Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-16 00:00:00

До суду звернулась [PERSON], яка діє від імені та в інтересах (як представник за законом) [PERSON] , з вищеназваним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що [PERSON] та [PERSON] вступили в шлюб, від шлюбу у них народилася донька, Управлінням праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Дзержинської районної у місті [PERSON] ради на підставі звернення [PERSON] призначено останньому державну допомогу при народженні дитини та щомісячну допомогу до досягнення дитиною трирічного віку. На імя матері дитини допомога не могла бути на той час призначена, оскільки матір не була громадянкою України. Допомога з 01.01.2013 року перераховувалась на картковий рахунок у ПАТ « Укрсиббанк». Але 15.09.2013 року [PERSON] помер, після його смерті, [PERSON] та [PERSON] звернулись до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, станом на день смерті на імя померлого [PERSON] у ПАТ «Укрсиббанк» залишився картковий рахунок, і залишок коштів на ньому складає 3250,00 грн. Відповідачі відмовляються визнати, що залишок коштів належить [PERSON], тому\~позивач просить визнати право власності позивача [PERSON], на залишок коштів, які зберігаються на картковому рахунку, який був відкритий на імя [PERSON] у ПАТ «ПриватБанк» до 31.12.2012 року, а починаючи з 01.01.2013 року на картковий рахунок у ПАТ «УкрСиббанк. Представник позивача під час розгляду справи позов підтримав, просив його задовольнити, оскільки грошові кошти, які є предметом позову, є соціальними виплатами при народженні дитини, які були нараховані на соціальний рахунок померлого [PERSON], та відносно яких між спадкоємцями є суперечка. У подальшому надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідачі під час розгляду справи надали пояснення, згідно яких вбачається, що між спадкоємцями мається суперечка, але вони визнають позов в частині належності грошових коштів, що обліковуються на рахунку ПАТ "Укрсиббанк", оскільки ці кошти є соціальними виплатами, які були нараховані у зв"язку з народженням їхньої онуки. Щодо іншого спадкового майна була суперечка, але зазначали, що соціальні виплати, які були нараховані на соціальну картку померлого у зв»язку з народженням їхньої онуки, мають належати [PERSON]. Щодо іншого майна мають заперечення, але інше майно не є предметом спору. У подальшому надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнали на суму3250,25грн.. Представник третьої особи - Управління праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Дзержинської районної у місті [PERSON] ради в ході судового розгляду позов підтримав, та зазначив що він підлягає задоволенні оскільки грошові кошти, які обліковуються в установі ПАТ "Укрсиббанк" на суму 3250,25грн. є соціальними виплатами при народженні дитини - [PERSON], а тому належать малолітній доньці померлого, від імені та в інтересах якої діє її мати. Інші треті особи до суду не з»явились, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Оскільки сторони у справі надали свої пояснення, судом витребувано необхідні для розгляду справи матеріали, дослідивши надані в обґрунтування позову докази, вислухавши пояснення сторін та третьої особи, суд приходить до \~висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21 серпня 2010 року між [PERSON] і [PERSON], Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, було укладено шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 390 (а.с.6). Від спільного шлюбу вищевказане подружжя має доньку: [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження якої вони записані батьками дитини (а.с.7). Як вбачається з листа Виконавчого комітету Дзержинської районної у місті [PERSON] ради від 18.12.2014 року № Б-101-П, на момент звернення до Управління праці та соціального захисту населення мати малолітньої доньки [PERSON], [PERSON] не мала право на отримання державної допомоги, тому, що не була громадянкою України. Таке право мав батько, [PERSON], оскільки був громадянином України. На підставі його особистої заяви від 29.11.2011 року та доданих до неї документів Управлінням було прийняте рішення про призначення допомоги сімям з дітьми, вищезазначені допомоги перераховувались на картковий рахунок у ПАТ «ПриватБанк» до 31.12.2012 року, а починаючи з 01.01.2013 року на картковий рахунок у ПАТ «УкрСиббанк» (а.с.8-10). Відповідно до довідки УПСЗН в Дзержинському районі м. Кривого Рогу від 18.12.2014 року № 3906, [PERSON] отримував щомісячну одноразову допомогу при народженні першої дитини з 01.10.2011 року по 30.09.2013 року, допомогу по догляду за однією дитиною до досягнення нею 3-річного віку непрацюючим жінкам з 13.12.2011 року по 30.09.2013 року (а.с. 11-13). З матеріалів справи вбачаться, що [PERSON] - батько малолітньої дитини [PERSON], помер 15 вересня 2013 року у віці 36 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть, актовий запис № 15252, виданого Відділом реєстрації смерті у м. Київ 25.11.2013 року(а.