Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом. Позов мотивує тим, що після смерті 07 серпня 2014 року [PERSON], залишилося спадкове майно, яким є житловий будинок №771, що розташований у селі Розтоки, Рахівського району, Закарпатської області. Зазначений будинок збудований у 1978 році та до відкриття спадщини фактично належав на праві приватної власності в цілій частині [PERSON] Однак, як з"ясувалось після смерті спадкодавця, первинна реєстрація прав власності на зазначене спадкове майно за життя [PERSON] проведена не була. При житті остання склала заповіт, відповідно до якого, на випадок своєї смерті, житловий будинок №771 з надвірними спорудами, що знаходиться в селі Розтоки, Рахівського району, заповіла позивачці [PERSON] Зазначений заповіт є чинним, однак, через відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок, позивачка, як спадкоємець за заповітом, фактично не має можливості оформити своє право власності на дане спадкове майно. У зв"язку з наведеним позивачка просить визнати за нею, в порядку спадкування за заповітом, право власності на житловий будинок №771, літера «А», загальною площею 41,73 кв.м., житловою площею 41,73 кв.м., що розташований у селі Розтоки, Рахівського району, Закарпатської області. Представник позивачки, [PERSON], надав суду заяву про розгляд справи без участі позивачки, підтримує позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні. \~\~ \~\~ Представник Розтоківської сільської ради в судове засідання не з'явився, голова сільської ради [PERSON] надіслав до суду заяву про розгляд справи без участі їхнього представника та визнання позовних вимог. Представник Рахівського районного управління юстиції в особі реєстраційної служби в судове засідання повторно не з"явився, про причини неявки суд не повідомляв, своїх заперечень щодо позовних вимог суду не надавав. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами суд приходить до наступного висновку. Згідно ст. ст.1217, 1223 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Встановлено, що позивачка [PERSON] являється спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 07 серпня 2014 року. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно - житловий будинок №771 з прилеглими до нього надвірними спорудами, що знаходиться в с.Розтоки, Рахівського району, Закарпатської області, і відносно якого остання розпорядилася шляхом складення заповіту 27.06.2014 року. Згідно даного заповіту [PERSON] заповіла [PERSON] та [PERSON] по половині сінокіс в урочищі Тищора «Жолоби», земельну ділянку, яка зареєстрована до житлового будинку, житловий будинок, літню кухню, надвірні споруди, що знаходиться в селі Розтоки, 771, Рахівського району Закарпатської області. Зазначений заповіт, згідно витягу зі Спадкового реєстру №41706519 від 06.10.2015 року, є чинний. Звернення позивачки до суду з вимогою визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням її права на отримання власності в порядку спадкування згідно відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в її користь через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Норми ст. 392 ЦК України не застосовуються щодо вимог про визнання права власності на об'єкти самочинного будівництва (ч. 3ст. 376 ЦК), оскільки особа не є власником, а лише заявляє вимогу про встановлення права власності на об'єкт самочинного будівництва. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом, відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд №771 в с.Розтоки, Рахівського району, виданої техніком з інвентаризації нерухомого майна [PERSON], спадковий будинок побудований у 1978 році. Загальна площа приміщень будинку літери «А» складає 37,03 кв.м., у тому числі житлова 19,23 кв.м., а інвентаризаційна вартість становить 24899 гривень, літери «Б» - загальна площа 41,73 кв.м., житлова 15,17 кв.м., інвентаризаційна вартість 30136 кв.м. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставінаказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Згідно довідки виконавчого комітету Розтоківської сільської ради Рахівського району Закарпатської області №1486 від 07.08.2015 року, житловий будинок № 771 у селі Розтоки, згідно погосподарської книги був зареєстрований за померлою [PERSON], а отже його не можна розцінювати як об'єкт самочинного будівництва. При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Для набуття спадщини необхідна наявність ряду умов. Першою необхідною умовою є відкриття спадщини, під якою розуміють настання таких юридичних фактів, які обумовлюють виникнення у спадкоємця права на набуття спадщини - права на спадкування. До таких юридичних фактів, передусім, відноситься смерть спадкодавця. Однак, в момент відкриття спадщини спадкоємець набуває лише право на спадкування, але не право власності на саму спадщину. Для виникнення права власності на спадщину спадкоємець повинен належним чином здійснити (реалізувати) право на прийняття спадщини. Здійснення права на спадкування, передусім, полягає в тому, що спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її. Статтею 1269 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. \~\~\~\~ [PERSON] 09 вересня 2014 року, в межах строку, втановленого ст.1270 ЦК України, подала заяву про прийняття спадщини за заповітом, що підтверджується Витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі №38316082 від 09.09.2014 року. Інший спадкоємець за заповітом, [PERSON], відмовилася від прийняття своєї частки спадщини за заповітом в користь [PERSON], що підтверджується її особистою заявою. Таким чином, враховуючи, що [PERSON] належить до спадкоємців за заповітом, спадщину прийняла, майнового спору з приводу спадкування не встановлено, суд вважає, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню. Питання відшкодування судових витрат позивачкою не ставилося. \~\~\~\~\~\~ На підставі наведеного,

Outcome: approved