Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду з заявою, зміненою письмовою заявою від 21.11.2013 року, відповідно до якої просила зобов'язати відповідача встановити їй щомісячне відшкодування шкоди з 01.04.2001 року у розмірі 367, 27 гривень. При цьому посилалась на те, що з 1978 року вона працювала артисткою балету в Одеському театру опери та балету. У 1988 році у Харківському науково-дослідному інституті гігієни праці та профзахворювання у зв'язку з постійним навантаженням на суглоби позивачу було встановлено професійне захворювання. 01.07.1992 року медико-соціальна експертна комісія встановила їй ІІІ групу інвалідності та 50% втрати професійної працездатності безстроково. До червня 2006 року Одеський театр опери та балету виплачувало позивачу призначене їй щомісячне відшкодування шкоди, а з липня 2006 року щомісячне відшкодування шкоди продовжили виплачувати у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Приморському районі м. Одеса, з 01.07.2013 року - відділення виконавчої дирекція Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Одеса. Однак, з липня 1992 року - з моменту, коли у позивача виникло право на отримання щомісячного відшкодування шкоди, у Театрі опери та балету невірно було розраховано розмір відшкодування шкоди, у зв'язку з чим вона до теперішнього часу отримує відшкодування шкоди у розмірі, що не відповідає законодавству. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був сповіщений належними чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Зі згоди представника позивача, на підставі ст.224-225 ЦПК України, суд виніс ухвалу про заочний розгляд справи. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач згідно довідки сер. МСЕ № 107185, виданої медико-соціальною експертною комісією, є інвалідом 3-ї групи, а у відповідності до висновку ЛТЕК Іллічівського району м. Одеси від 01.07.1992 року позивачу визначено 50% втрати працездатності безстроково. (а.с.8, 9) Позивачу було призначено страхову виплату сум відшкодування шкоди у розмірі 50 % заробітної плати артистки балету 1-ї категорії, розмір якої на момент передачі справи до відділення виконавчої дирекції ФССНВ у Приморському районі м. Одеси (акт прийняття-передачі особових справ потерпілих на виробництві від 29.12.2004р.) становив 187, 27 грн. Відшкодування шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням його здоров'я від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, провадиться згідно із законодавством про страхування від нещасного випадку. Це законодавство складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, Закону від 23 вересня 1999 р. N 1105-XIV "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", Закону від 14 жовтня 1992 р. N 2694-XII "Про охорону праці" (в редакції Закону від 21 листопада 2002 р. N 229-IV, Кодексу законів про працю України, а також законодавчих та інших нормативно-правових актів у тій їх частині, що не суперечить Закону N 1105-XIV. Згідно до ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" від 23.09.1999 року, страховими виплатами є грошові суми, які згідно із статтею 21 цього Закону Фонд соціального страхування від нещасних випадків виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку. Згідно до ч. 1 ст. 1197 ЦК України, розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності. У відповідності до ст.. 34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" від 23.09.1999 року, сума щомісячної страхової виплати встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячного заробітку, що потерпілий мав до ушкодження здоров'я. Сума щомісячної страхової виплати не повинна перевищувати середньомісячного заробітку, що потерпілий мав до ушкодження здоров'я. Згідно до п. 14 ст. 34 вищевказаного закону, якщо на час звернення за страховою виплатою документи про заробіток потерпілого до ушкодження здоров'я не збереглися, сума страхової виплати визначається за діючою на час звернення тарифною ставкою (окладом) за професією (посадою) на підприємстві (в галузі), на якому працював потерпілий, або за відповідною тарифною ставкою (окладом) подібної професії (посади), але не менше розміру мінімальної заробітної плати, встановленого на день виплати. Відсутність документів про заробіток підтверджується довідкою роботодавця або відповідного архіву. П. 4 постанови КМУ України № 276 від 26.05.1992 року «Про заходи щодо виконання постанови Верховної Ради України від 29 квітня 1992 р. "Про підвищення соціальних гарантій для населення"» підприємства, установам та організаціям було постановлено провести з 1 травня 1992 р. перерахування розмірів відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок трудового каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, пов'язаного з виконанням трудових обов'язків, виходячи із середньої заробітної плати відповідних працівників підприємств, установ, організацій за січень-квітень 1992 р., відкоригованого на величину фактичного підвищення тарифних ставок і посадових окладів. Установити, що при визначенні розмірів відшкодування шкоди у випадках трудового каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, які призначатимуться після 1 травня 1992 р., середньомісячний заробіток обчислюється за три місяці, що передували каліцтву або встановленню втрати працездатності. Сума заробітної плати до 1 травня 1992 р. збільшується на величину підвищення на підприємстві тарифних ставок і посадових окладів. З наданих Театром опери та балету даних про заробітну плату артистів балету вбачається, що посадовий оклад артиста балету 1-ї категорії у січні - квітні 1992 року складав 1395 українських карбованців. Відповідно до Указу Президента України від 25.08.1996 року № 762/96 «Про грошову реформу в Україні, українські карбованці підлягають обміну на гривні за курсом 100 000 карбованців на 1 гривню, таким чином посадовий оклад у розмірі 1395 карбованців буде дорівнювати 0, 014 гривні (1395 карб.: 100 000 карб. = 0, 014 гривні). У відповідності до Листа Міністерства праці України і Федерації профспілок України від 31.05.1993 року №06-2100, 16 23-699, до 01.11.1992 року перерахування розміру відшкодування шкоди провадиться із середньомісячного заробітку, який не може бути меншим середньомісячного заробітку відповідних працівників, з 01.11.1992 рок перерахування провадиться шляхом збільшення розміру відшкодування шкоди, що склався на цей час, на коефіцієнт (величину) фактичного підвищення тарифних ставок і посадових окладів відповідних працівників. Згідно п.28 Правил відшкодування власником підприємства, закладу, організації або вповноваженим ним органом шкоди, причиненої працівнику пошкодженням здоров'я, пов'язаного з виконанням ним трудових обов'язків (надалі Правила...) затвердженими постановою KM України від 23.06.1993 р. № 472, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 26.05.1992 р. № 276, а також в відповідності з роз'ясненнями Міністерства праці України від 31.05.1993 р. № 06-2100, перерахунок розміру відшкодування шкоди слід робити шляхом збільшення розміру відшкодування шкоди на коефіцієнт фактичного підвищення тарифних ставок та посадових окладів відповідних працівників. Міністерство праці своїм листом від 17.10.1997р. № 22-4171 роз'яснило, що у всіх випадках при перерахунку розміру відшкодування шкоди, коефіцієнт підвищення розміру відшкодування шкоди не може бути меншим від коефіцієнта підвищення заробітної плати відповідного працівника. Однак, з 24.10.1997 р. - з моменту вступу в законну силу нової редакції пункту 28 Правил відшкодування шкоди..., при наступному підвищенні тарифних ставок розмір втрачено заробітку в перерахунку на 100% втрати професійної працездатності не може перевищувати середньомісячний заробіток відповідного працівника ( після підвищення тарифних ставок ) при умові роботи його повний календарний місяць або в перерахунку на повний календарний місяць роботи. В разі перевищення, розмір втраченого заробітку обчислюється з середньомісячного заробітку відповідного працівника. У відповідності з указаними нормативними актами суд вважає, що розмір відшкодування шкоди позивачу необхідно робити згідно постанови KM України № 276 від 26.05.1992 p., тобто взяти базову середньомісячну заробітну плату по професії артистки 1-ї категорії Театру опери та балету. Для розрахунку був використаний середньомісячний заробіток за квітень - липень 1992 року артистки балету 1-ї категорії [PERSON], який згідно довідки про дохід, склав 4 938 карбованців, що в перерахунку на гривні складає 0, 049 гривень (4938 карб. : 100 000карб. = 0, 049 грн.). Таким чином, базовий середньомісячний заробіток позивача для подальшого розрахунку щомісячного відшкодування шкоди з квітня 1992 року складає 0, 049 гривень, а щомісячне відшкодування шкоди становить 0, 0245 гривень (0, 049 грн. Х 50% : 100% = 0, 0245 грн.). . Згідно наданого штатного розпису Театру опери та балету вбачається, що останній раз до створення Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві посадовий оклад артистки 1-ї категорії збільшувався з 01.03.2001 року та був встановлений у розмірі 170, 00 грн.. за таких обставин, за період з 01.04.1992 року до 01.04.2001 року посадовий оклад балерини 1-ї категорії був збільшений у 12 143 разів ( 170, 00 грн. : 0, 014 грн. = 12 143 разів, де 170, 00 грн. - це посадовий оклад балерини 1-ї категорії у квітні 2001 року, а 0, 014 грн. - посадовий оклад балерини 1-ї категорії у квітні 1992 року). Таким чином, з огляду на вищевикладене, якщо щомісячне відшкодування шкоди у розмірі 0,0245 грн. перерахувати на відповідні коефіцієнти підвищення посадових окладів артистів балету 1-ї категорії, які були застосовані у Театрі опери та балету до 01.04.2001 року, щомісячне відшкодування шкоди з 01.04.2001 року повинно складати 297, 50 грн. ( 0,0245 грн. Х 12 143 разів = 297, 50 грн., де 0,0245 грн. - це щомісячне відшкодування шкоди у квітні 1992 року, 12 143 - загальний коефіцієнт збільшення посадового окладу з квітня 1992 року по квітень 2001 року). Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial