Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до Оратівського районного суду Вінницької області з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], Якимівської сільської ради Оратівського району Вінницької області про визнання недійсним рішення, свідоцтва про право власності та скасування його державної реєстрації. Позов мотивований тим, що 29.04.2015 року [PERSON] добровільно відмовилась від земельної ділянки розміром 0,28 га, що по [ADDRESS] Вінницької області на користь позивача. Право користування вказаною земельною ділянкою належало [PERSON] в зв'язку з придбанням 18.12.1997 року по [ADDRESS] Вінницької області. Домогосподарство знаходилось на земельній ділянці розміром 0,28 га, з яких 0,27 га для особистого підсобного господарства та 0,01 га для будівництва та обслуговування будинку. Дана земельна ділянка була передана у користування попередньому власнику будинку [PERSON] в 1997 році у відповідності до 10 сесії 2 скликання Якимівської сільської ради У відповідності до ч. 1-ст. 30 ЗК України від 18.12.1990 №561-ХІІ слідує, що при переході права власності на будівлю і споруду разом із цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 ЗК України і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруді. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування, здійснюється в порядку відведення. Тобто після придбання [PERSON] будинку, до неї перейшло право користування земельною ділянкою. Рішенням 30 сесії 6 скликання Якимівської сільської ради Оратівського р-ну Вінницької області від 03.06.15 року позивачу надано дозвіл на розробку технічної документації на вказану земельну ділянку. Коли позивач [PERSON] зайнявся виготовленням технічної документації на вказану земельну ділянку, то дізнався, що вказана земельна ділянка частинами передана у власність [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Рішенням 29 сесії 6 скликання Якимівської сільської ради від 22.04.15 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального дачного будівництва гр. [PERSON]» затверджено проект землеустрою, щодо відведення у власність гр. [PERSON] для індивідуального дачного будівництва в межах [ADDRESS], на території Якимівської сільської ради, Оратівського р-ну, Вінницької обл. для індивідуального дачного будівництва - 0.10 га, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER]. Рішенням 29 сесії 6 скликання Якимівської сільської ради від 22.04.15 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального дачного будівництва гр. [PERSON].» затверджено проект землеустрою, щодо відведення у власність гр. [PERSON] для індивідуального дачного будівництва в межах [ADDRESS], на території Якимівської сільської ради, Оратівського р-ну, Вінницької обл. для індивідуального дачного будівництва - 0.10 га, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER]. Рішенням 20 сесії 6 скликання Якимівської сільської ради від 18.06.15 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку [PERSON].» затверджено технічну документацію із землеустрою, щодо складення документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку [PERSON], кадастровий номер [NUMBER], площею 0.25 га., по [ADDRESS] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Згідно ч. 5 ст. 116 Земельного кодексу України слідує, що земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. Згідно ч. 1 ст. 155 Земельного кодексу України слідує, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Згідно правової позиції висловленої ВСУ при розгляді справи № 6-57цс13 частинами першою та другою статті 116 ЗК України визначено, що громадяни і юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом (частина перша статті 126 ЗК України). Таким чином, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Сільська рада жодного рішення про припинення права користування земельною ділянкою [PERSON] не приймала, тому рішення про передачу вказаної земельної ділянки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є незаконним та підлягає визнанню недійсним. Окрім того підлягають визнанню недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно, на вказані земельні ділянки. Позивач [PERSON] вважає, що має право на звернення з даним позовом, так як вище вказані рішення порушують його права на оформлення права власності на вказану земельну ділянку. Просить позов задоволити, визнати недійсним рішення 29 сесії 6 скликання Якимівської сільської ради від 22.04.2015 року "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального дачного будівництва гр. [PERSON]"; визнати недійсним свідоцтво про право власності на земельну ділянку кадастровий земельної ділянки [NUMBER], розміром 0,10 га, призначену для індивідуального дачного будівництва виданого на ім'я [PERSON] та скасувати його державну реєстрацію; визнати недійсним рішення 29 сесії 6 скликання Якимівської сільської ради від 22.04.2015 року "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального дачного будівництва гр. [PERSON]."; визнати недійсним свідоцтво про право власності на земельну ділянку кадастровий земельної ділянки [NUMBER], розміром 0,10 га, призначену для індивідуального дачного будівництва виданого на ім'я [PERSON] та скасувати його державну реєстрацію; визнати недійсним рішення 20 сесії 6 скликання Якимівської сільської ради від 18.06.2013 року "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку [PERSON]."; визнати недійсним свідоцтво серії про право власності на земельну ділянку кадастровий земельної ділянки [NUMBER], розміром 0,25 га, призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд виданого на ім'я [PERSON] та скасувати його державну реєстрацію. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, мотивуючи їх обставинами, викладеними в позовній заяві, просить позов задоволити. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, мотивуючи їх обставинами, викладеними в позовній заяві, просить позов задоволити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, мотивуючи тим, що Якимівська сільська рада Оратівського району Вінницької області приймаючи рішення діяла в межах повноважень, тому в задоволенні позову слід відмовити.. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечувала в задоволенні позовних вимог, оскільки права позивача відповідачем [PERSON] жодним чином не порушені, а Якимівська сільська рада приймаючи рішення діяла в межах свої повноважень. Крім цього зазначила, що рішення 20 сесії 6 скликання Якимівської сільської ради «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку [PERSON].» було прийнято 18.06.2013 року ще до звернення позивача [PERSON] до сільської ради. Просить в задоволенні позову відмовити. Представник відповідача Якимівської сільської ради Оратівського району Вінницької області Петрук Л.Я. в судовому засіданні вирішення позовних вимог залишила на розсуд суду та одночасно пояснила, що дійсно по [ADDRESS] знаходився житловий будинок, який придбала [PERSON] в [PERSON] Біля вказаного будинку знаходиться земельна ділянка розміром 0,28 га, з яких 0,27 га для особистого підсобного господарства та 0,01 га для будівництва та обслуговування будинку. В подальшому будинок по [ADDRESS] було зруйновано. В 2011 році до сільської ради звернулася [PERSON] із заявою про надання про надання у власність земельну ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га. Сільська рада надала дозвіл. В подальшому [PERSON] виготовила технічну документацію та рішенням 20 сесії 6 скликання Якимівської сільської ради від 18.06.2013 року "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку [PERSON]." Таким самим чином [PERSON] та [PERSON] розробили технічні документації та рішенням 29 сесії 6 скликання Якимівської сільської ради від 22.04.2015 року "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального дачного будівництва гр. [PERSON]"; та рішенням 29 сесії 6 скликання Якимівської сільської ради від 22.04.15 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального дачного будівництва гр. [PERSON].» їм затверджено технічні документації. В подальшому відповідачі оформили право власності на свої земельні ділянки в реєстраційній службі. В 2014 році під час розроблення технічної документації відповідачами [PERSON] та [PERSON] вона була присутня разом з інженером-землевпорядником [PERSON] Житлового будинку [PERSON] на земельних ділянках не знаходилось, меж земельної ділянка [PERSON] не було видно. Коли розпитували жителів с. Бугаївка Оратівського району Вінницької області ніхто не знав, кому належить ця земельна ділянка. На сьогоднішній день дійсно земельні ділянки відповідачів, які знаходяться по [ADDRESS], [ADDRESS] та [ADDRESS] накладаються на земельну ділянку, розташовану по [ADDRESS], якою користувалася [PERSON] Разом з тим, відповідачі виготовили документи на земельні ділянки та оформили відповідно їх до прийняття рішення про припинення права користування присадибною земельною ділянкою загальною площею 0,28 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд,в ведення особистого селянського господарства [PERSON],яка розташована в межах [ADDRESS], а саме до 03.06.2015 року. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні заперечували в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, вважаючи їх безпідставними та пояснили, що звернулись до Якимівської сільської ради із заявами про надання дозволу на виготовлення технічної документації. на земельні ділянки. Якимівська сільська рада розглянувши їх заяви прийняла відповідні рішення про надання кожному дозволу розробку технічної документації на земельні ділянки розміром 0,10 га, призначені для індивідуального дачного будівництва. В подальшому вони звернулись до землевпорядної організації «Поділляземдокумент» і інженер-землевпорядник [PERSON] виготовив їм технічну документацію, яку сільська рада погодила і в подальшому вони оформили своє право власності в реєстраційній службі та отримали відповідні свідоцтва. Вважають, що будь-яких прав позивача [PERSON] вони не порушували. Просять в позові відмовити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі, заперечував в їх задоволенні, мотивуючи тим, що відповідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, індексний номер: 38667666, виданого державним реєстратором Реєстраційної служби Оратівського районного управління юстиції Вінницької області 06.06.2015р. за [PERSON] зареєстровано земельну ділянку площею 0.1 га. для будівництва і обслуговування будівель тимчасового проживання, розташовану за адресою: [ADDRESS] земельна ділянка [NUMBER], кадастровий номер: [NUMBER]. Відповідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, індексний номер: 38667695, виданого державним реєстратором Реєстраційної служби Оратівського районного управління юстиції Вінницької області 06.06.2015р. за [PERSON] зареєстровано земельну ділянку площею 0.1 га. для будівництва і обслуговування будівель тимчасового проживання, розташовану за адресою: [ADDRESS] земельна ділянка [NUMBER], кадастровий номер: [NUMBER]. [PERSON], далі позивач, звернувся з позовом до суду про визнання недійсним даних свідоцтв, так як вважає, що