Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на земельну частку (пай), зазначивши, що [PERSON] являлася власницею земельної частки (паю), яка перебувала у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Червона зірка» с. Матвіївка, розміром 3,09 га в умовних кадастрових гектарах в межах Матвіївської сільської ради Чигиринського району Черкаської області, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧР № 0116506, зареєстрованого за № 209. 30 серпня 1996 року [PERSON] померла. Після смерті [PERSON] спадщину фактично прийняла її дочка [PERSON], оскільки вона на час смерті матері проживала з нею разом, була зареєстрованою з нею за однією адресою та протягом шести місяців після її смерті користувалась майном померлої, обробляла присадибну земельну ділянку, вступивши таким чином в управління та володіння майном померлої. Але для можливості оформити свої спадкові права позивачу потрібно встановити факт прийняття спадщини після померлої. Позивач звернулась до нотаріальної контори для видачі свідоцтва, але нотаріус відмовив їй в оформленні спадкового майна і рекомендував звернутися до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно в звязку із втратою оригіналу сертифікату на право на земельну частку (пай). Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити та визнати за позивачем право власності на вказану земельну частку (пай), згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧР № 0116506, після померлої [PERSON], пояснивши, що [PERSON] є дочкою померлої [PERSON] і єдиною спадкоємицею її майна згідно закону та прийняла спадщину. Але оскільки оригінал сертифіката відсутній і вона не змогла нотаріально оформити вказане спадкове майно, тому, просить суд встановити факт прийняття спадщини та визнати за позивачем право власності на вказану земельну частку (пай). Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, надіславши заяву в якій позов визнав і згідний на задоволення позовних вимог. Допитані в судовому засіданні свідки пояснили, що знають позивача протягом тривалого часу, оскільки є її односельцями та сусідами, також їм відомо те, що [PERSON] здійснювала догляд за своєю померлою матірю [PERSON] та провела її поховання. Після смерті [PERSON] позивач користувалась майном померлої, проводила ремонт її будинку, обробляла присадибну земельну ділянку. Суд, вислухавши представника позивача, свідків, задовольнивши заяву відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 30 серпня 1996 року, відповідно до повторного свідоцтва про смерть серії І-СР № 299715 від 13.07.2017 року, померла [PERSON] (а.с.6). Після її смерті на території Матвіївської сільської ради Чигиринського району Черкаської області відкрилася спадщина. [PERSON] являлася власницею земельної частки (паю) являлася власницею земельної частки (паю), яка перебувала у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Червона зірка» с. Матвіївка, розміром 3,09 га в умовних кадастрових гектарах в межах Матвіївської сільської ради Чигиринського району Черкаської області, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧР № 0116506, зареєстрованого за № 209, що підтверджується архівною довідкою від 29.06.2017 року № 119/04-04 (а.с. 12). Оригінал сертифіката було втрачено, про що свідчить оголошення опубліковане у газеті «Чигиринські вісті» (а.с.13). Спадкоємцем майна [PERSON] є позивач, як її дочка, що вбачається зі свідоцтва про народження серії V-УР № 0960912 від 03.05.1967 року, свідоцтва про шлюб серії 1-НМ № 018322 від 10.04.2006 року, [PERSON] з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00016063031 від 01.12.2015 року (а.с.8). Крім того, як вбачається з довідки виконавчого комітету Матвіївської сільської ради Чигиринського району від 14.09.2017 року № 245, гр. [PERSON] дійсно прийняла спадщину після смерті своєї матері [PERSON], яка померла 30 серпня 1996 року, оскільки протягом шести місяців після смерті своєї матері користувалась майном та речами померлої, її будинком, обробляла присадибну земельну ділянку та іншими речами померлої (а.с.11). Судом також встановлено факт прийняття спадщини позивачем після смерті [PERSON], що також підтверджується показами свідків. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] фактично прийняла спадщину після померлої матері, вступивши в управління спадковим майном та користуючись її майном. Як вбачається з постанови про нотаріальну відмову завідувача Чигиринської державної нотаріальної контори [PERSON] № 723/02-31 від 30.08.2017 року гр. [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) розміром 3,09 га в умовних кадастрових гектарах в межах Матвіївської сільської ради Чигиринського району Черкаської області, що залишилася після померлої 30 серпня 1996 року [PERSON] (а.с.14). Згідно даних завідувача Чигиринської державної нотаріальної контори [PERSON] № 827/01-16 від 27.09.2017 року, після померлої 30 серпня 1996 року [PERSON], із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину звертався [PERSON], якому було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на грошовий вклад. Інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини, із заявами про відмову від прийняття спадщини не зверталися (а.с.22). Крім того, як вбачається зі свідоцтва про смерть серії І-СР №232963 від 01.06.2014 року, 29 травня 2014 року [PERSON] помер (а.с.25). Так, з огляду на те, що спадщина після смерті [PERSON] відкрилася та була прийнята до 01 січня 2004 року, то правовідносини, що виникли, регулюються нормами Цивільного кодексу Української РСР 1963 року. За змістом ст.6 ЦК УРСР кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права. За загальними положеннями про спадкування за ЦК УРСР 1963 року, зокрема згідно зст.524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця (ст.525 ЦК УРСР). Відповідно до ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст.549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. Європейський суд з прав людини в своїх рішенням вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року, "Новоселецький проти України" від 11 березня 2003 року, "Федоренко проти України" від 1 червня 2006 року). На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що оскільки інших спадкоємців, які б прийняли спадщину після померлої [PERSON] не має, тому суд вважає можливим позов задовольнити, встановивши факт прийняття спадщини позивачем та визнати за нею право власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом.

Outcome: approved