Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

Позивач, [PERSON], в особі представника за довіреністю [PERSON], звернувся до суду з позовом про стягнення моральної шкоди та в обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що в період з 06.07.1998 року по 29.07.1998 року, він працював підземним гірником очисного забою у дільниці №8 ВО «Кривбасруда» шахта «Родина». З 29.07.1998 року по 20.04.1999 року, працював підземним гірником очисного забою, Криворізький державний залізорудний комбінат (КДЗРК) «Кривбасзалізорудком» шахта «Родина». Зазначає, що в підземних умовах шахти не завжди була можливість використовувати транспортувальні засоби та засоби механізації для переміщення вантажів внаслідок технологічного обмеження робочого простору, перешкоджаючого їх застосуванню - недосконалість технології під поверхової системи розробки при підземному видобутку руди. Так, під час роботи підземним гірником очисного забою, він виконував важку роботу, що перевищувала нормативи згідно санітарно-гігієнічної характеристики умов праці № 2/2- 11-5-3092 від 23.11.2009 року підготовленої ДЗ «Саксаганська районна санітарно- епідеміологічна станція м. Кривого Рогу». [PERSON] № 5 розслідування причини виникнення хронічного захворювання, від 18.03.2013 року, причиною хронічного захворювання встановлено: важка праця. «Рівень фізичного навантаження (параметри, ступень, важкість роботи): маса вантажу, що підіймається та переміщується вручну 50 кг, при нормі до ЗО кг; нахили корпуса вимушені більше 30 градусів 371 раз за зміну при нормі 51-100 разів; динамічна робота потужність зовнішньої роботи (Вт) при роботі за участю м язів плечового поясу 47,4 Вт при нормі 23-45 Вт, статичне навантаження, величина навантаження за зміну (кг/с) при утриманні вантажу двома руками 261000 кг/с при нормі до 97000кг/с; робоча поза: знаходження в нахиленому положенні до 30 градусів 40% зміни при нормі до 25%, більше 30 градусів 2, 7% тривалості зміни при нормі вільна. Умови праці вибуховика (підземного) за важкістю трудового процесу відноситься до III класу 3 ступеня шкідливості. На інших підприємствах, що зазначені вище: маса вантажу, що підіймається та переміщується вручну 81 кг при нормі до 30 кг; нахили корпуса вимушені вимушені 146- 178 разів кількість за зміну при нормі 51-100 разів; переміщення у просторі (переходити по горизонталі) 11 км при нормі до 8 км».. Вказує, що в звязку з перенавантаженням при виконанні трудових обовязків в нього почались болі в хребті, ногах і руках, він був змушений постійно лікуватись, в період з 1996 року йому почали ставити діагноз: вертеброгенна люмбоішіалгія, хронічна люмбоішіалгія, люмбалгія. В 2009 році, його стан погіршився і мені була проведена операція: інтерламінарна дискектомія L5-S1 зліва, диско генної шийної і п/кр. полірадикулопатії L5-S1 зліва. Він неодноразово лікувався як стаціонарно так і амбулаторно. Весь цей час, він відчував фізичну біль та душевні страждання. Вважає, що йому спричинена моральна шкода, оскільки протягом хвороби він систематично лікується в лікарнях, санаторіях, здебільшого за свій рахунок. На даний час почуває сильний фізичний біль в хребті, кінцівках та суглобах. Він обмежений в рухах, не може виконувати роботу по дому. Постійні болі, прийом ліків, нестача коштів на лікування, до фізичного болю додаються фізичні страждання від свого безсилля і безсилля ліків допомогти йому позбавитися болю. Почуття безпорадності та неповноцінності приносять йому особливі страждання і приниження. Це спричиняє не тільки фізичні, але й моральні страждання. Просить стягнути з відповідача ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» на користь його користь кошти в розмірі 50000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди у зв'язку з виникненням хронічного професійного захворювання. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та просив їх задовольнити. Зазначив, що в звязку з отриманими професійними захворюваннями, втратою працездатності в розмірі 30%, його довіритель зазнає фізичного болю та моральних страждань. Просить стягнути з відповідача моральну шкоду на користь позивача в розмірі 50000 гривень, без утримання податку з доходу фізичних осіб. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечує, просить в задоволенні позову відмовити. Вважає, що позивачем не доведено факт заподіяння йому моральної шкоди, не надано доказів, які підтверджують глибину фізичних та моральних страждань. Суд, вислухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. При вирішенні питання про спричинення позивачеві моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини справи, з урахуванням характеру, обсягу, тривалості та наслідків заподіяних позивачеві моральних страждань, стан його здоров'я, втрату професійної працездатності, вину підприємства в заподіянні шкоди, істотних вимушених змін у його життєвих стосунках. Судом встановлено, що відповідно до записів, які містяться в трудовій книжці БТ-ІІ № 3718071 на імя [PERSON], останній пропрацював в період з 06.07.1998 року по 29.07.1998 року підземним гірником очисного забою у дільниці №8 ВО «Кривбасруда» шахта «Родина». З 29.07.1998 року по 20.04.1999 року, працював підземним гірником очисного забою, Криворізький державний залізорудний комбінат (КДЗРК) «Кривбасзалізорудком» шахта «Родина». (а.с. 72-76). Відповідно до [PERSON] розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання № 5 від 18.03.2013 р., комісією в складі представників керівництва ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг», Фонду соціального страхування, Криворізького міського комітету профспілки металургів і гірників України, в пункті 16 [PERSON] вказано обставини, при яких [PERSON] отримав професійне захворювання «[PERSON], працюючи 6 років 1 місяць вибухові (підземним) на дільниці №22 (заряджання глибоких свердловин та видача вибух матеріалів) шахти імені Артема з 15.06.2004 по 21.07.2010 на ШУ: ВАТ КГМК "Криворіжсталь", ВАТ "Міттал Стіл [PERSON] Ріг", ВАТ "АрселорМіттал [PERSON] Ріг" виконував весь комплекс підривних робіт при проведенні підземних гірничих робіт: навантажував, розвантажував, доставляв підривні та інші матеріали до місць робіт, забивав свердловини та шпури, монтував електропідривну мережу. В підземних умовах шахти не завжди була можливість використовувати транспортувальні засоби та засоби механізації для переміщення вантажів внаслідок технологічного обмеження робочого простору, перешкоджаючого їх застосуванню- недосконалості технології підповерхової системи розробки при підземному видобутку руди. Також [PERSON] згідно санітарно-гігієнічної характеристики умов праці №2/2-11-5-3092 від 23.11.2009 підготовленої ДЗ "Саксаганська районна санітарно- епідеміологічна станція м. Кривого Рогу", протягом 9 років 7 місяців виконував важку роботу, що перевищувала нормативи: РУ імені Кірова ДВО "Південруда" шахта "Северная" дільниця №2: з 31.08.1990 по 01.05.1991 - підземний гірник, з 01.05.1991 по 22.04.1998 - підземний гірник очисного забою; ВО "Кривбасруда" шахта "Родина" дільниця №8 з 06.07.1998 по 29.07.1998 - підземний гірник очисного забою; Криворізький державний залізорудний комбінат (КДЗРК) "Кривбасзалізрудком" шахта «Родина» з 29.07.1998 по 20.04.1999 - підземний гірник очисного забою; AT "Суха Балка" шахта імені Фрунзе дільниця №5 з 26.04.1999 по 16.06.2000 - підземний гірник очисного забою.» Причиною професійного захворювання в п. 17 [PERSON] вказано важка фізична праця. «Рівень фізичного навантаження (параметри, ступень, важкість роботи): маса вантажу, що підіймається та переміщується вручну 50 кг, при нормі до ЗО кг; нахили корпуса вимушені більше 30 градусів 371 раз за зміну при нормі 51-100 разів; динамічна робота потужність зовнішньої роботи (Вт) при роботі за участю м язів плечового поясу 47,4 Вт при нормі 23-45 Вт, статичне навантаження, величина навантаження за зміну (кг/с) при утриманні вантажу двома руками 261000 кг/с при нормі до 97000кг/с; робоча поза: знаходження в нахиленому положенні до 30 градусів 40% зміни при нормі до 25%, більше 30 градусів 2, 7% тривалості зміни при нормі вільна. Умови праці вибуховика (підземного) за важкістю трудового процесу відноситься до III класу 3 ступеня шкідливості. На інших підприємствах, що зазначені вище: маса вантажу, що підіймається та переміщується вручну 81 кг при нормі до 30 кг; нахили корпуса вимушені вимушені 146- 178 разів кількість за зміну при нормі 51-100 разів; переміщення у просторі (переходити по горизонталі) 11 км при нормі до 8 км».. Особами, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи, відповідно п. 19 [PERSON] вказано, що у звязку з переведенням на іншу роботу [PERSON] 21.07.2010, визначити конкретних посадових осіб, які відповідальні за виникнення професійного захворювання, встановити неможливо. 01.07.2013 року, медико-соціальною експертною комісією [PERSON] встановлено третю групу інвалідності та 30% втрати професійної працездатності. 24.07.2014 року, при повторному обстеженні медико-соціальною експертною комісією підтверджено третю групу інвалідності та 30% втрати професійної працездатності Відповідно до довідки МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги від 07.07.2016 р. серії 12 ААА № 016998, при повторному огляді, [PERSON] встановлено 3 група інвалідності та вказано 30 % - ступінь втрати професійної працездатності з 01.07.2016 р. по 01.07.2018 р. Відповідно до медичних довідок, [PERSON] в звязку з погіршенням стану здоровя неодноразово знаходився на стаціонарному лікуванні в Інституті промислової медицини та в комунальних закладах міських лікарень м. Кривого Рогу та йому встановлено діагноз вертеброгенна люмбоішіалгія, хронічна люмбоішіалгія, люмбалгія. В 2009 році була проведена операція: інтерламінарна дискектомія L5-S1 зліва, диско генної шийної і п/кр. полірадикулопатії L5-S1 зліва. Таким чином, слід вважати, що самим фактом втрати позивачем [PERSON]Г професійної працездатності, в зв'язку з отриманим професійним захворюванням, яке виникли через вплив шкідливих факторів під час роботи протягом тривалого часу у відповідача, йому спричинена моральна шкода, яка згідно ст. 237-1 КЗпП України може бути відшкодована одноразово за рахунок відповідача. За таких обставин, вимоги позивача до ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» є обґрунтованими і не суперечать чинному законодавству. Суд не може погодитися із запереченнями представника відповідача, що не його підприємство має відшкодовувати моральну шкоду позивачеві обґрунтовуючи це тим, що [PERSON] розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 21.03.2013 складений на підприємстві ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг», тому останнє є підприємством роботодавцем, на якому шкідливі виробничі фактори призвели до виникнення професійного захворювання у позивача, що не узгоджується з медичним висновком лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу про наявність (відсутність) професійного характеру захворювання від 07.02.2013 р., в якому зазначено, що згідно СГХ умов праці Саксаганської СЕС м. Кривого Рогу № 2/2-11-5-3092 від 23.11.2009 р. шкідливі фактори в проф. підз. вибухівника ш. ім.. Артема, ШУ ВАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» важка фіз.. праця; підз. ГРОВ ш. «Родіна» ВАТ КЗРК - важка фіз. праця; підз. ГРОВ, підз. г/робітника ш. «Северная», РУ ім.. Кірова, ш. ім. Фрунзе AT «Суха Балка» - важка фіз. праця. Крім того, [PERSON] розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання № 5 від 18.03.2013 р. не оскаржено підприємством-відповідача у встановленому законодавством порядку. Суд вважає, що в даному випадку відповідач - ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» - повинен виплатити позивачу моральну шкоду, так як відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган, а статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків. Статтею 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя. Як зазначено у Рішенні Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008року, положеннями пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзацу третього пункту 10, пункту 11 розділу I Закону № 717-V скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону № 1105-XIV. Проте Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавцем розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. Що стосується доводів представників ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» про те, що позивачем не надано жодного доказу, яким би підтверджувався факт спричинення йому моральної шкоди в зв'язку з втратою працездатності, то вони не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки уже самим фактом втрати позивачем професійної працездатності в результаті трудової діяльності на підприємстві відповідача йому спричинена