Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

В провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова перебуває зустрічний позов ТОВ «АНСУ» до [PERSON] ,\~треті особи:\~ [PERSON] , Шевченківський\~ВДВС м.\~Харків ГТУЮ\~у Харківській\~області про\~звернення стягнення\~на майно. Первісний позов [PERSON] залишено без розгляду Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова. Свої позовні вимоги ТОВ «АНСУ» обґрунтовує тим, що 19.06.2006 року між [PERSON] та ПАТ «ПУМБ» укладено договір споживчого кредиту, в розмірі 65000,00 доларів США. 09.02.2012 року винесено Рішення Дзержинським районним судом м. Харкова по справі №2-6886/11 про стягнення на користь ПАТ «ПУМБ» з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №4850733 від 19.06.2006 року в розмірі 64714,82 доларів США та 40025,53 грн., а також стягнути держмито у сумі 1700,00 грн та витрати на ІТЗ забезпечення розгляду справи в сумі 120,00 грн. Було видано виконавчі листи по справі, в подальшому замінено сторону виконавчого провадження на ТОВ «АНСУ» - Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 11.06.2014 року. Тому ТОВ «АНСУ» вважає, що є всі законні підстави повернення боргу шляхом його стягнення на 1/2 частку квартири загальною площею 76,7 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] . В судове засідання представник ТОВ «АНСУ» не з`явився, надав заяву про слухання справи без їх участі, заявлені вимоги підтримав. [PERSON] в судове засідання не з`явилась, повідомлена належним чином, що підтверджується матеріалами справи. [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлявся завчасно та належним чином, про що свідчать матеріали справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, не подав відзив, представник позивача не заперечує проти ухваленні заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, суд, з метою запобігання порушенню вимоги розумного строку, розглядає справу за відсутності сторін відповідно до ст. ст. 280, 281 ЦПК України. Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку. Відповідно до пункту 10 частини 3 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ « Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» 11 від 17.04. 2014 р., розумним, зокрема вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправдних зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна\~проти України" від 02 вересня 2010 року, "Смірнова\~проти України" від 08 листопада 2005 року, "Матіка проти Румунії" від 02 листопада 2006 року, "Літоселітіс проти Греції" від 05 лютого 2004 року та інші). З метою недопущення порушення засади розумності строків розгляду справи судом, суд ухвалює заочне рішення на підставі поданих та досліджених у встановленому порядку доказів по справі. Згідно зі\~статтею 264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Згідно зі\~статтею 263 ЦПК України\~рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право порушити в суді чи відповідному органі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов`язків; таким чином, пункт передбачає «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору. Відповідно до\~статті 3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановлені його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах, закріплені можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу. Відповідно до частини 1\~статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частини 1, 3\~статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. За положенням частини 1\~статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено\~статтею 15 Цивільного кодексу України. Право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання. Зміст конституційного права особи на звернення до суду за захистом своїх прав визначений\~статтею 16 Цивільного кодексу України, відповідно до приписів якої, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, при цьому, способами захисту цивільних прав і інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Судом встановлено, що 19.06.2006 року між [PERSON] та ПАТ «ПУМБ» укладено кредитний договір №4850733 на суму 65000,00 доларів США. Відповідно до Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 09.02.2012 року з [PERSON] стягнуто на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованість за договором кредиту №4850733 від 19.06.2006 року в розмірі 64714,82 доларів США та 40025,53 грн., а також стягнути держмито у сумі 1700,00 грн та витрати на ІТЗ забезпечення розгляду справи в сумі 120,00 грн. 15.02.2012 року Дзержинським районним судом м. Харкова видано виконавчі листи по справі №2-6886/11 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованість за договором кредиту №4850733 від 19.06.2006 року в розмірі 64714,82 доларів США та 40025,53 грн., а також стягнути держмито у сумі 1700,00 грн та витрати на ІТЗ забезпечення розгляду справи в сумі 120,00 грн. 17.07.2012 року державним виконавцем Шевченківського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №35935302. 11.06.2014 року Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова замінено стягувача по справі №2-6886/11 замість ПАТ «ПУМБ» вказано ТОВ «АНСУ». Державним виконавцем Шевченківського ВДВС м. Харків ГТУЮ проведено виконавчі дії з опису виявленого нерухомого майна боржника, проведено оцінку та передано нерухоме майно боржника на реалізацію до ДП «СЕТАМ». Згідно інформації, розміщеної на офіційному саті ДП «СЕТАМ» за лотом №249775 на 11.12.2017 року було призначено прилюдні торги з реалізації арештованого та описаного нерухомого майна [PERSON] , а саме Ѕ частки квартири. 08.12.2018 року ДП «СЕТАМ» зупинило прилюдні торги за лотом №249775 на підставі ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 08.12.2017 року по справі №638/18738/17. Суд враховує той факт, що стягувачем за кредитним договором №4850733 від 19.06.2006 року є ТОВ «АНСУ», а тому, вважає, позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ч. 3 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержавні за цим договором є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Судом встановлено, що квартира загальною площею 76,7 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належить [PERSON] та [PERSON] . Кредитний договір №4850733 від 19.06.2006 року було укладено під час перебування [PERSON] та [PERSON] у шлюбі. Відповідно до ч. 4 ст. 65 СК України, договір укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором використане в інтересах сім`ї. Дана правова позиція узгоджується з правовою позицією Верховного суду України по справі №6-539цс16 від 14.09.2016 року. Суд враховує той факт, що отримані кошти за кредитним договором №4850733 від 19.06.2006 року були об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, та використані в інтересах сім`ї. Частиною 2 статті 73 СК України передбачено, що стягнення може бути накладено на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, якщо судом встановлено, що договір був укладений одним із подружжя і інтересах сім`ї і те, що було одержане за договором використано на її потреби. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~ судовий збір підлягає стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «АНСУ». На підставі викладеного,

Outcome: approved