Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-08 00:00:00

Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що відповідно до укладеного Договору № б/н від 13.11.2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 6200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правил користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 30.06.2017 року має заборгованість 60976,46 грн., яка складається з наступного: - 4856,77 грн. заборгованість за кредитом; - 49504,92 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 3473,03 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 250, 00 грн. штраф (фіксована частина); - 2891,74 грн. штраф (процентна складова). Просять суд стягнути з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» дану заборгованість за кредитним договором. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] наполягав на задоволенні позову в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні 17 січня 2020 року просив суд застосувати наслідки спливу позовної давності та повністю відмовити ПАТ КБ «ПриватБанк» у задоволенні позовних вимог. У судове засідання 09 липня 2020 року не з`явився, проте надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 13.11.2007 року відповідач підписав заяву, згідно з текстом якої його ознайомлено з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами Банку, які були надані у письмовому вигляді, що підтверджується особистим підписом [PERSON] . Отже, 13.11.2007 року відповідача було ознайомлено з фінансовими умовами надання кредитної картки «Універсальна» та прикладами розрахунку суми оплати за використання кредитних коштів. Таким чином, суд вважає, що відповідач був обізнаний про умови кредитування, порядок розрахунків за кредитом, погодився на умови кредитування за карткою «Універсальна», а тому підстави для висновку, що сторони не досягли згоди щодо істотних умов договору та про необхідність визнання кредитного договору не укладеним відсутні. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору. Згідно з довідкою про умови кредитування за карткою «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», при видачі кредиту відповідачу була встановлена базова процентна ставка в розмірі 3% на місяць, що становить 36% річних. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним Договором належним чином не виконав. Позивач зазначає, що у зв`язку з зазначеним порушенням зобов`язань за кредитним договором станом 30.06.2017 року відповідач має заборгованість 60976,46 грн., яка складається з наступного: - 4856,77 грн. заборгованість за кредитом; - 49504,92 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 3473,03 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 250, 00 грн. штраф (фіксована частина); - 2891,74 грн. штраф (процентна складова). Проте, такі вимоги не є цілком обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення Проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014. За змістом ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до зазначених населених пунктів належить м. Слов`янськ Донецької області. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] на момент укладання договору і в теперішній час, зареєстрований у м. Слов`янську Донецької області, що підтверджено копією його паспорта громадянина України, суд приходить до висновку, що на зазначені договірні правовідносини розповсюджується дія Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» № 1669-VІІ від 02.09.2014 року, у зв`язку з чим Банк повинен був не нараховувати або скасувати відповідачу нараховані штрафи за період з 14 квітня 2014 року. Крім того, як на підставу для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача штрафів, позивач посилається на п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг, з якими за ствердженням позивача відповідача позивач ознайомився шляхом підписання анкети заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. Проте, Умови та правили надання банківських послуг в ПриватБанку розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/pages/70, які містяться в матеріалах даної справи не визнаються відповідачем та не містять його підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 26.04.2007 року шляхом підписання заяви-анкети. Суд вважає не правомірним збільшення процентної ставки, наведений у доданому до позову розрахунку. Отже вирішуючи питання щодо стягнення процентів з відповідача на користь позивача, суд виходить з наступного. Відповідно до статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти і такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. В судовому засіданні встановлено, що при укладенні договору сторони домовились про сплату відповідачем процентів у розмірі 36% на рік. Однак, протягом дії кредитної картки процентна ставка за користування кредитом змінювалась і становила у період: - 3 01 січня 2013 року по 31 серпня 2014 року 30 % річних; - з 01 вересня 2014 року по 31 березня 2015 року 34,8 % річних; - з 1 квітня 2015 року - 43,2 % річних. Судом встановлено, що збільшення відповідачем процентної ставки за користування відповідачем кредитними коштами відбувалось з порушенням вимог законодавства. Відповідач не був письмово повідомлений банком про збільшення процентної ставки, з ним не підписувались будь які угоди щодо цього. Таким чином, збільшення процентної ставки відбулося в односторонньому порядку банком без згоди позичальника. Тому такі дії ПАТ КБ «Приватбанк» є незаконними і не можуть бути підставою для стягнення з відповідача заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом у підвищеному розмірі. Отже, відповідач має сплатити банку заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом не з розрахунку 43,20% річних, оскільки збільшення процентної ставки в односторонньому порядку банком без згоди позичальника є незаконною, а з розрахунку 36% річних, як було обумовлено сторонами на час укладення кредитного договору. В судовому засіданні встановлено, що з 18.06.2014 року до 31.03.2015 року заборгованість за відсотками нарахована в розмірі 3233,12 грн. Проте, розмір вказаної суми заборгованості за відсотками вочевидь не відповідає реальному розміру відсотків, які повинні були нараховуватись, виходячи з положень кредитного договору та із застосуванням встановленою процентної ставки 36 % річних, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне здійснити перерахунок заборгованості по процентам, виходячи з такої формули: (сальдо заборгованості х процентну ставку : 360 х кількість днів у місяці). Виходячи з зазначеної вище формули, розмір заборгованості за відсотками становить: - з 18 червня 2014 року до 29 червня 2014 року 58,41 грн.; - з 30 червня 2014 року до 30 липня 2014 року 150,56 грн.; - з 31 липня 2014 року до 31 березня 2015 року 1185,05 грн. Загалом сума заборгованості за відсотками за період з 18 червня 2014 року до 31 березня 2015 року складає 1394,02 грн. Крім того, починаючи з 01.04.2015 року сума нарахованих процентів також не відповідає зазначеній банком відсотковій ставці, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне здійснити перерахунок заборгованості по процентам, виходячи з вищевказаної формули. З 01.04.2015 року по 30.06.2017 року (сальдо заборгованості не змінюється, згідно розрахунку заборгованості за договором б/н від 13.11.2007 року, укладеного між ПриватБанком та відповідачем, та безпідставно збільшено процентну ставку до 43,2 %, у зв`язку з чим при проведенні розрахунку заборгованості по процентам за користування кредитом слід враховувати процентну ставку у розмірі 36 %) 3822,28 грн. Отже, загальна сума заборгованості за процентами, яка повинна бути нарахована банком виходячи з обумовленої процентної ставки становить 5216,30 грн. Крім того, як видно з розрахунку заборгованості за даним кредитним договором та виписки по рахунку відповідача, [PERSON] за період з 01.07.2014 року по 30.06.2017 року було сплачено 76,97 грн., а тому дана сума підлягає відрахування з розміру заборгованості за процентами. Тобто, стягнення з відповідача на користь позивача підлягають проценти в розмірі 5139,33 грн. Таким чином, заборгованість відповідача [PERSON] перед позивачем за кредитним договором станом на 30 червня 2017 року становить 9996,10 грн., яка складається з наступного: - 4856,77 грн. заборгованість за кредитом; - 5139,33 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом. Згідно зі Звітом про здійснення відрахування та виплати Управління поліції охорони в Донецькій області № 230 від 21 грудня 2019 року, на підставі постанови ВП № 56861551 від 08 жовтня 2018 року, виданої за виконавчим документом № 2/243/3547/2017 від 19 січня 2018 року, з заробітної плати [PERSON] за період з жовтня 2018 року по лютий 2019 року включно, загалом утримано суму 4037,67 грн. Крім того, як вбачається зі Звіту про здійснення відрахування та виплати Управління поліції охорони в Донецькій області № 231 від 21 грудня 2019 року, на підставі постанови ВП № 56861551 від 08 жовтня 2018 року, виданої за виконавчим документом № 2/243/3547/2017 від 19 січня 2018 року, з заробітної плати [PERSON] за період з березня 2019 року по листопад 2019 року включно, загалом утримано суму 11863,32 грн. Виходячи з викладеного, з заробітної плати відповідача [PERSON] при виконанні виконавчих листів, виданих на підставі заочного рішення Слов`янського міськрайонного суду від 31 серпня 2017 року у цивільній справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення з останнього заборгованості за договором кредиту № б/н від 13 листопада 2007 року, утримано загальну суму заборгованості в розмірі 15900,99 грн. Зважаючи на те, що утримана з заробітної плати сума перевищує визначений судом розмір дійсної заборгованості відповідача перед Банком, суд вважає за належне відмовити АТ КБ «ПриватБанк» у задоволенні позову. Суд не розглядає питання застосування позовної давності у зв`язку з відсутністю підстав для задоволення позовних вимог позивача. Так, виходячи із правових висновків зазначених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц, суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: dismissed