Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд звільнити з-під арешту, накладеного постановою Першим Приморським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 26.05.2010 року на автомобіль марки: LEXUS модель: GS300, рік випуску: 2006, тип ТЗ: легковий седан, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] та стягнути з відповідача [PERSON] судові витрати. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву, в якій повідомив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглянути справу у його відсутності. Відповідачі до судового засідання не з'явилися, про час та місце проведення судового засідання повідомлялися належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає позов доведеним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] 23.03.2006 року був укладений кредитний договір № ADH0AK06631063 (надалі - договір), згідно умов якого ПАТ КБ "ПриватБанк" надав відповідачу кредит у розмірі 80768.00 доларів США. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» і відповідач 23.03.2006 р. уклали договір застави рухомого майна (надалі - договір застави). Згідно з договором застави Відповідач-2 надав в заставу автомобіль LEXUS модель: GS300, рік випуску: 2006, тип ТЗ: легковий седан, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] ([ADDRESS], ІПН [NUMBER]). 18.12.2012 року та 26.02.2013 року Першим Приморським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції було накладено арешт на вищевказаний автомобіль. Однак, ПАТ КБ "ПриватБанк" вважає, що вищезазначений автомобіль підлягає звільненню з- під арешту з наступних підстав. Згідно Інструкції «Про проведення виконавчих дій» №74/5 від 15.12.1999 року та ст. 52 ЗУ «Про виконавче провадження», для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставне майно може бути звернено у разі: - виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; - коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Відповідно до ст. 16 ЗУ «Про заставу» право застави виникає з моменту укладання договору застави. Право застави у ПАТ КБ "ПриватБанк" виникло 23.03.2006 року, а постанова про накладення арешту була винесені пізніше ніж було укладено договір застави. Кіровським районним судом м. Дніпропетровська 10.08.2011 року було винесено рішення № 2-1995/2011 р про стягнення заборгованості за кредитним договором № ADH0AK06631063 від 23.03.2006 року Отже, державна виконавча служба не має правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувачів, які не є заставодержателями та перешкоджає своїми діями виконати рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська . Згідно ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з-під арешту. Статтею 54 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставленого майно з-під арешту. Відповідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.08.76 року №6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються як на праві власності на описане майно, так і на праві володіння ним і відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно. Таким чином, суд вважає за можливе позов ПАТ КБ "ПриватБанк" - задовольнити.

Outcome: approved