Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

[PERSON] 17.01.2018 року звернулася до Жмеринського міськрайонного суду з цим позовом, вказавши, що у неї разом з відповідачем є спільний син [PERSON], [INFO], який з 01.09.2015 року продовжує навчання у ДНЗ "Браїлівський професійний ліцей", 2 рівня акредитації, плановий термін закінчення навчання у ліцеї 30.06.2018 року. Зазначила, що [PERSON] не взмозі працевлаштуватись, щоб самостійно отримувати заробіток, оскільки навчається на денній формі навчання, він кожного дня їздить маршрутним таксі на навчання, купує канцелярські товари, платно харчується, тому все потребує великих коштів. Повідомила, що до досягнення сином 18-річного віку на його утримання з відповідача стягувались аліменти на її користь в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 1/2 неоподаткованого мінімального доходу щомісячно відповідно до рішення Жмеринського міськрайонного суду від 10.04.2000 року. Одній її важко утримувати сина, оскільки вона офіційно ніде не працює, підробляє лише на сезонних роботах та усі отриманні нею кошти витрачаються на оплату комунальних послуг, харчування, гардероб сина, адже вона намагається дати синові усе найкраще. Зауважила, що відповідач офіційно не працює, хоча займається різними справами, які приносять гарний дохід, аліменти нікому не сплачує, стягнень по виконавчим документам не проводяться, інших повнолітніх дітей немає, батьки на його утриманні не перебувають. Вважає, що відповідач може та зобовязаний матеріально підтримувати свого сина, під час його навчання. Просила стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання повнолітнього сина [PERSON]О, [INFO], який продовжує навчання, в розмірі 881 грн. щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (працездатних осіб), починаючи з дня предявлення позову та до закінчення навчання або до досягнення дитиною 23-річного віку залежно яка з цих обставин настане першою. Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 22.01.2018 року дану позовну заяву залишено без руху та позивачу надано пятиденний термін для усунення недоліків з дня вручення копії ухвали. 31.01.2018 року на адресу суду надійшла письмова заява про усунення недоліків та ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 02.02.2018 року відкрито провадження в даній справі та призначено її до підготовчого судового розгляду на 10.04.2018 року із викликом сторін у справі. Сторони та третя особа за їх належним викликом в підготовче судове засідання не зявились, подавши письмові заяви щодо розгляду справи у їх відсутність, в яких позивач підтримала заявлені вимоги в повному обсязі, відповідач позовні вимоги визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення, а третя особа не заперечує проти задоволення позову. Виходячи з наведеного суд вважає, що рішення у даній справі можливо постановити без участі сторін, неявка яких за вказаних обставин не перешкоджає розгляду справи по суті. За вказаного неприбуття сторін суд ухвалює рішення без фіксації ходу судового засідання технічним засобом, що відповідає положенням ст.223, 247 ЦПК України. Вивчивши доводи позивача, викладені у позовній заяві, дослідивши надані письмові докази, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Так, з копії свідоцтва про народження І-АМ №093603 (а.с.5) вбачається, що сторони є батьками повнолітнього [PERSON], [INFO]. Згідно довідки Жмеринської міської ради від 28.12.2017 року №14-16-3636 (а.с.3) позивач [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [INFO]. Згідно довідки Комунальне підприємство "Жмеринкакомунсервіс" від 29.01.2018 року №248 (а.с.20) до складу сім'ї позивача [PERSON] входить син [PERSON], [INFO]. Згідно довідки ДМС України від 01.01.2016 року №33334 (а.с.23) встановлено, що [PERSON], [INFO], з 11.06.2009 року зареєстрований за адресою: [INFO]. Згідно копії довідки ДНЗ "Браїлівський професійний ліцей" від 02.11.2017 року №585 (а.с.6) [PERSON], навчається у ДНЗ "Браїлівський професійний ліцей", ІІ рівня акредитації, з 01.09.2015 року на денній формі навчання, закінчення ліцею 30.06.2018 року. Згідно копії довідки ДНЗ "Браїлівський професійний ліцей" від 29.01.2018 року №92 (а.с.19) [PERSON] з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року стипендія не нараховувалась. Згідно копії відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків ДФС України про суми виплачених доходів (а.с.7) позивач [PERSON] в період з 01.01.2017 року по 30.09.2017 року отримала нарахування в сумі 1281,29 грн. Згідно копії виконавчого листа Жмеринського міського суду від 10.04.2000 року (а.с.8) було присуджено стягнення з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 1/2 неоподаткованого мінімального доходу щомісячно, починаючи з 03.04.2000 року і до його повноліття. Відповідно до представленої відповідачем довідки Квартального комітету "Калинка" м.Жмеринка від 06.04.2018 року №78 (а.с.43) [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [INFO], також за вказаною адресою проживає мати відповідача [PERSON], [INFO]. У відповідності до положень ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.1,3 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також сама дитина, яка продовжує навчання. Відповідно положень ст.182, 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням стану здоровя та матеріального становища дитини, стану здоровя та матеріального становища платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних членів сімї; а також бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітними дітьми. Згідно вимог ст.201 СК України до відносин між батьками та повнолітніми дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони представлені у відповідності до закону, не суперечать один одному та ніким не оспорюються, з урахуванням чого даний позов підлягає частковому задоволенню щодо стягнення аліментів у заявленій твердій грошовій сумі щомісячно, так як в цій частині вимог він достатньо обґрунтований, доведений позивачем, відповідає матеріальному закону та принципам розумності і справедливості, безумовно визнаний відповідачем і це визнання не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, у тому числі щодо забезпечуючи можливість надання відповідачем утримання також непрацездатній матері, з якою він проживає. Натомість в частині вимог щодо заявленого обмеження оспорюваних аліментів не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (працездатних осіб), стосовно чого визнання позову відповідачем не має істотного значення, суд визнає позов безпідставним, оскільки законом обмеження розміру аліментів визначено лише для дитини відповідного віку, тобто особи, яка не досягла повнолітнього віку. Відтак, таке обмеження не підлягає поширенню на спірні правовідносини щодо стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує начання, а тому у цій частині вимог позов підлягає залишенню без задоволення. Відповідно до положень ст.430 ЦПК України суд допускає рішення до негайного виконання в межах суми аліментів за один місяць. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно з ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, оскільки позивач звільненна від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягає стягненню 50 відсотків судового збору, а саме 320 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved