Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-04 00:00:00

Позовна заява мотивована тим, що відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку, серія Р1 № 521009 від 19.12.2001 року, виданого на підставі рішення 29 сесії 23 скликання Тарасівської сільської ради, Зіньківського району, Полтавської області від 09.11.2001 року та витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-5315808162020 від 10.03.2020 року, на праві приватної власності, [PERSON] належить земельна ділянка з кадастровим номером 5321386400:00:031:0006, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,9993 га., що розташована на території Тарасівської сільської ради, Зіньківського району, Полтавської області. 11.02.2014 року між [PERSON] та ПАТ «АТП-15339» укладено договір оренди вищезазначеної земельної ділянки, який зареєстровано 05.07.2014 року за № 6232541 реєстраційною службою Зіньківського районного управління юстиції у Полтавській області, строком на п`ять років. 27.02.2015 року позивач [PERSON] уклав з відповідачем додаткову угоду № 1 до зазначеного договору, згідно якої строк дії договору продовжено до десяти років, тобто до 31.12.2023 року. Відповідно до п. 9 та 11 договору оренди землі відповідач зобов`язався протягом строку дії договору за кожен рік користування земельною ділянкою сплачувати 6 відсотків від нормативної грошової оцінки даної земельної ділянки, визначеної відповідно до законодавства, не пізніше 31 грудня кожного року. В 2019 році розмір орендної плати за умовами договору оренди землі склав 10 000 грн. Однак відповідач порушив свої зобов`язання щодо своєчасності розрахунку користування земельною ділянкою в 2019 році та відповідно нехтує терміном зазначеним в п. 11 договору оренди землі, який є його істотною умовою. Станом на 25 березня 2020 року відповідачем, в рахунок погашення заборгованості за користування в 2019 році належною позивачу земельною ділянкою, не сплачено жодної гривні. До того ж ніяких послуг в рахунок орендної плати за 2019 рік [PERSON] від відповідача не отримував. На неодноразові усні звернення до відповідача про здійснення повного розрахунку за Договором оренди останній відповідав відмовою. В зв`язку з цим, прострочення виплати орендної плати за користування земельною ділянкою в 2019 році, є невиконанням обов`язків ПАТ «АТП-15339», передбачених договором оренди землі і є підставою для розірвання договору оренди землі від 11 лютого 2014 року. За вищезазначених обставин позивач звернувся з позовом до суду в якому просив суд розірвати договір оренди землі від 11.02.2014, укладений між [PERSON] і ПАТ «АТП-15339», зареєстрований 05.07.2014 реєстраційною службою Зіньківського районного управління юстиції у Полтавській області за №6232541, зобов`язавши відповідача негайно передати [PERSON] земельну ділянку кадастровий № 5321386400:00:031:0006 загальною площею 2,9993 га., що розташована на території Тарасівської сільської ради, Зіньківського району, Полтавської області в стані придатному для цільового використання. Стягнути з ПАТ «АТП-15339» (код ЄДРПОУ 03118268) заборгованість по виплаті орендної плати в розмірі 10000 (десяти тисяч) гривень, пеню за несвоєчасне внесення орендної плати в розмірі 2786,89 (дві тисячі сімсот вісімдесят шість) гривень та 3 % річних від простроченої суми в розмірі 69 (шістдесят дев`ять) гривень 86 коп. та судовий збір. Ухвалою суду від 06.04.2020 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання ( а.с. 31). Ухвалою суду від 13.05.2020 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду ( а.с.50). В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності позовні вимоги підтримав та просив їх задовільнити, представник відповідача ПАТ «АТП-15339», адвокат Петренко В.П. позовні вимоги не визнав, послався на відзив, який приєднано до матеріалів справи ( а.с.43-45), просив стягнути з відповідача судові витрати за професійну правничу допомогу. Суд, прийнявши до уваги заяву позивача [PERSON] заслухавши пояснення представника відповідача ПАТ «АТП-15339», адвоката Петренко В.П., дослідивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до публічного акціонерного товариства "Автотранспортне твариство-15339 " про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення заборгованості по орендній платі підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до ч.ч.1-5 ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ч.1 ст.264 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Судом встановлено, що 11.02.2014 року між [PERSON] та ПАТ «АТП-15339» був укладений договір оренди земельної ділянки площею 3,00 га, яка розташована на території Тарасівської сільської ради, Зіньківського району, Полтавської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5321386400:00:031:0006, зареєстрованого в державному реєстрі речових прав про, що у державному реєстрі земель вчинено запис від 05.07.2014 за № 6232541 ( а.