Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-18 00:00:00

Перший заступник керівника Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області Русанов О.В. в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Федорівської сільської ради Пологівського району Запорізької області (далі - Позивач; Прокурор) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі - Відповідач) про стягнення шкоди, заподіяної установі у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу, в якій позивач просить стягнути зі [PERSON] на користь Федорівської сільської ради Пологівського району Запорізької області 27398,98 грн. шкоди, завданої установі у зв`язку з оплатою [PERSON] часу вимушеного прогулу. Прокурор позовні вимоги в інтересах Федорівської сільської ради обґрунтовує тим, що рішенням Пологівського районного суду Запорізької області від 09 січня 2018 року у справі №324/1053/17 стягнуто з Федорівської сільської ради Пологівського району Запорізької області (далі - Сільська рада) на користь [PERSON] середню заробітну плату за час вимушеного прогулу у розмірі 27398,98 грн. За наслідками опрацювання отриманих з цього приводу документів з`ясовано, що відповідно до записів у трудовій книжці [PERSON] з 07 квітня 2006 року був прийнятий на посаду інженера-землевпорядника виконкому Чубарівської сільської ради у зв`язку з обранням по конкурсу. Також цього ж дня [PERSON] склав присягу державного службовця та йому відповідно до вимог ст. 14 та ст. 15 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» було присвоєно 15 ранг державного службовця. Станом на 20 жовтня 2006 року назву посади [PERSON] було змінено на «спеціаліст», 01 жовтня 2008 року [PERSON] присвоєно 14 ранг державного службовця, а 15 квітня 2011 року - 13 ранг посадової особи місцевого самоврядування. З 25 серпня 2016 року Чубарівську сільську раду Пологівського району Запорізької області було перейменовано на Федорівську сільську раду Пологівського району Запорізької області. Згідно довідки, доданої до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ №0678749 від 22 травня 2017 року [PERSON] вперше було встановлено 2 групу інвалідності у зв`язку із загальним захворюванням, інвалідність встановлена строком до 01 червня 2018 року з зазначенням про виконання легкої роботи у спеціально створених умовах. У зв`язку із встановленням інвалідності [PERSON] сільським головою Федорівської сільської ради Черноусом В .І. було прийнято розпорядження від 29 травня 2017 року №27-К «Про вирішення питання щодо усунення від займаної посади спеціаліста сільської ради», відповідно до якого сільський голова вважав за необхідне вирішити питання щодо усунення від займаної посади спеціаліста сільської ради [PERSON] у зв`язку з неможливістю за станом здоров`я виконувати роботу, яка потребує тривалої ходьби на місцевості та значних фізичних та психоемоційних навантажень. У подальшому розпорядженням сільського голови Федорівської сільської ради від 27 червня 2017 року №37-К «Про звільнення з займаної посади спеціаліста [PERSON] », винесеним та підписаним секретарем ради [PERSON] , звільнено [PERSON] , спеціаліста Федорівської сільської ради, за станом здоров`я (п.2 ст.40 КЗпП України) з 27 червня 2017 року. Вищевказане розпорядження від 27 червня 2017 року №37-К винесено секретарем Федорівської сільської ради [PERSON] адже в силу розпорядження сільського голови Федорівської сільської ради від 21 червня 2017 року №36-О «Про тимчасове покладення обов`язків» у цей час саме вона виконувала повноваження сільського голови. Не погоджуючи із розпорядженням про звільнення, [PERSON] у порядку адміністративного судочинства був поданий до суду позов про визнання протиправним та скасування цього розпорядження, поновлення на посаді та відшкодування середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Рішенням Пологівського районного суду Запорізької області від 09 січня 2018 року у справі №324/1053/17 задоволено адміністративний позов [PERSON] до сільського голови Федорівської сільської ради [PERSON] , Федорівської сільської ради про визнання протиправним та скасування розпорядження сільського голови, поновлення на посаді та відшкодування середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Визнано протиправним та скасовано розпорядження сільського голови Федорівської сільської ради від 27 червня 2017 року №37-К «Про звільнення з займаної посади спеціаліста [PERSON] » та поновлено [PERSON] на посаді спеціаліста цієї ради. Стягнуто з Федорівської сільської ради на користь [PERSON] середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з 28 червня 2017 року по 09 січня 2018 року включно у сумі 27398,98 грн. Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2018 року зазначене рішення суду першої інстанції залишено без змін. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Тому обставини, встановлені у рішенні Пологівського районного суду Запорізької області від 09 жовтня 2018 року у справі №324/1053/17, не підлягають доказуванню при розгляді цієї справи. На виконання вищевказаного рішення суду розпорядженням сільського голови Федорівської сільської ради від 10 січня 2018 року №3-К «Про поновлення на роботі [PERSON] » скасовано розпорядження від 27 червня 2017 року №37-К «Про звільнення з займаної посади спеціаліста [PERSON] », поновлено його на попередній роботі та прийнято рішення про виплату [PERSON] середнього заробітку за час вимушеного прогулу. За інформацією Федорівської сільської ради від 27 грудня 2018 року №01-48/587 на виконання рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 09 січня 2018 року у справі №324/1053/17 сільрадою сплачено на користь [PERSON] середню заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 27398,98 грн. Таким чином, зазначає Прокурор у позові до суду, незаконним звільненням [PERSON] із займаної посади та як наслідок сплатою йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу місцевому бюджету Федорівської сільської ради завдана шкода в сумі 27398,98 грн., яка підлягає стягненню з винної у незаконному звільненні службової особи, а саме секретаря сільради [PERSON] з наступних підстав. Відповідно до ст.1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (надалі Закон) посадова особа органу місцевого самоврядування це особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження у здійсненні організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету. Згідно із ст.12 Закону сільський, селищний, міський голова є головною посадовою особою територіальної громади. В силу ч.2 ст.42 Закону у разі звільнення з посади сільського, селищного, міського голови у зв`язку з достроковим припиненням його повноважень або його смерті, а також у разі неможливості здійснення ним своїх повноважень повноваження сільського, селищного, міського голови здійснює секретар відповідної сільської, селищної, міської ради, крім випадків дострокового припинення повноважень сільського, селищного, міського голови відповідно до Закону України «Про військово-цивільні адміністрації" або Закону України "Про правовий режим воєнного стану». Частиною 5 статті 42 Закону визначено, що сільський, селищний, міський голова несе персональну відповідальність за здійснення наданих йому законом повноважень. За приписами ч.3 ст.7 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» на посадових осіб місцевого самоврядування поширюється дія законодавства України про працю з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом. Так, відповідно до п.8 ст.134 Кодексу законів про працю України (надалі КЗпП України) службова особа, винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу несе матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації. Згідно зі ст.237 КЗпП України суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи. Такий обов`язок покладається, якщо звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якщо власник чи уповноважений ним орган затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі. У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками" від 29 грудня 1992 року №14 та пункті 33 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" від 06 листопада 1992 року №9 роз`яснено, що обов`язок із відшкодування шкоди, заподіяної установі у зв`язку з оплатою незаконно звільненому працівникові часу вимушеного прогулу покладається на службову особу, за наказом якої звільнення здійснено з порушенням закону. При цьому винна у незаконному звільненні працівника службова особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини установі. Відповідальність у цих випадках настає незалежно від форми вини. Крім того, п.6 вищевказаної постанови Пленуму від 29 грудня 1992 року №14 передбачена відповідальність керівників підприємств, установ, організацій та їх заступників, а також керівників структурних підрозділів на підприємствах, в установах, організаціях та їх заступників, якщо шкоду заподіяно зайвими грошовими виплатами до яких відносяться, зокрема, суми заробітної плати, виплаченої працівникові у зв`язку із затримкою з вини службової особи видачі трудової книжки, розрахунку, неправильним формулюванням причин звільнення тощо. Незаконність звільнення [PERSON] з посади спеціаліста Федорівської сільської ради на підставі розпорядження сільського голови цієї ради від 27 червня 2017 року №37-К «Про звільнення з займаної посади спеціаліста [PERSON] », встановлена рішенням Пологівського районного суду Запорізької області від 09 жовтня 2018 року у справі № 324/1053/17, тому в силу ч.4 ст.82 ЦПК України не підлягає доказуванню при розгляді цієї справи. Оскільки незаконне розпорядження від 27 червня 2017 року №37-К про звільнення [PERSON] із займаної посади винесено та підписано саме секретарем Федорівської сільської ради [PERSON] , то і обов`язок щодо відшкодування шкоди, заподіяної установі у