Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просить скасувати арешт на житловий будинок №52 по вул. 1-го Травня м. Роздільна Одеської області, накладений постановою державного виконавця №б/н від 24.11.2000 року, внесений до Єдиного державного реєстру обтяження нерухомого майна за номером №8240526 від 28.11.2008 року. Свої вимоги мотивувала тим, що їй на підставі договору міни від 04.12.1998 року належить житловий будинок №52 по вул. 1-го Травня в м. Роздільна Одеської області. Під час звернення до приватного нотаріуса та отримання витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, вона дізналась, що згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, на належний їй житловий будинок накладено арешт. Арешт був зареєстрований 28.11.2008 року Роздільнянською районною державною нотаріальною конторою на підставі постанови без номера відділу Державної виконавчої служби Роздільнянського районного управління юстиції в Одеській області від 24.11.2000 року. Роздільнянським міжрайонним відділом державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Одеській області (далі Роздільнянський МВДВС ГТУЮ в Одеській області) їй було повідомлено, що у відділі ДВС не перебувають на виконанні виконавчі документи про накладення арешту на її будинок в звязку з тим, що виконавчі документи знищуються після 3-х років перебування у відділі ДВС та рекомендовано звернутись до суду. З архівної довідки Одеського державного нотаріального архіву та доданої до неї постанови про арешт майна боржника, вона дізналась, що арешт на її будинок було накладено на підставі виконавчого листа №2-958 від 27.10.2000 року, виданого Роздільнянським районним судом Одеської області на підставі рішення суду від 16.10.2000 року. Вона дійсно позичала кошти у [PERSON], однак борг [PERSON] було повернуто в повному обсязі, про що у неї є відповідна розписка від відповідачки. Про рішення суду вона не знала. Тому просить суд скасувати арешт, накладений на належний їй будинок в судовому порядку. Відповідач [PERSON] була належним чином повідомленою про час та місце слухання справи, однак в судове засідання не зявилась, про причини не явки суд не повідомила. Третя особа - Роздільнянський МВДВС ГТУЮ в Одеській області про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, однак в судове засідання не зявились, надали суду заяву, в якій просили справу розглядати у відсутність їх представника. Суд заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, прийшов до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст. 12, ч. 1 та ч. 2 ст. 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Судом встановлено, що [PERSON] належить житловий будинок № 52 по вул.. 1-го Травня в м. Роздільна Одеської області, що підтверджується договором міни від 04.12.1998 року серії ААР №855017, посвідченого державним нотаріусом, зареєстрованим в реєстрі за №6164. (а.с.10) Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 16.10.2000 року, прийнятого по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу в сумі 2176,00 грн, були задоволені позовні вимоги [PERSON] та стягнено з [PERSON] на її користь кошти в рахунок погашення займу 2176 грн та судові витрати.(а.с.27) Рішення суду від 16.10.20020 року набрало законної сили та Роздільнянським районним судом Одеської області 27.10. 2000 року було видано виконавчі листи, направлені для примусового виконання до відділу ДВС Роздільнянського РУЮ. Постановою державного виконавця Роздільнянського ВДВС від 24.11.2000 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в порядку виконання рішення суду ід було накладено арешт на належний [PERSON] житловий будинок №52 по вул. 1-го Травня в м. Роздільна Одеської області. (а.с.19) Вказані відомості на підставі архівного запису були внесені 28.11.2008 року за реєстраційним номером обтяження №8240526 до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, на підставі вище зазначеної постанови б/н від 24.11.2000 року. (а.с.11) При зверненні [PERSON] до приватного нотаріуса [PERSON] з метою зняття арешту, їй було рекомендовано звернутися до Роздільнянського МВДВС ГТУЮ в Одеській області. (а.с.17) З листа Роздільнянського МВДВС ГТУЮ в Одеській області від 03.07.2017 року №3355, судом встановлено, що виконавчі документи про накладення арешту на належний [PERSON] будинок в Роздільнянському МВДВС ГТУЮ в Одеській області відсутні , в звязку з тим, що виконавчі документи знищуються після 3 років перебування у відділі та рекомендовано звернутися до суду.(а.с.16) Згідно архівної довідки Одеського державного нотаріального архіву Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 27.03.2017 року №425/01-18, в матеріалах архівного фонду №103 Роздільнянської державної нотаріальної контори Одеської області 24.11.2000 року дійсно було накладено арешт на житловий будинок №52 по вул.. 1-го Травня в м. Роздільна Одеської області. Відомості про зняття заборони в матеріалах справи відсутні. (а.с.18) За змістом ст. ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором Як було встановлено, позивач є власником житлового будинку №52 по вул. 1-го Травня в м. Роздільна Одеської області, а тому позивач, згідно із положеннями ст. 391 ЦК України, може вимагати усунення будь-яких порушень (обмежень) в здійсненні нею права користування розпорядження майном, яке фактично її належить, в тому числі може звернутися з позовом про зняття арешту з майна відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 03.06.2012 року "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна". Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до п.11 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 03.06.2016 року "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" при розгляді позову про визнання права власності на арештоване майно та/або зняття арешту з майна судам слід всебічно і повно зясовувати обставини, наведені позивачем на підтвердження своїх вимог, неухильно дотримуватись при цьому як правових норм, що гарантують права осіб, які беруть участь у справі, так і положень про належність та допустимість доказів. Відповідно до ч.4 ст.59 Закону України "Про виконавче провадження" визначено випадки зняття арешту з майна боржника державним виконавцем, а у всіх інших випадках відповідно до ч.5 ст.59 цього ж Закону арешт може бути знятий з усього майна боржника або його частини за рішенням суду. Згідно розписки від 25.05.2017 року наданої [PERSON], [PERSON] повністю погасила борг в сумі 2176,00 грн та 30 грн за надання юридичної допомоги за виконавчим листом №2-958, тому претензій вона до [PERSON] не має. (а.с.9) Таким чином судом достовірно встановлено, що на час розгляду даної заяви в суді відпали підстави, що зумовили накладення арешту на житловий будинок №52 по вул. 1-го Травня в м. Роздільна Одеської області належний [PERSON], боржник повністю виплатила борг стягувачу і вказаний арешт підлягає зняттю на підставі рішення суду з виключенням відповідної інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна . Оскільки на теперішній час виконавче провадження, по якому накладався арешт на спірний будинок знищено, то третя особа Роздільнянський МВДВС ГТУЮ в Одеській області здійснити дії щодо зняття арешту з належного [PERSON] будинку не має можливості, а тому арешт підлягає зняттю за рішенням суду. На підставі ст.ст. 316-317, 319, 321, 391 ЦК України, Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 41 Конституції України, Закону України «Про виконавче провадження»,\~п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ\~ від 03.06.2016 року №5 "Про судову практику\~ в справах про зняття арешту з майна",

Outcome: approved