Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи його тим, що 14.10.2014 року між ним та відповідачем укладено кредитний договір на підставі підписаної відповідачем Заяви (оферти) № CASH-60 про надання кредиту (далі - Заява) шляхом перерахування суми кредиту з позичкового рахунку з наступним наданням готівкою через касу Банка. Згідно п. 3 Заяви ПАТ КБ "ЄВРОБАНК" відкриває відповідачу банківський рахунок у гривні № 26203164990001 та відповідно до Договору надає готівку у розмірі 10000,00 (десять тисяч) грн. 00 коп. Розмір процентів за користування кредитом на день укладення Договору складало 36 % річних. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Заява разом з Умовами надання та обслуговування кредитів для фізичних осіб, Графіком платежів за кредитним договором та Тарифами складає між ним та Банком договір, позичальник зобов'язувався погашати своєчасно заборгованість за кредитом та відсотками, але своїх зобов'язань не виконав, станом на 09.03.2016 року відповідач має заборгованість перед банком в сумі 39 621,02 (тридцять дев'ять тисяч шістсот двадцять одна) грн. 02 коп. з простроченими відсотками, нарахованою та простроченою комісією, пенею за прострочену заборгованість. Позивач просить суд стягнути з відповідача вказану суму боргу та судові витрати. До суду представник позивача не з'явився, надав письмове клопотання про підтримання позовних вимог у повному обсязі та просив розглядати справи у його відсутності, задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання також не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву щодо розгляду справи без його участі, позовні вимоги щодо основного боргу, прострочених відсотків, нарахованих та прострочених комісій визнав частково, позовні вимоги щодо нарахованої пені за прострочену заборгованість не визнав та просив суд врахувати його письмову заяву про застосування строку позовної давності про стягнення неустойки (пені). Судом встановлено, що між ПАТ КБ "ЄВРОБАНК" та відповідачем [PERSON], 14.10.2014 року було укладено кредитний договір шляхом підписання відповідачем Заяви (оферти), яка разом з Умовами надання та обслуговування кредитів для фізичних осіб (далі Умови кредитування), Графіком платежів за кредитним договором та Тарифами складає між ним та Банком Договір, за умовами якого Банк відкрив відповідачу банківський рахунок у гривні №26203164990001 та надав готівку у розмірі 10000,00 (десять тисяч) грн. 00 коп. зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,01 % річних (безвідсотковий кредит), щомісячною комісією за обслуговування кредиту - 2,5 % від початкової суми кредиту. Погашення заборгованості за кредитом може проводитися шляхом внесення коштів на рахунок клієнтом, а днем здійснення клієнтом будь-якого платежу (основна сума кредиту, комісії, штрафні санкції та інші грошові платежі) за ним вважається день зарахування коштів на відповідний рахунок. Як зазначено в Заяві (оферті), відповідач ознайомлений з Умовами кредитування, Правилами надання банківського рахунку, а також Тарифами та Графіком платежів, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді, своїм підписом він підтвердив факт отримання ним інформації про умови кредитування банку. Таким чином, підписавши дану Заяву відповідач підтвердив, що між ним та ПАТ КБ "ЄВРОБАНК" було укладено кредитний договір на вказаних вище умовах. Сума заборгованості згідно розрахунку від 09.03.2016 року складає 39 621,02 (тридцять дев'ять тисяч шістсот двадцять одна) грн. 02 коп., а саме: 6 666,72 грн. - прострочена заборгованість, 1,31 грн. - прострочені відсотки, 25 369,71 грн. - пеня за прострочену заборгованість, 3 333,28 грн. - залишок по договору, 4000,00 грн. - прострочена комісія, 250 грн. - нарахована комісія. Відповідно до п. 2.1 розділу 2 Умов кредитування, Кредитний договір укладається шляхом акцепту Банком пропозиції (оферти) Клієнта про укладення Кредитного договору, викладеної в Заяві. Кредитний договір вважається укладеним з дати акцепту Банком пропозиції (оферти) Клієнтом. За п. 2.2 розділу 2 Умов кредитування, Кредит надається Банком Клієнту на строк та у спосіб, зазначені в Заяві. Згідно п.п. 2.1 п. 2 таблиці Заяви, строк кредитування: з 14 жовтня 2014 року по 10 жовтня 2016 року. З моменту надання Клієнту Кредиту у Клієнта виникає зобов'язання сплачувати Банку проценти за користування Кредитом (п. 2.3 розділу 2 Умов кредитування). За ведення Рахунку та здійснення передбачених цими Умовами операцій за Рахунком Клієнт зобов'язаний сплачувати Банку комісії відповідно до Тарифів (у випадку їх наявності, п.п. 5.1.4 п. 5.1 розділу 5 Умов кредитування). Відповідно до п.п. 4.2.1 п. 4.2 розділу 4 Умов кредитування, клієнт сплачує Банку щомісячну комісію за обслуговування Кредиту в розмірах та строки, визначені у Заяві. Згідно п.