Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації у якому за уточненими вимогами просить встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу її з чоловіком [PERSON] з січня 2008 року по [INFO] - день смерті [PERSON] та визнати право постійного користування її та малолітнього [PERSON] квартирою [ADDRESS] . Позов [PERSON] обґрунтовує тим, що вона була зареєстрована за іншою адресою, проте фактично із січня 2008 року по теперішній час зі своїм малолітнім сином [PERSON] , [INFO] , постійно та безперешкодно проживає у квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] . У цій квартирі також проживав по день смерті [INFO] її цивільний чоловік [PERSON] , [INFO] , з яким вона мешкала однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Квартира є комунальною, двокімнатною, площею 26,3 кв.м., надана на вселення згідно ордеру № 9502 від 29.11.1986 р. на сім`ю із двох осіб: [PERSON] та [PERSON] - матір [PERSON] . 13.04.1995 р. [PERSON] був зареєстрований у квартирі [ADDRESS] , як член сім`ї за згодою його матері [PERSON] та [PERSON] . Позивач зазначає, що вона зі своїм сином [PERSON] , який народився у м. Києві в пологовому будинку № 6, запис про батька дитини був зроблений за її заявою, були взяті на облік внутрішньо переміщеної особи за місцем фактичного проживання: [ADDRESS] , де дитина постійно та безперешкодно проживає із дня народження. Після смерті її чоловіка [PERSON] вона разом із малолітнім сином [PERSON] залишилися проживати у вказаній квартирі, як дружина за цивільним шлюбом із чоловіком [PERSON] . В іншому зареєстрованому шлюбі вона та [PERSON] не перебували. Позивач стверджує, що з [PERSON] вони вели спільно господарство, несли спільні витрати на оплату комунальних та інших послуг, на придбання речей спільного користування. Не було заперечень та перешкод з боку будь яких осіб щодо проживання її з сином у зазначеній квартирі. Вона піклувалась про здоров`я її цивільного чоловіка, а після його смерті забезпечила поховання. За час спільного проживання [PERSON] здійснював піклування щодо малолітнього [PERSON] , купував йому речі, зокрема персональний комп`ютер тощо. На даний час у квартирі ніхто не зареєстрований. Після смерті її цивільного чоловіка вона особисто сплачує комунальні та інші послуги. Позивач вказує, що факт спільного проживання встановлюється з метою отримання права користування вищевказаною квартирою її та її сином [PERSON] після смерті [INFO] її цивільного чоловіка [PERSON] . У неї виникли перешкоди реєстрації місця постійного проживання її з дитиною у спірній квартирі. З посиланням на норми ст. ст. 5, 315 ЦПК України, ст. 65 ЖК України позивач просить задовольнити позов (т. 1 а.с. 25-30, 125). Ухвалою суду від 09.10.2019 року відкрите провадження у справі у порядку загального позовного провадження (т. 1 а.с. 50, 51). 19.11.2019 року до суду від представника Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації Яценюк Л.П. надійшов відзив на позов з проханням відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх безпідставністю, оскільки виходячи з норм чинного законодавства, зокрема ст. 3 СК України, ст. ст. 58, 64 ЖК УРСР, надані позивачем докази не можуть свідчити про постійне проживання позивача з дитиною в спірній квартирі, проживання з померлим [PERSON] однією сім`єю та виконання обов`язків, що випливають з договору найму жилого приміщення. Ордер від 29.11.1986 р. обмінний на квартиру [ADDRESS] видавався на сім`ю з двох осіб [PERSON] [PERSON] мав реєстрацію у квартирі з 13.04.1995 р. Станом на 20.09.2019 р. за вказаною адресою ніхто не зареєстрований. [PERSON] та її малолітній син мають статус внутрішньо переміщених осіб з 2014 року, що свідчить про те, що вони постійно не могли та не проживали за спірною адресою. Місце проживання позивача та [PERSON] зареєстровано в [ADDRESS] (т. 1 а.с. 64-66). 26.11.2019 р. до суду надійшла відповідь на відзив у якій позивач вказує, що не погоджується з доводами Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, просить відмовити у їх задоволенні, зазначає, що у спірній квартирі вона проживала, як особа без реєстрації шлюбу із [PERSON] однією сім`єю, з яким вели спільне господарство до дня його смерті, мали усталені відносини притаманні чоловіку та дружині. Вона не являється власником чи співвласником квартири за місцем своєї реєстрації в м. Антрацит Луганської області, яка розташована на не підконтрольній території, де вона зі своїм малолітнім сином фактично не проживала та не проживає. У знятті з реєстрації місця проживання її та її сина в квартирі [ADDRESS] було відмовлено. Вона з дитиною фактично проживає з січня 2008 року по теперішній час безперешкодно у спірній квартирі, ніхто до неї не пред`являв будь яких претензій та вимог про виселення (т. 1 а.с. 69, 70). Ухвалою суду від 20.01.2020 року задоволено клопотання представника позивача [PERSON] [PERSON] про витребування доказів (т. 1 а.с. 186, 187). Ухвалою суду від 20.02.2020 року задоволено клопотання представника позивача [PERSON] [PERSON] про виклик свідків та задоволено клопотання представника третьої особи на стороні відповідача КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» Мацієвської О.П. про виклик свідка (т. 1 а.с. 215, 216). Ухвалою суду від 20.02.2020 року підготовче провадження у справі закрите, справу призначено до судового розгляду по суті (т. 1 а.с. 211, 212). Ухвалою суду від 15.10.2020 року поновлено представнику позивача [PERSON] [PERSON] строк для подання клопотання про витребування доказів, клопотання про витребування доказів задоволено, витребувано від Органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації висновок щодо розв`язання спору (т. 2 а.с. 47-49). 04.03.2021 року до суду на виконання ухвали суду про витребування доказів третьою особою Службою у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації надано Висновок Органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання права користування квартирою від 25.02.2021 року (т. 2 а.с. 87-89). 16.03.2021 року представником позивача [PERSON] суду подані заперечення на висновок Органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації з посиланням на те, що висновок прийнято з порушенням ч. 5 ст. 19 СК України, без повного, всебічного та об`єктивного розгляду, без урахування всіх обставин, без дослідження умов проживання та житлово-побутових умов і складення відповідних актів, висновок є необґрунтованим та суперечить інтересам дитини (т. 2 а.с. 98, 99). 16.03.2021 р. позивачем [PERSON] суду подана заява з проханням не враховувати при ухваленні рішення висновок Органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, зазначено, що на засідання комісії позивача не запрошували, тому остання була позбавлена можливості надати пояснення (т. 2 а.с. 100, 101). В судовому засіданні позивач [PERSON] , яка діє в своїх та в інтересах малолітнього позивача [PERSON] , та представник позивача [PERSON] - [PERSON] підтримали позов та викладені у ньому обставини. Позивач [PERSON] додатково пояснила, що вона зареєстрована у м. Антрациті у своєї матері на окупованій території, куди переїхати жити з дитиною не може, на праві власності ніякого житла вона не має. Представник відповідача Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації Яценюк Л.П. в судовому засіданні просила відмовити в позові з посиланням на його недоведеність і безпідставність, надала пояснення, викладені у відзиві на позов. Представник третьої особи КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» Мацієвська О.П. заперечувала проти позову, підтримала пояснення представника відповідача, пояснила, що факт постійного проживання позивачів у спірній квартирі не доведено, за життя [PERSON] не звертався із заявами щодо нарахування житлово-комунальних послуг на позивача з дитиною по спірній квартирі у разі їхнього постійного там проживання, після смерті [PERSON] . [PERSON] проводить оплату житлово-комунальних послуг не в повному обсязі. Представник третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи третя особа була повідомлена належним чином, суду подана заяву з проханням розглянути справу без присутності представника Служби та прийняти рішення в найкращих інтересах дитини ( т. 2 а.