Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-07 00:00:00

У березні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати за ним у порядку спадкуванням за заповітом після смерті [PERSON], яка померла [INFO], право власності на житловий будинок - "А", загальною площею 57,2 м2, житловою площею 33,1 м2, із господарськими будівлями і спорудами: сарай - "Б", погріб - "В", вбиральня - "Г", колонка - "№ 1", хвіртка, огорожа - "№ 2, 3", що знаходяться за адресою: [ADDRESS], посилаючись на те, що у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 12 березня 2014 року на належне померлій [PERSON] вказане вище спірне нерухоме майно державною нотаріальною конторою йому відмовлено, оскільки за життя спадкодавець правовстановлюючі документи на це спірне спадкове майно належним чином не оформила. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, у якій просив суд розглянути справу за його відсутності та задовольнити позовні вимоги повністю. Відповідач Бобрицька сільська рада Броварського району Київської області у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, у якій просила суд розглянути справу без участі їхнього представника за наявними у справі матеріалами. Третя особа: [PERSON] у судове засідання теж не з'явилася, подала до суду заяву у якій просила суд розглянути справу за її відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд встановив факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. За змістом ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Судом встановлено, що [INFO] у віці 81 років померла [PERSON], про що свідчить свідоцтво про її смерть серії І-ОК № 347592. 12 березня 2014 року [PERSON] склала заповіт, який посвідчений секретарем виконавчого комітету Бобрицької сільської ради Броварського району Київської області Нічипоренко Г.М., зареєстрований в реєстрі за № 18, яким вона усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, яке належатиме їй на день смерті і на що за законом вона матиме право, заповідала [PERSON] та [PERSON], у рівних частках кожному. У ч. 3 ст. 1268, ч. ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. За змістом ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Із спадкової справи № 562/2015 до майна померлої [INFO] [PERSON] вбачається, що 22 вересня 2015 року в установлений законом шестимісячний строк до Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернувся спадкоємець за вказаним заповітом від 12 березня 2014 року [PERSON], позивач у даній справі. Того ж дня, 22 вересня 2015 року, інший спадкоємець за тим же заповітом [PERSON], третя особа у цій справі, подала до тієї ж нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття належної їй частки у спадщині за заповітом від 12 березня 2014 року після смерті [PERSON] на користь позивача [PERSON] 24 жовтня 2015 року Броварською районною державною нотаріальною конторою Київської області позивачу [PERSON] після смерті [INFO] [PERSON] видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом на належні останній на праві приватної власності дві земельні ділянки площею 1,3907 га та 0,9643 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміщені на землях, що знаходяться у віданні Бобрицької та Шевченківської сільських рад Броварського району Київської області, кадастрові номери земельних ділянок [NUMBER] та [NUMBER] відповідно. Суд також встановив, що спадкодавцю [PERSON] на день смерті належав житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Факт належності померлій [PERSON] цього спірного спадкового нерухомого майна підтверджується довідкою № 1124, виданою 11 грудня 2017 року Бобрицькою сільською радою Броварського району Київської області, з якої видно, що згідно із записами в погосподарській книзі за 2011-2015 роки, особовий рахунок № [NUMBER], на земельній ділянці [ADDRESS], знаходяться житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами, головою господарства за даною адресою до дня смерті [INFO] була [PERSON], яка постійно проживала і була зареєстрованою за цією адресою. Право власності на садибу не оформлялось, оскільки відповідна заява від забудовника не надходила. Заперечень від сусідів суміжних земельних ділянок немає. Відповідно до листа Комунального підприємства Київської обласної ради "Лівобережне бюро технічної інвентаризації" від 27 вересня 2017 року за вих. № 22740 інформація про реєстрацію права власності на зазначений спірний спадковий житловий будинок за [PERSON] відсутня. Із технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок за адресою: [ADDRESS], видно, що за цією адресою знаходяться: житловий будинок - "А", побудований у 1947 році, загальною площею 57,2 м2, житловою площею 33,1 м2, із господарськими будівлями і спорудами: сарай - "Б", погріб - "В", вбиральня - "Г", колонка - "№ 1", хвіртка, огорожа - "№ 2, 3". Листом від 24 жовтня 2017 року за вих. № 3579/02-14 позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірний житловий будинок Броварською районною державною нотаріальною конторою Київської області відмовлено, так як інформація про реєстрацію права власності на вказане вище нерухоме майно за [PERSON] відсутня, що підтверджується довідкою, виданою Комунальним підприємством Київської обласної ради "Лівобережне бюро технічної інвентаризації" від 27 вересня 2017 року за № 22740. Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У ст. 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. За змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав є визнання права. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом, який прийняв спадщину після смерті 10 серпня 2015 року[PERSON], якій на день смерті належав спірний житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами, суд дійшов висновку, що позов ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved