Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-03 00:00:00

Представник ПАТ КБ Приватбанк Гаренко Н.В. звернулася до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором № б/н від 23.04.2010 року в розмірі 87259.06 гривень та судові витрати у розмірі 1762,00 гривень. На обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідно до укладеного договору № б/н від 23.04.2010 року [PERSON] (далі - Відповідач) 23.04.2010 року отримав кредит у розмірі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20.40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 «Умов та правил надання банківських послуг» при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку судовий штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідно до п.п. 2.1.1.12.11.«Умовам та правил надання банківських послуг», Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за цим Договором. В порушення умов кредитного договору та законодавства України, відповідач свої зобов`язання не виконав, а саме: не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань, [PERSON] станом на 28.02.2018 року, має заборгованість 87259,06 грн., яка складається з наступного: 2705,89 грн. заборгованість за кредитом; 75449,79 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 4472,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи, відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 4131,38 грн. - штраф (процентна складова). На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за Договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів ПАТ КБ «ПриватБанк».. Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06.09.2018 року цивільний позов ПАТ КБ ПриватБанк до [PERSON] про стягнення заборгованості, задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ ПриватБанк заборгованість за кредитним договором № б/н від 23.04.2010 року, у розмірі 87259 (вісімдесят сім тисяч двісті п`ятдесят дев`ять) гривень 06 копійок, яка складається з наступного: 2705,89 грн. заборгованість за кредитом; 75449,79 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 4472,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи, відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 4131,38 грн. - штраф (процентна складова). 22.10.2018 року представник відповідача [PERSON] адвокат Малюк О.П. звернулася до суду з заявою про перегляд заочного рішення та клопотанням про поновлення строків для подання заяви. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20.11.2018 року заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення задоволено, поновлено строк для подання заяви. Скасовано заочне рішення від 06.09.2018 року; справу призначено в підготовче засідання. 26 грудня 2018 року представником відповідача [PERSON] адвокатом Малюк О.П. до суду надано відзив на позовну заяву ПАТ КБ "Приватбанк" про стягнення заборгованістю. Згідно змісту відзиву зазначає, що відповідач повністю не визнає позовні вимоги позивача, вважає їх безпідставними, у зв`язку з чим зазначає наступне: дійсно, 23.04.2010 р. між [PERSON] та ПриватБанком був укладений кредитний договір № б/н, відповідно до якого він отримав кредитну картку «Універсальна CONTRACT» з встановленим кредитним лімітом у розмірі 4000,00 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 20,4% річних (1,7% на місяць) на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. По-перше, відповідно до наданого розрахунку заборгованості, Позивач просить суд стягнути з Відповідача заборгованість за тілом кредиту, процентами, комісією та пенею, а також штрафи за період з 29.03.2012 р. по 28.02.2018 р. без урахування спливу строку позовної давності. Так, відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, в силу частини третьої статті 264 Цивільного кодексу України після переривання перебіг позовної давності починається заново. Позиція переривання перебігу позовної давності вчиненням особою дії викладена в Постанові Верховного Суду України № 6-1457цс16 від 09.11.2016 р.: до дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Крім того, згідно правової позиції, викладеної в Постанові Верховного Суду України № 6-2104цс16 від 23.11.2016 р., відповідно до Правил користування платіжною карткою на ній указано граничний строк дії (місяць і рік) і вона дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного на картці (поле month). Відповідач звертає увагу суду на той факт, що останній платіж у розмірі 130,00 грн. був здійснений ним особисто 12.06.2014 р. З вказаної дати по теперішній час Відповідач не вчиняв жодної дії щодо сплати заборгованості за тілом кредиту, процентами, комісією та пенею, штрафами, ніяких дій щодо визнання свого боргу не вчиняв як особисто, так і через іншу особу з його згоди. З розрахунку заборгованості, наданого Позивачем, вбачається, що нібито 04.09.2015 р. в погашення заборгованості було внесено 248,00 грн., однак Відповідачу про це нічого не відомо. Строк дії кредитної картки закінчився в квітні 2014 р., ніяких перевипущених карток Відповідач не отримував. Таким чином. Відповідач вважає, що стосовно стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 23.04.2010 р. сплинув строк позовної