Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищезазначеною позовною заявою, відповідно якої просить визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом, після смерті [PERSON], на спадкове майно, яке складалось з квартири [ADDRESS], зареєстроване у спадковому реєстрі за номером 54686455, оформлено на бланку ВТІ 695760 під номером в реєстрі нотаріальних дій 1170, оформлене на ім'я [PERSON]. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 21.10.2012 року помер [PERSON]. [PERSON] є рідною племінницею [PERSON], що підтверджується: - свідоцтвом про народження [PERSON], [INFO], де в графі "батько" зазначено "Москвічов Михайло Минович" - копією повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, в якому зазначено, що 21.01.1949 року Добрянська селищна рада Ріпкінського району Чернігівської області, зробила актовий запис № 71 про народження 20 травня 1932 року дитини чоловічої статі за ім'ям - [PERSON], в графі батько зазначено "Москвічов Мина Панасович", в граф мати зазначено "Москвічова Васса Іванівна" - копією актового запису №78 від 01.10.1927 року про народження 01.10.1927 року дитини чоловічої статі за ім'ям "Москвічев Міхаил", місце народження с. Добрянка, Добрянський округ, Чернігівська область, в графі батько зазначено - "Москвічев Міна", в графі мати зазначено "Москвічева Васса" 08.02.2013 року вона звернулась до П'ятої Дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON]. Спадкова справа була внесена до Спадкового реєстру на номером 54140684. 14.05.2013 року вона отримала відмову у отриманні свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], оскільки відсутні документи на підтвердження права власності спадкодавця на майно. Намагаючись з'ясувати місце знаходження правовстановлюючих документів на спадкове майно, яке залишилось після смерті [PERSON], вона встановила, що її дядьку [PERSON] за життя належала квартира [ADDRESS]. 04.07.2013 року [PERSON] отримав Свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], а саме: на спадкове майно, яке складалось з квартири [ADDRESS], зареєстроване у спадковому реєстрі за номером 54686455, оформлено на бланку ВТІ 695760 під номером в реєстрі нотаріальних дій 1170. Дане свідоцтво оформлено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], на підставі спадкової справи, яку він відкрив 27.03.2013 року та вніс до Спадкового реєстру за номером 54304236. Спадкова справа після смерті спадкодавця [PERSON], який помер 21.10.2012 року, на підставі якої було видано Свідоцтво про право на спадщину була відкрита та внесена до Спадкового реєстру 27 березня 2013 року, в той час коли П'ятою Дніпропетровської ДНК вже була відкрита та внесена до Спадкового реєстру аналогічна спадкова справа, ще 08 лютого 2013 року, тобто з запізненням в 45 діб. В березні 2013 року [PERSON] не мав жодного документа на підтвердження своїх прав на спадщину після смерті [PERSON], оскільки не є родичом спадкодавця, про те заяву від нього, як від спадкоємця після смерті [PERSON], приватний нотаріус [PERSON] прийняв. Підставою для видачі свідоцтва про право на спадщину було рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 17.06.2013 року у справі №203/3226/13-ц, 2-о/0203/53/2013, оскільки саме цим рішенням було встановлено факт, що відповідач [PERSON] проживав з спадкодавцем однією сім'єю протягом п'яти років. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 04.02.2014 року рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17.06.2013 року було скасоване. Заява [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення була залишена без розгляду. Станом на теперішній час підстави для визначення [PERSON] спадкоємцем після смерті [PERSON] відсутні. Таким чином, оскільки [PERSON] не мав права на спадкування майна [PERSON], свідоцтво про право власності на спадкове майно слід визнати недійсним та скасувати. В судове засідання позивач надала заяву, відповідно якої позовні вимоги підтримала та просили їх задовольнити. Відповідач та представник відповідача в судове засідання не зявились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, в попередньому судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували. Третя особа в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, їх належність та допустимість, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач [PERSON] є племінницею [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії І-КИ №501569 /а.с.51, повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00011850771 від 06.03.2013 року /а.с.53/, а також актовим записом про народження №78 від 01.10.1927 року /а.с.54/, зі змісту яких випливає, що батько позивача [PERSON], [INFO] є братом [PERSON], [INFO] 21.10.2012 року [PERSON] помер, про що видано свідоцтво про смерть серії І-КИ №468845. /а.с.10/ 27.03.2013 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] відкрито спадкову справу після смерті [PERSON], за заявою [PERSON] /а.с.14/ 04.07.2013 року на підставі рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 17.06.2013 року у справі №203/3226/13ц, приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] видано на імя [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], який помер 21.10.2012 року, а саме на квартиру [ADDRESS]. Зазначене свідоцтво зареєстровано у реєстрі за №1170. /а.с.12/ Так, у справі №203/3226/13ц Кіровським районним судом м.Дніпропетровська 17.06.2013 року за заявою [PERSON] прийнято рішення, яким встановлено факт проживання однією сімєю [PERSON] з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] у період з 2007 року по 21.10.2012 року./а.с.19-20/ Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04.02.2014 року скасовано рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 17.06.2013 року у справі №203/3226/13ц та встановлено наступні факти і обставини./а.с.21-23/ Встановлено, що 08.02.2013 року /а.с.60/ [PERSON] у відповідності до ч.1 ст.1269, ч.3 ст.1270 ЦК України звернулась до Пятої Дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], який помер 21.10.2012 року, оскільки являється єдиною спадкоємицею померлого, про що було достеменно відомо відповідачу [PERSON] Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.1263 ЦК України у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. Відповідно до ч.3 ст.1266 ЦК України племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Згідно ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. У відповідності до вимог ст.11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ухвали слідчого судді Кіровського районного суду м.Дніпропетровська у справі №203/2604/15к від 19.05.2015 року, 10.07.2013 року [PERSON] продав спірну квартиру, у звязку з чим [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Згідно ст. 49 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: 1) вчинення такої дії суперечить законодавству України; 2) не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; 3) дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; 4) є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; 5) з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; 6) правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності; 7) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; 8) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов'язані з її вчиненням; 9) в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ч.3 ст. 68 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна. Враховуючи, що позивач є спадкоємцем померлого 21.10.2012 року [PERSON] та відноситься до третьої черги спадкоємців за законом, звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини до видачі оспорюваного свідоцтва про право на спадщину за законом, що усувало відповідача [PERSON] від права на спадкування навіть за наявності рішення суду, а також, зважаючи на положення ст.1301 ЦК України, суд вважає, що свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], який помер 21.10.2012 року видано 04.07.2013 року з порушенням вимог закону та при відсутності права [PERSON] на спадкування, у звязку з чим позовні вимоги належать до часткового задоволення. Оскільки законом у ст. 1301 ЦК України встановлений спосіб захисту порушеного права шляхом визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, позовні вимоги про скасування свідоцтва про право на спадщину за законом з огляду на зміст ч. 2 ст. 16 і ст. 1301 ЦК України не підлягають задоволенню, оскільки є невірно обраним позивачем способом захисту свого порушеного права. Відповідно до ст.88 ЦПК України, при частковому задоволенні позову на користь позивача підлягають стягненню з відповідача понесені судові витрати пропорційно задоволеної частини позовних вимог На підставі викладеного,

Outcome: partial