Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-22 00:00:00

11 червня 2018 року до Корольовського районного суду м. Житомира звернулась [PERSON] із вказаним позовом, в якому просить надати її неповнолітній дочці [PERSON], 19.04.2006 р. н., дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України до Туреччини в період з 01.09.2018 по 01.10.2018 у супроводі [PERSON] та [PERSON] без письмової згоди її батька [PERSON], 18.03.1978 р. н. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що їх спільна з відповідачем дочка [PERSON], яка проживає разом з нею і перебуває на її утриманні, потребує періодичного перебування на морі та виїзду за кордон для сприяння розширення її світогляду. Вона має намір і можливість періодично направляти дочку для відпочинку та оздоровлення за кордон, однак, батько дитини згоди на її виїзд за межі України не надає, у зв'язку з чим позивач змушена звернутися до суду за захистом своїх прав та неповнолітньої. У судове засідання позивач не зявилась, від її представника до суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, в якій позовні вимоги вони підтримують повністю і проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач у судове засідання не з'явився, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Представник Служби у справах дітей Житомирської міської ради у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечив. Від [PERSON] та [PERSON] до суду надійшли письмові пояснення, в яких вони просять задовольнити позовні вимоги повністю з викладених підстав. З огляду на викладене та відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності сторін і на підставі ч.1\~ст.280 ЦПК України\~ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Встановлено, що [PERSON] і [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі (а. с. 9-10), під час проживання в якому у них народилась дочка [PERSON], 19.04.2006 р. н., що підтверджується копією свідоцтва про її народження (а. с. 8). Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з матір'ю, після чого виник спір щодо надання письмового дозволу на виїзд дитини за кордон. Позивач має можливість відправити дочку за кордон до Туреччини на відпочинок, але отримати дозвіл на виїзд дитини за межі України може тільки в судовому порядку. При наведених обставинах суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. Стаття 150 СК України\~зобов'язує батьків піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. У відповідності до положень\~ст.155 СК України\~здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.\~Ст.6 ЗУ "Про охорону дитинства", ст.ст.17, 31 Конвенції про права дитини визначають право дитини на відпочинок та охорону здоров'я. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Європейської Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої 27.02.1991, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для\~розвитку дитини. В пункті 21\~Постанови КМ України № 57 від 27.01.1995 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України"\~визначено такий порядок виїзду за межі України неповнолітньої особи - виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку, у супроводі одного із батьків здійснюється за рішенням суду про надання дозволу на виїзд за межі України. Відповідно до абз.2 ч.2\~ст.4 ЗУ " Про порядок виїзду з України і в'їзд в Україну громадян України" від 21.01.1994, за відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України закордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Суд встановив, що у даному випадку виїзд неповнолітньої [PERSON] за кордон пов'язаний з її відпочинком, а тому погоджується з доводами позивача, що відпочинок дитини за кордоном є необхідною складовою для всебічного розвитку дівчинки та зміцнення здоров'я.

Outcome: approved