давності ще 13.06.2017 р. Позивач звернувся з позовною заявою до суду тільки 04.05.2018 р. - приблизно через рік після спливу трьохрічного строку загальної позовної давності. По-друге, в позовній заяві Позивач просить суд стягнути проценти у розмірі 75449,79 грн. Відповідач не погоджується з цим розміром і вважає, що нарахування відсотків не відповідає умовам кредитного договору. Так, Тарифами передбачений розмір відсоткової ставки: базова процентна ставка складає 20,4% на рік (1,7% в місяць). З розрахунку заборгованості вбачається, що з 01.09.2014 р. процентна ставка збільшилася до 34,8% на рік (2,9% на місяць), а з 01.04.2015 р. - до 43,2% на рік (3,6% на місяць). Аналіз розрахунку заборгованості, який є доказом Позивача по справі, показав наступне: постійна прострочена заборгованість за кредитним договором утворилась 28.06.2013 р. у розмірі 122,02 грн. Відповідач розрахував розмір відсотків відповідно до формули, якою користуються банки України, в тому числі ПриватБанк, при розрахунку заборгованості за процентами згідно відсотковим ставкам, передбаченим кредитним договором, враховуючи те, що розмір відсотків згідно розрахунку заборгованості на поточну і прострочену заборгованість є однаковий. Крім того, з 09.08.2014 р. загальна заборгованість за тілом кредиту, яка складається з сукупності сальдо поточної заборгованості за кредитом та сальдо простроченої заборгованості за кредитом, не змінювалася і дорівнює 2705,89 грн. Саме цей розмір заборгованості за тілом кредиту Позивач просить стягнути з Відповідача, що підтверджується розрахунком заборгованості. Формула розрахунку відсотків є наступна: «Тіло кредиту* Процентна ставка / 100 / Кількість днів у році * [PERSON] днів, за які здійснюється нарахування». Відповідач надає свій розрахунок процентів, тим більше, якщо він здійснений згідно з формулою, за якою нараховував проценти Позивач. Таким чином, загальна заборгованість за відсотками за період з 29.03.2012 р. по 28.02.2018 р. складає: 4578,28+53,9 = 4632,18. Однак, Позивач грубо порушив умови кредитного договору, нарахувавши замість 4632,18 грн. за період з 29.03.2012 р. по 28.02.2018 р. 75449,79 грн., що більше, ніж в 16 разів перевищує розмір відсотків, передбачений умовами договору. Позивач не надав докази до суду, що відсоткова ставка збільшилася більше, ніж в 16 разів, як фактично нараховано Банком, а розрахунком заборгованості, який є доказом Позивача, доведено, що відсоткова ставка не збільшувалася до вищезазначеного розміру. Крім того, Відповідач не давав згоди щодо зміни умов договору відносно збільшення відсоткової ставки більше, ніж в 16 разів. Таким чином, факти, котрі мають важливе значення для справи, Позивач підтверджує розрахунком заборгованості, який є недостовірним і суперечливим доказом. Факт законного нарахування відсотків згідно умовам кредитного договору має істотне значення для всебічного, повного, об`єктивного, справедливого і неупередженого вирішення спору, для захисту порушених прав Відповідача. По-третє, Відповідач заперечує проти розміру нарахованої пені та комісії у сумі 4472,0 грн., яку Позивач просить стягнути згідно розрахунку заборгованості. Однак, Відповідач вважає, що Позивач при поданні позовної заяви до суду порушив строки позовної давності стосовно стягнення пені, передбачені цивільним законодавством України. Так, поняття спеціальної позовної давності викладене в ст.258 ЦК України, яка застосовується до окремих видів вимог. Так, спеціальна позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). У зв`язку з тим, що за період з 01.03.2017 р. по 28.02.2018 р. Позивач щомісячно нараховував пеню у розмірі 100 грн., заборгованість за пенею за 12 місяців склала 1200 грн. По-четверте. Відповідач вважає, що позовна вимога Позивача стосовно стягнення штрафів: фіксованої частини у розмірі 500,00 грн. і процентної складової у розмірі 4131,38 є незаконною. Так, згідно Позиції про неможливість подвійного притягнення до відповідальності викладена в Постанові Верховного Суду України № 6-2003цс15 від 21.10.2015 р. \\ відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Таким чином. Відповідач вважає вимогу Позивача про стягнення штрафів незаконною, яка суперечить Конституції України і цивільному законодавству. Враховуючи викладене просить суд відмовити Акціонерному товариству комерційному банку «ПриватБанк» в задоволенні позовних вимог про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № б/н від 23.04.2010 р. у розмірі 87259,06 грн. в повному обсязі, застосувавши позовну давність. 01.02.2019 року представником позивача [PERSON] до суду надано відповідь на відзив, згідно змісту якого зазначає, що надає виписку по рахунку, яка має статус первинного документу, який фіксують факт виконання госоперації та служать підставою для записів у регістрах бухобліку і в податкових документах. Із виписки вбачається, що Відповідач знімав кредитні кошти, потім частково погашав заборгованість за договором і знову користувався кредитними коштами. Користуючись кредитними коштами, відповідачу були добре відомі і зрозумілі умови договору. За Договором про надання банківських послуг №б/н від 23.04.2010 Клієнт має прострочену заборгованість. Згідно умовам договору, а саме п. 1.1.3.1.6.Клієнт доручає Банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків Клієнта, відкритих в валюті кредитного ліміту, в межах сум які підлягають сплаті Банку по цьому договору, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку в випадку настання строків платежів по іншим договорам. Банк проводить списання коштів в грошовій одиниці України та іноземній валюті з будь-якого рахунку клієнта в сумі, що еквівалентна сумі заборгованості по договору. У зв`язку з цим, обставини, на які відповідач посилається в своєму запереченні, не відповідають дійсності, а позовні вимоги Банку підлягають задоволенні в повному обсязі. Заперечення відповідача, про незаконність нарахування одночасно пені та штрафу, яке ґрунтується на ст.61 Конституції України, є помилковим, оскільки згідно зі ст. 549 ЦК України пеня і штраф є формами неустойки, але не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. Пеня та штраф не є окремими видами відповідальності, а є різновидом штрафних санкцій. У межах одного виду відповідальності можуть застосовуватися різний набір санкцій. Принцип свободи договору, дає право Банку передбачати в кредитних договорах відповідальність позичальника за невиконання або неналежне виконання зобов`язання - у вигляді штрафу, і за несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання - у вигляді пені. Щодо порядку нарахування та погашення заборгованості. У разі несвоєчасного або не в повному обсязі внесення щомісячного мінімального платежу сума кредиту вважається простроченою. Прострочений кредит - це кредитні кошти, які були надані клієнту та не були повернені у строк, передбачений договором (п. 1.1.1.72). У разі виникнення прострочених зобов`язань на суму від 100 грн. Клієнт сплачує банку пеню згідно Умов та Правил надання банківських послуг (п. 2.1.1.12.6.1, 2.1.1.12.6.2) та Тарифів. При нарахуванні Банком процентів, коміссій, пені і не внесення коштів Клієнтом на погашення цієї заборгованості, Банк має право здійснити списання данної заборгованості за рахунок кредитного ліміту. Вважає, що оскільки судово-бухгалтерської експертизи з метою з`ясування питання наявності або відсутності заборгованості Відповідача за кредитним договором не проводилась, атому підстави вважати наданий Банком розрахунок заборгованості неналежним відсутні. Звертає увагу суду, що даний кредитний продукт має певні особливості та відмінності від інших кредитних договорів. Безпосередньо в загально прийнятих договорах істотні умови мають чіткий строк виконання та точний щомісячний платіж визначений чітко в грошових одиницях ануїтет, тощо. Відповідно по даному договору відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку, видано картку, а сума обов`язкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту. Відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні Картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже, строк перевипущеної картки до останнього дня 02.2016 року. Позивач же звернувся до суду з позовом до Відповідача 30.04.2018 року до спливу строку позовної давності. У зв`язку з цим, обставини, на які Відповідач посилається, не відповідають дійсності, а строк позовної давності Позивачем дотримано при зверненні до суду. Підстав для застосування позовної давності до позовних вимог про стягнення пені немає, оскільки порушення зобов`язання триває, тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі. Відповідач належним чином свої зобов`язання за Кредитним Договором не виконав. Враховуючи викладене, просить суд задовольнити позовні вимоги Банку в повному обсязі. 20 березня 2019 року представником відповідача [PERSON] . адвокатом Малюк О.П. до суду надано заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, згідно змісту якої зазначає, що Відповідач звертає увагу суду на той факт, що у вказаній анкеті-заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг відсутня позначка про видачу кредитної картки «Універсальна», яка є предметом спору, неможливо встановити, яку саме картку і коли саме було видано Відповідачу, її номер, з яким кредитним лімітом, тобто докази укладення між сторонами саме кредитного договору в матеріалах справи відсутні. Крім того, Позивач не надав жодного доказу, який би містив підпис Відповідача про його ознайомлення з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами Банку, тому, як вважає Відповідач, Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору. Позивач не надав до суду іншу анкету-заяву позичальника про оформлення саме кредитного договору і видачу кредитної картки. Відповідач вважає, що надане Позивачем фото з його зображенням в якості доказу отримання Відповідачем кредитної картки, не є доказом отримання кредитної картки у зв`язку з тим, що на цьому фото не видно номеру картки, а також відсутня дата створення нього фото. Доказом отримання картки може бути документ, засвідчений підписом Відповідача про отримання ним картки або скріншот з комп`ютера - фото з зображенням Відповідача, який тримає в руках кредитну картку, з зазначенням номера картки та дати отримання. По-друге, в