Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-12 00:00:00

Позивач [PERSON] посилається в обґрунтування своїх позовних вимог на те, що вона та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . З 2008 року сторони однією сім`єю не проживають, відповідач [PERSON] проживає окремо, життям дочки не цікавиться, участі у її вихованні не приймає, матеріальної допомоги на її утримання не надає. Тим самим відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню своєї дитини. На підставі викладеного позивач [PERSON] просить суд позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його дочки [PERSON] 23 серпня 2018 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання, учасникам справи встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечень та пояснень (ухвала суду - л/с 20-21). 03 жовтня 2018 року від Органу опіки та піклування Горностаївської районної державної адміністрації Херсонської області надійшов висновок щодо розв`язання спору (л/с 40), з якого вбачається, що відповідач [PERSON] не може виконувати свої батьківські обов`язки у зв`язку з хворобою. 13 листопада 2018 року від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву (л/с 65-66), яким він заперечив проти позову. Свої заперечення представник відповідача обґрунтовує тим, що сторони мають неповнолітню дочку [PERSON] , яка проживає з позивачем [PERSON] в місті Херсоні. Відповідач [PERSON] проживає окремо в с.Каїри Горностаївського району Херсонської області. В листопаді місяці 2014 року відповідач переніс тяжке захворювання - інсульт, після чого втратив працездатність та був визнаний: з 18 лютого 2015 року - інвалідом першої групи (таким, що потребує постійної сторонньої допомоги), з 15 лютого 2016 року по даний час - інвалідом другої групи (таким, що протипоказано нервово-психічне і фізичне напруження, тривала хода, тривале перебування на ногах). Отже, відповідач [PERSON] не має можливості повноцінно виконувати свої батьківські обов`язки виключно з підстав свого стану здоров`я. Разом з тим, відповідач сплачує аліменти на утримання дочки, наявність заборгованості по аліментам за минулий час є наслідком тривалого лікування [PERSON] . Крім того, відповідач постійно намагається спілкуватись зі своєю дочкою, але позивач усіляко перешкоджає цьому, мотивуючи, що таке спілкування негативно впливає на стан дитини. На підставі викладеного просить відмовити в задоволенні позову через необґрунтованість. 04 грудня 2018 року від Органу опіки та піклування виконавчого комітету Дніпровської районної у місті Херсоні ради надійшло повідомлення (л/с 95-96) про неможливість надання висновку щодо розв`язання спору. 04 грудня 2018 року від позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив (л/с 100-101), якою позивач підтвердила заявлені нею позовні вимоги та пояснила, що з 2008 року відповідач [PERSON] не цікавиться дочкою, хоча вона ніколи не перешкоджала цьому. Посилання на наявність у відповідача інвалідності вважає маніпуляцією, оскільки хвороба не позбавляє батька можливості приймати участь у житті дитини. 11 грудня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (ухвала суду - л/с 105-106). В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позов, посилаючись на доводи, викладені в позовній заяві та у відповіді на відзив. Додатково пояснила, що рішенням виконавчого комітету Дніпровської районної у місті Херсоні ради від 14 червня 2019 року № 136 відповідачеві [PERSON] відмовлено у визначенні способу участі у вихованні дочки [PERSON] . Крім того, соціально-психологічною службою Антонівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 21 Херсонської міської ради зроблено висновок, що [PERSON] не вважає батька [PERSON] членом своєї родини, їхня зустріч може стати психологічною травмою для дівчинки. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] заперечив проти позову, посилаючись на доводи, викладені у відзиві на позовну заяву. В судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, Органу опіки та піклування виконавчого комітету Дніпровської районної у місті Херсоні ради не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином - своєю заявою до суду просить розглядати справу за відсутності їхнього представника, позовні вимоги вважає обґрунтованими. В судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, Органу опіки та піклування Горностаївської районної державної адміністрації Херсонської області не з`явився з причин, невідомих суду, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представників третіх осіб, на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення сторін, встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . З 2008 року сторони однією сім`єю не проживають, дочка живе з матір`ю - позивачем [PERSON] в місті Херсоні. Відповідач [PERSON] проживає окремо в с.Каїри Горностаївського району Херсонської області. Згідно ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст.11 Закону України "Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають права і зобов`язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пунктом 16 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснено, що у хилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 17 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 роз`яснено, що не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів неповнолітніх дітей та стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню дитини, а також встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Ухилення від виконання юридичного обов`язку - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість його виконати, але не вчиняє до цього жодних дій. Тому жодні інші обставини не можуть призвести до позбавлення батьківських прав. Позбавлення батьківських прав відноситься до виключного заходу, який тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька, так і для дитини. Отже, застосовування такого заходу судом можливе лише тоді, коли всі інші заходи впливу виявилися безрезультатними. В судовому засіданні встановлено, що в листопаді місяці 2014 року відповідач [PERSON] переніс тяжке захворювання - інсульт, після чого постійно потребує медичного лікування, втратив працездатність та був визнаний: з 18 лютого 2015 року - інвалідом першої групи (таким, що потребує постійної сторонньої допомоги), з 15 лютого 2016 року по даний час - інвалідом другої групи (таким, що протипоказано нервово-психічне і фізичне напруження, тривала хода, тривале перебування на ногах). Факт наявності у відповідача тяжкого захворювання та тривалого лікування підтверджується медичними документами Херсонської обласної клінічної лікарні, центральної міської лікарні міста Нова Каховка Херсонської області та Горностаївської центральної районної лікарні Херсонської області (л/с 67-79). Отже, відповідач [PERSON] не має можливості повноцінно виконувати свої батьківські обов`язки внаслідок тяжкого захворювання. Разом з тим, відповідач [PERSON] сплачує аліменти на утримання дочки, а наявність заборгованості по аліментам за минулий час є наслідком його тривалого лікування. З висновку Органу опіки та піклування Горностаївської районної державної адміністрації Херсонської області від 03 жовтня 2018 року (л/с 40) вбачається, що відповідач [PERSON] не може виконувати свої батьківські обов`язки у зв`язку з хворобою, оскільки він хворіє, догляд за ним здійснюють його рідні. Суд звертає увагу, що саме лише твердження позивача про відсутність належного батьківського контакту між відповідачем [PERSON] та його неповнолітньою дочкою [PERSON] не може вважатись достатньою підставою для позбавлення відповідача батьківських прав. При розгляді даної справи судом не встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Суду не надано жодних доказів про те, що відповідач [PERSON] створює середовище, яке суперечить інтересам дитини та є неблагонадійним, а також про те, що позбавлення дитини будь-яких зв`язків з батьком буде відповідати її найкращим інтересам. При цьому, відповідач [PERSON] категорично заперечує проти позбавлення батьківських прав, що свідчить про його інтерес до дочки. Виходячи з обставин справи та наданих сторонами доказів, суд вважає, що наявність виключних обставин, з якими закон пов`язує можливість позбавлення відповідача батьківських прав, позивач не довела, чим не виконала вимоги ст.ст.12, 81 ЦПК України, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. На підставі викладеного, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає через необґрунтованість. У зв`язку з відмовою в задоволенні позову судові витрати позивача [PERSON] відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed