене право підлягає захисту . На підставі зазначеного та

Outcome: approved