Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

У листопаді 2014 року позивач ПАТ КБ «Приват Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON], Ленінського ВДВС Полтавського МУЮ, ПАТ «Українська страхова компанія «ГАРАНТ-АВТО» про звільнення майна з-під арешту, в якому просить зняти арешт із заставного майна, який був накладений відповідно до постанови головного державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції Юрченко Аліною Анатоліївною від 02.08.2012 року, а саме: автомобіль DAEWOO, модель: NЕХІА, рік випуску: 2007, тип ТЗ: легковий седан,№ кузова/шасі:[NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності відповідачу [PERSON] та перебуває у заставі ПАТ КБ "ПриватБанк". В судове засідання представник позивача не з»явився, але надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] та представник відповідача ПАТ «Українська страхова компанія «ГАРАНТ-АВТО» в судове засідання не з»явились, про причину своєї неявки суду не повідомили, хоча завчасно та належним чином були повідомлені про день та час розгляду справи. Представник відповідача Ленінського ВДВС Полтавського МУЮ в судове засідання не з»явився, але надав суду заяву про розгляд справи без його участі. За таких обставин, суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України, справу розглянув без участі відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а тому, підлягають до задоволення. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № РLCRAN6440033 від 29.03.2007 року [PERSON] 29.03.2007 року отримав кредит у розмірі 12003,00 [Долар США] зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 28.03.2014 року. Згідно п. 1.1. статуту ПАТ КБ "ПриватБанк" є правонаступником всіх прав та зобов'язань ЗАТ КБ "ПриватБанк". В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і відповідач 29.03.2007 р. уклали договір застави рухомого майна. Згідно з договором застави відповідач надав в заставу автомобіль DAEWOO, модель: NЕХІА, рік випуску: 2007, тип ТЗ: легковий седан, № кузова [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності відповідачу [PERSON]. Вищевказані обставини підтверджуються кредитним договором, договором застави та іншими документами. В зв'язку з невиконанням [PERSON] своїх зобов'язань по кредитному договору № РLCRAN6440033 від 29.03.2007 року, за останнім виникла прострочена заборгованість. Рішенням Ленінського районного суду м.Полтава від 26.03.2012 задоволено позов ПАТ КБ "Приватбанк" до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави: звернуто стягнення на автомобіль DAEWOO, модель: NЕХІА, рік випуску: 2007, тип ТЗ: легковий седан,№ кузова/шасі:[NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності відповідачу [PERSON], шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, код ЄДРПОУ 14360570) з укладанням від імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, вказаного автомобіля з обліку в органах ДАЇ України, а також наданням ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Відповідно до угоди, та ст. 20 Закону України "Про заставу", ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК" має право з метою задоволення своїх вимог звернути стягнення на предмет застави у випадку, якщо в момент настання термінів виконання зобов'язань, передбачених договором, вони не будуть виконані. Відповідно до ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпечених заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. В порядку ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду. Згідно договору застави звернення стягнення на предмет застави за вибором заставодержателя може здійснюватися шляхом продажу предмета застави із укладенням договору купівлі-продажу з іншою особою. Відповідно до ст. 25 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів реєстрацію обтяжень" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета застави шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї із процедур, передбаченні ст.26 цього Закону, яка передбачає і продаж предмета застави шляхом укладення дші купівлі-продажу з іншою особою -покупцем. 02.08.2012 року постановою (ВП № 33684946) про відкриття виконавчого провадження головного державного виконавця Ленінського ВДВС ПМУЮ Юрченко А А. накладений арешт на все майно, що належить боржнику, у межах суми звернення стягнення: 5098,27 грн. на користь ПАТ "Україниська страхова компанія «ГАРАНТ-АВТО». Згідно Інструкції «Про проведення виконавчих дій» №74/5 від 15.12.1999 та ст. 52 ЗУ «Про виконавче провадження» для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно може бути звернено у разі: - виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; - коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Відповідно до ст.16 Закону України «Про заставу» право застави виникає з моменту укладання договору застави. У даному випадку, по перше: право застави виникло у ПриватБанку, як зазначено вище 29.03.2007 року, а постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження була винесена 16.05.2012 року; по-друге: станом на «15» лютого 2011року заборгованість відповідача перед ПриватБанком складає 40194,01 долларов США, що значно перевищує вартість предмету застави. Отже, державна виконавча служба не має правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувачів, які не є заставодержателями. Згідно ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно i про звільнення майна з -під арешту. Статтею 52 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставленого майно з -під арешту. Відповідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.08.76 року №6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються як на праві власності на описане майно, так і на праві володіння жим і відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено жзешт на майно. На підставі викладеного,

Outcome: approved