Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої доньки. В обґрунтування позову позивач в позовній заяві вказала, що [INFO] року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб, від даного шлюбу у них є донька - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалось і 20.12.2013 року шлюб між ними було розірвано. Дитина - [PERSON], є неповнолітньою та на даний час проживає разом з нею за адресою: [ADDRESS]. 23.03.2016 року по справі № 642/855/16-ц Ленінським районним судом міста Харкова винесено рішення суду про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини, доньки [PERSON] з 17.02.2016 року, у розмірі 1\\4 частини з усіх доходів але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З моменту розлучення відповідач вже понад 3 роки не бачиться з дитиною, не бере участі у її вихованні та не надає матеріальної допомоги на її утримання. В судовому засіданні позивач та її представник [PERSON], діючий за довіреністю від 12.01.2016 року (а.с. 11), підтримали позов та просили його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечували. Позивач надала пояснення, аналогічні викладеним у позові. Вказала, що з відповідачем подружнє життя не склалось, донька на даний час проживає з нею та знаходиться тільки на її утриманні. Відповідач жодного разу не поцікавився станом здоров'я дитини, її успіхами у навчанні та навіть не привітав з днем народження, жодного разу не відвідав навчальний заклад де навчається дитина. Аліменти присуджені йому рішенням суду не сплачує, станом на 23.12.2016 року має заборгованість в розмірі 11083,54 грн. Орган опіки та піклування виконавчого комітету Чугуївської міської ради Харківської області, надав висновок про не доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] Вказав, що хоча позивачем і були надані достатні докази про ухилення батька від виконання батьківських обов'язків, однак органу не відома позиція батька, в зв'язку з його неявками до органу опіки та піклування. Представник органу опіки та піклування [PERSON], діюча за довіреністю від 31.10.2016 року (а.с. 75), залишила розгляд справи на розсуд суду, заперечень проти позову не надала. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про причини неявки суду не повідомив. Правом про надання заперечень на позовну заяву не скористався. Про день та час судового засідання був повідомлений належним чином. Враховуючи вище викладене, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини: [PERSON] народилася [INFO] року, відповідно до свідоцтва про народження дитини матір'ю значиться - [PERSON], батьком - [PERSON] (а.с. 9). Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 20.12.2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний, в рішенні вказано, що сторони вже на той момент не мешкали разом. Вихованням та утриманням дитини відповідач не займається. Рішенням Ленінського районного суду міста Харкова від 23.03.2016 року винесено рішення суду про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини, доньки [PERSON] з 17.02.2016 року, у розмірі 1/4 частини з усіх доходів але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 15). [PERSON] проживає разом з матір'ю, за адресою: [ADDRESS]. Згідно розрахунку заборгованості від 23.12.2016 року [PERSON] має заборгованість по сплаті аліментів в сумі 11083,54 грн. (а.с. 78). Згідно з інформацією адміністрації КЗОЗ «Харківська міська дитяча лікарня № 19» за останні роки контроль за станом здоров'я дитини здійснює виключно її мати [PERSON] ( а.с. 80). Згідно характеристики директора ХЗОШ № 162 [PERSON] з 2015 року навчається у ХЗОШ №162. Виховується у неповній родині. Мати, [PERSON], приділяє виключно серйозне ставлення до розвитку та вихованню дитини. [PERSON] залучається до всіх шкільних закладах. Відвідує танцювальний гурток. Мати, [PERSON], приділяє багато уваги навчанню та вихованню доньки. Батько дитини до ХЗОШ №162 не з'являвся жодного разу. Згідно інформації директора ХСШ №162 [PERSON], 08.11.2008року, дійсно навчається в ХСШ 3162 з 01.09.2015року по теперішній час у 1-Д класі. Навчанню та вихованню належну увагу приділяє мати - [PERSON], яка забезпечує доньку усім необхідним для навчання, відвідує батьківські збори, шкільні виховні заходи, особисто вносить добровільні батьківські внески на розвиток класи та школи, бере активну участь у роботі батьківської громадськості (а.с. 79). Згідно інформації КЗ «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №414 Харківської міської ради», [PERSON] дійсно ходила ДУУ №414 м. Харкова. За час перебування в дитячому садку мама характеризувалася позитивно. В дитсадок та з нього приводили та забирали мама та бабуся. Батька в дитячий садок не приходив. Суд дослідивши матеріали справи, перевіривши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України і які вони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення заявлених вимог, з'ясувавши фактичні обставини справи, - приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. До такого висновку суд прийшов виходячи з наступного. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення та якими доказами вони підтверджуються. Статтями 1 та 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб інтересів держави. Згідно ст.ст. 15,16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до вимог ст.150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про стан здоров'я її, фізичний, духовний та моральний розвиток останньої, що є найважливішими обов'язками матері і батька. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 р. передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, зокрема, ст.170 СК України передбачає, що суд може постановити рішення про відібрання дітей від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках якщо батьки ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. Разом з тим, за правилами ч.3 ст.170 СК України, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. Відповідно до ст.8 Закону України "Про охорону дитинства"від 26 квітня 2001 року №2402 зазначено, що "Кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 11 цього ж Закону вказано, що "Сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини."Згідно статті №12 цього Закону вказано, що "Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров"я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці". Статтею 15 Закону встановлено, що "Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею". Статтею 164 Сімейного Кодексу України встановлені підстави позбавлення батьківських прав, а саме п.2 ч.1 - ухиляння від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Необхідно зазначити, що ухилення від виконання юридичного обов'язку - виконання батьківських обов'язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. В судовому засіданні було судом достовірно встановлено, не дивлячись на те, що відповідач має задовільний стан здоров'я, перешкод у спілкуванні з дитиною йому ніхто не чинив і не чинить - ухиляється від виховання дитини та її матеріального утримання, тобто не виконує свого батьківського обов'язку. Виходячи з вищевикладеного, діючи в інтересах дитини, суд вважає можливим задовольнити позов позивача і позбавити батьківських прав громадянина [PERSON] відносно його неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] року. Відповідно до ст. 243 СК України, опіка та піклування встановлюються над дітьми, які залишилися без батьківського піклування. Згідно ст.244 СК України піклувальником дитини може бути, за її згодою, повнолітня дієздатна особа. При призначені дитині піклувальника, враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Суд роз'яснює відповідачу - [PERSON], що відповідно до ст.168 СК України "Мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав". На підставі викладеного,

Outcome: approved