Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до Лохвицького районного суду Полтавської області з позовною заявою до [PERSON] міської ради Лохвицького району Полтавської області про визнання права власності на спадковий будинок, в обгрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 11.04.2016 року помер її чоловік [PERSON]. Після його смерті залишилося спадкове майно в склад якого входить домоволодіння з господарськими побудовами, який знаходиться за адресою: м. Лохвиця, вул. Тельмана, буд. 21 (вул. Спаська, буд. 21) Лохвицького району Полтавської області. При зверненні до державного нотаріуса Першої [PERSON] державної нотаріальної контори для оформлення своїх спадкових прав на спадковий будинок, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв"язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на будинок з допоміжними господарськими прибудовами. Тому позивач була змушена звернуться до суду, так як не має можливості нотаріально оформити своє право власності на спадковий будинок. Позивач в судове засідання не з`явилася, але направила заяву в якій просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача [PERSON] міської ради Лохвицького району Полтавської області в судове засідання не зявився, але надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає. Представник третьої особи на стороні відповідача [PERSON] державної архітектурно-будівельної інспекції в Полтавській області в судове засідання не зявився, але надіслав клопотання про розгляд справи без його участі. Відповідно до ч. 4\~ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Ознайомившись із матеріалами цивільної справи, дослідивши та давши оцінку доказам по справі суд прийшов до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованою Верховною радою України 17.07.1997р., кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обовязків або встановленні обґрунтованості будь якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Суд зазначає, що Конвенція про захист прав і основоположних свобод людини є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України. Згідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Як вбачається з письмових матеріалів справи 11.04.2016 року помер [PERSON] (свідоцтво про смерть від 12.04.2016 року, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану [PERSON] районного управління юстиції у Полтавській області, актовий запис №65), (а.с.5) - чоловік позивача (повторне свідоцтво про шлюб від 23.09.2016 року, видане [PERSON] районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис №11), (а.с. 6). Після його смерті залишилось спадкове майно в склад якого входить житловий будинок з допоміжними господарськими прибудовами, який знаходиться за адресою: м. Лохвиця, вул. Спаська ([PERSON]), буд. 21 Лохвицького району Полтавської області. Спадкодавець [PERSON] з 1981 року по день смерті 11.04.2016 року був зареєстрований та проживав за адресою [INFO], за даною адресою також була зареєстрована його дружина [PERSON], інших членів сім"ї зареєстрованих немає, що підтверджується довідкою [PERSON] міської ради № 3181 від 12.10.2017 року (а.с.25). У відповідності до ст. 1269 ЦК України позивач прийняла спадщину після смерті [PERSON], подавши відповідну заяву до нотаріуса. 30.09.2016 року заведена спадкова справа за № 380/2016, заповіт спадкодавцем не посвідчувався, син спадкодавця [PERSON] від спадщини відмовився заявою, що підтверджується поясненням завідуючої Першої [PERSON] державної нотаріальної контори №3/02-14 від 04.01.2017 року (а.с.4). Крім того, 20.06.2017 року державним нотаріусом Першої [PERSON] ДНК були видані свідоцтва про право на спадщину на грошові заощадження, прості іменні акції та на транспорт на користь дружини спадкодавця [PERSON], що убачається з відповіді №1302/01-09 Першої [PERSON] ДНК від 18.10.2017 року. Першою [PERSON] державною нотаріальною конторою позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, що залишилась після померлого, так як відсутні правовстановлюючі документи на будинок з допоміжними господарськими прибудовами (а.с.4). У відповідності листа №12/5-126 від 23.03.1999 р. Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України, що обєкти збудовані до 05 серпня 1992 року тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається Бюро технічної інвентаризації. Відповідно до інформаційної довідки № 2557 від 15.09.2016 року, наданої приватним підприємством "Бюро послуг та консультацій", що житловий будинок розташований в м. Лохвиця по вул. Спаській ([PERSON]), №21 Лохвицького району Полтавської області не зареєстровано (а.с.7). Так, в узагальненні ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» з даного питання зазначено наступне. У разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності\~Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР 31.01.1966, яка була чинною до 13.12.1995, реєстрації підлягали усі будинки і домоволодіння, які були закінчені будівництвом і прийняті в експлуатацію за актом, затвердженим виконкомом місцевої [PERSON] депутатів трудящих, на підставі документів, що підтверджують право власності. До компетенції виконкомів місцевих [PERSON] відносилось питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у\~ погосподарські книги місцевих [PERSON], які є особливою формою статистичного обліку, що здійснювалось в Україні (УРСР) із 1979 року. На виконання\~[PERSON] Міністрів УРСР від 11.03.1985 року № 105\~сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних [PERSON] із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права, а записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Відповідно до даних технічного паспорту станом на 15.09.2016 року, виготовленого ПП "Бюро послуг та консультацій" вбачається, що до складу обєкту входить А-1 - житловий будинок (пластини деревяні обкладені цеглою), загальною площею 95,4 м?, житловою площею 54,0 м?, а - погріб (цегла керамічна), а1 - погріб (цегла керамічна), Б - сарай (блоки саманні обкладені цеглою), Г- гараж (цегла керамічна), Д - гараж (цегла керамічна), №1,2,3 огорожі (плоский шифер та металева сітка). З наданої експлікації вбачається, що усі ці обєкти будівництва були побудовані в період 1959-1989 роки (а.с.7, 10-15). Як убачається з акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 12.10.2017 року, виданого депутатом міської ради [PERSON] та секретарем міської ради [PERSON], будинок № 21 по вул. Спаська ([PERSON]) в м. Лохвиця Лохвицького району Полтавської області, який належить померлому [PERSON], газифікований, стіни деревяні, обкладені цеглою, дах не протікає, підлога деревяна, придатний для проживання. Згідно ст. 328 ЦК України громадянин набуває права власності на майно на підставах, що не заборонені законом. Приписами ст. 1261 ЦК зазначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають той з подружжя, який його пережив. Згідно ст. 1268 ЦК України [PERSON] є спадкоємцем за законом на спадщину, що залишилась після смерті [PERSON] Відповідно до вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є законними і обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved