Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

17 грудня 2014 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду із позовом до [PERSON], в якому заявлена вимога про стягнення заборгованості за кредитним договором. Так, між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] 28 серпня 2008 року укладено кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 6000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач порушила умови кредитного договору і має прострочену заборгованість. Станом на 30 вересня 2014 року сума заборгованості складає 12731 грн.26 коп., де 6000 грн. 00 коп. - сума заборгованості за кредитом, 5136 грн. 29 коп. - сума заборгованості по процентах за користування кредитом, 750 грн. 62 коп. - заборгованість по комісії за кристування кредитом, а також 250 грн. - сума штрафу (фіксована частина), 594 грн. 35 коп. - сума штрафу (процентна складова). Відповідач в добровільному порядку не вжив заходів щодо погашення заборгованості, тому ПАТ КБ "ПриватБанк" вимушене звернутись до суду із вищевказаним позовом. Представник позивача у письмовій заяві повідомив судові про те, що ПАТ КБ "ПриватБанк" підтримує заявлені вимоги по тих підставах, які були викладені в позовній заяві, та прохає справу розглянути справу без участі свого представника. Виходячи з наведеного, а також положень ч.2 ст.158 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила , що з 2008 року до березня 2013 року вона справно сплачувала щомісячно кредитні платежі. В лютому 2013 року їй на мобідльний телефон прийшло СМС повідомлення , про те , що вона має заборгованість за кредитним договором в розмірі 590 грн.. не погоджуючись за даною заборгованістю в березні та квітні 2013 року вона неодноразово зверталася до регіонального відділення банку з проханням надати їй виписки щодо сплати нею кредиту і роз'яснити причини винекнення заборгованості . Однак жодних роз'яснень та виписок з рахунку від банку вона не отримала. Тому в жовтні 2013 року вона надала банку письмову заяву в якій повідомила , що розриває з банком договір в односторонньому порядку. Відповідач [PERSON], в судовому засіданні визнала факт , того що станом на березень 2013 року, заборгованість за кредитним договором нею не була погашена в повному обсязі. Однак вона припинила погашення кредиту з тих підстав , що банк проігнорував її притензії щодо наявної на той час заборгованості і на всі її письмові звернення не надав жодної відповіді. Вважає , що свої зобов'язання перед банком вона добросовісно виконувала пртягом 2008-2013 років і за її підрахунками сплатила баку більше 13000 гривен , натомість банк необгрунтованго нарахував їй зазначену в позові заборгованість , тому прохає суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог. Суд, з'ясувавши позицію позивача та відповідача у справі, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надавши їм оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що 28 серпня 2008 року між закритим акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" (правонаступником якого є ПАТ КБ "ПриватБанк") та [PERSON] укладений кредитний договір, за яким остання загалом отримала кредит у розмірі 6000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, проте належним чином своїх зобов'язань не виконувала, у зв'язку з чим станом на 30 вересня 2014 року утворилась заборгованість . З системного аналізу стст.526,543,625,629,1048-1050,1054,1055 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), якими врегульовано спірні правовідносини, вбачається що зобов'язання за договором, у тому числі за договором кредиту, за яким кредитодавець надає кошти, а позичальник зобов'язується їх повернути за сплатою процентів, є обов'язковими для виконання сторонами, має виконуватися належним чином, з застосуванням відповідальності за порушення грошового зобов'язання. В матеріалах справи наявний пакет документів, який підтверджує, що сторони, діючи вільно та відповідно стст.6,627 ЦК України уклали договір кредиту. Згідно стст.207,1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі і вважається вчиненим у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або декількох документах де відображена воля сторін. 28 серня 2008 року відповідач звернулась до позивача з заявою про видачу кредиту з видачею кредитної картки і встановленням кредитного ліміту у сумі 3300 грн., який пізніше банком був збільшений до 6000 гривень, з базовою процентною ставкою 36% на рік. При цьому відповідач вказала, що вона ознайомлена і згодна з умовами і правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення у письмовому вигляді, своїм підписом вона підтверджує факт отримання повної інформації про умови кредитування в "ПриватБанку", висловила згоду, що ця заява разом з пам'яткою клієнта, умовами, правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає між нею і банком договір про надання банківських послуг, що банк має право збільшувати або зменшувати кредитний ліміт. Враховуючи вищевикладене, а також те, що неналежне виконання позичальником зобов'язань за договором від 28 серпня 2008 року підтверджене доказами, виходячи із встановлених ст.526 ЦК України загальних умов виконання зобов'язання і передбаченого ст.629 ЦК України принципу обов'язковості договору, з [PERSON]. на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" підлягає стягненню сума заборгованості у розмірі 12731 грн.26 коп., де 6000 грн. 00 коп. - сума заборгованості за кредитом, 5136 грн. 29 коп. - сума заборгованості по процентах за користування кредитом, 750 грн. 62 коп. - заборгованість по комісії, а також 250 грн. - сума штрафу (фіксова частина), 594 грн. 35 коп. - сума штрафу (процентна складова). Що стосується заперечень відповідача [PERSON], щодо виконання нею зобов'язань перед банком за даними кредитними договором в повному обсязі і розірвання договору в односторонньому порядку, суд виходить з наступного: Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини , на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень . Відповідач [PERSON] не надала суду належних доказів на підтвердження повного виконання нею зобов'язання перед банком за кредитним договором. Надані нею копії заяв , з якими вона зверталася до установи банку з проханням надати їй виписки по рахунку не може бути прийняте судом , як доказ погашення кредитного зобов' язання. Натомість надані банком докази ( розрахунок заборгованості за договором № б/н від 28.08.2008 року) спростовують доводи відповідача і підтверджують винекнення боржника [PERSON] просроченої заборгованості з 21 грудня 2012 року, яка з наростаючим порядком станом на 30.09.2014 року становить 12731 гривня 25 копійок. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням , проведеним належним чином. Відповідно до ч.2 ст.615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Аналіз вище вказаних норм, свідчить про те, що боржник за кредитним договором в односторонньому порядку не може відмовитися від зобов'язання до повного його виконання належним чином. Оскільки позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" задоволені, суд в порядку ст.88 ЦПК України має підстави для стягнення з відповідача на користь позивача понесених останнім судових витрат в сумі 243 грн. 60 коп., а саме, в межах суми сплаченого судового збору при пред'явленні позову до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved