Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-08 00:00:00

Відповідно до ч. 6 ст. 268 ЦПК України 09.09.2020 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено та підписано 14.09.2020 року. Представник позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпатгаз Збут» звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до відповідача - [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов мотивований тим, що упродовж липня 2015 - січня 2016 відповідачем за зазначеною в позові адресою здійснювалося фактичне споживання природного газу. Однак, споживач не виконувала (і не виконує) взятих на себе зобов`язань, а саме не здійснила оплату вартості спожитого газу вчасно. Вказане призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 30.12.2016 складає 25641,31 грн. - основна заборгованість, 2043,03 грн. - інфляційні витрати, 3 % річних - 482,72 грн. Таким чином, ТОВ «Закарпатгаз Збут» просить суд стягнути з відповідача 25641,31 грн. - основної заборгованісті, 2043,03 грн. - інфляційних витрат, 3 % річних - 482,72 грн. та 1 378,00 грн. сплаченого судового збору. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31.01.2017 відкрито провадження у даній справі. 03.04.2018 відповідачем подано відзив на позовну заяву, у якому остання зазначила, що всі взаємовідносини про стягнення заборгованості [PERSON] за природний газ вирішені у справі №308/6957/16-ц, про що прийнято рішення Ужгородським міськрайонним судом від 04.04.2017, яким в позові до [PERSON] відмовлено. Вказує, що не споживала газ, жодних документів не підписувала та не схвалювала підписання таких іншими особами та не приєднувалася до газопостачання, яке вже було від`єднано. Відповідно розпорядження в.о. керівника апарату Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області № 1544 від 20.12.2018 щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справи, матеріали вказаної справи підлягають повторному автоматизованому перерозподілу у зв`язку із закінченням п`ятирічного строку повноважень судді Ужгородського міськрайонного суду Дергачової Н.В. Відповідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.12.2018 головуючим суддею визначено суддю Фазикош О.В. та передано дані матеріали для розгляду. 10.10.2019 представником позивача подано пояснення по суті справи, у яких останній повідомив, що справа на яку посилається відповідач не має відношення цивільної справи №308/13742/16-ц. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В матеріалах справи наявне клопотання представника позивача, відповідно якого останній просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Розглянути справу по наявним матеріалам. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення справи до суду не надходило. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив позов повністю, вказуючи про наявність рішення суду про стягнення аналогічної заборгованості в межах розгляду справи за №308/6957/16-ц. Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, матеріали цивільної справи №308/6957/16-ц, оцінивши докази в їх сукупності, суд доходить наступного висновку. За приписом ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 2 ст. 13 та ч.1 ст. 81 ЦПК України передбачено обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами. Відповідно до пункту першого ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо - та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо). Постановою Кабінету Міністрів України № 758 від 01.10.2015 "Про затвердження положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період)", Постановою КМУ від 22.03.2017 року № 187 "Про затвердження положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу" на виконання ст. 11 Закону України "Про ринок природного газу", визначено, що на території Закарпатської області постачальником природного газу із спеціальними обов`язками для забезпечення загальносуспільних інтересів є ТОВ "Закарпатгаз Збут". Згідно з п. 3 Розділу І Правил постачання природного газу, затверджених Постановою НКРЕКП від 30.09. 2015 №2496 та п.1.3 Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2500, постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, що укладається шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Згідно з п.2 Розділу ІІ Правил №2496, за договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Відповідно до п. 4 Розділу І Правил № 2496 та п. 1.3 Типового договору № 2500, якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача на приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання), є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками і факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником. Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам та заява-приєднання до умов договору опубліковані в газеті Закарпатської обласної ради і обласної державної адміністрації «Новини Закарпаття» № 144 (4461) від 22.12.2015 року, а також розміщено на офіційній веб-сторінці ТОВ «Закарпатгаз Збут». Доказом того, що між позивачем та відповідачем відбувалися цивільно-правові відносини щодо надання та споживання житлово-комунальних послуг є виставлені на оплату рахунки за спожитий природній газ, відомості про їх оплату та наявність у відповідача особового рахунку № [NUMBER] . Розрахунки за надані послуги з газопостачання здійснювалися відповідно до показників лічильника газу та встановлених цін на газ. Відповідач не звертався до ТОВ «Закарпатгаз Збут» із заявами про припинення подачі газу, відмови від послуг ТОВ «Закарпатгаз Збут», а фактично користувався послугами із газопостачання, визнаючи таким чином наявність правовідносин, взаємних прав та обов`язків, що з них випливають. Наведені дії відповідача свідчать про прийняття ним умов договору про надання послуг з газопостачання, що узгоджується із положеннями ст. ст. 641, 642 ЦК України. Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що було складено акт про припинення газопостачання №958 від 31.08.2016 року, абоненту [NUMBER] , з 01.09.2016 відповідачем [PERSON] підписано заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам ТОВ «Закарпатгаз Збут». Відповідачем не доведено факт підробки підпису у заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам ТОВ «Закарпатгаз Збут», оскільки будь-яких доказів в підтвердження цього не надано. Твердження представника відповідача, що у вказаному документі та наявній довіреності міститься підпис не відповідача, суд вважає надуманими, оскільки підтверджень того, що відповідач зверталась в правоохоронні органи з приводу підробки її підпису іншою особою, а не нею суду не надано. Інших доказів фальсифікації вказаних документів суду не надано. У відповідності до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Аналогічний обов`язок споживача передбачений і п.2 ч. 2 ст. 19 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу», відповідно до якого споживач зобов`язаний забезпечувати своєчасну оплату в повному обсязі послуг з постачання природного газу згідно з умовами договорів. Згідно п. 17 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 1999 року № 2246, якою регламентується порядок надання населенню послуг з газопостачання, розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання є календарним місяць. Плата за надані протягом розрахункового періоду послуги з газопостачання вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до ч. 3 ст. 510 ЦК України, якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Отже, з аналізу наведених правових норм убачається, що споживач, який отримує послугу з газопостачання, зобов`язаний оплачувати цю послугу. Разом з цим, як уже вище зазначено, зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора згідно з цивільно-правового договору є грошовим зобов`язанням. Виходячи з цього, правовідносини, в яких замовник зобов`язаний оплатити надану послугу, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання комунальних послуг, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якій кореспондує право вимоги кредитора про оплату наданих послуг. Враховуючи той факт, що до подібних правовідносин застосовані цивільно-правові норми щодо застосування цивільної відповідальності за невиконання грошових зобов`язань, до таких правовідносин застосовується і норма статті 625 ЦК, що встановлює обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних. У відповідності до п. 14 Розділу 3 Правил № 2496 розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання побутовим споживачем є календарний місяць. При розрахунку за платіжними документами (рахунками постачальника) оплата за послуги з газопостачання має бути здійснена споживачем у терміни, визначені в рахунку, який не може бути меншим п`яти робочих днів з моменту отримання споживачем цього рахунку. ТОВ «Закарпатгаз Збут», як постачальник природного газу, свої зобов`язання виконало в повному обсязі та надало відповідачу послуги з постачання природного газу. Таким чином поданими позивачем доказами спростовані твердження представника відповідача щодо відсутності цивільно-правових відносин між відповідачем та ТОВ «Закарпатгаз Збут» з приводу надання житлово-комунальних послуг. В частині визначення ціни природного газу для побутових потреб споживачів позивачем застосовані положення Постанови КМУ №758 в редакції що діяла станом на 27.04.2016 року. У відповідності до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.610 Цивільного кодексу України). В той же час, з матеріалів справи вбачається, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність непогашеної заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Закарпатгаз Збут» за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Оноківці, вул. Тормашська, 46 за період з липня 2015 року по червень 2016 року. Відповідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судом встановлено, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.04.2017 у справі №308/6957/16-п за позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Закарпатгаз» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за природний газ та штрафних санкцій позовні вимоги задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Закарпатгаз» заборгованість за спожитий природний газ в розмірі 9632, 44 грн. (дев`ять тисяч шістсот тридцять дві гривні 44 коп.), суму штрафних санкцій у розмірі 3570, 29 грн. (три тисячі п`ятсот сімдесят гривень 29 коп.) та сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1378,17 гривень( одна тисяча триста сімдесят вісім гривень ). Так, рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.04.2017 у справі №308/6957/16-п встановлено обставини, які не підлягають доказуванню в межах цієї справи та мають преюдиційне значення для вирішення даного спору. Відповідно до встановлених судом обставин у вказаній справі, 26.10.2010 між ПАТ «Закарпатгаз» (далі Товариство, Позивач) та [PERSON] укладено Договір про надання послуг з постачання природного газу № 55775, згідно з п.1.1. якого Позивач зобов`язувався безперервно надавати споживачеві послуги з постачання природного газу. Згідно інвентаризаційної картки споживача [PERSON] , доданої до матеріалів цивільної справи, остання є власником будинку за адресою: [ADDRESS] . Зі змісту позовної заяви та наданих у судовому засіданні пояснень представника позивача вбачається, що відповідач, порушивши умови укладеного договору, з липня 2013 року своєчасно не сплачувала за надані послуги по газопостачанню, що призвело до утворення заборгованості станом на 07.07.2016 року у розмірі 9632,44 грн. Відповідач [PERSON] пояснила, що 27.10.2011 року не є власником будинку [ADDRESS] , оскільки продала такий, що підтвердила доданою до матеріалів справи копією договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Резванова І.Д. та зареєстрованого за № 2382. У відповідності до вказаного договору новим власником будинку [ADDRESS] стала [PERSON] , яка була залучена до участі у справі в якості співвідповідача. Представник позивача в судовому засіданні по вказаній справі пояснила, що відповідачем всупереч умов договору не було повідомлено ПАТ по газопостачанню та газифікації «Закарпатгаз» про зміну власника. Суд в досліджуваній справі, вивчивши зміст договору № 55775 від 26.10.2010 року встановив, що п. 9 ст. 27 регламентовано, що споживач послуг не пізніше ніж за сім днів до зміни власника(наймача) квартири, приватного будинку зобов`язаний повідомити виконавця про розірвання договору та розрахуватися за надані послуги, включаючи день, в який настала така зміна. Зі змісту рішення суду, вбачається, що доводи представника відповідача щодо спливу строків позовної давності, суд прийшов до висновку, що відповідачем по справі на протязі 2013, 2014, 2015 року здійснювались поодинокі виплати за послуги по газопостачанню, тобто вчинені дії що свідчили про визнання особою свого боргу та відповідно вказували на переривання перебігу давності. Рішення набрало законної сили, в апеляційній інстанції не переглядалося. Отже, підсумовуючи вказане вище, судом встановлено, що період, за який позивач просить стягнути заборгованість в межах заявлених позовних вимог у даній справі з відповідача (липень 2015 - грудень 2016) частково охоплюється періодом (серпень 2013 - червень 2016), визначеним відповідно рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.04.2017 у справі №308/6957/16-ц, яким ухвалено стягнути заборгованість за спожитий природний газ за адресою: [ADDRESS] з відповідача [PERSON] . Твердження представника позивача, що стягнута за рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.04.2017 року заборгованість за інший період та не було відмовлено відповідачу [PERSON] в стягненні за такий період, спростовується змістом самого рішення. Відомостей про звернення до суду в порядку передбаченому ЦПК України про роз`яснення рішення або виправлення описок, у матеріалах справи відсутні. За приписами ст.ст. 13, 76, 80, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ст. 89 ЦПК України). Позивач не має правових підстав для повторного стягнення заборгованості, належних доказів суду щодо такого періоду і обгрунтованості нарахування вказаної суми не надав. Позивач не надав суду належний розрахунок заборгованості у відповідності до наведеного вище та рішення суду від 04.04.2017, а наявні розрахунки не узгоджуються між собою, а тому не можуть бути покладені в основу судового рішення. Враховуючи вищенаведене та беручи до уваги, що позивачем доведено порушення та невиконання споживачем [PERSON] своїх зобов`язань щодо сплати вартості споживчого природного газу, з метою уникнення накладення на боржника подвійного стягнення за один і той же період виникнення заборгованості, суд вважає, що позовну слід задовольнити частково та стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за спожитий природній газ за період з липня 2016 по грудень 2016 в розмірі 11 727,96? грн. (25641,31 грн. - 13913,35 грн.) Враховуючи наданий позивачем розрахунок (довідка про фінансовий стан). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи з вищенаведених доводів, суд, визначаючи розмір заборгованості відповідача не бере до уваги розрахунок заборгованості, наданий позивачем в частині нарахування суми боргу 3% річних, оскільки такий вирахуваний від суми заборгованості, яка позивачем не доведена. За таких обставин, суд вираховує суму 3% річних від суми заборгованості яка підлягає стягненню за наступною формулою: А * В * 0,008219178 % = 3% річних грн., де А - сума боргу, В - кількість днів прострочення заборгованості, 0,008219178 % - процент за один день прострочення (3%/365). У період з 07.07.2016 по 30.12.2016 наявні 177 днів прострочення. Отже, з відповідача на користь позивача в силу ст. 625 ЦК України підлягає до стягнення 163,51 грн. - 3 % річних (11 727,96? *177*0,008219178% = 170,61 грн.). Разом з цим, заборгованість втрат від інфляції, які представник позивача просить стягнути з відповідача, слід також перерахувати з наведених вище підстав. Індекси інфляції становили за липень 2016 - 0,99, за серпень 2016 - 0,997, за вересень 2016 - 1,018 (211,10 грн.), за жовтень 2016 року - 1,028 (328,38 грн.), за листопад 2016 року - 1,018 (211,10 грн.)., за грудень 2016 року позивачем не заявлено вимоги про стягнення заборгованість втрат від інфляції. Таким чином, інфляційні збитки за вказаний період складають 750,58 грн. Враховуючи вищенаведене, розмір заборгованості, що виник у відповідача перед позивачем та підлягає до стягнення за період з 07.07.2016 по 30.12.2016, виходячи з поданих доказів, розрахованих на підставі наявних виписок по особовому рахунку відповідача, становить 11 727,96 грн. - основна заборгованість за споживання житлово-комунальних послуг; 170,61 грн. - 3% річних; 750,58 грн. - інфляційні втрати. Отже, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати в розмірі 1378,00 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: partial