Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-04 00:00:00

09 квітня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та стяг- нення з нього аліментів, посилаючись на наступні обставини. Вона є бабусею дитини - [PERSON] , [INFO] , батьком якого є її син - [PERSON] , матір`ю - [PERSON] З моменту народження дитини батьки догляд за нею не здій- снюють, фінансово не забезпечують. Онук постійно проживає з нею, та знаходиться на її повному утриманні та утриманні її родичів. Для вирішення питання про встановлення опіки над онуком вона звернулась до служби у справах дітей, але їй було роз`яснено, що опіка встановлюється лише у випадках, коли батьки позбавлені батьківських прав або безвісно відсутні, та в інших випадках. Вона звернулася до суду із заявою про визнання безвісті відсутньою матері онука - [PERSON] . Батько дитини, відповідач у справі, не дбає про фізичний і духовний розвиток свого сина, його на- вчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідне харчування, лікування, не спі- лкується з ним, ніде не працює, веде безпечне життя. За таких обставин вважає, що відповідача не- обхідно позбавити батьківських прав, тому діючи у інтересах дитини вона звернулася до суду з да- ним позовом. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, надала заяву в якій просила справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. 28 травня поточного ро- ку надала до суду додаткові письмові пояснення, в яких зазначила, що відповідач систематично ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, з ним належними службами проводились бесіди, та притягнено до адміністративної відповідальності за невиконання батьківських обов`яз- ків за ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Мати дитини [PERSON] була визнана безвісті відсутньою. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутнос- ті, проти позбавлення його батьківських прав стосовно його сина не заперечував, відзиву на позов не подав. Представник третьої особи - Татарбунарської райдержадміністрації також у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, позовні ви- моги підтримала, додала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] . Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснюється. Як передбачено ч.3 ст.200 ЦПК України, суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження за наявними у справі доказами у зв`язку з визнанням позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для то- го законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В силу ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або доб- ровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених ви- мог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.19 Конвенції про права дитини, держави - учасники зобов`язані вживати усіх необ- хідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психо- логічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження або експлуатації з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько, можуть бути позбавлені судом бать- ківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.15 своєї постанови № 3 від 30.03.2007 р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про поз- бавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав (тобто прав на вихо- вання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.6), підтверджується, що батька- ми малолітнього [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Актами: обстеження матеріально-побутових умов проживання № 210 від 05.07.2018 р. та об- стеження житлово-побутових умов від 05.07.2018 р. (а.с.8,10) підтверджується, що малолітній [PERSON] з дня народження проживає разом з своєю бабусею [PERSON] по [ADDRESS] , яка належним чином виховує та утримує онука, створила для його розвитку необхідні умови проживання. Батьки дитини самоусунулись від вико- нання своїх батьківських обов`язків, не проживають з сином. Згідно копій протоколів бесіди від 14.02.2019 р. та від 24.04.2019 р., проведеними працівни- ками служби у справах дітей Татарбунарської райдержадміністрації з [PERSON], останній двічі був попереджений про наслідки безвідповідального батьківства, про адміністративну, кримінальну відповідальність та можливість позбавлення його батьківських прав. (а.с.28-29) Рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 23.04.2019 р., яке набрало чинності (копія на а.с.30), [PERSON] , яка є матір`ю [PERSON] , [INFO] , ви- знано безвісно відсутньою. Постановою Татарбунарського районного суду Одеської області від 06.05.2019 р. (копія на а. с.31) [PERSON] притягнуто до відповідальності за ч.1 ст.184 Кодксу України про адміністративні правопорушення. Відповідно до висновку № 01-30/1717 від 03.06.2019 р. (а.с.35), даний орган, як орган опіки та піклування, вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини - [PERSON] . Відповідно до ст.12 Закону України "Про охорону дитинства", виховання в сім`ї є першоос- новою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобо- в`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність ди- тини, готувати її до самостійного життя та праці. Як передбачено ч.7 ст.7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно із ч.ч.1,2 ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Ба- тьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч.1 ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Статтею 27 Конвенції «про права дитини» від 20.11.1989 р. (ратифікована Постановою ВР України № 789-ХІІ від 27.02.1991 р.) передбачено право кожної дитини право на рівень життя, не- обхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку. Батьки, або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) при- суджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з ба- тьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для за- безпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стя- гуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Пленум Верховного Суду України у п.17 своєї постанови "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 р. № 3, роз`яснив, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявні- сть в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повноліт- ніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання бать- ківських обов`язків щодо утримання та виховання свого малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не проявляє заінтересова- ності у його подальшій долі, не цікавиться його успіхами, станом здоров`я, фізичний та духовний розвиток, крім того не заперечує проти позбавлення його батьківських прав. Зазначені фактори суд оцінює як ухилення від виховання дитини та свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Зважаючи на дані обставини та враховуючи інтереси дитини, суд вважає за можливе та необ- хідне позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно його малолітнього сина та стягнути з ньо- го аліменти на його утримання. Як передбачено ст.191 СК України, аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову, тобто у даному випадку з 09.04.2019 року. Крім того, з відповідача [PERSON] підлягають стягненню судові витрати відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved