Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

03.06.2014 р. комунальне підприємство теплових мереж "Криворіжтепломережа" далі КПТМ звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті за постачання теплової енергії для потреб опалення, вентиляції, гарячого водопостачання та пару по нежитловому приміщенні, яке розташоване по [ADDRESS] в сумі 12 383,25 грн., за період з 01.10.2007 по 01.03.2010 р., вказує що відповідач не виконує обов'язок по оплаті. Представник позивача Варламов М.О. надав заяву про підтримання позову та розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про місце, день та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав письмові заперечення, в яких вказує, що з позовом не згоден, оскільки позивачем не надано доказів наявності заборгованості. Вважає, що позивачем не доведено обсяг наданих послуг та за вказаний період сплив строк позовної давності для звернення до суду з даним позовом. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідачу [PERSON] належить нежитлове приміщення, яке розташоване по [ADDRESS], як власник нежитлового приміщення позивач отримував послуги з опалення за вказаний позивачем період з 01.10.2007 р. по 01.03.2010 р. заборгованість складає 12383,25 грн. 09.11.2004 року між сторонами було укладено договір на постачання теплової енергії, а.с.3, відповідно умов якого, постачальник (КПТМ) зобов'язалося надавати теплову енергію, а споживач [PERSON] зобов'язувався щомісячно сплачувати за отриману теплову енергію. Зобов'язання по сплаті відповідач виконує не належним чином, що підтверджується розрахунком заборгованості, а.с.6. Згідно ст.16 ч.3 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" - житлово-комунальні послуги надаються споживачам безперебійно, та не залежать від укладення договору. Згідно ст.610-611 ЦК України, ст.64 ЖК України з відповідача слід стягнути вказану заборгованість, у зв'язку з неналежним виконанням грошового зобов'язання, яке повинно виконуватися належним чином та в строк. При вирішенні питання про строк позовної давності, суд виходить з того, що вказаний строк в період його перебігу переривався відповідно до вимог ст.264 ч.1 ЦК України, оскільки позивач 21.06.2010 року звертався до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості в сумі 12 383,25 грн. за період з жовтня 2007р. по березень 2010 року, яку ухвалою суду від 23.11.2010 року було повернуто позивачу, у зв'язку із невиконанням ухвали про усунення недоліків,а.с.91,92. 20.02.2013 року позивач повторно звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості в сумі 12 383,25 грн. за період з жовтня 2007р. по березень 2010 року,а.с.93, по даній заяві було видано судовий наказ від 03.04.2013 року, який було скасовано ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 16.04.2014 року за заявою боржника,а.с.11-12. Відповідно до роз'яснень, наведених в п.1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження" від 23.12.2011 року №14, наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засіданні і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення. Отже КПТМ звернувшись у червні 2010 року та у лютому 2013 року до суду із заявами про видачу судового наказу чинило дію, передбачену ч.2 ст.164 ЦК України, перервавши строк позовної давності. Позивач звернувся до суду з позовом 03.06.2014 р., тому строк позовної давності позивачем не пропущений. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Так, суд не може взяти до уваги заперечення відповідача з приводу того, що йому надавалися послуги опалення не в повному обсязі, оскільки вказане відповідач не підтверджує належними доказами. Позивачем при зверненні до суду з даним позовом було сплачено 128,90 грн. судового збору а.с.1, при зверненні до суду з заявою про видачу судового наказу КПТМ було сплачено 114,70 грн. судового збору, що передбачено нормами ст. 99 ЦПК України, тому позивачем всього було сплачено 243,60 грн. судового збору, які при задоволенні позову, відповідно до ст.79,88 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь КПТМ. На підставі ст. 64 ЖК України, ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", ст.ст.526, 610-611 ЦК України,

Outcome: approved