зв`язку з оплатою [PERSON] часу вимушеного прогулу у сумі 27398,98 грн., покладається на неї незалежно від форми її вини, оскільки відповідно до розпорядження сільського голови Федорівської сільської ради від 21.06.2017 № 36-О «Про тимчасове покладення обов`язків» на час незаконного звільнення [PERSON] із займаної посади саме [PERSON] виконувала повноваження сільського голови. Федорівською сільською радою прийнято рішення від 19 жовтня 2018 року №10 «Про відповідальність сільського голови за виплату спеціалісту [PERSON] середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу», яким передбачено не застосовувати до сільського голови [PERSON] зворотню вимогу (регрес) за виплачену середню заробітну плату за час вимушеного прогулу спеціалісту сільської ради [PERSON] . Вказане свідчить про неналежне здійснення захисту порушених інтересів держави уповноваженим органом - Федорівською сільською радою та наявність відповідно до ст.23 Закону України «Про прокуратуру» підстав для представництва інтересів держави в суді Токмацькою місцевою прокуратурою. З огляду на зазначене обґрунтування позовних вимог Прокурор просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь Федорівської сільської ради Пологівського району Запорізької області 27398,98 грн. Ухвалою Пологівського районного суду Запорізької області від 23 січня 2019 року позовну заяву першого заступника керівника Токмацької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Федорівської сільської ради Пологівського району Запорізької області, до [PERSON] про стягнення шкоди, заподіяної установі у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу було залишено без руху. 28 січня 2019 року усунено недоліки позовної заяви і 29 січня 2019 року ухвалою Пологівського районного суду Запорізької області було відкрито спрощене провадження у справі. Від сільського голови Федорівської сільської ради Пологівського району Запорізької області [PERSON] надійшла заявая. в якій зазначено, що на сорок третій позачерговій сесії сьомого скликання Федорівської сільської ради Пологівського району Запорізької області Федорівська сільська рада вирішила не застосовувати до секретаря сільської ради [PERSON] , яка виконувала обов`язки голови сільради під час прийняття розпорядження про звільнення спеціаліста [PERSON] , зворотню вимогу (регрес) за виплачену останньому середню заробітну плату за час вимушеного прогулу, про що прийнято рішення №22 від 06 лютого 2019 року. Приймаючи зазначене рішення, Федорівська сільська рада керувалася наступним. Рішенням Пологівської МСЕК від 22 травня 2017 року [PERSON] , який займав посаду спеціаліста (землевпорядника) сільської ради, встановлено другу групу інвалідності внаслідок загального захворювання. Індивідуальною програмою реабілітації інваліда від 22 травня 2017 року №450 йому рекомендована легка праця без значних фізичних, психоемоційних навантажень, тривалої ходьби, рекомендовано стаціонарне робоче місце у спеціально створених умовах, види професій і спеціальності, доступні за станом здоров`я. Зазначену програму реабілітації в умовах роботи апарату сільської ради виконати було неможливо. Керівництвом сільської ради направлялися запити до МСЕК про надання роз`яснень щодо можливості [PERSON] продовжувати роботу на посаді спеціаліста відповідно до покладених на нього службових обов`язків. На запити були отримані відповіді МСЕК із зазначенням, що вирішення вказаного питання відноситься до компетенції роботодавця. Приймаючи рішення про звільнення [PERSON] з займаної посади за станом здоров`я (п.2 ст.40 КЗпП України), керівництво сільської ради виходило з того, що в обов`язки останнього входить вимірювання землі, участь у розгляді конфліктів щодо землі, контроль за сміттєзвалищами, участь у покосі трави разом з трактористами. За розумінням керівництва, ця робота пов`язана зі значним психоемоційним навантаженням, передбачає необхідність виїзду зі стаціонарного робочого місця на територію сільської ради. Характер посадових обов`язків [PERSON] не відповідав умовам визначеної для нього індивідуальної програми реабілітації, а покладення на останнього трудових обов`язків, які йому протипоказані за станом здоров`я, могли призвести до погіршення стану здоров`я. Звільнення [PERSON] було викликано турботою про стан здоров`я [PERSON] та відповідальністю за настання можливих наслідків у разі залишення його на займаній посаді без змін умов праці відповідно до індивідуальної програми реабілітації. Розпорядження від 27 червня 2017 року про звільнення [PERSON] з займаної посади за станом здоров`я підписала секретар сільської ради [PERSON] , яка в період відсутності на роботі сільського голови відповідно до закону виконувала його обов`язки. Сільська рада вважає, що у в.о.сільського голови Стус Л .В. була відсутня будь-яка особиста упередженість щодо спеціаліста-землевпорядника [PERSON] , і її дії були направлені на запобігання негативним наслідкам відносно здоров`я [PERSON] та забезпечення належного виконання обов`язків сільської ради як органу місцевого самоврядування. Рішенням Пологівського районного суду від 09 січня 2018 року спеціаліста сільської ради [PERSON] поновлено на займаній посаді з виплатою йому за час вимушеного прогулу середньої заробітної плати у розмірі 27398,98грн. Рішення суду виконано. [PERSON] поновлено на посаді спеціаліста, йому виплачено середню заробітну плату за час вимушеного прогулу у сумі 27398,98грн. Виплати здійснено із коштів місцевого бюджету. Відповідно до ст.24 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" матеріальна шкода, завдана територіальній громаді діями посадових осіб місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується за рахунок місцевого бюджету в порядку, встановленому законом. Сільські ради мають право зворотної вимоги (регресу) до посадової особи місцевого самоврядування, яка заподіяла шкоду територіальній громаді, у розмірах і порядку, визначених законами України та статутами територіальних громад, прийнятими відповідно до законів України. Враховуючи те, що дії в.о.голови сільради [PERSON] по звільненню спеціаліста [PERSON] були викликані обставинами, зазначеними вище, та не мали умислу, направленого на здійснення протиправних дій проти [PERSON] особисто, а також були ускладнені наданням нечіткої відповіді МСЕК щодо можливості або неможливості виконання [PERSON] покладених на нього посадових обов`язків, сільська рада дійшла висновку, що дії в.о.голови сільради [PERSON] мали характер виправданого виробничого ризику. Враховуючи те, що законом (ст.24 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування") визначено право, а не обов`язок сільської ради щодо зворотної вимоги (регресу) до посадових осіб, що заподіяли шкоду місцевій громаді, а також враховуючи всі обставини цієї справи в їх сукупності, сільська рада дійшла згоди не застосовувати до секретаря сільської ради [PERSON] зворотню вимогу (регрес) за виплачену за рахунок місцевого бюджету середню заробітну плату спеціалісту Черевку В.Г . за час вимушеного прогулу. Про прийняте рішення Федорівська сільська рада повідомила прокурора листом від 08 лютого 2019 року. Відповідно до абз.2 ч.5 ст.56 ЦПК України у разі відкриття провадження за позовною заявою поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статус позивача. В даній справі позов пред`явлено прокурором в інтересах Федорівської сільської ради, яка є позивачем по даній справі. Будучи позивачем, Сільська рада позов Прокурора не підтримує (а.с.53-54). 15 лютого 2019 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позов Прокурора, в якому зазначено, що звільнення спеціаліста Федорівської сільської ради [PERSON] відбувалися за такими обставинами. Відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 22 травня 2017 року [PERSON] встановлено 2 групу інвалідності у зв`язку з загальним захворюванням строком до 01 червня 2018 року. У довідці зазначено, що [PERSON] може виконувати легку роботу у спеціально створених умовах. Індивідуальною програмою реабілітації інваліда №450 від 22 травня 2017 року встановлено, що [PERSON] може виконувати легку працю із набутими професійними навиками без значних фізичних і психоемоційних навантажень, тривалої ходьби, а також рекомендоване стаціонарне робоче місце у спеціально створених умовах. Індивідуальна програма реабілітації інваліда та повідомлення про результати огляду медико-соціальною експертною комісією від 22 травня 2017 року отримані Федорівською сільською радою 26 травня 2017 року. У зв`язку з цим сільським головою Черноусом В.І. прийнято розпорядження від 29 травня 2017 року № 27-К "Про вирішення питання щодо усунення від займаної посади спеціаліста сільської ради". Ця дія була направлена на необхідність з`ясувати питання можливості виконання посадових обов`язків спеціалістом [PERSON] за станом його здоров`я та у разі виявлення неможливості виконання такої роботи, оголосити конкурс на заміщення посади. Посадові обов`язки спеціаліста Федорівської сільської ради, яку займав [PERSON] , потребували тривалої ходьби на місцевості та значних фізичних та психоемоційних навантажень у літню пору року. 09 червня 2017 року сільським головою [PERSON] направлено запит Пологівській Міжрайонній МСЕК про надання висновку щодо відповідності чи невідповідності стану здоров`я [PERSON] виконанню його посадових обов`язків відповідно до посадової інструкції. У відповіді МСЕК від 16 червня 2017 року № 85 зазначено, що [PERSON] може виконувати легкі і середньої важкості види праці (1-2 класі) у сприятливих мікрокліматичних умовах, у вільній робочій позі, за відсутності вібрації, токсичних речовин, пилу, нервово-психічне навантаження - виконання простих дій за заданим або індивідуальним планом із можливістю корекції, у сприятливому психологічному кліматі, в окремих випадках можливе виконання складних дій за заданим планом без дефіциту часу, форма організації праці - індивідуальна в І зміну, не більше ніж 8 годин, можливий скорочений день (тиждень). [PERSON] абсолютно протипоказані такі види трудової діяльності як робота, пов`язана із значним нервово-психічним напруженням, професії водіїв, робота на висоті і в екстремальних умова, робота, пов`язана з дією токсичних речовин, в несприятливих мікрокліматичних та екстремальних умовах, він потребує звільнення від додаткових навантажень, наднормових робіт, нічних змін, роз`їздів і відряджень. Зазначена відповідь МСЕК хоча і містила перелік робіт, якими не може займатись [PERSON] , але не містила конкретної відповіді, чи може [PERSON] за станом свого здоров`я займатися тією роботою, яка передбачена його посадовою інструкцією. Тому 26 червня 2017 року головою сільради [PERSON] було направлено повторний запит вже на ім`я голови Запорізької обласної МСЕК про надання конкретної відповіді щодо відповідності чи невідповідності стану здоров`я [PERSON] займаній посаді та виконанню його прямих обов`язків відповідно до посадової інструкції. На повторне звернення була отримана відповідь Пологівської МСЕК від 21 липня 2017 року №96, в якій було зазначено, що створення відповідних умов праці входить до компетенції установи, де працює інвалід відповідно до законодавства про працю. Таким чином, вирішення питання про можливість виконання спеціалістом [PERSON] своїх посадових обов`язки за станом його здоров`я та прийняття відповідного рішення покладалось на Сільську раду. З огляду на посадові обов`язки спеціаліста Федорівської сільської ради та висновків МСЕК щодо обмежень виконання певних робіт для [PERSON] керівництво сільської ради вирішило, що [PERSON] не може за станом здоров`я виконувати покладені на нього обов`язки. Здійснити індивідуальну програму реабілітації інваліда в умовах роботи сільської ради не було можливим, тому було прийнято рішення про звільнення [PERSON] з займаної посади за станом здоров`я ( п.2 ст.40 КЗпП України). Мотивами такого рішення були турбота про стан здоров`я [PERSON] , запобігання можливим негативним наслідкам для його здоров`я у разі залишення його на роботі без змін умов праці відповідно до індивідуальної програми реабілітації, а також обов`язок керівництва забезпечити нормальну роботу сільської ради шляхом виконання всіма працівниками сільської ради своїх посадових обов`язків належним чином. Розпорядження від 27 червня 2017 року №37-к "Про звільнення з займаної посади спеціаліста [PERSON] " за станом здоров`я ( п.2 ст.40 КЗпП) винесено та підписано мною, оскільки в цей час я виконувала обов`язки голови сільської ради згідно розпорядження сільського голови [PERSON] від 21 червня 2017 року №36-0 "Про тимчасове покладення обов`язків". Зазначені обставини звільнення [PERSON] встановлені рішенням Пологівського районного суду Запорізької області від 09 січня 2018 року по справі №324/1053/17 та не підлягають доказуванню. Цим же рішенням [PERSON] був поновлений на роботі з виплатою йому заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 27 398, 98 грн. Напевно, в силу нестандартності ситуації та відсутності достатнього досвіду в подібних питаннях, зазначає [PERSON] у своєму відзиві, вона припустилася помилок при звільненні [PERSON] , що стало підставою для прийняття судом рішення про поновлення на роботі, але її дії були викликані інтересами служби, і вона не бажала настання негативних наслідків як для [PERSON] , так і для Сільської ради. Рішення суду про поновлення [PERSON] на роботі та виплаті заробітної плати за час вимушеного прогулу виконано в повному обсязі. Відповідно до ст.24 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" матеріальна шкода, завдана територіальній громаді діями посадових осіб місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується за рахунок місцевого бюджету в порядку, встановленому законом. Сільські ради мають право зворотної вимоги (регресу) до посадової особи місцевого самоврядування, яка заподіяла шкоду територіальній громаді, у розмірах і порядку, визначених законами України та статутами територіальних громад, прийнятими відповідно до законів України. Рішенням Федорівської сільської ради №22 від 06 лютого 2019 року "Про розгляд повідомлення Токмацької місцевої прокуратури №37/5-136 вих.19 від 18 січня 2019 року" постановлено не застосовувати до секретаря сільської ради [PERSON] зворотню вимогу (регрес) за виплачену останньому середню заробітну плату за час вимушеного прогулу. Федорівська сільська рада визначена прокурором позивачем по даній справі. З огляду на рішення сільської ради №22 від 06 лютого 2019 року, Позивач позовні вимоги прокурора не підтримує. Відповідно до ч.3 ст.57 ЦПК України якщо особа, яка має цивільну процесуальну дієздатність і в інтересах якої подана заява, не підтримує заявлених позовних вимог, суд залишає заяву без розгляду.

Outcome: approved