Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом, який мотивує тим, що [INFO] помер його брат [PERSON] , у зв`язку з чим відкрилася спадщина, до складу якої, в тому числі, увійшло право на земельну частку (пай) розміром 4,40 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості на території Олександрівської сільської ради, яке належало йому особисто, відповідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ №0155056, яку він прийняв відповідно до ст.ст. 530, 549 ЦК Української РСР, шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, будучи спадкоємцем першої черги за законом. Однак, оформити свої спадкові права на вищевказану земельну частку (пай) він не може, оскільки правовстановлюючий документ, а саме сертифікат на право на земельну частку (пай) серії СМ №0155056 був спадкодавцем втрачений. При зверненні до відділу у Буринському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області з метою отримання дублікату вищезазначеного сертифікату, він отримав письмову відповідь, що сертифікат видавався лише в одному екземплярі, в зв`язку з чим відділ не має можливості видати його дублікат. 01.03.2021 року приватний нотаріус Анохін О.В. своїм листом відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу. На підставі викладеного, [PERSON] просить суд визнати за ним право на вищезазначену земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. Ухвалою судді Буринського районного суду Сумської області [PERSON] від 05.03.2021 року відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 01.04.2021 року замінено третю особу на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог Буринську районну державну адміністрацію на правонаступника Конотопську районну державну адміністрацію. Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 05.05.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті. Рішенням Вищої ради правосуддя від 14.09.2021 року № 1978/0/15-21 суддю [PERSON] звільнено з посади судді Буринського районного суду Сумської області у зв`язку з поданням заяви про відставку. Відповідно до розпорядження керівника апарату Буринського районного суду Сумської області від 23.09.2021 року №98 проведено повторний автоматизований розподіл, згідно якого головуючим суддею для розгляду даної справи визначено суддю Гука Т.Р.. Ухвалою судді Буринського районного суду Сумської області Гука Т.Р. від 27.09.2021 року цивільну справу прийнято до провадження та призначено її до судового розгляду по суті. 04.11.2021 року від Конотопської районної державної адміністрації Сумської області надійшло пояснення по справі, в якому вони у вирішенні питання [PERSON] про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом покладаються на розсуд суду. Крім того, просили провести слухання даної справи без участі їх представника. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, подавши до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, в якому заявлені позовні вимоги він підтримав в повному обсязі. Відповідач Буринська міська рада була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, однак її представник в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористався та заяв чи клопотань про відкладення судового розгляду не подавав. Представник третьої особи Конотопської районної державної адміністрації в судове засідання не з`явився, в поданому раніше поясненні просив провести слухання даної справи без участі їх представника. З врахуванням положень ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе справу розглянути у відсутності учасників справи на підставі наявних в матеріалах справи доказів. В зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України. Повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] позивача [PERSON] , [INFO] його батьками були [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). [INFO] помер брат позивача [PERSON] , який проживав с. Олександрівка Буринського району, Сумської області, що підтверджується копією повторного свідоцтва про смерть [PERSON] (а.с.11). Відповідно до п.п. 1, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до пунктів 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2004 року Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Згідно з положеннями ст.ст.524, 525 ЦК УРСР, який діяв на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] , спадкоємство здійснювалося за законом і за заповітом. Часом відкриття спадщини визнавався день смерті спадкодавця. При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга) (ст.530 ЦК УРСР). Згідно ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Статтею 549 ЦК УРСР передбачено, що спадкоємець прийняв\~спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до довідки Олександрівського старостинського округу Буринської міської ради від 08.01.2021 року №64 [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , був зареєстрований та постійно проживав в с. Олександрівка Буринського району Сумської області. На день смерті [PERSON] проживав з братом [PERSON] .. Спадщину після його смерті прийняв його брат [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Заповіт від імені [PERSON] Олександрівською сільською радою не посвідчувався (а.с.18). Згідно з інформаційних довідок зі Спадкового реєстру, спадкові справи після смерті [PERSON] не заводилися, свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с.58-59). Рішенням Буринського районного суду Сумської області від 30.01.2020 року, яке набрало законної сили, встановлено факт смерті [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Олександрівка, Буринського району Сумської області, громадянина України, який помер [INFO] в с. Олександрівка, Буринського району Сумської області. Та встановлено факт про те, що [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] в с. Олександрівка, Буринського району Сумської області є рідним братом [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] (а.с.23-25). Таким чином, спадщину після смерті [PERSON] прийняв позивач [PERSON] , шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Із Списку громадян,\~членів\~САПТЗТ «Олександрівське»\~Буринського району\~Сумської області\~-\~Додатку\~1\~до\~державного\~акта на\~право\~колективної\~власності на\~землю\~серії\~СМ №000014,\~виданого\~06.07.1995\~року\~Олександрівською\~сільською радою\~Буринського\~району Сумської\~області колективному\~сільськогосподарському підприємству\~«Червоний партизан»\~та\~зареєстрованому у\~Книзі\~записів\~державних актів\~на\~право\~колективної власності\~на\~землю\~за №14,\~під\~№56\~внесений\~до\~Списку [PERSON] \~(а.с.14-17). Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] , будучи колишнім членом КСП, був включений до списку громадян, що додавався до Державного акту на право колективної власності на землю серії СМ №000014, який був виданий колективному сільськогосподарському підприємству «Червоний партизан» 06.07.1995 року, та отримав сертифікат серії СМ №0155056 на право на земельну частку (пай), на території Олександрівської сільської ради, розміром 4,40 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), про що було зроблено запис в Книзі реєстрації сертифікатів на право за земельну частку (пай) за №56, що також підтверджується інформаційною довідкою про вартість земельної частки (паю (а.с.22). Відповідно роз`яснень п.11 постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року № 7 при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат на право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай) але за життя не одержав сертифіката на право на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта на право колективної власності на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства, тощо, при вирішення спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного Кодексу України 1990 року, Указу Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям" від 08.08.1995 року № 720/95 та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25.10.2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно вимог ч.9 ст.5 ЗК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу. Право на земельну частку може бути передано у спадщину в порядку і на умовах, передбачених цивільним законодавством щодо успадкування майна, та статутом відповідного колективного підприємства. Пунктом 1 Указу Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" від 08.08.1995 року № 720/95 встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Відповідно до п. 2 вказаного Указу право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. З наведених норм матеріального права вбачається, що особа набуває право на земельний пай за наявності таких умов: перебування в числі членів колективного сільськогосподарського підприємства на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання колективним сільськогосподарським підприємством цього акта. Разом з тим, позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріуса на вищевказану земельну частку (пай), оскільки оригінал правовстановлюючого документу був втрачений, що вбачається з листа приватного нотаріуса Анохіна О.В. (а.с.19). При зверненні позивача до відділу у Буринському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області з метою отримання дублікату вищезазначеного сертифікату, отримав письмову відповідь, що сертифікати видавалися лише в одному екземплярі, в зв`язку з чим відділ не має можливості видати його дублікат (а.с.21). Відповідно до ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно пункту "г" ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п.1 ч.3 ст.152 ЗК України. З огляду на зміст зазначених норм матеріального права, а також те, що позивач [PERSON] прийняв спадщину, яка йому належить з часу її відкриття, але не може нотаріально оформити свої спадкові права на неї через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved