Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на нерухоме майно, обґрунтовуючи позов таким. Рішенням загальних зборів уповноважених членів Спілки Співвласників майна реорганізованого КСП ім. Чапаєва с. Нова Прилука від 31.03.2016 року, на підставі його, [PERSON], заяви на вартість належних майнових паїв було виділено будівлю, яка розташована по вулиці Аграрна 37 Г, в селі Нова Прилука, Липовецького району та складається з будівлі Вагової - літ. "А", ганку та навісу - літ. "а", загальною площею 12,8 м. кв., вартістю 20 959 гривень. Вказана будівля передана йому згідно акта приймання-передачі від 04.04.2016 року. Для подальшого оформлення права власності на вказану будівлю та реєстрації її у передбаченому законодавством порядку в реєстратора прав на нерухоме майно, законодавством передбачена обов'язкова наявність у суб'єкта містобудування земельних ділянок, на яких розміщені такі об'єкти, документа, що посвідчує право власності чи право користування земельною ділянкою, на якій розміщено об'єкт. Однак згідно ЗК України для того, щоб оформити земельну ділянку під будівлею спочатку потрібно оформити та зареєструвати у передбаченому чинним законодавством порядку право власності на будівлі (споруди), які знаходяться на земельній ділянці. Дані положення суперечать п. 30 Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів з питань регулювання містобудівної діяльності" від 20.11.2012 року. За таких обставин реєстратор прав на нерухоме майно відмовляє у прийняття документів та реєстрації права власності на вказану будівлю вагової. Ураховуючи те, що, на думку позивача, його право власності не визнається іншою особою, він просить суд визнати за ним право власності на будівлю Вагової -"А", ганок та навіс -"а" згідно технічного паспорта, загальною площею 12,8 кв. м., яка розташована по вулиці Аграрна 37 Г в селі Нова Прилука, Липовецького району, Вінницької області. В судове засідання позивач та його представник не зявились, однак у заяві, яку адресували суду вказали, що позовні вимоги підтримують, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просили суд позов задовольнити, а розгляд справи проводити за їх відсутності. Представник Спілки Співвласників майна реорганізованого КСП ім. Чапаєва с. Нова Прилука, Липовецького району, Вінницької області в судове засідання також не зявився, проте надав суду заяву, в якій вказав, що позов визнає у повному обсязі та просить суд справу розглянути за його відсутності. Враховуючи те, що сторони скористались своїм правом передбаченим ч.2 ст.158 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи у їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Суд, вивчивши та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надавши їм всебічну, повну та обєктивну оцінку, дійшов висновку про таке. Відповідно до свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майнового сертифікату) серія ВІ №912, який видано Новоприлуцькою сільською радою, Липовецького району 04 квітня 2016 року, [PERSON] має право на пайовий фонд майна КСП [PERSON] с. Нова Прилука, Липовецького району, Вінницької області відповідно до договору купівлі-продажу та його частка визначена в розмірі 291 443 гривні або 9,9 відсотків (а.с. 6). Із протоколу № 1/2016 від 31 березня 2016 року загальних зборів уповноважених співвласників майнових паїв реорганізованого КСП ім. Чапаєва с. Нова Прилука слід, що на порядку денному розглядалась заява співвласника майна пайового фонду [PERSON] щодо виділення йому в натурі майна на загальну вартість, належного йому сертифіката конкретно визначеного майна пайового фонду, за наслідками розгляду якої вирішено задовольнити заяву та виділити [PERSON] на суму 291 443 гривень майно пайового фонду, в тому числі будівлю ваги, що розташована по вулиці Аграрна, 37 "а", в селі Нова Прилука, Липовецького району (а.с. 8). Згідно акту приймання-передачі від 04 квітня 2016 року, [PERSON] прийняв визначене для передачі майно, що розташоване по вулиці Аграрна, 37 "а", в селі Нова Прилука, Липовецького району, в тому числі [PERSON] (30 тонн), 1986 року побудови. Питання про передачу земельної ділянки під будівлею не вирішувалось Рішенням виконавчого комітету Новоприлуцької сільської ради № 14 від 08.04.2016 року комплексу будівель нерухомого майна (нежитлові будівлі) сільськогосподарського призначення по вулиці Аграрна с. Нова Прилука, а саме [PERSON] ваги (30 тонн) 1986 року побудови присвоєно поштову адресу вулиця Аграрна ([PERSON]) 37 Г. Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Згідно ст. ст. 361, 364 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Статтею 328 ЦК України, передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Наведені обставини свідчать про те, що позивачем правомірно набуто об'єкт нерухомості, що є предметом даного спору. Задля офіційного визнання і підтвердження державою фактів виникнення прав на нерухоме майно, позивач звернувся до державного реєстратора з метою внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в порядку визначеному чинним законодавством. Проте йому було відмовлено, оскільки згідно норм діючого законодавства, передбачена обов'язкова наявність у суб'єкта містобудування земельних ділянок, на яких розміщені такі об'єкти, документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, на якій розміщено об'єкт. Як слідує із листа від 20.11.2013 року Головного управління Держземагенства у Вінницькій області, згідно положень\~ст.134 Земельного Кодексу України\~для того щоб оформити земельну ділянку під будівлею спочатку необхідно оформити та зареєструвати в передбаченому чинним законодавством порядку право власності на будівлі (споруди), які знаходяться на даній земельній ділянці, що прямо суперечить нормам п.30\~ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів з питань регулювання містобудівної діяльності» від 20.11.2012 року №5496-VI, де зазначено, що власник (користувач) земельної ділянки може через ДАБІ України ввести в експлуатацію, і в подальшому зареєструвати в органах Укрдержреєстру речове право власності на об'єкти нерухомого майна, які на ньому розташовані. Ураховуючи наведені обставини, а також відсутність правових норм щодо узаконення об'єкта нерухомості органами, які здійснюють державну реєстрацію у разі\~\~відсутності прав на земельну ділянку, на якій розташований такий об'єкт, вказують на оспорення прав власника на правомірно набуте ним нерухоме майно. Відповідно до\~ст.392 ЦК України, власник\~майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. З аналізу вказаної правової норми закону слідує, що позов про визнання права власності на майно необхідний позивачеві тоді, коли у інших осіб виникають сумніви у належності йому цього майна, створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності у зв'язку з наявністю таких сумнівів чи втратою належних правовстановлюючих документів на таке майно. Статтею 27 Закону України від 01.07.2004 р. № 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", передбачено підстави для державної реєстрації прав та їх обтяжень, відповідно до якої, однією із підстав є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. З огляду на викладене та у контексті приведених правових норм регулювання предмета даного спору, суд дійшов до переконання, що позивачем доведено належними та допустимими доказами обставини наведені ним у позовній заяві, щодо неможливості реалізації свого права власності за наявності колізій у чинному законодавстві, що дає підстави суду для винесення рішення про задоволення позову. Крім того, відповідач позов визнав, не заперечує проти його задоволення. Згідно ст. 174 ч. 4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності на те законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову Судом встановлено, що визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, тому суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про його задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені судові витрати у виді судового збору. На підставі ст. ст. 16 ч. 2 п. 1, 358, 361, 364, 392 ЦК України,

Outcome: approved