він має право на належні нам земельні ділянки, а свідоцтва та відповідні рішення Якимівської сільської ради, на підставі яких вони видані, порушують його право на оформлення прав власності на вказану земельну ділянку. Позивач стверджує, що право на земельну ділянку отримав від попереднього користувача, яким є [PERSON], яка 29.04.15 року добровільно відмовилась від земельної ділянки розміром 0,28 га, що розташована по [ADDRESS] про що написала заяву до сесії Якимівської сільської ради. Позивач стверджує, що право користування вказаною земельною ділянкою належало [PERSON] в зв'язку з придбанням 18.12.97 у [PERSON] будинок по [ADDRESS] що підтверджується договором купівлі-продажу будинку. Дана земельна ділянка була передана у користування попередньому власнику будинку [PERSON] в 1997 році у відповідності до рішення 10 сесії 2 скликання Якимівської сільської ради. Позивач стверджує, що домогосподарство знаходиться на земельній ділянці розміром 0.28 га. Рішенням Якимівської сільської ради від 03.06.15 року йому надано дозвіл на розробку технічної документації на вказану земельну ділянку. Коли займався виготовленням технічної документації дізнався, що вказана земельна ділянка частинами передана у власність [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Позивач вважає, що оскільки сільська рада жодного рішення про припинення права користування земельною ділянкою [PERSON] не приймала, тому рішення про передачу вказаної земельної ділянки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є незаконним та підлягає визнанню недійсним. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом,звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Позивач стверджує, що має право на земельну ділянку і його право порушено. Відповідно до ст.125 ЗК України, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державною реєстрацією. Відповідно до ст.126 ЗК України, право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Позивач не надав суду відповідного документа з державною реєстрацією, після отримання якого у нього виникло право на оспорюєму земельну ділянку. Відповідно позивач не підтвердив певними засобами доказування порушення свого права. Позивач стверджує, що набув прав на земельну ділянку так як від цих прав на його користь відмовився попередній землекористувач [PERSON] Однак перехід прав на земельну ділянку за такою формою правочину не передбачено законодавством. Відповідно до ч.4 30 ЗК України, 18.12.1990 №561-ХІІ, право користування земельною ділянкою (при переході права власності на будівлю) посвідчується Радами народних депутатів у відповідності з вимогами ст. 23 Кодексу. Відповідно ст. 23 ЗК України, 18.12.1990 №561-ХІІ, право власності Чи право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державним актом виданим Радами народних депутатів. Твердження позивача, про те що до [PERSON] з укладенням договору куплі-продажу будинку перейшло право користування земельною ділянкою в силу вище наведених нормативних актів не підтверджено належними доказами. Відповідно ч.2 ст.227 ЦК УРСР станом на 1997 рік, договір куплі-продажу житлового будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Відповідно ст. 45 ЦК УРСР станом на 1997 рік, недодержання форми угоди якої вимагає закон, тягне за собою недійсність угоди. Відповідно до ч.4 ст.334 ЦК України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Згідно доданої до матеріалів справи заяви [PERSON] від 29.04.2015, реєстрація права власності на житловий будинок в [ADDRESS], - не проводилась. Таким чином твердження позивача про перехід права власності на житловий будинок від попереднього його власника [PERSON] до [PERSON] не узгоджується з законодавством. Також із вище вказаної заяви [PERSON] слідує, що будинок по [ADDRESS] - знищений. Відповідно не може бути об'єктом для набуття прав. Крім цього, належні відповідачам на праві власності земельні ділянки за адресою по [ADDRESS] - [PERSON] та [NUMBER] - [PERSON] В заяві від 09.04.2015 року [PERSON] відмовляється від земельної ділянки по вул. Партизанській за номером [NUMBER]. Якимівська сільська рада рішенням від 03.06.2015 року надає дозвіл позивачу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки по [ADDRESS]. Позивач не надав суду належних доказів (план забудови села, тощо) проте, що земельна ділянка під номером [NUMBER] та земельні ділянки під номером [ADDRESS], це одна і таж земельна ділянка. Більш того, проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність [PERSON] та [PERSON] затверджені рішеннями Якимівської сільської ради 22.04.2015 року. Позивачу дозвіл на розробку землеустрою по [ADDRESS] наданий пізніше. Також не можна погодитись з доводами позивача про незаконність рішення сільської ради про передачу земельних ділянок у власність відповідачів до прийняття рішення про припинення користування земельною ділянкою [PERSON] Позивачем не надано доказів про що вказувалось вище, які б засвідчували право [PERSON] на користування земельними ділянками по [ADDRESS] Згідно п.8 ст. 27 ЗУ зразка 1992р. право користування земельною ділянкою чи його частиною припиняється у випадку невикористання земельної ділянки для несільськогосподарських потреб протягом двох років. Позивачем не надано суду доказів про фактичне користування [PERSON] земельною ділянкою. Посилання позивача на те, що дана земельна ділянка була передана у користування попередньому власнику будинку [PERSON] в 1997 році у відповідності до рішення 10 сесії 2 скликання Якимівської сільської ради, заперечується архівною випискою з протоколу даної сесії від 20.12.1997 року, де у списку без вказівки адреси земельної ділянки міститься прізвище [PERSON]. Але будинок по [ADDRESS] [PERSON] продав раніше, 18.12.1997 року. Крім цього відповідно до рішення Якимівської сільської ради від 03.06.2015 року "Про розгляд заяви [PERSON].", яким припинено право користування присадибною земельною ділянкою загальною площею 0,28 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, ведення особистого селянського господарства [PERSON], яка розташована в межах [ADDRESS]. Крім цього, згідно рішення виконавчого комітету Якимівської сільської ради від 30.05.2015 року №14 "Про присвоєння адреси", від 30.05.2015 року, за п.2 якого встановлено повну адресу земельної ділянки [PERSON] [ADDRESS] Оратівського району Вінницької області. Належні відповідача на праві власності земельні ділянки розташовані за іншою адресою в [ADDRESS] - [PERSON], [NUMBER] - [PERSON] а [NUMBER] - [PERSON] Позивачем не надано доказів про те, що земельна ділянка під номером [NUMBER] та земельні ділянки під номером [ADDRESS] це одна і таж земельна ділянка. Тому просить в позові відмовити. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що на підставі договору купівлі-продажу від 20.11.1991 року він придбав житловий будинок з господарськими будівлями що розташований по [ADDRESS] у [PERSON] Біля житлового будинку знаходилася земельна ділянка. Він звернувся до виконавчого комітету Якимівської сільської ради про надання йому у приватну власність на постійне користування земельної ділянки і рішенням виконкому йому було передано у приватну власність земельну ділянку розміром 0,28 га, з яких 0,27 га для особистого підсобного господарства та 0,01 га для будівництва та обслуговування будинку. В подальшому, 18.12.1997 року він уклав договір купівлі-продажу будинку із [PERSON], яка придбала житловий будинок і почала користуватись земельною ділянкою. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що 18.12.1997 року вона придбала у [PERSON] житловий будинок, що знаходиться по [ADDRESS], про що уклала відповідний договір купівлі-продажу. В подальшому вона почала використовувати земельну ділянку, яка була біля будинку, розміром 0,28 га. Будь-яких документів на земельну ділянку та будинок, крім договору купівлі-продажу вона не оформляла. В подальшому будинок розвалився і в квітні 2015 року вона звернулася органи БТІ з заявою провести огляд житлового будинку по [ADDRESS], які оглянули місцевість склали акт про те, що житловий будинок знесений. Після чого [PERSON] звернулася з заявою до Якимівської сільської ради Оратівського району Вінницької області про те, що добровільно відмовляється від присадибної земельної ділянки площею 0,28 га в [ADDRESS] біля житлового будинку, який згідно довідки Гайсинського МБТІ №4 від 29.04.2015 року знищений і реєстрація права власності на нього не проводилась, на користь [PERSON]. Рішенням Якимівської сільської ради Оратівського району Вінницької області 03.06.2015 року припинено її право користування присадибною земельною ділянкою загальною площею 0,28 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, ведення особистого селянського господарства, яка розташована в межах [ADDRESS]. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що він працює інженером-землевпорядником ПП «Поділляземдокумент» та виготовляв на звернення відповідачів технічні документації на земельні ділянки розташовані за адресою по [ADDRESS] під номерами [NUMBER] - [PERSON], [NUMBER] - [PERSON], [NUMBER] - [PERSON] Під час проведення огляду земельних ділянок і встановлення меж земельної ділянки в натурі, земельні ділянки накладались на земельну ділянку [PERSON] Однак дані обставини при розробленні проекту технічної документації та винесення рішень про затвердження технічної документації відповідачам Якимівською сільською радою не бралися до уваги. Суд, вислухавши учасників судового процесу, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню на підставі слідуючого. Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, які регламентують набуття права власності на нерухоме майно і регулюються ст.ст. 13,19,41,55 Конституції України, статтями 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 року), ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ЦК України, ЗК України 1990 року, ЗК України. Відповідно до ст.13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб'єкти права власності рівні перед законом. Згідно з ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Правова сутність статтей 13 і 41 Конституції України полягає у проголошенні рівних можливостей володіння, користування і розпорядження власністю та гарантіях держави щодо забезпечення захисту цих прав (п.3.1 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України № 3- рп/2002 від 12 лютого 2002 року). Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Повага до права людини на житло закріплена також у ст. 8 Європейської Конвенції з прав людини і основоположних свобод. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішенням Європейський суд з прав людини вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року, "Новоселецький проти України" від 11 березня 2003 року, "Федоренко проти України" від 1 червня 2006 року). Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі статті 1. Зокрема, необхідно щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності. Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом… Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як встановлено в судовому засіданні, на підставі договору купівлі-продажу будинку від 18.12.1997 року, посвідченого за Оратівською державною нотаріальною конторою Дроновою В.О. та зареєстрованого в реєстрі за №1218 [PERSON] купила у [PERSON] житловий будинок, що розташований по [ADDRESS]. Відповідно до архівної виписки із протоколу 10 сесії 2 скликання Якимівської сільської ради від 20.12.1997 року "вирішено затвердити розпорядження та рішення виконкому прийнятих у міжсесійний період". Вказаним рішенням затверджено додаток до рішення виконкому №77 Якимівської сільської ради народних депутатів від 12.12.1997 року, а саме список громадян села, яким передаються земельні ділянки у приватну власність на постійне користування де за №69 зазначено [PERSON], загальна площа в приватній власності 0,28 га, у т.ч. для особистого підсобного господарства 0,27 га, для будівництва та обслуговування будинку 0,01 га. Як встановлено в судовому засіданні, на вказаній земельній ділянці [PERSON] знаходився житловий будинок, [PERSON] купила у [PERSON] житловий будинок, що розташований по [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 30 Земельного кодексу України від 18 грудня 1990 року №561-XII (чинній на час укладення сторонами договору купівлі-продажу ) при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення. Як вбачається з довідки №244 від 10.08.2015 року виданої виконавчим комітетом Якимівської сільської ради Оратівського району Вінницької області [PERSON] земельний податок за землю не сплачувався з 2007 по 2014 рік. За попередні 1997-2006 роки квитанції про сплату земельного податку не збереглися. В квітні місяці 2015 року [PERSON] був сплачений земельний податок за два останніх роки в сумі 87 грн. Як вбачається з довідки №245 від 10.08.2015 року виданої виконавчим комітетом Якимівської сільської ради Оратівського району Вінницької області [PERSON] земельна ділянка площею 0,28 га біля придбаного в 1997 році житлового будинку по [ADDRESS] не була приватизована. Таким чином після придбання [PERSON] у [PERSON] житлового будинку, що розташований по [ADDRESS] до неї перейшло право користування земельною ділянкою площею 0,28 га, що розташований по [ADDRESS] без зміни її цільового призначення. З оглянутої судом інвентарної справи №546 комунального підприємства «Гайсинське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» житлового будинку з господарськими будівлями , що розташований по [ADDRESS] вбачається, що згідно акту польового та камерного контролю від 28.04.2015 року житловий будинок по [ADDRESS] знесений. У вказаній справі знаходиться рішення виконавчого комітету Якимівської сільської ради Оратівського району Вінницької області №14 від 30.05.2015 року про присвоєння адреси, згідно якого вирішено присвоїти житловому будинку [PERSON] адресу: [ADDRESS], встановити повну адресу земельної ділянки [PERSON] [ADDRESS] Як вбачається з заяви [PERSON] від 29.04.2015 року адресованої сесії Якимівської сільської ради Оратівського району Вінницької області вона добровільно відмовляється від присадибної земельної ділянки площею 0,28 га в [ADDRESS] біля житлового будинку, який згідно довідки Гайсинського МБТІ №4 від 29.04.2015 року знищений і реєстрація права власності на нього не проводилась, на користь [PERSON]. Як вбачається з рішення виконавчого комітету Якимівської сільської ради Оратівського району Вінницької області 30 сесії 6 скликання від 03.06.2015 року «Про розгляд заяви [PERSON].» вирішено припинити право користування присадибною земельною ділянкою загальною площею 0,28 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд,ведення особистого селянського господарства [PERSON], яка розташована в межах [ADDRESS]. Як вбачається з рішення виконавчого комітету Якимівської сільської ради Оратівського району Вінницької області 30 сесії 6 скликання від 03.06.2015 року «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки [PERSON] в [ADDRESS] надано дозвіл [PERSON] на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки загальною площею 0,28 га, в тому числі для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га, для ведення особистого селянського господарства площею 0,03 га в [ADDRESS] Оратівського району Вінницької області. Як встановлено в судовому засіданні та не заперечується сторонами, після припинення права користування присадибною земельною ділянкою загальною площею 0,28 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, ведення особистого селянського господарства [PERSON], яка розташована в межах [ADDRESS], право на вказану земельну ділянку набув [PERSON] , якому згідно рішення виконавчого комітету Якимівської сільської ради Оратівського району Вінницької області 30 сесії 6 скликання від 03.06.2015 року надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки в [ADDRESS]. З рішення 20 сесії 6 скликання Якимівської сільської ради від 18.06.2013 року "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку [PERSON]» вбачається, що затверджено технічну документацію із землеустрою, щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку [PERSON] з такими показниками: кадастровий номер - [NUMBER], площа земельної ділянки - 0,2500 га, місце розташування земельної ділянки - [ADDRESS], цільове призначення земельної ділянки - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. З свідоцтва про власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 16.07.2013 року вбачається що земельна ділянка, розташована по [ADDRESS], кадастровий земельної ділянки [NUMBER], призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), площею 0,25 га, належить на праві приватної власності [PERSON]. З рішенням 29 сесії 6 скликання Якимівської сільської ради від 22.04.2015 року "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального дачного будівництва гр. [PERSON]." вбачається, що затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] для індивідуального дачного будівництва в межах [ADDRESS] на території Якимівської сільської ради Оратівського району Вінницької області саме : для індивідуального дачного будівництва - 0,10 га, кадастровий номер - [NUMBER]. З свідоцтва про власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 06.06.2015 року вбачається що земельна ділянка, розташована по [ADDRESS] кадастровий земельної ділянки [NUMBER], призначена для будівництва і обслуговування будівель тимчасового проживання площею 0,1 га, належить на праві приватної власності [PERSON]. З рішенням 29 сесії 6 скликання Якимівської сільської ради від 22.04.2015 року "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального дачного будівництва гр. [PERSON]." вбачається, що затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] для індивідуального дачного будівництва в межах [ADDRESS] на території Якимівської сільської ради Оратівського району Вінницької області сем : для індивідуального дачного будівництва - 0,10 га, кадастровий номер - [NUMBER]. З свідоцтва про власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 06.06.2015 року вбачається що земельна ділянка, розташована по вул. [ADDRESS] кадастровий земельної ділянки [NUMBER], призначена для будівництва і обслуговування будівель тимчасового проживання площею 0,1 га, належить на праві приватної власності [PERSON]. На думку представника відповідачів [PERSON] позивач [PERSON] не є суб'єктом, якому законом надано право звертатися до суду з даним позовом , оскільки позивач не надав до суду відповідного документу з державною реєстрацією, після отримання якого у нього виникло право на оспорюєму земельну ділянку і не підтвердив певними засобами доказування порушення свого права. Суд вважає цю думку непереконливою, оскільки з урахуванням положень ч. 1 ст. 15, ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом наведених норм права потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Вказана правова позиція узгоджується з висновками, викладеними в постановах ВС України від 04 квітня 2011 року по справі № 3 - 18 гс 11.та від 07.11.2012 року у справі №6-107 цс 12. Європейський суд з прав людини, в рішеннях у справах "Ван Дер Мусселе проти Бельгії" та "Пайн Велей Девелопментс ЛТД проти Ірландії" вказав, що термін "власність", як це передбачено статтею 1 Першого Протоколу, може означати або "існуючу власність", або претензії, щодо яких заявник може довести, що він принаймі має "законні підстави" отримати можливість використати право власності. З наданих в судовому засіданні показів представника відповідача Якимівської сільської ради Оратівського району Вінницької області та свідка [PERSON] вбачається, що земельні ділянки відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] накладаються на земельну ділянку, яка належала [PERSON]. Як вбачається з досліджених матеріалів справи рішенням виконавчого комітету Якимівської сільської ради Оратівського району Вінницької області №14 від 30.05.2015 року присвоєно адресу: [ADDRESS], та рішенням виконавчого комітету Якимівської сільської ради Оратівського району Вінницької області 30 сесії 6 скликання від 03.06.2015 року припинено право користування [PERSON] Як вбачається з рішення виконавчого комітету Якимівської сільської ради Оратівського району Вінницької області 30 сесії 6 скликання від 03.06.2015 року саме на земельну ділянку [PERSON] надано дозвіл [PERSON] на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки загальною площею 0,28 га, в тому числі для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га, для ведення особистого селянського господарства площею 0,03 га в [ADDRESS] Оратівського району Вінницької області. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. При вирішенні даного цивільно-правового спору суд також враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004. У пункті 26 рішення ЄСПЛ у справі "Надточій проти України" та п.23 рішення ЄСПЛ у справі "Гурепка проти України №2" наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 Постанови ПВС України від 12.06.2009 року №2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції"). Таким чином суд вважає доведеним обставини, що позивач [PERSON] має право на земельну ділянку і його право порушено відповідачами Якимівською сільською радою Оартівського району Вінницької області, [PERSON], [PERSON] та [PERSON], оскільки земельні ділянки, розташовані за адресою по [ADDRESS] під номерами [NUMBER] - [PERSON], [NUMBER] - [PERSON], [NUMBER] - [PERSON] накладаються на земельну ділянку, яка належала [PERSON], якій 30.05.2015 року присвоєно адресу [ADDRESS] с. Бугаївка Оратівського району Вінницької області та на яку надано дозвіл на розробку технічної документації позивачу [PERSON] Не заслуговують на увагу твердження представника відповідачів [PERSON] про те, що дана земельна ділянка була передана у користування попередньому власнику будинку [PERSON] в 1997 році у відповідності до рішення 10 сесії 2 скликання Якимівської сільської ради від 20.12.1997 року, а будинок по [ADDRESS] [PERSON] продав раніше, 18.12.1997 року, оскільки вказаних рішенням лише затверджено додаток до рішення виконкому №77 Якимівської сільської ради народних депутатів від 12.12.1997 року, а саме список громадян села, яким передаються земельні ділянки у приватну власність на постійне користування де за №69 зазначено [PERSON], загальна площа в приватній власності 0,28 га, у т.ч. для особистого підсобного господарства 0,27 га, для будівництва та обслуговування будинку 0,01 га. Тобто рішення виконкому №77 Якимівської сільської ради народних депутатів від 12.12.1997 року про передачу [PERSON] земельної ділянки у приватну власність було прийнято 12.12.1997 року, тобто до укладення договору купівлі-продажу від 18.12.1997 року. Не заслуговують на увагу також твердження представника відповідача [PERSON] про те, що реєстрація права власності [PERSON] на житловий будинок по [ADDRESS] в с. Бугаївка не проводилась, оскільки як вбачається з оглянутої судом інвентарної справи №546 комунального підприємства «Гайсинське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» власником житлового будинку з господарськими будівлями , що розташований по [ADDRESS] є [PERSON]. На аркуші №31 інвентарної справи знаходиться заказ №147 [PERSON] про проведення реєстрації документів, а також відмітка про отримання документів згідно заказу 23.12.1997 року, а на аркуші №30 від 19.12.1997 року знаходиться реєстрація договору купівлі-продажу від 18.12.1997 року Тульчинським БТІ. Не заслуговують на увагу також доводи про те, що [PERSON] не користувалась земельної ділянкою і до неї право від попереднього власника не перейшло , оскільки у відповідності до ч. 1 ст. 30 ЗК України від 18.12.1990 № 561-ХІІ при переході права власності на будівлю і споруду разом із цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу; і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруді. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування, здійснюється в порядку відведення. Відповідно до роз'яснень, які містяться в під. «г». п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року( зі змінами і доповненнями, внесеними Постановою Пленуму ВСУ від 19.03.2010 року) при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 р., згідно з положеннями чинної до цієї дати статті 30 Земельного кодексу України до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. Як вбачається з довідки №244 від 10.08.2015 року виданої виконавчим комітетом Якимівської сільської ради Оратівського району Вінницької області [PERSON] земельний податок за землю не сплачувався з 2007 по 2014 рік. За попередні 1997-2006 роки квитанції про сплату земельного податку не збереглися. В квітні місяці 2015 року [PERSON] був сплачений земельний податок за два останніх роки в сумі 87 грн. Як вбачається з довідки №245 від 10.08.2015 року виданої виконавчим комітетом Якимівської сільської ради Оратівського району Вінницької області [PERSON] земельна ділянка площею 0,28 га біля придбаного в 1997 році житлового будинку по [ADDRESS] не була приватизована. Відповідачем Якимівською сільською радою приймались відповідні рішення, а саме рішення №14 від 30.05.2015 року про присвоєння адреси земельній ділянці яка належить [PERSON] [ADDRESS] с. Бугаївка Оратівського району Вінницької області, рішення від 30.06.2015 року про припинення права користування земельною ділянкою загальною площею 0,28 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, ведення особистого селянського господарства [PERSON], яка розташована в межах [ADDRESS]. Таким чином після придбання у [PERSON] житлового будинку, що розташований по [ADDRESS] до [PERSON] перейшло право користування земельною ділянкою площею 0,28 га, що розташований по [ADDRESS]. Представник відповідачів [PERSON] також наполягав на тому, що позов в частині визнання незаконним рішення Якимівської сільської ради про затвердження технічної документацій та скасування їх державної реєстрації, оскільки позивачем не доведено, того, що земельна ділянка під номером [ADDRESS], та земельні ділянки під номерами [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] це одна і та сама земельна ділянка, і позивачем не надано доказів що засвідчують право [PERSON] користування земельними ділянками. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Як встановлено в судовому засіданні відповідачу Якимівській сільській раді Оратівського району Вінницької було відомо, що [PERSON] користувалась земельної ділянкою по [ADDRESS]. Це підтверджується рішеннями сесій Якимівської сільської ради Оратівського району Вінницької області та довідками виданими відповідачем, які знаходяться в матеріалах справи. Адресу земельній ділянці [PERSON], а саме [ADDRESS] с. Бугаївка Оратівського району Вінницької області було присвоєно лише 30.05.2015 року, на підставі рішення виконавчого комітету Якимівської сільської ради Оратівського району Вінницької області №14 від 30.05.2015 року. Будь-які інші відомості про адресу будинку, чи земельної ділянки сторонами суду не надані. З пояснень наданих представником Якимівської сільської ради Оратівського району Вінницької області Петрук Л.Я та свідка [PERSON] вбачається, що земельні ділянки під номерами [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] накладаються на земельну ділянку під номером [ADDRESS]. Як вбачається з рішення виконавчого комітету Якимівської сільської ради Оратівського району Вінницької області 30 сесії 6 скликання від 03.06.2015 року «Про розгляд заяви [PERSON].» лише 03.06.2015 року вирішено припинити право користування присадибною земельною ділянкою загальною площею 0,28 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд,ведення особистого селянського господарства [PERSON], яка розташована в межах [ADDRESS]. Оспорюванні ж рішення Якимівської сільської ради Оратівського району Вінницької області про затвердження технічної документації відповідачу [PERSON] 20 сесії 6 скликання Якимівської сільської ради від 18.06.2013 року "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку [PERSON]», відповідачу [PERSON] 29 сесії 6 скликання Якимівської сільської ради від 22.04.2015 року "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального дачного будівництва гр. [PERSON].", відповідачу [PERSON] 29 сесії 6 скликання Якимівської сільської ради від 22.04.2015 року "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального дачного будівництва гр. [PERSON]." були прийнятті до позбавлення [PERSON] правом користування земельною ділянкою. Згідно з ч. 3 ст. 41 Конституції України громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ця конституційна гарантія не може тлумачитися як така, що заперечує державний захист інших визнаних майнових прав громадян (крім права власності) або обмежує можливості такого захисту прав землекористувачів, набутих свого часу відповідно до чинного на той час законодавства. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушень, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Крім того, п.10 ч.2 ст.16 ЦК України визначає такий спосіб захисту як визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльність органу державної влади або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. За приписами ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади … або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Згідно із ч.3 ст.152 ЗК України ( у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, в тому числі і визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України в п.п.6,7 постанови від 01 березня 2013 року № 3 "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ", при вирішенні питань, пов'язаних із компетенцією судів у спорах, що виникають із земельних відносин, суди мають виходити з того, що згідно зі статтями 13 і 14 Конституції України, статтями 177, 181, 324 і главою 30 ЦК України земля та земельні ділянки є об'єктами цивільних прав, а держава і територіальні громади через свої органи беруть участь у земельних відносинах із метою реалізації цивільних та інших прав у приватноправних відносинах, тобто прав власників земельних ділянок. Земельні відносини, суб'єктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а об'єктами - землі у межах території України, земельні ділянки та права на них..., регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав і учасників, забезпечення гарантій прав на землю (стаття 1 ЦК, статті 2,5 Земельного Кодексу України). Захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способом, визначеним статтями 16, 21, 393 ЦК, статтею 152 ЗК, у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування. Стаття 155 ЗК України встановлює, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Згідно зі ст.2 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру, тобто реєстрацією є запис, фіксація фактів або явищ з метою обліку та надання статусу офіційно визнаних актів, внесених до списку або книги обліку. Стаття 126 Земельного кодексу України (у редакції Закону України від 07.07.2011 № 3613-VI) встановила, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Положенням ст.9, ч.1 ст.18 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 р. № 1952-IV передбачено, що з 01.01.2013 р. право власності на земельну ділянку, при її формуванні, посвідчується на загальних засадах посвідчення права власності на об'єкти нерухомого майна, тобто свідоцтвом про право власності, що видає державний реєстратор прав з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. До 01.01.2013 року, документ, який підтверджував право приватної власності на землю був державний акт. Записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав ( ст.26 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 р. № 1952-IV). Пленум Верховного Суду Україні в Постанові № 7 від 16.04.2004 року( зі змінами і доповненнями, внесеними Постановою Пленуму ВСУ від 19.03.2010 року) роз'яснив, що оскільки захист прав громадян на земельну ділянку здійснюється шляхом визнання недійсним рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, то визнання недійсним державного акта на право приватної власності на землю без визнання недійсним рішення, на підставі якого видано цей державний акт, є порушенням закону. Відповідно до правового висновку, який Верховний Суд України зробив в постановах від 18.08.2013 р. у справі № 6-92цс13 та від 23.10.2013 р. у справі № 6-93ц13 державний акт на право приватної власності на землю видається на підставі рішення органу місцевого самоврядування або органу виконавчої влади, тому вирішення питання про правомірність видачі державного акту залежить від законності рішення на підставі якого такий акт виданий, і дотримання вимог, передбачених ст.ст.116,118 Земельного кодексу України. Відповідно до ч.2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься відповідний запис. З урахуванням наведеного, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, суд прийшов до висновку, що право позивача [PERSON] на земельну ділянку порушено відповідачами, рішення відповідного уповноваженого органу місцевого самоврядування, а саме Якимівської сільської ради Оратівського району Вінницької області прийняті з порушенням закону , а тому вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому судові витрати слід стягнути з відповідачів.

Outcome: approved