Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

У грудні 2014р. [PERSON] (далі по тексту - позивач 1, [PERSON].), [PERSON] (далі по тексту - позивач 2, [PERSON].), [PERSON] (далі по тексту - позивач 3, [PERSON]) звернулися до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач, [PERSON].), третя особа: Шевченківський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою та зобов'язання вчинити дії. Свої вимоги позивачі обґрунтовують тим, що вони є власниками квартири [ADDRESS], що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло, виданим Шевченківською районною у м. Києві державною адміністрацією 08.09.2004 року. З огляду на те, що відповідач з 03.10.2012 року по даний час не проживає у квартирі [ADDRESS], оскільки шлюб між нею та позивачем 3 розірвано, позивачі звернулися до суду з даним позовом, відповідно якого просять визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS], оскільки вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про її право користування житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства; крім того, просять зобов'язати Шевченківський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві зняти з реєстраційного обліку відповідача. [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні, яке відбулося 18.02.2015 року, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити, не заперечили щодо ухвалення заочного рішення. Представник позивача 3 - [PERSON] в судовому засіданні, яке відбулося 18.02.2015 року, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в частині визнання особи такою, що втратила право на користування квартирою, в іншій частині позову не підтримав вимог. [PERSON] в судове засідання, яке відбулося 18.02.2015 року, не з'явилась, про розгляд справи повідомлялася належним чином. Представник третьої особи в судове засідання, призначене на 18.02.2015 року, не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України), у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що позивачі та представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечують, суд, на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, в судовому засіданні встановлено, що позивачі є власниками квартири [ADDRESS], що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло, виданим Шевченківською районною у м. Києві державною адміністрацією 08.09.2004 року (а.с. 5). Як вбачається з рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 13.06.2014 року, шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON], розірвано (а.с. 6). Згідно Довідки Форми №3, виданої ЖЕК "Татарка", у квартирі [ADDRESS] зареєстровані позивачі 1-3 та відповідач (а.с. 7). Як вбачається з актів від 03.10.2012 року, 23.08.2013 року, 03.04.2013 року, 21.06.2013 року, 15.12.2013 року, 28.02.2014 року, 09.04.2014 року та від 18.07.2014 року, сусіди позивачів підтвердили, що у квартирі [ADDRESS] відповідач не проживає. (а.с. 8-15). Відповідно до положень ст. 163 Житлового кодексу Української РСР (далі по тексту - ЖК України), у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою ст. 71 цього Кодексу. При цьому, згідно з ч. 1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, а відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач по справі не проживає в квартирі [ADDRESS]. Згідно роз'яснень, які містяться в абз. 1 п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" від 12 квітня 1985 року № 2 (із змінами і доповненнями), у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. З огляду на вказані положення закону, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи встановленні в судовому засіданні обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині визнання особи такою, що втратила право користування квартирою, є обґрунтованими та такими, що ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню, оскільки відповідач не проживає в квартирі [ADDRESS], не є її власником, жодних домовленостей з позивачами щодо користування вказаної квартири не має. З приводу заявлених позовних вимог про зобов'язання Шевченківський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві зняти з реєстраційного обліку відповідача, слід зазначити наступне. Частинами 1, 2 статті 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні"визначено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням). Таким чином, зняття особи з реєстрації місця проживання є похідним від визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Поряд з цим, оскільки здійснення реєстрації місця проживання чи зняття з реєстрації здійснюється відповідними підрозділами МВС України, які є суб'єктами владних повноважень, то заявлена у даній справі позовна вимога про зняття з реєстрації, заявлена саме до відповідача, задоволенню не підлягає. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову в частині визнання [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS].

Outcome: partial