Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області із позовом до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Руслана Олеговича, Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" в якому просить, визнати таким що не підлягає виконанню виконавчий напис №2360 від 16 квітня 2018 року щодо стягнення на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" з [PERSON] , суми, що підлягає стягненню, складає 80 135, 09 дол. США, що курсом 25,85 відповідно до службового розпорядження НБУ від 02.08.2017 складає 2 071 492,08грн.. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 31 липня 2008 року між ним та АТ КБ "ПриватБанк" було укладено кредитний договір № 0807/65 на суму 22000 дол. США на споживчі цілі. Даний кредитний договір в свою чергу було забезпечено договорами застави автотранспорту, майна та договорами поруки. Через складну ситуацію в країні та значним здорожчанням національної валюти у нього виникла заборгованість по вищевказаному кредитному договорі. Листом №5752/9 від 09 листопада 2009 року його було повідомлено про одностороннє дострокове розірвання договору, на підставі чого відбулося стягнення та передача заставленого майна та виконання обов"язків боржника перед банком згідно договорів застави автотранспорту та майна. 16 квітня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем було вчинено виконавчий напис №2360, щодо звернення стягнення на його доходи. На підставі даного виконавчого напису Рівненським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області було відкрите виконавче провадження №56772740 та видано постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 20 вересня 2018 року. При ознайомленні з виконавчими провадженнями та заочним рішенням Рівненського міського суду, стало відомо, що виконавчою службою Рівненського міського управління юстиції від 11 травня 2016 року було відкрито виконавче провадження №51056013 на підставі виконавчого документа №1715/11904/12 виданого 29 жовтня 2012 року Рівненським міським судом у справі №1715/11904/12. Такою зазначає, що 10 вересня 2012 року Рівненським міським судом було винесено заочне рішення у справі №1715/11904/12, яким безпідставно та без урахування усіх обставин було стягнуто з нього 42179 дол. 50 центів США, що станом на 10 вересня 2012 року за курсом НБУ становить 337140 грн. 74 копійки. 16 квітня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Руслана Олеговича вчинено виконавчий напис щодо стягнення на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" з нього заборгованості за кредитним договором №0807/65 від 31 липня 2008 року в розмірі 80 135, 09 дол. США, що курсом 25,85 відповідно до службового розпорядження НБУ від 02 серпня 2017 року складає 2 071 492,08грн.. Проте, він не погоджуєся з нарахованою сумою боргу зазначеною у виконавчому написі нотаріуса, посилаючись на те, що заборгованість за тілом кредиту відрізняється від тіла кредиту зазначеному у рішенні Рівненського міського суду Рівненської області від 10 вересня 2012 року. Вважає, що оспорюваний виконавчий напис нотаріуса здійснений з порушенням чинного законодавства України, а тому є достатні правові підстави для звернення до суду. 10 квітня 2019 року ухвалою Рівненського міського суду позовну заяву було залишено без руху у зв"язку із відсутністю доказів сплати судового збору. 24 квітня 2019 року на виконання вимог ухвали без руху позивачем подано квитанцію про сплату судового збору. Ухвалою суду від 02 травня 2019 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, перше судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 27 травня 2019 року. Витребувано від Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Руслана Олеговича Виконавчий напис №2360 виданий 16.04.2018р. та документи на підставі яких вчинявся даний напис щодо стягнення на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" з [PERSON] , суми, що підлягає стягненню, складає 80 135, 09 дол. США, що курсом 25,85 відповідно до службового розпорядження НБУ від 02.08.2017 року складає 2 071 492,08 грн.. Судові засідання призначені на 27 травня 2019 року та 01 липня 2019 року були відкладені у зв"язку із неявкою відповідачів. В судове засідання 07 серпня 2019 року представник позивача подав заяву (вх.№41747/19 від 07.08.2019), в якій просив справу слухати у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задоволити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання повторно не з"явилися, жодних заяв чи клопотань від них не надходило. Враховуючи, що відповідачі про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток, а також те, що представник позивача не заперечує проти заочного вирішення справи, відповідачі відзив не подали, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Таким чином, суд ухвалив провести розглядати справу у відсутність відповідачів за доказами, що містяться в матеріалах справи при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 281 ЦПК України. Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Судом встановлено, що 31 липня 2008 року між АТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 0807/65 на суму 22000 дол. США на споживчі цілі. Термін повернення кредиту, відсотків і винагороди відповідно до Графіка погашення кредиту, але не пізніше 18 липня 2013 року (а.с. 8-11). Даний кредитний договір було забезпечено Договором застави майна від 31 липня 2008 року, Договором застави автотранспорту 0807/65/ТЗ/1 від 31 липня 2008 року, Договором застави автотранспорту 0807/65/ТЗ/2 від 31 липня 2008 року (а.с. 13-18). Згідно рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 10 вересня 2012 року позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" задоволено. Стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" заборгованість у сумі 337140,74 грн. та 3219,00 грн. витрат по справі (а.с. 7). Крім того судом встановлено, що 11 травня 2016 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Ясько Д.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа №1715/11904/12 виданого Рівненським міським судом Рівненської області 29 жовтня 2012 року про стягнення солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" заборгованість у сумі 337140,74 грн. (а.с. 20). Також встановлено, що 16 квітня 2018 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем, було вчинено виконавчий напис, відповідно до якого було запропоновано стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "Приватбанк" заборгованість, що виникла по Кредитному договору № 0807/65 від 31 липня 2008 року у розмірі 80135,09 доларів США, що за курсом НБУ станом на 02 серпня 2017 року становить 2 071 492 грн. 08 коп. та витрат на вчинення виконавчого напису у розмірі 1 800 грн. 00 коп.(а.с.26,45). Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. За загальними правилами статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України "Про нотаріат"). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України "Про нотаріат" та глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595. Відповідно до положень статті 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з положеннями статті 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено іншій строк давності. Виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1,3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України). На підставі викладеного слідує, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов"язання боржником. Отже, відповідно право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов"язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 закону України "Про нотаріат"). З тексту виконавчого напису вбачається, що нотаріус керувався ст.ст. 87-91 Закону України "Про нотаріат" та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172. Пункт 2 вказаного Переліку було доповнено Постановою КМУ від 26.11.2014 року № 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів". Таким чином, вчинення нотаріусом спірного виконавчого напису відбулося за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком і мали слугувати підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Разом із цим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, яка ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року залишена без змін та яка набрала законної сили, визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, в тому числі п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: "Доповнити перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов"язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості», та зобов"язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14 визнано нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, з моменту її прийняття. Згідно положення п. 10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 р. №7 "Про судове рішення в адміністративній справі", згідно якого визнання акта суб"єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акту. Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України "Про нотаріат". Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України "Про нотаріат" умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону. З огляду на наведене, вбачається, що нотаріус в день вчинення спірного виконавчого напису 16 квітня 2018 року керувався пунктом Переліку, який був незаконним та нечинним, та на підставі нечинного нормативного акту дійшов помилкового висновку про існування безспірності заборгованості позивача перед банком на підставі лише документів передбачених пунктом 2 Переліку. При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів (правова позиція Верховного суду України в справі за №6-887 цс17). В обґрунтування позову, позивач, крім іншого, посилався на те, що вимоги ПАТ КБ "Приватбанк", зазначені в заяві про вчинення виконавчого напису, неправомірні. Зокрема, позивач не погоджувався з нарахованою сумою боргу зазначеною у виконавчому написі нотаріуса, посилаючись на те, що заборгованість за тілом кредиту відрізняється від тіла кредиту зазначеному у рішенні Рівненського міського суду Рівненської області від 10 вересня 2012 року. Зважаючи на наведене, та враховуючи ту обставину що на момент вчинення спірного виконавчого напису нотаріус керувався нечинним нормативним актом, і під час розгляду справи встановлена обставина наявності спору щодо розміру заборгованості за кредитним договором №0807/65 від 31 липня 2008 року, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати по справі по сплаті судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved