Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про заборгованість за кредитним договором. В своєму позові позивач зазначив, що між ним та відповідачем було укладено кредитний договір, проте відповідач свої вимоги за договором не виконує внаслідок чого виникла заборгованість у сумі 484190,04 грн., яка складається з наступного: 100061,25 грн. заборгованість за кредитом; 32554,78 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 9114,20 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 319165,05 грн. пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором; 250,00 грн. штраф (фіксована частина); 23044,76 грн. штраф (процентна складова). В додаткових пояснення до позову представник позивача зазначив, що відповідно до акту прийому-передачі від 25.06.2009 року, предмет застави було передано банку для його реалізації. 16.10.2014 року автомобіль було реалізовано за 65000,00 грн, сума від реалізації розподілилася слідуючим чином: 61802,80 грн.-на погашення відсотків, в розрахунку заборгованості станом на 16.10.2014 року, 3197,20 грн.- погашення юридичних видатків. До початку судового засідання представник позивача звернувся із заявою, в якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав в повному об'ємі. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, суду пояснила, що предмет застави за договором -автомобіль було передано банку для реалізації ще у 2009 році. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. 02 квітня 2008 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] було укладено кредитно-заставний договір № nkucaki13360021 за умовами якого банк надає позичальникові кредит у розмірі 95000,00 грн. На термін до 01.04.2015 року, а позичальник зобов'язувався повернути кредит та сплатити відсотки за користуванням кредитними коштами в строки та в порядку, встановленими кредитним договором. Відповідно до умов Договору відповідач передав банку в заставу належний йому на праві власності автомобіль СHERY TIGGO, 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. Згідно ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Зокрема, відповідно до кредитного договору клієнт щомісячно надає Банку грошові кошти для погашення заборгованості за цим договором, включаючи проценти за користування кредитом та, у разі порушення термінів погашення процентів за платежі, сплачує пеню, а договір діє до повного виконання зобов'язань сторонами. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач станом на 03.11.2014 року має заборгованість за кредитним договором у сумі 484190,04 грн. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі сплата неустойки (ст. 611 ЦК України). Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що загальний розмір заборгованості на кредитним договором складає 484190,04 грн., який складається з з наступного: 100061,25 грн. заборгованість за кредитом; 32554,78 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 9114,20 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 319165,05 грн. пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором; 250,00 грн. штраф (фіксована частина); 23044,76 грн. штраф (процентна складова). Конституційний Суд України у рішенні від 11 липня 2013 року по справі щодо офіційного тлумачення положень Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" від 22.11.1996 року дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Крім того, вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п. 6 ст. 3, ч. 3 ст. 509, ч. ч. 1, 2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності та розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Такий висновок Конституційного Суду України узгоджується з положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН "Керівні принципи для захисту інтересів споживачів" від 09 квітня 1985 року № 39/248, в якій наголошено, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, а тому принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах. Тому, Конституційний Суд України визначив, що захист від цих зловживань базується на положеннях законодавства, зокрема ч. 3 ст. 551 ЦК України. Виходячи з зазначеного суд вважає, що розмір пені необхідно зменшити на 100 000 грн., що буде відповідати принципам справедливості, добросовісності і розумності. Таким чином позов слід задовольнити частково. У відповідності з ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі3654,00 грн.

Outcome: partial