Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

Лікар-психіатр 5-А відділення Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ім. О.Ф. Мальцева Гаврилова Л.О. звернувся до суду із заявою про визнання госпіталізації недієздатної [PERSON] до психіатричного закладу та стаціонарного лікування за згодою опікуна доцільною. Заява обґрунтована тим, що 22 грудня 2016 року о 22 год. 40 хв. на стаціонарне лікування у 5-А відділення даної лікарні за направленням лікаря Цвіркун М.С. та за заявою опікуна [PERSON], була госпіталізована [PERSON], [INFO], інвалід II групи за психічним захворюванням до 01 грудня 2017, мешканка [ADDRESS] з діагнозом: шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно-параноїдний синдром, стадія загострення. В приймальному відділенні оглянута черговим лікарем Гавриловою Л.О., яка підтвердила необхідність стаціонарного лікування. Враховуючи наявність у хворої тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона чинить дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї (аутогресивна поведінка пацієнтки, суїцидальні наміри), лікування можливе тільки в стаціонарних умовах, лікар просив суд винести рішення про визнання госпіталізації недієздатної [PERSON] до психіатричного закладу та стаціонарного лікування за згодою опікуна доцільною. В судовому засіданні представник лікарні Божко А.Ф. заяву підтримала в повному обсязі, пославшись на обставини,викладені в заяві. Просила її задовольнити. Прокурор в судовому засіданні заяву підтримав, проти її задоволення не заперечує. Суд, заслухавши думку прокурора, вивчивши докази у справі, приходить до наступних висновків. Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 09 квітня 2009 року, яке набрало законної сили 19 квітня 2009 року, [PERSON] визнана недієздатною. Рішенням Ленінського районного суду м.Полтави від 03 червня 2015 року, яке набрало законної сили 16 червня 2015 року, [PERSON] визнано недієздатною, її опікуном призначено [PERSON]. Як встановлено судом, хвора [PERSON] з діагнозом: шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно-параноїдний синдром, стадія загострення поступила в психіатричну лікарню 22 грудня 2016 року. Як вбачається з матеріалів заяви лікаря, [PERSON] на диспансерному обліку у психіатра та нарколога з 1998 року. Вперше була госпіталізована з гострим алкогольним галюцинозом, в подальшому діагноз змінено на ППР-А, шизофреноподібний розлад. В 2012 році діагноз був змінений на шизофренію, параноїдну форму, галюцинаторно - параноїдний синдром. Багаторазово лікувалась в даному стаціонарі. Остання виписка в січні 2016 року. Є інвалідом ІІ групи, термін перекомісії до 01.12.2017 року. Регулярно відвідувала дільничного психіатра. Останній раз 02.12.2016 року. Психічний стан поступово погіршувався на фоні підтримуючої терапії протягом останнього тижня перед госпіталізацією, різко погіршився протягом дня 22.12.2016 року. Була викликана бригада ШМД, оглянута лікарем-психіатром Цвіркун М.С. з діагнозом: шизофренія, загострення була доставлена в супроводі опікуна в приймальне відділення ПОКПЛ. 23 грудня 2016 року [PERSON] оглянута комісією лікарів-психіатрів, якою їй встановлено діагноз: шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно-параноїдний синдром, стадія загострення. Зважаючи на наявність у хворої тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона чинить дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї (аутогресивна поведінка пацієнтки, суїцидальні наміри), її лікування можливе тільки в стаціонарних умовах, комісією зроблений висновок про доцільність госпіталізації [PERSON] Крім пояснень осіб, які беруть участь в судовому засіданні, зазначене підтверджується письмовими доказами - висновком комісії лікарів-психіатрів, рішенням Ленінського районного суду м.Полтави від 03 червня 2015 року, заявою опікуна хворої - [PERSON]. Відповідно до ст.13 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. Рішенням Конституційного суду України від 1 червня 2016 року № 2-рп/2016 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" (справа про судовий контроль за госпіталізацією недієздатних осіб до психіатричного закладу) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" від 22 лютого 2000 року № 1489-III з наступними змінами у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. Оскільки [PERSON] хворіє на тяжкий психічний розлад, враховуючи наявність у хворої тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона чинить дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї (аутогресивна поведінка пацієнтки, суїцидальні наміри), враховуючи висновок комісії лікарів-психіатрів, заяву опікуна, суд вважає за необхідне поміщення [PERSON] до психіатричного стаціонару та її стаціонарне лікування визнати доцільним. За таких обставин суд приходить до висновку, що заява лікаря-психіатра підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved