Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідача суму у розмірі 2 566 139,67 грн. на відшкодування матеріальної шкоди внаслідок вчинення відповідачем злочину, передбаченого ч.2 ст. 367 КК України. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 грудня 2011 р. по кримінальній справі № 1-724/11 було звільнено [PERSON] від кримінальної відповідальності на підставі п. "в" ст. 1 Закону України "Про амністію" від 08.07.2011 р., а кримінальна справа за його обвинуваченням у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України провадженням припинена. Цією постановою було встановлено, що [PERSON], перебуваючи в період з 20.04.2009 р. по 31.12.2009 р. на посаді Директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Союз технологій бізнесу", виконував свої службові обов'язки неналежним чином, діяв в порушення умов Договору застави товару в обороті № 1769/ДЗ від 20.12.2007р. (укладеного між ПАТ КБ ПРИВАТБАНК" та ТОВ "Союз технологій бізнесу"), в частині здійснення права відчужувати та іншим чином розпоряджатися предметами застави виключно на підставі письмового дозволу заставодержателя з моменту вступу в силу Договору застави, - продав весь заставний товар в обороті без отримання письмової згоди заставодержателя - ПАТ КБ «Приватбанк» (правонаступника Закритого акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк»). В результаті таких діянь [PERSON] підприємством ТОВ "Союз технологій бізнесу" були обмежені можливості заставодержателя на забезпечення зобов'язань за Кредитним договором №1769 від 20.12.2007 р. (укладеним між ПАТ КБ «Приватбанк» та ТОВ "Союз технологій бізнесу"), у зв'язку з чим інтересам ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" була завдана майнова шкода (матеріальні збитки). Матеріальну шкоду, завдану ПАТ КБ «Приватбанк» позивач обґрунтовує наступним. ПАТ КБ «Приватбанк» на виконання укладеного між ним, як Банком, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Союз технологій бізнесу», як Позичальником, Кредитного договору №1769 від 20.12.2007 р. (далі - Договір) був наданий Позичальнику кредит на загальну суму 1 700 000, 00 грн. Однак, в порушення ст.ст. 525, 526, 530, 1054 Цивільного кодексу України ТОВ «Союз технологій бізнесу» до сьогодні не повернув кредит у повному обсязі - сплатив суму кредиту лише частково у розмірі 527 679, 00 грн. (що підтверджується виписками з руху за рахунком), - у зв'язку з чим станом на 06.08.2010 р. заборгованість з кредиту складає 1 172 321, 00 грн., заборгованість з уплати відсотків - 882394,79 грн., заборгованість зі сплати винагороди - 3059,91 грн. Крім того, за порушення зобов'язань боржником відповідно до п. 5.1. Договору боржнику була нарахована пеня у сумі 508 363,97 грн. Таким чином, сума заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Союз технологій бізнесу» перед ПАТ КБ «Приватбанк» та штрафних санкцій у вигляді пені станом на 06.08.2010 р. складає 2 566 139, 67 грн. Вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до ТОВ «Союз технологій бізнесу» були забезпечені заставою відповідно до Договору застави в обороті №1769/Д3 від 20.12.2007 р. та Договору застави транспортного засобу № 1769/ДЗ від 20.12.2007 р. Однак, в порушення умов вищезазначених Договорів застави та актів чинного законодавства -ст.ст. 586, 587 ЦК України, ст. 17 Закону України «Про заставу», - заставне майно було відчужено ТОВ «Союз технологій бізнесу» (в період, коли посаду Директора займав [PERSON]) без згоди позивача. З урахуванням викладеного, просив суд стягнути з відповідача 2 566 139,67 грн. на відшкодування матеріальної шкоди внаслідок вчинення відповідачем злочину, передбаченого ч.2 ст. 367 КК України. У судовому засіданні представниця позивача позовні вимоги підтримала, на їх задоволенні наполягала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позовні вимоги такими, що задоволенню підлягають з наступних підстав. Судом встановлено, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та тОВ «Союз технологій бізнесу» було укладено Кредитний договір №1769 від 20.12.2007р. згідно якого останньому було надано кредит на загальну суму 1 700 000, 00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1262 від 20.12.2007р. та банківською випискою від 20.12.2007р. Строк повернення кредиту, встановлений п.п. 1.2., А 3 Договору, - 20 грудня 2009р. Крім того, згідно з п.п. 2.2.2., 4.1., 4.2., 4.З., А.7, А. 8, А.9 Договору Позичальник зобов'язався сплачувати відсотки за користування кредитом в розмірі 19,10 % річних, а при порушенні Позичальником будь-якого із зобов'язань з погашення кредиту - в розмірі 43% річних. Також відповідно до п. 4.4., 4.5., 4.6., А. 10, А. 11 Договору Позичальник повинен сплачувати Банку винагороду. Однак, в порушення ст.ст. 525, 526, 530, 1054 Цивільного кодексу України ТОВ «Союз технологій бізнесу» до сьогодні не повернув кредит у повному обсязі - сплатив суму кредиту лише частково у розмірі 527 679, 00 грн., що підтверджується виписками з руху за рахунком. У зв'язку з чим станом на 06.08.2010 р. заборгованість з кредиту складає 1 172 321, 00 грн., заборгованість з уплати відсотків - 882394,79 грн., заборгованість зі сплати винагороди - 3059,91 грн. Крім того, за порушення зобов'язань боржником відповідно до п. 5.1. Договору боржнику була нарахована пеня у сумі 508 363,97 грн. Таким чином, сума заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Союз технологій бізнесу» перед ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та штрафних санкцій у вигляді пені станом на 06.08.2010 р. складає 2 566 139, 67 грн. Зобов'язання ТОВ "Союз технологій бізнесу" зі сплати на користь ПАТ КБ "Приватбанк" суми 2 566 139, 67 грн. також підтверджуються рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області по справі №22ц-4297/11 від 20.06.2011 р. та рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська по справі № 2-8785/11 від 25.10.2011 р. Вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до ТОВ «Союз технологій бізнесу» були забезпечені заставою відповідно до Договору застави в обороті №1769/Д3 від 20.12.2007 р. та Договору застави транспортного засобу № 1769/ДЗ від 20.12.2007 р. Однак, в порушення умов вищезазначених Договорів застави та актів чинного законодавства -ст.ст. 586, 587 ЦК України, ст. 17 Закону України «Про заставу», - заставне майно було відчужено ТОВ «Союз технологій бізнесу» (в період, коли посаду Директора займав [PERSON]) без згоди позивача, що підтверджується постановою Ленінського районного суду М.Дніпропетровська від 23 грудня 2011 р. по кримінальній справі № 1-724/11, згідно якої [PERSON] було звільнено від кримінальної відповідальності на підставі п. "в" ст. 1 Закону України "Про амністію" від 08.07.2011р., а кримінальна справа за його обвинуваченням у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України провадженням припинена. Цією постановою було встановлено, що [PERSON], перебуваючи в період з 20.04.2009 р. по 31.12.2009 р. на посаді Директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Союз технологій бізнесу", виконував свої службові обов'язки неналежним чином, діяв в порушення умов Договору застави товару в обороті № 1769/ДЗ від 20.12.2007р. (укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та ТОВ "Союз технологій бізнесу"), в частині здійснення права відчужувати та іншим чином розпоряджатися предметами застави виключно на підставі письмового дозволу заставодержателя з моменту вступу в силу Договору застави, - продав весь заставний товар в обороті без отримання письмової згоди заставодержателя - ПАТ КБ «Приватбанк» (правонаступника Закритого акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк»). В результаті таких діянь [PERSON] підприємством ТОВ "Союз технологій бізнесу" були обмежені можливості заставодержателя на забезпечення зобов'язань за Кредитним договором №1769 від 20.12.2007р., у зв'язку з чим інтересам ПАТ КБ «Приватбанк» була завдана майнова шкода. Відповідно до ст. 248 КПК України при наявності обставин, передбачених статтею 6. частиною першою статті 7, статтями 7-1, 7-2, 8, 9, 10 і 11-1 цього Кодексу, суддя своєю мотивованою постановою закриває справу, скасовує запобіжні заходи, заходи забезпечення цивільного позову і конфіскації майна, а також вирішує питання про речові докази, зокрема про гроші, цінності та інші речі, нажиті злочинним шляхом. Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 6 КПК України (в редакції, що була чинною на дату ухвалення постанови Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 грудня 2011 р. по кримінальній справі № 1-724/11) кримінальну справу не може бути порушено, а порушена справа підлягає закриттю внаслідок акта амністії, якщо він усуває застосування покарання за вчинене діяння, а також у зв'язку з помилуванням окремих осіб. Відповідно до ст. 28 КПК України особа, яка зазнала матеріальної шкоди від злочину, вправі при провадженні в кримінальній справі пред'явити до обвинуваченого або до осіб, що несуть матеріальну відповідальність за дії обвинуваченого, цивільний позов, який розглядається судом разом з кримінальною справою. Особа, яка не пред'явила цивільного позову в кримінальній справі, а також особа, цивільний позов якої залишився без розгляду, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про амністію у 2011 році» особи, на яких поширюється дія цього Закону, звільненню від додаткових видів покарань не підлягають. Амністія не звільняє від обов'язку відшкодувати заподіяну злочином шкоду, який покладено на винну особу вироком або рішенням суду. На сьогодні заставне майно повністю відсутнє, й позивач - заставодержатель, - не має можливості задовольнити свої вимоги за Договором за рахунок предмету застави. Крім того, 21.05.2010 р. Господарським судом Дніпропетровської області в порядку ст. 52 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» було порушено провадження у справі № Б 29/121-10 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Союз технологій бізнесу», як відсутнього боржника. Будь-які активи ТОВ «Союз технологій бізнесу» при провадженні даної справи виявлені не були, провадження по справі триває. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на його користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved