Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

позивач публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" 11 липня 2016 року звернувся до Дружківського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про передачу предмета іпотеки в управління іпотекодержателя. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] укладено договір № 237М-07 від 18.04.2007 року, відповідно до умов якого банк надав позичальнику [PERSON] кредит у сумі 211 000,00 грн. зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 20,00 на рік на суму залишку заборгованості, з кінцевим терміном повернення 08.04.2022 року. В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, належне йому на праві власності за договором купівлі-продажу а саме: незавершене будівництво загальною площею 92,13 кв м, яке розташовано за адресою: [ADDRESS]. Свої зобов'язання за кредитним договором ПАТ КБ "Приватбанк" виконав в повному обсязі, надавши [PERSON] кредит в розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. [PERSON] не надавала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією та іншими витратами відповідно до умов договору. Таким чином [PERSON] у порушення норм закону та умов договору, свої зобов'язання за кредитним договором не виконала. Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 17.12.2014 року звернуто стягнення на вказаний предмет іпотеки. Просить передати в управління публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" нерухомість, щодо якої 17.12.2014 року по справі №229/539/14-ц винесено рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: незавершене будівництво загальною площею 92,13 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], на період до його реалізації або повного виконання умов кредитного договору №237М-07 від 18.04.2007 року. Зобов'язати [PERSON] на період до реалізації предмету іпотеки або повного виконання умов кредитного договору №237-М-07 від 18.04.2007 року, повністю вивільнити від будь-яких осіб та їх майна (у т.ч. власних присутності та майна) предмет іпотеки. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав заяву з клопотанням розглядати справу у його відсутності, підтримав позовні вимоги у повному обсязі, з підстав, викладених у позовній заяві, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи її було повідомлено належним чином, про що в справі є судові повістки, які повернуті з пошти з вказівкою по закінченню строку зберігання. (позначка не проживає) Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи її було повідомлено належним чином, про що в справі є судові повістки, які повернуті з пошти з вказівкою по закінченню строку зберігання. З огляду на це, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 17.04.2007 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] укладено договір № 237М-07, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит сумі 211000,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,00 на рік на суму залишку заборгованості, з кінцевим терміном повернення 08.04.2022 року. В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором між позивачем та відповідачем [PERSON] 17.04.2007 року був укладений договір іпотеки, за яким відповідач надала в іпотеку нерухоме майно, належне їй на праві власності, згідно договору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Гнатенко В.Л. Дружківського МНО 29.11.2006 року за №6097, а саме: будинок загальною площею 92,13 кв. м., який розташовано за адресою: [ADDRESS]. Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 17.12.2014 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №237М-07 від 17.04.2007 року звернуто стягнення на вказаний предмет іпотеки шляхом реалізації з публічних торгів органами державної виконавчої служби за початковою ціною реалізації 220 000 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк". (а.с. 4-7). Відповідно до ст. 34 Закону України "Про іпотеку" після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки і з метою отримання продукції, плодів та доходів, забезпечення належного господарського використання переданого в іпотеку нерухомого майна згідно з його цільовим призначенням предмет іпотеки на підставі договору між іпотекодавцем і іпотекодержателем або рішення суду може бути переданий іпотекодержателю або іншій особі в управління на період до його реалізації у порядку, встановленому цим Законом. Управління майном здійснюється відповідно до законодавства та умов, визначених договором чи рішенням суду. Продукція, плоди і доходи, отримані в результаті управління предметом іпотеки, спрямовуються на задоволення забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя, кщо інше не встановлено договором або рішенням суду. Таким чином позовні вимоги про передачу в управління публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" нерухомості, щодо якої винесено рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки підлягають задоволенню. Частина 3 ст. 109 Житлового кодексу України передбачає, що звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Але, згідно ст. 9 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" від 02 вересня 2014 року № 1669-VII протягом терміну дії цього Закону щодо нерухомого майна, розташованого на території проведення антитерористичної операції, що належить громадянам України (у тому числі фізичним особам - підприємцям) або юридичним особам - суб'єктам малого і середнього підприємництва та перебуває в іпотеці, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об'єкти), статей 41, 43-47 (у частині реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах) Закону України "Про іпотеку". Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про зобов'язання [PERSON] вивільнити від будь-яких осіб та їх майна предмета іпотеки на період до реалізації предмету іпотеки або повного виконання умов кредитного договору не підлягають задоволенню, оскільки ці позовні вимоги ототожнюють виселення, яке заборонено Законом України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції". Відповідно до частини 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ст. 4 Закону України "Про судовий збір" із позовних заяв немайнового характеру справляється судовий збір в 1 розмірі мінімальної заробітної плати . З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі - 1378 ,00гривень. Суд, дійшов висновку про задоволення позовних вимог. З цих задоволених вимог підлягає сплаті судовий збір у розмірі 1378,00 гривень, які підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача [PERSON]

Outcome: partial