с.10-13). Відповідно до п. 9 та 11 договору оренди землі відповідач зобов`язався протягом строку дії договору за кожен рік користування земельною ділянкою сплачувати 6 відсотків від нормативної грошової оцінки даної земельної ділянки, визначеної відповідно до законодавства, не пізніше 31 грудня кожного року. У разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором справляється пеня у розмірі 120% від несплаченої суми за кожний день прострочення (пункт 14 договору оренди). 27.02.2015 року між [PERSON] та ПАТ «АТП-15339» було укладено додаткову угоду № 1 до договору оренди землі від 11.02.2014 року, згідно якої строк дії договору продовжено до десяти років, тобто до 31.12.2023 року ( а.с.20). Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи (ст.76 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України). Частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин 5,6 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно частин 1,2 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З матеріалів справи вбачається, що 14.01.2020 року [PERSON] звертався до ПАТ «АП-15339» з листом про виплату йому орендної плати за 2019 рік, згідно договору оренди землі від 11.02.2014 року з урахуванням укладеної 27.02.2015 року додаткової угоди до даного договору оренди землі відносно земельної ділянки, даний лист направлявся адресатам засобами поштового зв`язку (а.с.а.с.27,28). Зміст даного листа [PERSON] вказує на те, що в він просив виплатити орендну плати за 2019 рік, даний лис отримано ПАТ «АТП-15339» 17.01.2019 року (а.с.28). З доводів поданого відзиву на позов ПАТ «АТП-15339» вбачається, що разова несплата орендної плати за 2019 рік не може розцінюватися як систематична несплата орендної плати. Що стосується орендної плати та штрафних санкцій то згідно п.9.1 укладеного договору оренди землі, орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі не менше 6% від грошової оцінки землі, що на момент укладення договору становить 4099,84 грн. Згідно додаткової угоди від 27.02.2015 року зміни до п.9.1 договору щодо зміни розміру орендної плати не вносилися. Внесені зміни стосувалися лише терміну дії договору ( а.с.43-45). З довідки Головного управління ДПС у Полтавській області від 28.05.2020 року вбачається, що орендна плата за земельний пай [PERSON] нарахована за 2019 рік від ПАТ «АП-15339» у розмірі 6144,84 грн. та з неї сплачений податок в дохід держави ( а.с.58). Відповідно до ст.13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 2 ст.409 ЦК України передбачено, що власник земельної ділянки має право на одержання плати за користування нею. Розмір плати, її форма, умови, порядок та строки її виплати встановлюються договором. Статтею 15 Закону України "Про оренду землі" визначено, що однією з істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її виплати. У відповідності до ст.ст.21-23 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюється за згодою сторін у договорі оренди. Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю ) формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати. Орендна плата за земельні частки (паї) встановлюється як правило у грошовій формі. За добровільним рішенням власника земельної частки (паю) орендна плата за земельні частки (паї) може встановлюватися у натуральні формі. Внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи. Орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін. Згідно до ст.24 Закону України "Про оренду землі" орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Згідно з частинами 2 та 3 ст.632 ЦК України зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 625 ЦК України входить до розділу І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і її дія поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В цьому контексті суд враховує висновки Верховного Суду України, що містяться в аналізі практики застосування ст.625 ЦК України в цивільному судочинстві про те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційних нарахувань та трьох процентів річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника користування утриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника. Суд, проаналізувавши та дослідивши у своїй сукупності матеріалів справи вважає, що відповідачем у справі ПАТ «АП-15339» позивачу [PERSON] не була виплачена орендна плата за 2019 рік, згідно договору оренди землі від 11.02.2014 року з урахуванням додаткової угоди від 27.02.2015 року, про внесення змін до договору оренди землі в строки, передбачені п.9 даного договору, відповідно, з урахуванням вказаних вище положень Закону України «Про оренду землі» та норм ст.525,625 ЦК України, а отже вбачаються підстави для стягнення орендної плати за 2019 рік у сумі 6144,84 грн., з урахуванням довідки Головного управління ДПС у Полтавській області та сплаченого податку ( а.с.58). Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно до ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Згідно п. в) ч.1 ст. 96 Земельного кодексу України, землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату. В силу ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Під час розгляду справи представником відповідача ПАТ «АТП-15339», адвокатом Петренком В.П. не надано письмових доказів підтвердження, про сплачену суму орендної плати позивачеві, за 2019 рік. Крім цього позивач просить стягнути з відповідача внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення пені і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення, тому суд вважає, що підлягає стягненню із ПАТ «АП-15339» на користь [PERSON] заборгованість з орендної плати за землю : за 2019 р.: - 8763,06 грн., з яких: 6144,84 грн. - орендна плата; 2014,02 грн.- пеня за прострочення внесення орендної плати; 604,20 грн. - 3% річних від простроченої суми . (6144,84 грн :365 дн. х 30 дн.х13.5 %( обл. ст. НБУ) х120% = 818,42 грн ( за період з 01.01.2020 року по 30.01.2020 року) 6144,84 грн :365 дн. х 42 дн.х11 %( обл. ст. НБУ) х120% = 933,06 грн ( за період з 31.01.2020 року по 12.03.2020 року) 6144,84 грн :365 дн. х 30 дн.х13 %( обл. ст. НБУ) х120% = 262,54 грн ( за період з 13.03.2020 року по 25.03.2020 року) Сума 3% річних від простроченої суми ( 818,42+933,06+262,54=2014,02 х 3% = 604,20 грн) Що стосується позовних вимог [PERSON] до публічного акціонерного товариства "Автотранспортне твариство-15339 " в частині розірвання договору оренди земельної ділянки, то суд дійшов наступних висновків. Згідно зі статтями 13, 15, 21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним із визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору. Отже, наведеними положеннями закону, які регулюють спірні відносини, передбачена систематична (два і більше випадки) несплата орендної плати, передбаченої договором, як підстава для розірвання договору оренди. Разове порушення умов договору оренди у цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання, але ж повторне порушення вже може свідчити про систематичність. Враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України. Згідно з частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Стаття 611 ЦК України передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, що значною мірою позбавляє того, на що особа розраховувала при укладенні договору, відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Об`єднана палата Касаційного цивільного суду вже робила правовий висновок щодо поняття систематичності несплати орендної плати, що є підставою для розірвання договору. Так, у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) зроблено висновок, що підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до положень статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1 та ч. 1 ст. 3 ЦПК України визначено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Отже, захисту в судовому порядку підлягають лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси особи. Статтями 10, 60 цього Кодексу передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивачем не наведено обставин та не надано доказів того, що відповідач належним чином не виконував свої обов`язки, несплата орендної плати за 2019 рік не може бути підставою для розірвання договору оренди землі, оскільки систематична несплата орендної плати (два та більше випадки), а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до публічного акціонерного товариства "Автотранспортне твариство-15339 " в частині розірвання договору оренди земельної ділянки задоволенню не підлягають. Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1681 грн.60 коп (а.с.1,2). Вказані судові витрати пов`язані з розглядом справи, їх розмір є обґрунтованим та підтверджуються належним чином. Враховуючи вище викладене, оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, тому судові витрати, понесені позивачем підлягають частковому стягненню з відповідача у розмірі 840 грн 80 коп. Крім цього представником відповідача ПАТ «АТП-15339»адвокатом Петренком В.П. заявлено клопотання про стягнення з позивача на користь відповідача, витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн. Згідно із ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно із ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Отже, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. З матеріалів справи, вбачається, що 30.04.2020 року між адвокатом [PERSON] та ПАТ «АТП-15339» було укладено договір № 1318, про надання правової допомоги. У акті про прийняття - передачі наданих послуг до Договору (угоди) про надання правової (правничої) допомоги №1318 від 30.04.2020 року станом на день складення 04.06.2020 року, виконаних робіт наведено перелік наданих клієнту послуг. Відповідно до видаткового касового ордеру від 04.06.2020 року , відповідачем було сплачено 5000 грн. за договором про надання правової допомоги. Відповідно до ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що суд має право зменшити розмір витрат на правову допомогу виключно за наявності двох умов, а саме за наявності клопотання іншої сторони, а також у випадку доведення цією стороною не співмірності витрат, а тому зазначені витрати відповідача підлягають стягненню з позивача. На підставі викладеного та

Outcome: partial