с.14). З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 36256322 від 27.12.2013 року вбачається, що 27.12.2013 року зареєстровано спадкову справу № 133/2013 ( номер у Спадковому реєстрі 55564365 ) після смерті [PERSON], що народився 13.05.1977 року в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, помер 15.09.2013 року (а.с.47). Спадкову справу відкрито за заявою [PERSON] та малолітньої [PERSON], від імені якої діє мати, громадянка [PERSON] [PERSON] (а.с.37-38). Із заявами про прийняття спадщини звернулась дружина померлого [PERSON] та його донька [PERSON], від імені та в інтересах якої діє матір [PERSON]. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, нотаріусом було направлено повідомлення про відкриття спадщини після смерті [PERSON] спадкоємцям першої черги батькам померлого _ [PERSON] та [PERSON], - відповідачам у справі (а.с. 36-71). Як вбачається із спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON], а саме Інформаційної довідки із спадкового реєстру, 23 листопада 2012 року, [PERSON], 13.05.1977р.н., склав заповіт, № в реєстрі 2-4405, який в подальшому скасував за заявою 54086035 від 22 січня 2013 року, а 19 березня 2013 року знову склав заповіт, який посвідчено [PERSON] приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області за реєстром № 467, відповідно до якого він заповів [PERSON] все його майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що йому належатиме на день смерті і на що він за законом матиме право (а.с.45-46,51). Відповідно до довідки від 11.02.2015 року № 113/02/14 на імя [PERSON] було відкрито 10.12.2012 року соціальний картковий рахунок, сума залишку за яким станом на 23.02.2015 року складає 3250,25 грн.(а.с.66). Відповідно до довідки від 23.02.2015 року № 20.1.0.0.0/07-20150213/2990 на імя [PERSON] було відкрито 17.02.2011 року зарплатний картковий рахунок, сума залишку складає 0,73 грн.(а.с.68). Як вбачається з матеріалів справи, до Приватного нотаріусу Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] надійшли заяви від [PERSON], яка діє від імені малолітньої доньки [PERSON], та від [PERSON], в якій вона просить призупинити нотаріальну дію-видачу свідоцтва про право на спадщину на будь-кого зі спадкоємців після смерті [PERSON] у зв»язку з оспорюванням спадкових прав (а.с.74-75). Спадкова справа заведена 27 грудня 2013 року, номер спадкової справи № 133/2013 Оскільки між спадкоємцями мається суперечка щодо оформлення спадкових прав, [PERSON] від імені та в інтересах (як представник за законом) своєї малолітньої доньки [PERSON] звернулась до суду із позовом про визнання права власності на вклад. Згідно з ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке здійснюється за заповітом або за законом, а до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкоємцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст. 1223 ЦК України право на успадкування мають особи, визначенні у заповіті. Відповідно до ст.ст. 1223, 1258, 1261 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, і таке право виникає у день відкриття спадщини. За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Зокрема, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Якщо спадщина прийнята, однак спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України). Разом із тим, відповідно до статті 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім'ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, а кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вибір способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч.4 ст.55, ст.124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст.13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства. Суд, приходить до висновку, що оскільки за життя [PERSON] належали соціальні виплати, а саме щомісячна одноразова допомога при народженні першої дитини з 01.10.2011 року по 30.09.2013 року, та допомога по догляду за однією дитиною до досягнення нею 3-річного віку непрацюючим жінкам з 13.12.2011 року по 30.09.2013 року, які відповідно до довідки УПСЗН в Дзержинському районі м. Кривого Рогу від 18.12.2014 року № 3906 були призначені саме [PERSON], сума яких станом на станом на 23.02.2015 року складає 3250,25 грн., на підставі ст. 1227 ЦК України підлягає переданню його донці, враховуючи визнання позову відповідачами. Згідно ч.4\~ст.174 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п. 11\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. У пункті 24\~постанови № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»\~Пленум Верховного Суду України роз'яснив, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд приймає визнання відповідачами позову, оскільки це не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За результатами розгляду справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню. Оскільки на момент предявлення позову позивач була звільнена від сплати судового збору, судові витрати покладаються на відповідачів у розмірі 243,60грн.,а саме по 121,80грн. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved