Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

Позивач за первісним позовом звернувся до суду з вказаним позовом, зазначивши, що 12.02.2014 року він отримав від КП «Чигирин» два екземпляри договору про надання послуг з вивезення побутових відходів, один з яких підписаний із застереженням, згідно до ч.4 ст.181 Господарського кодексу України, 17.02.2014 року повернув підприємству з двома екземплярами протоколу розбіжностей. 05.03.2014 року КП «Чигирин» листом повідомило його, що не погоджується з усіма пунктами протоколу розбіжностей, вказавши, що він не мав правових підстав його складати. Вважаючи свої права, як споживача, обмеженими та посилаючись на ст.26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», позивач прохав усунути порушення його прав, передбачених договором, та зобов`язати комунальне підприємство "Чигирин" виконати умови договору про надання послуг з вивезення побутових відходів від 01.01.2014 року з протоколом розбіжностей від 17.02.2014 року. Позивач за зустрічним позовом також звернувся до суду з позовом, вказавши, що у зв`язку з розширенням з 01.01.2014 року виробничих функцій підприємства у сфері житлово-комунальних послуг, в тому числі і щодо надання послуг з вивезення побутових відходів, підприємством було направлено [PERSON] відповідний проект договору про надання послуг з вивезення побутових відходів, який він повернув підписаним з врахуванням протоколу розбіжностей. Посилаючись на ряд законів та на те, що обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору і відсутність у споживача законних підстав для змін його умов, позивач за зустрічним позовом прохав визнати договір про надання послуг з вивезення побутових відходів, укладеного між комунальним підприємством "Чигирин" та [PERSON] з 01.01.2014 року, в редакції, запропонованій підприємством, а також стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 243грн.60коп. В судовому засіданні позивач за первісним позовом збільшив свої позовні вимоги, а як відповідач за зустрічним позовом не визнав його та прохав ще й зобов`язати комунальне підприємство "Чигирин" виконати умови договору про надання послуг з утримання будинку від 01.01.2014 року з протоколом розбіжностей від 17.02.2014 року та умови договору про надання послуг з централізованого водопостачання і водовідведення від 01.01.2014 року з протоколом розбіжностей від 26.12.2013 року, а також нарахувати відповідачеві на користь держави відповідальність за невиконання умов договорів та зобов`язати відповідача надати йому вибачення у письмовому вигляді за неповагу до нього, що виразилася у відсутності реакції на його протокол розбіжностей від 26.12.2013 року, пояснивши суду, що підприємству надається 20 днів для оскарження його пропозицій до договору, які ним не були використані. На протязі 8 місяців йому не було надано жодних доказів того, що укладений з ним договір відповідає типовому договору, через що він і надав свої пропозиції, щоб підігнати договір до рівня законодавства. Оскільки відповідач не відреагував на його протокол розбіжностей, то він образився і вважає, що відповідач повинен вибачитися перед ним за це, а також понести відповідальність, розмір якої повинен встановити суд. А тому просить стягнути з відповідача на користь держави кошти за невиконання умов договорів відповідно до п.11 ст.23 та ч.2 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» та надати йому письмове вибачення за неповагу до нього як до споживача. Зустрічний позов не визнає, вважаючи його безпідставним. Представник відповідача за первісним позовом [PERSON] позов не визнав, а як позивач за зустрічним позовом також збільшив позовні вимоги і прохав визнати ще й договір про надання послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкової території і договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення, укладених між комунальним підприємством "Чигирин" та [PERSON] з 01.01.2014 року, в редакції, запропонованій підприємством, пояснивши суду, що позивачеві були направлені проекти договорів, які він підписав і до кожного з них виклав свої пропозиції, які є необґрунтованими. Зміна умов цих договорів не відповідає вимогам законодавства. Цивільним кодексом закріплена свобода договорів, яка не є безмежною, оскільки Законом України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач зобов`язаний укласти договір, розроблений на підставі типового договору, які визначені Кабінетом Міністрів України і мають обов`язкову юридичну силу для учасників житлово-комунальних відносин. А тому у підприємства немає жодних підстав для їх зміни. Щодо інших вимог позивача, то такі способи захисту прав споживача законодавством не передбачені і є безпідставними. Вислухавши сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що первісний позов слід залишити без задоволення, а зустрічний позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Як встановлено судом і вбачається з рішення виконавчого комітету Чигиринської міської ради № 12-350 від 20.12.2013 року, комунальне підприємство "Чигирин" є виробником та виконавцем житлово-комунальних послуг з постачання холодної води та водовідведення для всіх споживачів житлового фонду та підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності; з утримання житлового фонду та прибудинкових територій для всіх споживачів житлового фонду та підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності; з тимчасового зберігання архівних документів, що не належать до Національного архівного фонду; по вивезенню твердих побутових відходів; по вивезенню рідких побутових відходів; по благоустрою території міста та по вуличному освітленню міста з 1 січня 2014 року. У зв`язку з цим комунальним підприємством "Чигирин" були направлені позивачеві за первісним позовом та відповідачеві за зустрічним позовом, як споживачу, договори про надання послуг з вивезення побутових відходів, про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення з пропозицією укласти їх з 1 січня 2014 року. Як передбачено ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Також у відповідності до п.3 ч.2 ст.21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотриманням умов його виконання згідно з типовим договором. При укладанні договорів на надання житлово-комунальних послуг сторони не можуть відступати від змісту типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, тобто зміст договору про надання житлово-комунальних послуг не може відрізнятись від змісту типового договору. Так, типовий договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529; типовий договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води та водовідведення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630; типовий договір про надання послуг з вивезення побутових відходів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 10 грудня 2008 року № 1070. В ч.3 ст.6 ЦК України, зокрема, зазначено, що сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. А у відповідності до ч.1 ст.630 ЦК України договором може бути встановлено, що його окремі умови визначаються відповідно до типових умов договорів певного виду, оприлюднених у встановленому порядку. Виходячи з цього, умови типового договору, що набули юридично обов'язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов`язковими для сторін договору, які не вправі відступити від їх положень та врегулювати свої відносини на власний розсуд. Судом встановлено та вбачається з договорів про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, про надання послуг з вивезення побутових відходів та про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення, запропонованих позивачеві за первісним позовом комунальним підприємством «Чигирин», що вони відповідають умовам типових договорів, затверджених вище вказаними постановами Кабінету Міністрів України, а отже, їх укладення є обов`язком для споживача. Суд вважає, що зазначення в протоколі розбіжностей до договору про надання послуг з вивезення побутових відходів від 17.02.2014 року про заміну в його тексті слів «проживає 3 осіб» на «проживає 2 осіб» суперечить даним довідки №728 від 21.07.2014 року про кількість осіб, зареєстрованих в квартирі за адресою: [ADDRESS], яка належить позивачеві за первісним позовом на підставі свідоцтва на право власності на житло від 17липня 1997 року. Крім того є безпідставною вимога споживача про обґрунтування вказаної в договорі плати в розмірі 4,94 грн., оскільки даний тариф на вивезення побутових відходів встановлений відповідно до рішення виконавчого комітету Чигиринської міської ради № 12-690 від 14.10.2008 року. Також, на думку суду, вимоги позивача за первісним позовом про виключення зі змісту договорів окремих положень, зазначених ним в протоколах розбіжностей до них, доповнення їх відповідними фразами, вимогами про відшкодування моральної шкоди та приєднання до них розрахунків вартості є безпідставними та суперечить вимогам законодавства. Відмова позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом від укладення договорів в запропонованому підприємством вигляді суперечить вимогам ч.3 ст.6, ст., ст.627,630 ЦК України та ст., ст.19, 20 «Про житлово-комунальні послуги». Незважаючи на незгоду споживача [PERSON] з окремими умовами спірних договорів про надання житлово-комунальних послуг, які відповідають вимогам типових договорів, суд вважає можливим у відповідності до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України визнати вказані договори укладеними на умовах, передбачених нормативним актом обов`язкової дії , що відповідає і правовій позиції Верховного Суду України. Посилання позивача за первісним позовом на норми Господарського кодексу України теж є безпідставними, оскільки цим Кодексом регулюються відносини в сфері господарювання і даний спір повинен вирішуватися за нормами цивільного законодавства. Більше того, ставлячи питання про зобов`язання відповідача за первісним позовом виконати умови вище вказаних договорів з наданими ним протоколами розбіжностей, позивач взагалі не надав жодних доказів їх невиконання, до того ж з приводу цього судом вже було прийнято відповідне рішення. Разом з тим суд вирішує даний спір, виходячи зі змісту позовної заяви та заяв про збільшення позовних вимог і встановлених в судовому засіданні обставин про те, що позивач фактично просить зобов`язати КП «Чигирин» укласти договори на запропонованих ним в протоколах розбіжностей умовах. Первісний позов в частині притягнення відповідача до відповідальності, згідно до п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про захист прав споживачів», також не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до норм вказаного Закону така відповідальність настає при порушенні умов договору між споживачем і виконавцем про надання послуги, чого судом не встановлено. Крім того ч.2 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди, при цьому вибачення у письмовому вигляді виконавця перед споживачем не передбачено, до того ж і підстави для задоволення вимог споживача в даному випадку відсутні. Таким чином, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, вважає, що вимоги позивача за первісним позовом не грунтуються на вимогах законодавства і не вбачає підстав для їх задоволення, вважаючи при цьому зустрічний позов можливим задовольнити та визнати укладені між сторонами договори про надання відповідних житлово-комунальних послуг на основі типових договорів укладеними з 01.01.2014 року на умовах, запропонованих комунальним підприємством Крім того суд вважає необхідним стягнути з відповідача за зустрічним позовом на користь позивача за цим же позовом сплачений ним судовий збір у відповідності до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України в розмірі 243грн.60коп. На підставі викладеного та,

Outcome: approved