моральна шкода. При цьому, суд враховує, що відповідно до вимог ч.1 ст.6, ст.13 Закону України «Про охорону праці» обов'язок створити безпечні умови праці покладено на роботодавця. Не може бути підставою для відмови у задоволенні позову відсутність висновку МСЕК про встановлення факту спричинення моральної шкоди позивачу, оскільки відповідно до вимог ст. 237-1 КЗпП України суд може самостійно визначати наявність чи відсутність факту спричинення моральної шкоди, а також визначати розмір відшкодування. Крім того, статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року (з відповідними змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди» роз'яснено, що судам необхідно враховувати те, що відповідно до ст.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (у тому числі й виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної/немайнової/шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Частина 1 статті 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. З урахуванням наведеного суд вважає, що спір про відшкодування моральної шкоди працівникові, завданої професійним захворюванням, повинен вирішуватися на підставі норм КЗпП України при доведеності виконанням робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах (ст.153 КЗпП України) та інших юридично важливих обставин. Зазначений спір є спором, що виникає із трудових правовідносин. З врахуванням викладених обставин справи, суд вбачає наявність спричинення позивачу моральної шкоди незалежно від наявності з цього приводу висновку МСЕК, яку повинен відшкодувати позивачу відповідач, як власник підприємства, який не створив працівнику безпечні умови праці, що призвело до ушкодження його здоров'я та перенесення моральних страждань потерпілого. У судовому засіданні встановлено, що позивачу [PERSON] була заподіяна шкода здоровю, він отримав два професійні захворювання, втратив працездатність в розмірі 30 відсотків. Позивач переносить щоденно фізичний біль та моральні переживання, змушений приймати ліки, має постійно звертатися і перебувати під наглядом лікарів. При вказаних обставинах суд вважає, що наслідками отриманих професійних захворювань, позивачеві порушено його звичайний життєвий ритм, нормальні життєві зв'язки. На теперішній час позивач зазнає фізичного болю, не має змоги виконувати звичайну для нього роботу, в результаті прикладає значні додаткові зусилля для організації свого життя. Позивач в зв'язку зі станом свого здоров'я переносить моральні страждання та переживання. Беручи до уваги, що обставини, викладені в позові, знайшли документальне підтвердження, встановлений факт спричинення моральної шкоди, суд вважає, що заподіяна моральна шкода підлягає часткової компенсації. Оцінивши в сукупності всі докази у справі, суд вважає доведеним спричинення відповідачем ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» позивачу шкоди здоровю, провину відповідача в її спричиненні та причинно - наслідковий звязок між винними діями підприємства - відповідача та настанням у позивача негативних наслідків - втрати професійної працездатності в розмірі 30 відсотків, перенесення фізичного болю, проходження постійного лікування, а звідси перенесення моральних переживань. Суд врахував і той факт, що велику частину своєї трудової діяльністі позивач пропрацював в шкідливих умовах з перевищенням гранично допустимих показників, лише на підприємстві відповідача. При вирішенні питання про розмір відшкодування спричиненої моральної шкоди, суд враховує обставини справи, характер, обсяг, тривалість та наслідки заподіяних позивачу моральних страждань, стан його здоров'я, втрату професійної працездатності, вину підприємства в заподіянні шкоди, істотність вимушених змін в життєвих стосунках. Обговорюючи розмір відшкодування [PERSON] моральної шкоди, в рамках заявлених позовних вимог, з врахуванням вказаних позивачем та встановлених судом обставин характеру спричиненої моральної шкоди та виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд вважає можливим стягнути на його користь 30000 гривень, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які він щоденно зазнає, а в задоволенні іншої частини позову позивачу слід відмовити. [PERSON] ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: partial