позовній заяві та Тарифах вказано, що розмір процентів за кредитною карткою «Універсальна контракт» складає 20,4% на рік (1,7% на місяць) на суму залишку заборгованості за кредитом. З розрахунку заборгованості вбачається, що з 01.09.2014 р. процентна ставка за кредитним договором № б/н від 23.04.2010 р. підвищилася до 34,8% річних, а з 01.04.2015 р. - до 43,2% річних. Однак відповідач про зміну процентної ставки дізнався тільки з розрахунку заборгованості, приєднаного до позовної заяви. Ніяких листів від Позивача або інших повідомлень про збільшення процентної ставки не отримував. Крім того, до квітня місяця 2014 р. розмір процентів на поточну і прострочену заборгованість був однаковий. Це підтверджується розрахунком заборгованості, [PERSON] з 01.01.2013 р. в розділі «%ставка (поточна заборгованість)» і в розділі «Уставка (прострочена заборгованість)» вказаний однаковий розмір процентної ставки - 20,4%, з 01.09.2014 р. - 34,8%, з 01.04.2015 р. - 43,2%. Однак 02.04.2014 р. Позивач видає внутрішньобанківський наказ № СП-2014- 6635230, згідно якому змінилися формули нарахування процентів. Звертає увагу на той факт, що внаслідок зміни формули нарахування процентів на поточну і прострочену заборгованість з квітня місяця 2014 р. змінилися умови договору не на користь Відповідача. Однак, відсотки не можуть нараховуватися на всю суму заборгованості, яка включає заборгованість за тілом кредиту, відсотками та пеню. Нарахування процентів на проценти не дозволяється, тому що проценти не є чужими коштами, тобто такими, якими користується позичальник згідно умовам кредитного договору, а є платою за користування тілом кредиту. Нарахування процентів на пеню також є незаконним. Бо частиною 2 статті 550 ЦК України заборонено нарахування процентів на неустойку. В порушення вимог ст.652 ЦК України та умов договору, Банк в односторонньому порядку змінив умови договору, а саме: з 01.09.2014 р. збільшив процентну ставку за кредитним договором до 34,8% на рік (2,9% на місяць), а з 01.04.2015 р. до 43,2% на рік (3,6% на місяць), а також при виникненні прострочених зобов`язань вдвічі збільшив розмір процентів на всю заборгованість згідно наказу № СП-2014-6635230 від 02.04.2014 р., не повідомивши про це Відповідача, не надав до суду докази про вручення Відповідачу листа про зміну умов кредитного договору, про отримання від нього згоди, з позовною заявою щодо зміни умов договору Оо суду не звертався. Крім того, з розрахунку заборгованості та виписки по рахунку не вбачається про збільшення вдвічі процентів за виникнення прострочених зобов`язань за кредитним договором, а умовами договору не передбачений подвійний розмір процентів за несвоєчасне погашення кредиту. Про збільшення вдвічі процентів за порушення зобов`язань за кредитним договором Відповідач дізнався тільки після подання Позивачем позовної заяви до суду. Навіть сам наказ № СП-2014-6635230 від 02.04.2014 р., який є внутрішнім документом банку, і згідно якому була змінена формула нарахування процентів, Позивач не надав до суду. В позовній заяві Позивач просить суд стягнути проценти у розмірі 75449,79 грн. Відповідач не погоджується з цим розміром і вважає, що нарахування відсотків не відповідає умовам кредитного договору. Так, аналіз розрахунку заборгованості, який є доказом Позивача по справі, показав наступне: постійна прострочена заборгованість за кредитним договором утворилась 28.06.2013 р. у розмірі 122,02 грн. Крім того, з 09.08.2014 р. загальна заборгованість за тілом кредиту, яка складається з сукупності сальдо поточної заборгованості за кредитом та сальдо простроченої заборгованості за кредитом, не змінювалася і дорівнює 2705,89 грн. Саме цей розмір заборгованості за тілом кредиту Позивач просить стягнути з Відповідача, що підтверджується розрахунком заборгованості. Таким чином, загальна заборгованість за відсотками за період з 29.03.2012 р. по 28.02.2018 р. складає: 2590,57+53,9 = 2644,47 грн. Однак Позивач грубо порушив умови кредитного договору, нарахувавши замість 2644,47 грн. за період з 29.03.2012 р. по 28.02.2018 р. 75449,79 грн., що більше, ніж в 28 разів перевищує розмір відсотків, передбачений умовами договору. Факт законного нарахування відсотків згідно умовам кредитного договору має істотне значення для всебічного, повного, об`єктивного, справедливого і неупередженого вирішення спору, для захисту порушених прав Відповідача. Відповідач заперечує проти розміру нарахованої пені та комісії у сумі 4472,00 грн., яку Позивач просить стягнути згідно розрахунку заборгованості. Відповідач вважає, що Позивач при поданні позовної заяви до суду порушив строки позовної давності стосовно стягнення пені, передбачені цивільним законодавством України. Просить суд відмовити Акціонерному товариству комерційному банку «ПриватБанк» в задоволенні позовних вимог про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 25.04.2019 року закрито підготовче судове засідання, права призначено до розгляду по суті. 26.04.2019 року представником позивача [PERSON] до суду надано відповідь на заперечення відповідача, згідно змісту яких просить врахувати надані раніше заперечення проти доводів відповідача та задовольнити цивільний позов у повному обсязі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, заявив клопотання про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник відповідача [PERSON] адвокат Малюк О.П. в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справ за її відсутності, просила відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясування обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Між сторонами виникли правовідносини щодо належного виконання умов укладеного кредитного договору. Судом встановлено, що 23.04.2010 року [PERSON] отримав у ПАТ КБ ПриватБанк кредит на суму 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20.40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає дії картки, що підтверджується копією анкети-заяви, підписаної відповідачем, копією умов та правил надання банківських послуг та Умовами і правилами надання банківських послуг (а.с.10-35). Відповідно до п. 2.4.5.5 «Умов та правил надання банківських послуг» при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку судовий штраф в розмірі 500 грн. (в еквіваленті 500 грн. за кредитними картками, відкритим у валюті USD) + 5% від суми позову. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі ст. 1050 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу України. Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України однією з форм відповідальності за порушення зобов`язання є сплата неустойки, у вигляді штрафу або пені. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу [PERSON] кредит у зазначеному розмірі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20.40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає дії картки. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] отримав кредит, у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, але належним чином він не виконував зобов`язання щодо погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими платежами відповідно до умов Договору, що відображено у Розрахунку заборгованості відповідача за кредитним договором № б/н від 23.04.2010 року, має заборгованість 87259,06 грн., яка складається з наступного: 2705,89 грн. заборгованість за кредитом; 75449,79 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 4472,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи, відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 4131,38 грн. - штраф (процентна складова). (а.с.8-9) (а.с. 8-9). Оскільки відповідач [PERSON] не належним чином виконував свої зобов`язання за кредитним договором, утворилася заборгованість, яку позивач просить суд стягнути. Спір між сторонами виник з приводу наявності підстав для застосування до вимог позивача наслідків пропуску строку позовної давності, про застосування яких заявлено відповідачем. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З матеріалів справи вбачається, що відповідачем було порушено вимоги ст.ст.1049,1054 ЦК України, в зв`язку з чим, позивач має право вимагати погашення наданого відповідачу кредиту. Разом з тим, визначаючи розмір боргу, суд виходить з розрахунку, який надано банком та приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог АТ КБ "ПриватБанк", визначивши розмір суми, що підлягає стягненню з [PERSON] на користь позивача в розмірі 2705 грн. 89 коп., що є тілом кредиту. Інші вимоги позовної заяви задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що анкета-заява, підписана відповідачем містить лише дані стосовно суми кредитного ліміту в розмірі 4000,00 грн. та те, що відповідачу надана платіжна картка кредитка "Універсальна", будь-яких інших умов кредитування - встановлення розміру процентів, пені, тощо, вказана анкета-заява не містить. За таких обставин, вимоги позовної заяви про стягнення відсотків за користування кредитом та пені є безпідставними, оскільки підстави для їх нарахування відсутні. Крім того, не підлягають задоволенню і вимоги позовної заяви про стягнення сум, які є штрафами, оскільки нарахування штрафів також не передбачено умовами анкети-заяви від 23.04.2010 року. В заяві від 23.04.2010 року відповідач підписав пункт, відповідно до якого він ознайомлений та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, та Тарифами банку, які були надані йому в письмовому вигляді. З матеріалів справи вбачається, що додані до позовної заяви банком Умови та Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" не містять підпису позичальника на вказаних умовах та Витягу, як не містять і зазначення дати їх підписання (а.с.12-35). Отже, посилання позивача на те, що відповідач ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, про що зазначено в його особистій заяві не заслуговують на увагу, оскільки зазначені Умови не містять підпису позичальника; не встановлено доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови та Тарифи розуміла позичальник, підписуючи анкету-заяву позичальника. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, та стягненню підлягає заборгованість в розмірі 2705 грн. 89 коп., що є тілом кредиту. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 54,63 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved