Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

20 квітня 2017 року до Дружківського міського суду Донецької області надійшла позовна заява від [PERSON], який діє в інтересах позивача [PERSON] Позовна заява вмотивована тим, що 12 липня 2000 р. між позивачем [PERSON], та відповідачкою [PERSON], був зареєстрований шлюб. Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 10 листопада 2015 р. по справі №229/1982/15-ц шлюб між сторонами було розірвано. В період шлюбу, 19 вересня 2001 року за спільні кошти подружжя, відповідачкою на підставі договору купівлі-продажу була придбана будівля літ. П-1 площею 306,0 кв.м. , яка розташована за адресою: Донецька обл., м. Донецьк, вул. Слепньова, буд. 82 а. 06 серпня 2003 року, відповідачкою на підставі договору купівлі-продажу була придбана будівля омшаника літ.Ф-1 площею 164,5 кв.м., яка розташована за адресою: Донецька обл., м.Донецьк, вул. Слепньова, буд. 82а. 08 червня 2005 року відповідачкою на підставі договору купівлі-продажу був придбаний житловий будинок №4 по вулиці Зеленій в селищі Піски Ясинуватського району Донецької області. Крім того, в період шлюбу відповідачка внесла спільні грошові кошти подружжя в розмірі 240 000,00 грн. в якості внеску до статутного капіталу ТОВ "САУР". Частка [PERSON] в статутному капіталі ТОВ "САУР" становить 24%. Позивач просить визнати за ним право власності на 1/2 частину вищевказаного майна, що набуте за час шлюбу за спільні кошти подружжя, яке є спільною сумісною власністю подружжя. 22 червня 2017 року на електронну адресу суду надійшла заява представника позивача про збільшення позовних вимог, яку мотивував тим, що зазначений в позові перелік майна, яке було придбано відповідачкою під час шлюбу та за спільні кошти подружжя не є вичерпним. За відповідачкою [PERSON] також зареєстровано автомобіль Subaru Tribeca 3.0, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], шасі № 4S3WX85C364424230 та автомобіль Subaru Outback, 2010 року випуску. Просить також визнати за позивачем право власності на 1/2 частину автомобіля Subaru Tribeca 3.0 та на 1/2 частину автомобіля Subaru Outback. 27 червня 2017 року на адресу суду надійшов оригінал вказаної вище заяви про збільшення вимог. 04 липня 2017 року на електронну адресу суду надійшло заперечення відповідача [PERSON] на позовну заяву, в якій вона посилається на те, що у провадженні Бориспільського міськрайонного суду Київської області розглядається цивільна справа №359/1927/16-ц за її позовом до [PERSON] про визнання права власності на частку у спільній сумісній власності предметом розгляду є будівля за адресою Донецька обл., м. Донецьк, вул. Слепньова, 82а. Крім того, відповідно до давідки №51 від 3.05.2017 року, яка видана Ясинуватською державною адміністрацією, житловий будинок №4 по вул. Зелена в сел. Піски Ясинуватського району Донецької області в ході бойових дій було частково зруйновано в результаті прямого влучення снаряду, зруйновано дах, пошкоджено внутрішнє оздоблення будинку. На час розгляду справи неможливо встановити вартість зруйнованого будинку та він повністю непридатний до проживання. Частина приміщення за адресою: Донецька область, м. Донецьк, вул. Слепньова, 82а також постраждала в результаті пожежі, що унеможливлює визначення вартості будівлі та її цільового використання. Вважає позов необгрунтованим, безпідставним в задоволенні якого просить відмовити. 20 липня 2017 року до суду надійшла заява від представника позивача про уточнення позовних вимог, в якій зазначив, що спірний автомобіль Subaru Outback, 2010 року випуску має реєстраційний номер АН 3285НЕ. 11 серпня 2017 року на електронну скриньку суду надійшло заперечення відповідача на заяву про збільшення позовних вимог, яке вмотивоване наступним. Автомобіль Subaru Tribeca 3.0, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], шасі № 4S3WX85C364424230, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, а також примірники ключів від автомобіля на теперішній час знаходяться у позивача, тому вона вважає, що позивач користується і розпоряджається даним автомобілем. Відповідно до договору купівлі-продажу будівлі складу №7631 від 19.09.2001 року посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON] будівлю П-1 площею 306 кв.м, яка розташована за адресою: Донецька обл., м.Донецьк, вул. Слепньова, 82-а, було придбано у [PERSON], грошові кошти за продаж будівлі складу отримав [PERSON], що унеможливлює визнання права власності на 1/2 частину на вказану вище будівлю. Відповідно до договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ "САУР" від 25.09.2012 року №590 посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON] відповідачем було придбано частку у статутному капіталі ТОВ "САУР" у [PERSON], отже грошові кошти за частку у статутному капіталі були отримані позивачем, оскільки він був на момент продажу частки у статутному капіталі ТОВ "САУР" власником 100% статутного капіталу. 01 листопада 2017 року на електронну адресу суду відповідачем надіслано заперечення, в якому підтримала раніше зазначені нею пояснення та вимоги, і вказала, що будівля омшаника літера Ф-1 площею 164,5 кв.м., яка розташована за адресою: Донецька обл., м.Донецьк, вул. Слепньова, 82а, 02 лютого 2015 року повністю згоріла внаслідок прямого влучення снаряду. Житловий будинок площею 232,7 кв.м., який розташований за адресою: Донецька обл, Ясинуватський район, сел. Піски, вул.Зелена,4 знаходиться у зоні розмежування проведення АТО. Будинок зруйновано внаслідок неоднократного влучення снарядів, про що свідчить довідка №51 від 31.05.2017 року видана першим заступником Голови Ясинуватської райдержадміністрації [PERSON] Копії довідки та фото додала до заперечення. В судове засідання позивач [PERSON] не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином - телефонограмою. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], підтримав позов, просив задовольнити його в повному обсязі з урахуванням поданої ним заяви про збільшення вимог та заяви про уточнення позову. Разом із тим не погоджується із наданими відповідачем запереченнями на позов. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином - телефонограмою, не повідомила причини неявки. В судове засідання прибула представник відповідача [PERSON], проти позову заперечувала. Вказала, що є новим представником відповідача, оскільки вступила в справу тільки 30 листопада 2017 року, просила суд оголосити перерву у судовому засіданні. Додатково звернула увагу суду, що відповідач по справі придбала майно не за гроші, що належали родині, а за особисті, оскільки зареєстрована у встановленому порядку як фізична особа-підприємець і ці гроші були нею отримані як дохід від підприємницької діяльності. Просила суд, що оскільки, про вимоги щодо автомобіля Subaru Outback, 2010 року випуску, реєстраційний номер АН 3285НЕ, їй стало відомо тільки в судовому засіданні просила залишити вказаний автомобіль відповідачу, а автомобіль Subaru Tribeca 3.0, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], залишити позивачу. звернула увагу суду, що у зв`язку з тим, що попередній представник відповідача [PERSON] вступив у зговір з позивачем, його було усунуто від розгляду справи, і стосовно його дій було повідомлено поліцію м. Бориспіль. Суд не задовольнив клопотання представника відповідача по справі по перерву у судовому засіданні, у зв`язку з наступним: згідно ст. 38 ЦПК України сторони можуть брати участь у цивільній справі через представника. Заміна представника сторони не є підставою для слухання справи з початку. Як вбачається з матеріалів справи, до суду 01.12.2017 року надійшло клопотання відповідача про перенесення розгляду справи (а.с. 197). В клопотанні було посилання, що представник по справі не зможе взяти участь у судовому засіданні через участь у розгляді кримінального провадження. До клопотання було надано копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю на імя [PERSON] (а.с. 198). Яка в судовому засіданні є представником по справі відповідача. Тобто у відповідача був час, приблизно 10 днів, для ознайомлення з матеріалами справи, або наданні необхідних доказів по справі. Оцінивши усі докази зібрані в справі у їх сукупності, вислухавши представника позивача, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до ст.ст.10,11,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у цих сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Згідно зі ст. 214 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати. Судом встановлено, що відповідно до актового запису №553 складеного Донецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, 12 липня 2000 року було укладено шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON]. Рішенням Дружківського міського суду від 19 травня 2017 року шлюб між сторонами було розірвано ( а.с. 102-103). Судом встановлено, що під час перебування у шлюбі відповідачем [PERSON], згідно договору купівлі-продажу №7621, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] 19 вересня 2001 року, була придбана у власність будівля літ.П-1 площею 306,00 кв.м. Право власності на зазначену вище будівлю зареєстровано в Реєстрі прав власності на нерухоме майно №1022844 (а.с. 7, 66,157-158, 188). 06 серпня 2003 року відповідачем [PERSON] придбана будівля омшаника літ.Ф-1 площею 164,5 кв.м., яка розташована за адресою: Донецька обл., м.Донецьк, вул. Слепньова, буд. 82а, що підтверджується договором купівлі-продажу №2950, посвідченим приватним нотаріусом [PERSON] за реєстровим №2950, право власності на зазначену будівлю зареєстровано в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 14 липня 2004 року за № 1914171 (а.с.7,68,72,188). 08 червня 2005 року відповідачкою на підставі договору купівлі-продажу №474, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] був придбаний житловий будинок №4 по вулиці Зеленій в селищі Піски Ясинуватського району Донецької області, загальною площею 232,7 кв.м., житловою площею - 96,1 кв.м. , зареєстровано право власності в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 20 вересня 2005 року за №2925551 (а.с.7,187). Відповідно до інформації, наданої на виконання ухвали суду від 21.07.2017 року про витребування доказів Головним сервісним центром МВС України Вих. №31/11414 від 02 серпня 2017 року повідомлено, що за [PERSON] зареєстровано транспортні засоби: Subaru Tribeca 3.0, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], номер кузова [NUMBER], номер двигуна [NUMBER] та автомобіль Subaru Outback, 2010 року випуску та Subaru Outback, 2010 року випуску, реєстраційний номер АН 3285НЕ, номер двигуна [NUMBER], номер кузова [NUMBER]. В матеріалах справи також містяться інформація надана за результатами розгляду адвокатського запиту щодо належності транспортних засобів відповідачу та копія технічного паспорту про реєстрацію автомобіля Subaru Tribeca 3.0 за [PERSON] (а.с.55, 73,123-125). Згідно з вимогами ч.1 та ч.2 ст.60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до змісту ч.1 та ч.3 ст.61 СК України об'єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту, а також заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя і внесені до сімейного бюджету або внесені на його особистий рахунок у банківську (кредитну) установу. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з ч.1 ст.69, ч.1 ст.70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Судом встановлено, що майно, а саме: будівля літ. П-1 площею 306,0 кв.м. та будівля омшаника літ. Ф-1 площею 164,5 кв.м., які розташовані за адресою: Донецька обл., м. Донецьк, вул. Слепньова, буд. 82 а; житловий будинок №4 по вулиці Зеленій в селищі Піски Ясинуватського району Донецької області; транспортний засіб Subaru Tribeca 3.0, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], номер кузова [NUMBER], номер двигуна [NUMBER]; автомобіль Subaru Outback, 2010 року випуску та Subaru Outback, 2010 року випуску, реєстраційний номер АН 3285НЕ, номер двигуна [NUMBER], номер кузова [NUMBER], були придбані під час перебування сторін у шлюбі. Ця обставина свідчить про те, що це майно є об'єктом їх спільної сумісної власності. При цьому, сторони не дійшли домовленості щодо добровільного поділу даного майна. Відповідно до вимог абз.2 ч.1 ст.71 СК України якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.23 постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21 грудня 2007 року, спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу відповідно до частин 2, 3 статті 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири; садові будинки; земельні ділянки та насадження на них; продуктивна і робоча худоба; засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери; паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. За змістом п.3 ч.1 ст.57 СК України майно, набуте одним із подружжя за час шлюбу, але за кошти, які належали йому особисто, є особистою приватною власністю. Згідно правової позиції Верховного суду України, висловленої у справі №6-612цс15, норми СК України у статтях 57, 60 встановлюють загальні принципи нормативно-правового регулювання відносин подружжя з приводу належного їм майна, згідно з якими: 1) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної власності; 2) майно, набуте кожним із подружжя до шлюбу, є особистою приватною власністю кожного з них. Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя, визначені ст.60 СК України. За змістом цієї норми належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його за час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Виходячи з наведеного для правильного застосування ст.60 СК України та визнання майна спільною сумісною власністю суд повинен установити не лише факт набуття цього майна в період шлюбу, а й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Враховуючи фактичні обставини справи, підтверджені належними та допустимими доказами, дають підстави стверджувати, що спірне майно є об'єктом спільною сумісною власністю подружжя, оскільки придбане за спільні кошти подружжя. Рішенням Дружківського міського суду Донецької області про розірвання шлюбу між сторонами було встановлено, що фактичні шлюбні відносини між ними припинені з травня 2014 року (а.с.102-103). Судом встановлено, що спірне майно набуте [PERSON] під час перебування у шлюбі із позивачем за спільні кошти подружжя, що відповідачем не спростовувалось в ході розгляду справи. Представником відповідача, всупереч вимогам ст. 10, 60 ЦПК України, не надано доказів, що [PERSON] є фізичною особою-підприємцем чи була такою, на час укладення договорів-купівлі продажу нерухомого, не доведено, що вона отмувала прибуток від своєї підприємницької діяльності і за власні кошти, а не за кошти родини, придбала майно. Суд не може погодитись із твердженнями відповідача, що факт придбання нею спірних об'єктів нерухомості у позивача та отримання ним грошових коштів, є підставою вважати, що вказане майно належить саме відповідачу на праві приватної власності. Оскільки, було укаледно договори купівлі-продажу, а не дарування майна, що відповідно до ст. 57 СК України є підставою вважати майно особистою приватною власністю одного з подружжя. Представником не було надано доказів, що мід подружжям було укладено шлюбний договір, де встановлено правовий режим майна згідно ст. 97 СК України. Представником не надано рішень суду, що набрали законої сили, якими встановлено, що правочині щодо нерухомого майна є удаваними або недійсними. Представником не спростовувалось, що чинне цивільне законодавство України не містить заборон щодо укладення правочинів між подружжям стосовно майна. Що стосується фактичного перебування в користуванні у відповідача автомобіля, то це не є підставою для відмови у визнанні 1/2 частки на автомобіль за позивачем. Суд не приймає, як підставу для відмови у визнанні за позивачем 1/2 частки на нерухоме майно, у зв`язку з зруйнування будівель внаслідок прямого влучення снаряду. Оскільки, згідно наданої довідки № 51 від 31.05.2017 року, житловий будинок в с. Піски, вул. Зелена, б. 4, було зруйновано частково (а.с. 162), інших доказів про повне руйнування не надано. Суд не може прийняти як докази по справі, надані копії фотокарток руйнування. Оскільки, не вбачається, за якою адресою знаходиться зруйноване майно, чи є це дійсно те майно, яке є предметом спору між сторонами. Також, згідно відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності зареєстровано у встановленому законом порядку за відповідачем (а.с. 187), і не має записів про те, що право власності припинено у зв`язку зі знищенням майна, у відповідності до п.4 ч. 1 ст. 346 ЦК України . Таким чином, на підставі викладеного, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги [PERSON] щодо визнання за ним права власності на 1/2 частину у спільній сумісній власності подружжя, а саме: будівлю літ. П-1 площею 306,0 кв.м. та будівлю омшаника літ. Ф-1 площею 164,5 кв.м., які розташовані за адресою: Донецька обл., м. Донецьк, вул. Слепньова, буд. 82 а; житлового будинку №4 по вулиці Зеленій в селищі Піски Ясинуватського району Донецької області; транспортного засобу Subaru Tribeca 3.0, 2006 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], номер кузова [NUMBER], номер двигуна [NUMBER]; автомобіля Subaru Outback, 2010 року випуску та Subaru Outback, 2010 року випуску, реєстраційний номер АН 3285НЕ, номер двигуна [NUMBER], номер кузова [NUMBER], підлягають задоволенню. Проте заявлені позивачем вимоги щодо визнання за ним права власності на 1/2 частину частки яка належить [PERSON] в статутному капіталі ТОВ "САУР" в розмірі 240 000,00 грн., що становить 24% статутного фонду не підлягають задоволенню у повному за наступних підстав. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Частиною 1 ст. 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Як вибачається із матеріалів справи, позивачем не надано жодного доказу щодо придбання під час шлюбу та за спільні кошти подружжя відповідачем [PERSON] частки в статутному капіталі ТОВ "САУР"в сумі 240 000,00 грн., в розмірі 24% статутного капіталу. Позивачем надано тільки договір купівлі-продажу 5% частки у статутному (складеному) капіталі ТОВ "САУР" відповідачем (а.с. 159). Доводи представника позивача про те, що відповідачем, було здійснено збільшення частки в статутному капіталі за рахунок коштів подружжя до 24%, не знайшли свого підтвердження доказами в судовому засіданні. Представником позивача не було надано витягів з протоколів загальних зборів засновників щодо збільшення статутного капіталу ТОВ, не було надано копій договорів купівлі-продажу щодо розподілення часток між засновниками, копій стаутів ТОВ "САУР". Оскільки доводи позивача в ході розгляду справи не знайшли свого підтвердження, тому, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання за позивачем права власності на 1/2 частину частки відповідача в статутному капіталі ТОВ "САУР" підлягають задоволенню частково. Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Норми ст.88 ЦПК України є імперативними і застосовуються судом при вирішенні спору. Ціна позову складає 476902,00 грн., позивачем сплачено судовий збір в сумі 4769,02 грн. Суд дійшов висновку про задоволення позову частково. З огляду на це, з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 3576 грн. 77 коп. Суд звертає увагу сторін, що хоча пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року (далі\~Конвеція)\~зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторони (рішення Європейського Суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03, від 28.10.2010). На підставі викладеного та

Outcome: approved