п. 2.1 п. 2 таблиці Заяви, комісія за видачу кредиту 0,00 % від суми кредиту, щомісячна комісія за обслуговування кредиту - 2,5 % від початкової суми кредиту. Підпунктом 6.1.5 п. 6.1 розділу 6 Умов кредитування передбачено, що Клієнт в повній мірі ознайомлений з умовами надання Кредиту, в тому числі вартістю Кредиту, його особливостями, перевагами та недоліками, а також іншою інформацією згідно з вимогами чинного законодавства України про захист прав споживачів. Згідно п. 8.1 розділу 8 Умов кредитування, Клієнт зобов'язується здійснювати повернення Банку Кредиту частинами щомісячно з 1 (першого) по 10 (десяте) число (включно) відповідного місяця, а також у кінцевий строк повернення заборгованості за Кредитом, зазначений у Заяві, відповідно до Графіку платежів, що є невід'ємною частиною Кредитного договору на рахунок. За п. 9.2 розділу 9 Умов кредитування, Клієнт зобов'язується повернути основну суму Кредиту та сплачувати плату за користування Кредитом у вигляді процентів, комісій, а також сплатити штрафні санкції та здійснити інші грошові платежі згідно з умовами Кредитного договору на рахунок, зазначений у Заяві. Погашення заборгованості Клієнта за Кредитним договором здійснюється в наступній черговості: 1) прострочені відсотки; 2) прострочена комісія; 3) поточні (нараховані) проценти; 4) поточна (нарахована) комісія; 5) прострочена заборгованість за Кредитом; 6)поточна заборгованість за Кредитом; 7) пеня за прострочення сплати процентів та комісійних винагород, передбачена цими Умовами; 8) пеня за прострочення повернення Кредиту, передбачена цими Умовами (п. 9.3 розділу 9 Умов кредитування). За пунктами 11.2.1, 11.2.2 розділу 11.2 Умов кредитування, Клієнт зобов'язується: здійснювати погашення Заборгованості, включаючи погашення Основного боргу, сплати Банку нарахованих ним процентів за користування Кредитом, комісій та платежів, передбачених Кредитним договором та цими Умовами, сплату нарахованої неустойки (пені), а також відшкодувати Банку всі витрати Банку по отриманню від Клієнта виконання його зобов'язань за Кредитним договором; сплачувати банку комісії у випадках та в порядку, передбачених Тарифами. Згідно п.п. 11.3.2 розділу 11.3 Умов кредитування, Банк має право вимагати від Клієнта дострокового виконання зобов'язань за Кредитним договором (до повного погашення Заборгованості) у випадках та в порядку, передбаченому Кредитним договором та/або цими Умовами, та/або чинним законодавством України. Як передбачено п.п. 12.1 розділу 12 Умов кредитування, за прострочення повернення Кредиту чи його частини та/або сплати процентів та/або комісій Клієнт зобов'язаний сплатити Банку пеню у розмірі 1,0 % (один відсоток) від простроченої суми за кожний день прострочення. Судом встановлено, що відповідач не виконав умови договору щодо своєчасної сплати коштів на погашення кредиту, сплати відсотків та комісій за користування кредитом, а позивачем у позові зазначається, що погашення заборгованості (у тому числі пені) за договором № CASH-60 від 14.10.2014 року, не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч.1 ст. 626 ЦК України). Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів (ст. 627 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідно до ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами. За ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. А згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Як зазначено вище, судом встановлено, що сторони досягли всіх істотних умов договору шляхом підписання відповідних документів, а отже договір між ними є укладеним. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. В ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Як зазначалося вище, сторони встановили як строк дії договору до моменту виконання сторонами в повному обсязі взятих на себе зобовязань (п. 2.2 розділу 2 Умов кредитування), так і строки виконання зобовязань зі щомісячним погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню в строк до 10 жовтня 2016 року. Таким чином, графіком платежів, який є складовою частиною договору, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання кожного щомісячного зобовязання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Як встановлено судом, відповідач взагалі не виконував щомісячні зобовязання з погашення кредиту з місяця, що настав за наступним з дня надання кредиту, тобто, з 01 листопада 2014 року, у той час як з вимогами про стягнення заборгованості за кредитом та з вимогами про дострокове повернення кредиту банк звернувся 01 червня 2016 року, включивши до позовних вимог всю заборговану суму. Разом з тим, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (чч. 1, 3 ст. 264 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Судом встановлено, що згідно з умовами Кредитного договору (п. 8.1 розділу 8 Умов кредитування) відповідач зобовязаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені графіком повернення кредиту та щомісячно сплачувати проценти та комісії за користування кредитом, а також встановлено відповідальність за порушення графіку повернення кредиту, процентів та комісій за користування ним. Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, оскільки за умовами договору погашення кредиту, процентів та комісій повинно здійснюватись позичальником частинами з 1 (першого) по 10 (десяте) число (включно) відповідного місяця, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобовязань. Як встановлено судом, обставиною, яка стала підставою для звернення 01 червня 2016 року ПАТ КБ "ЄВРОБАНК" до суду з позовом про дострокове повернення кредиту виявився факт порушення відповідачем своїх зобовязань за кредитним договором, а саме, відсутність будь-якого погашення заборгованості (у тому числі пені) за договором № CASH-60 від 14.10.2014 року. Право позикодавця вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів у разі прострочення сплати чергових платежів передбачено ст. 1050 ЦК України. Аналогічні положення містяться у п.п. 11.3.2 розділу 11.3 Кредитного договору, відповідно до якого Банк має право вимагати від Клієнта дострокового виконання зобов'язань за Кредитним договором (до повного погашення Заборгованості) у випадках та в порядку, передбаченому Кредитним договором та/або цими Умовами, та/або чинним законодавством України. Таким чином, аналізуючи норми ст.ст. 261, 530, 631 ЦК України слід дійти висновку про те, що у разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом всього часу до закінчення строку виконання останнього зобовязання (у даній справі 10 жовтня 2016 року) вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини позики, що підлягає сплаті разом з нарахованими процентами, а також стягнути несплачені до моменту звернення кредитора до суду з позовом, щомісячні платежі (з процентами) в межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Оскільки відповідачем порушено умови укладеного між сторонами договору щодо своєчасної сплати кредиту, відсотків та комісій, то вказана вище сума заборгованості 14 251,31 (чотирнадцять тисяч двісті п'ятдесят одна) грн. 31 коп. повинна бути стягнута з відповідача на користь позивача. Відповідач заявив у заяві про застосування строку позовної давності про стягнення неустойки (пені) в сумі 25 369,71 (двадцять п'ять тисяч триста шістдесят дев'ять) грн. 71 коп. Підставою, яка породжує обовязок сплатити неустойку, є порушення боржником зобовязання, яке визначається ст. 610 ЦК України. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 551 ЦК України, розмір пені за прострочення виконання грошового зобовязання визначений у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у відповідний період від суми прострочених виконанням зобовязань за кожний день прострочення. За загальним правилом, що випливає із Цивільного кодексу України, період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобовязання, не обмежується. Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобовязання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Як встановлено судом, відповідач будь-якого погашення заборгованості (у тому числі пені) за договором № CASH-60 від 14.10.2014 року не здійснював з місяця, що настав за наступним з дня надання кредиту, тобто, з 01 листопада 2014 року, а позивач відповідно повинен був дізнатися про порушення права саме з 01 листопада 2014 року, у той час як з вимогами про стягнення заборгованості за кредитом банк звернувся лише 01 червня 2016 року, включивши до позовних вимог всю заборговану суму. Враховуючи, що позивач звернувся до суду 01 червня 2016 року, а для вимог про стягнення неустойки (пені) строк позовної давності тривалістю в один рік закінчився 01 листопада 2015 року, то суд вважає відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог щодо стягнення неустойки (пені) в сумі 25 369,71 (двадцять п'ять тисяч триста шістдесят дев'ять) грн. 71 коп. у зв`язку із закінченням строку позовної давності звернення до суду. З урахуванням вищевикладеного, суд задовольняє позовну вимогу позивача про стягнення всієї суми кредиту, відсотків і комісій, та ухвалює рішення, яким зобов`язує стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ЄВРОБАНК" заборгованість за кредитним договором в сумі 14 251,31 (чотирнадцять тисяч двісті п'ятдесят одна) грн. 31 коп. В решті позовних вимог суд позивачу відмовляє. Оскільки рішення ухвалено на користь позивача частково, то вимоги щодо відшкодування судових витрат, що складаються з судового збору, згідно п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (1,5 ціни позову, але не менше одного розміру мінімальної заробітної плати), підлягають згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України задоволенню частково, тобто, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1164,24 (одна тисяча сто шістдесят чотири) грн. 24 коп. (1378,00 213,76). Виходячи з вищевказаного,

Outcome: partial