с. 87). Суд, вислухавши пояснення позивача [PERSON] , яка також є законним представником малолітнього позивача [PERSON] , пояснення представника позивача [PERSON] , представника відповідача та представника третьої особи, свідків, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Ордер № 9502 обмінний від 29.11.1986 року на право вселення у двокімнатну квартиру [ADDRESS] площею 26,3 кв.м. був виданий Управлінням по обліку та розподілу житлової площі виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів на ім`я [PERSON] складом сім`ї з двох осіб: останнього та дружини [PERSON] (т. 1 а.с. 15, 40). Згідно свідоцтв про смерть, [PERSON] помер [INFO] (т. 1 а.с. 94 зв.), [PERSON] померла [INFO] (т. 1 а.с. 94). Відповідно свідоцтва про народження та копії паспорта, [PERSON] народився [INFO] , його матір`ю була [PERSON] , зареєстрований [PERSON] у квартирі за адресою: [ADDRESS] був з 13.04.1995 року (т. 1 а.с. 33, 33 зв., 45). Згідно довідки ЖРЕО № 413 від 27.08.2008 р. № 1128, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] була зареєстрована в період часу з 21.10.1980 року по 02.03.2006 року, знята з реєстрації у зв`язку зі смертю (т. 1 а.с. 95). Судом безспірно встановлено, що [PERSON] був зареєстрований у спірній квартирі за життя його матері. Відповідно свідоцтва про смерть, [PERSON] помер [INFO] (т. 1 а.с. 48). Згідно Витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва № 8478620 від 20.09.2019, станом на 20.09.2019 зареєстровані особи у житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] - відсутні (т. 1 а.с. 46). Позивач [PERSON] просить встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] з січня 2008 року по [INFO] - день смерті останнього та визнати за позивачами право постійного користування квартирою [ADDRESS] . Чинним законодавством України встановлено, що "сім`єю" на відміну від "шлюбу" є проживання осіб, пов`язаних спільним побутом, та у яких є взаємні права та обов`язки один до одного. При цьому, необхідно звернути увагу, що для існування сім`ї не існує спеціального порядку реєстрації. Статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено право кожного на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. При цьому органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Також ст. 12 Конвенції встановлено і право на шлюб. Відповідно до частин 2, 4 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року N 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т. п. Відповідно частини 1ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. За загальним правилом, встановлення фактів, що мають юридичне значення, в цивільному судочинстві відбувається в порядку окремого провадження. Зокрема, п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Разом з тим, за наявності спору про право, який випливає зі встановленого факту, такі справи розглядаються в порядку позовного провадження, що визначено постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 № 5. Проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків. При цьому правила проживання таких осіб у фактичних шлюбних відносинах поширюються на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Допитана судом свідок зі сторони позивачів [PERSON] засвідчила, що позивач є її сусідкою, яка проживала з [PERSON] . У 2008 р. [PERSON] сказав їй (свідку), що житиме з дівчиною [PERSON] , почали вони разом проживати з початку 2008 року. Коли позивач була вагітна [PERSON] знав, що дитина не від нього, проте сказав, що буде його дитина, назвав хлопчика [PERSON] , був йому за батька, всім забезпечував із самого народження, любив [PERSON] , доглядав за ним та виховував дитину, водив у садок, в школу, годував, розбив з дитиною уроки. Позивач з [PERSON] спільно купували диван, хлібопічку, ноутбук, пральну машину, кавоварку, спільно вели домашнє господарство, на кухні готували по черзі. [PERSON] мав будівельну фірму, коли захворів, то говорив, що матеріально тяжко, стан здоров`я його погіршився за три роки до смерті, не міг ходити. Позивача [PERSON] взяв жити як дружину та відносився, як до своєї жінки. [PERSON] з позивачем жили у більшій кімнаті, [PERSON] відселили у меншу кімнату. [PERSON] робив [PERSON] пропозицію вийти за нього заміж та усиновити дитину, на що позивач говорила, що подумає. Позивач жила з [PERSON] , як член сім`ї, вони мали спільний бюджет. Похованням [PERSON] займалась позивач. Свідок [PERSON] зі сторони позивачів засвідчив, що його квартира поруч з квартирою позивача. [PERSON] спочатку там мешкав декілька років після смерті своєї матері один, потім сказав, що проживатиме з дівчиною, тоді познайомив його з позивачем. Коли позивач народжувала, [PERSON] їздив до неї у пологовий будинок, купував продукти та все необхідне, давав на операцію гроші. Після народження [PERSON] няньчив дитину, потім водив у садочок, у школу, вважав дитину своїм сином. Працював [PERSON] вдома, забезпечував свою сім`ю, приносив продукти. Позивач [PERSON] стала працювати після декрету, ходила на роботу, а з дитиною вдома займався [PERSON] . Він (свідок) часто був вдома у позивача. [PERSON] відносився до [PERSON] як до своєї дружини, у них було все спільне, жили як чоловік та жінка. Коли [PERSON] захворів, то говорив, йому, що хоче прописати у квартиру [PERSON] та [PERSON] і заробити гроші, щоб приватизувати квартиру. В 90-х роках [PERSON] потрапив в аварію, після чого дуже захворів, ходив з ковінькою, тоді займався по господарству домашніми справами, готував їсти на свою сім`ю. Витрачали гроші [PERSON] та позивач разом, працювали вони обидва або по черзі. Жили [PERSON] з [PERSON] у великій кімнаті, меншу виділили [PERSON] . Свідок [PERSON] зі сторони позивачів засвідчила, що з літа 2010 року вона знайома з позивачем, з дітьми разом гуляли на майданчику біля своїх будинків, потім дружили сім`ями. Тоді позивач жила зі своїм громадянським чоловіком [PERSON] на 11 поверсі у квартирі [ADDRESS] . Вели вони спільний побут, стосунки між ними були хороші, теплі, великі покупки разом купували. Під час декрету [PERSON] повністю забезпечував позивача. Харчувались вони спільно, готували разом або по черзі, жили як одна сім`я. Коли [PERSON] була на роботі [PERSON] повністю займався дитиною, допомагав готувати уроки, вчив працювати за комп`ютером. [PERSON] дуже любив позивача [PERSON] та [PERSON] , оберігав їх, турбувався за ними, організував їм поїздку на море. При зустрічах [PERSON] говорив, що хоче зареєструвати шлюб з [PERSON] . До трьох років після народження дитини [PERSON] позивач не працювала, в той час активно працював [PERSON] подальшому позивач працювала на базарі. Свідок [PERSON] зі сторони позивачів повідомила, що знає позивача [PERSON] з 2010 року, мають дітей одного віку, зустрічались, дружили сім`ями, спільно проводили свята. Позивач з [PERSON] жили як сім`я. Коли [PERSON] пішов в садочок, позивач вийшла на роботу, до цього всі їхні потреби задовольняв [PERSON] . Харчувались вони разом. Позивач жила, як дружина [PERSON] , спільно виховували дитину. Вони міняли у квартирі вікно на євро для утеплення житла, всі покупки обговорювали спільно. [PERSON] пропонував [PERSON] зареєструвати шлюб, хотів, щоб вони завжди жили з ним. Свідок [PERSON] зі сторони позивачів засвідчив, що років 8 вони товаришують з позивачем [PERSON] , яка жила з [PERSON] , разом зустрічались на святах, діти у них ровесники. [PERSON] та [PERSON] жили як одна сім`я, вели спільне господарство, часто їх бачив у магазині де вони купували продукти, допомагав їм заносити у квартиру дитячий диван який купив [PERSON] . Він бачив, що позивач та [PERSON] мають спільний бюджет, [PERSON] говорив, що вони збирають гроші на відпочинок на море. В [PERSON] були хворі ноги. Коли [PERSON] був малий, то позивач [PERSON] , [PERSON] та дитина всі жили в залі, а коли [PERSON] підріс, то став жити у меншій кімнаті. Його син та [PERSON] друзі. Він думав, що [PERSON] є чоловіком [PERSON] та рідним батьком [PERSON] , так він його виховував, видив в школу, на гуртки. Позивач у [PERSON] жила на правах дружини. У бесіді з [PERSON] останній казав, що хоче сім`ю та узаконити з позивачем відносини, мав намір усиновити [PERSON] . Суд приймає покази вказаних свідків зі сторони позивачів щодо спільного проживання однією сім`єю позивача [PERSON] з дитиною [PERSON] та [PERSON] , оскільки вони підтверджуються нижче вказаними письмовими доказами. При цьому також враховує наступне. Позивач [PERSON] , [INFO] , є матір`ю малолітнього позивача [PERSON] , який народився [INFO] (т. 1 а.с. 31, 35). Запис про народження дитини позивачем зареєстровано на підставі частини першої ст. 135 СК України (копія Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження - т. 1 а.с. 77). Відповідно довідки від 06.02.2020 № 9 та довідки для дільничного педіатра або сімейного лікаря від 08.10.2008 р., виданої позивачу [PERSON] , дитина - хлопчик народилась [INFO] в пологовому будинку № 6 м. Києва (т. 1 а.с. 34, т. 2 а.с. 30). Згідно довідки Дошкільного навчального закладу № 670 від 18.08.2017 № 88, [PERSON] , [INFO] , відвідував ДНЗ № 670 Дніпровського району м. Києва з 19.01.2012 року по 29.05.2015 р. (т. 1 а.с. 36). Відповідно довідки Середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 180 м. Києва від 17.08.2017 р. № 260, [PERSON] з 01.09.2015 року був зарахований до 1-А класу СЗШ № 180 м. Києва, в даний час [PERSON] є учнем 3-А класу (т. 1 а.с. 37). Згідно характеристики виданої Середньою загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 180 м. Києва від 04.02.2020, [PERSON] безперервно навчається в СЗШ № 180 з 01.09.2015 року до теперішнього часу, проживає разом з матір`ю [PERSON] в квартирі [ADDRESS] (т. 2 а.с. 31). Позивачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , тобто на тимчасово непідконтрольній території. За повідомленням [PERSON] , вказана адреса є місцем проживання її матері [PERSON] та належить на праві власності останній, на підтвердження чого надана копія домової книги (т. 1 а.с. 81 - 84). Після смерті [PERSON] позивач [PERSON] особисто, а також її представник [PERSON] подавали до Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації заяви від 04.03.2019 року, від 06.03.2019 року, від 20.09.2019 року, від 07.10.2019 року, від 21.10.2019 року про зняття з реєстрації місця проживання позивачів у м. Антрацит та про їх реєстрацію місця проживання за адресою: [ADDRESS] (т. 1 а.с. 93-118), у задоволенні цих заяв було відмовлено. Позивачі [PERSON] та [PERSON] були прийняті на облік, як внутрішньо перемішені особи, що підтверджується відповідними довідками від 24.11.2014 року, у яких зазначене місце їх фактичного проживання/перебування: [ADDRESS] (т. 1 а.с. 32, 38). Свідок [PERSON] зі сторони відповідача засвідчила, що працює в Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації куди позивач [PERSON] 24.11.2014 р. подала заяву про взяття її на облік як внутрішньо переміщеної особи. Після отримання з Дніпровської РДА інформації про те, що за повідомленням позивача вона в м. Києві проживає з 2008 року, управлінням було скасовано довідку про внутрішнє переміщення особи, як таку, що була видана позивачу за недостовірними відомостями, оскільки такі довідки видаються після дати переміщення з 07.04.2014 року. Тому незаконно отримані позивачем кошти щомісячної допомоги та на оплату житлово-комунальних послуг виставлені для їх повернення позивачем, як безпідставно виплачені. За час перебування позивача на обліку співробітниками УПСЗН кожні півроку складалися акти перевірки фактичного місця проживання особи, у яких інформація записана зі слів заявника. У таких актах позивач вказувала що проживає на умовах оренди з 2014 року. Ще 08.08.2016 р., 07.02.2017 р., 09.08.2017 р. та в подальшому складалися акти для виплати позивачу державної соціальної допомоги одинокій матері, у яких також зазначено, що позивач кімнату орендує у знайомих, винаймає житло. За повідомленням Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 19.11.2019 № 37/09-16510, [PERSON] звернулась до Управління 24.11.2014 року із заявою про взяття на облік внутрішньо перемішеної особи разом з малолітнім сином [PERSON] , [INFO] , про що була видана первинна така довідка від 24.11.2014 на підставі реєстрації місця проживання в паспорті громадянина України та вказаної особисто [PERSON] дати переміщення - 24.09.2014 року (т. 1 а.с. 129-132). Під час виплат позивачам щомісячної адресної допомоги, як внутрішньо переміщеним особам, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, співробітником Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації були складені Акти обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 08.08.2016 р., 07.02.2017 р., від 09.08.2017 р., від 05.02.2019 р., від 30.07.2019 р, від 08.08.2018 р. за адресою: [ADDRESS] , за змістом яких позивач [PERSON] надавала інформацію про те, що орендує кімнату у вказаній квартирі та проживає за усною домовленістю (т. 1 а.с. 194-200). Позивач [PERSON] визнала факт надання Управлінню праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації неправдивих відомостей про те, що з місця своєї реєстрації прибула до м. Києва в 2014 році та що проживає у спірній квартирі на умовах найму, при цьому пояснила, що таку інформацію надала з метою отримання додаткової матеріальної допомоги, яку її сім`я потребувала, натомість, фактично вона мешкала у квартирі однією сім`єю з [PERSON] з 2008 року. Суд враховує зазначені пояснення позивача [PERSON] , оскільки вони підтверджуються вищевказаними показами свідків зі сторони позивача та письмовими доказами, про те, що малолітній позивач [PERSON] народився [INFO] у м. Києві, також у м. Києві з 19.01.2012 року по 29.05.2015 р. [PERSON] відвідував дитячий садок, у зв`язку з чим не приймає до уваги відомості викладені в актах обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, до того ж, за повідомленням свідка [PERSON] УПСЗН було скасовано довідки про внутрішнє переміщення особи щодо позивачів, як такі що були видані їм за недостовірними відомостями, виплата допомоги припинена, а безпідставно отримані кошти [PERSON] зобов`язана повернути. Судом не встановлено обставин перебування позивача [PERSON] та [PERSON] у спірний період в зареєстрованому шлюбі. За наданих стороною позивача доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку про те, що [PERSON] проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] з 2008 року по 13.08.2017 року - день смерті останнього, оскільки вони вели спільний побут та господарство, мали взаємні права і обов`язки, спільний бюджет, спільно забезпечували та виховували малолітнього [PERSON] . При цьому позовні вимоги в частині встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу підлягають задоволенню частково, а саме за період з 01.02.2008 року по 13.08.2017 року, оскільки достовірно таке проживання відповідно позовних вимог з дати 01.01.2008 року суду не доведено. За нормою ст. 64 ЖК України, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й іншихосіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. Згідно ст. 65 ЖК України, наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" від 12.04.1985 року № 2 зі змінами, вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи прописані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. Відсутність письмової згоди членів сім`ї наймача на вселення сама по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права користування жилим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду. Отже, позивач [PERSON] вселись у квартиру [ADDRESS] на початку 2008 року, а малолітній позивач [PERSON] - з дати його народження за згоди мешканця квартири [PERSON] , з яким проживали однією сім`єю. Проживання позивачів у спірній квартирі обумовлено їх правом користування жилим приміщенням у правовому статусі члена сім`ї наймача. До того ж, така згода надавалась [PERSON] письмово 10.10.2008 року, яка викладена у повідомленні, де підпис [PERSON] засвідчений 10.10.2008 р. співзасновником та керівником Товариства з обмеженою відповідальністю «УкрКонтинентБуд» [PERSON], в якому [PERSON] зазначає, що приймає зобов`язання та надає згоду на проживання у квартирі [ADDRESS] та користування вказаною квартирою безстроково постійно і безкоштовно: [PERSON] , [INFO] , як члену його сім`ї з січня 2008 року та в подальшому пожиттєво; [PERSON] , [INFO] , з 10.10.2008 року та в подальшому пожиттєво (т. 2 а.с. 133). Відповідно Висновку Органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання права користування квартирою (протокол засідання комісії № 3 від 10.02.2021), орган опіки та піклування вважає, що правові підстави для проживання [PERSON] з малолітнім сином [PERSON] , [INFO] , в квартирі [ADDRESS] відсутні. У висновку зазначено, що [PERSON] та її малолітній син [PERSON] , 2008 р.н., зареєстровані в [ADDRESS] ; з 2014 року перебували на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Дніпровського району м. Києва як внутрішньо перемішені особи. Згідно актів обстеження матеріально-побутових умов сім`ї з 2016 року по 2019 рік зазначено, що [PERSON] орендує кімнату в квартирі [ADDRESS] за усною домовленістю. Останній хто був зареєстрований у квартирі це [PERSON] , 1963 р.н., який помер [INFO] . Мати дитини [PERSON] на засідання комісії не з`явилася (т. 2 а.с. 88, 89). Суд критично відноситься до вищевказаного висновку Органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, оскільки він складений без заслуховування пояснень матері дитини [PERSON] - [PERSON] , яка повідомила суду, що її жодним чином не запрошували та засідання комісії, також обстеження умов проживання дитини не проводилось, висновок є необґрунтований та суперечить інтересам дитини [PERSON] , [INFO] . Згідно ст. 47 Конституції України, ст. 1 ЖК України, кожний має право на житло. Відповідно до ст. 9 ЖК України, громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду, або в будинках житлово-будівельних кооперативів. За викладених обставин, суд вважає, що позивачі набули права користування квартирою [ADDRESS] . Існування заборгованості за житлово-комунальні послуги по квартирі [ADDRESS] , що підтверджується рахунком-попередженням і довідкою про нарахування та сплату по особовому рахунку (т. 1 а.с. 139-141) та реєстрація позивачів у м. Антрацит, Луганської області, не є підставами для відмови в позові, оскільки позивачами доведено підстави вселення та проживання у спірній квартирі за згодою наймача квартири, також судом не встановлено наявність у позивачів на праві власності іншого житла. При вирішенні спору суд враховує роз`яснення Пленуму Верховного Суду України у пункті 15 постанови «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» від 01.11.96 № 9, відповідно яких наявність чи відсутність реєстрації сама по собі не може бути підставою для визнання права користування житловим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилася туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Відсутність письмової згоди членів сім`ї наймача на вселення сама по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права користування житловим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду. За наведених обставин позов підлягає задоволенню частково, оскільки знайшов своє підтвердження під час розгляду справи. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у порядку розподілу між сторонами судових витрат, з відповідача на користь позивача [PERSON] слід стягнути сплачений останньою судовий збір в дохід держави в сумі 1 536 грн. 80 коп.

Outcome: partial