Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом. В судовому засіданні позовні вимоги підтримав і, будучи допитаним у відповідності до вимог ст. 62 ЦПК України, пояснив суду, що він та відповідачка по справі перебували в шлюбі, зареєстрованому 14.07.1990 року відділом ЗАГСу Таращанського райвиконкому Київської області за актовим записом № 58. Від даного шлюбу вони мають двох дітей: дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Таращанського районного суду Київської області від 27.05.2010 року шлюб між ними розірвано. Рішенням Таращанського районного суду від 16.02.2007 року з нього на користь відповідачки стягнено аліменти на утримання двох дітей в розмірі 1\\2 частини всіх видів його заробітку. Згідно виконавчого листа № 2-95/2007 виданого Таращанським районним судом Київської області 16.02.2007 року з нього стягуються аліменти, починаючи з 09.02.2007 року. Незважаючи на те, що з нього проводилося стягнення аліментів по виконавчому листу, він, з часу розірвання шлюбу, постійно добровільно матеріально допомагав своїм дітям. зокрема оплачував навчання дочки, возив дітей на відпочинок, купував одяг та давав кошти. Так, відповідно до договору № 2009/д-11Е/2 від 20.07.2009 року оплачував навчання дочки в Національній академії управління протягом чотирьох років з 2009 по 2013 рік в розмірі 9000-10000 грн щорічно; в цей же період оплачував гуртожиток по 3500 грн за рік; постійно давав кошти на харчування, одяг не менше 1000 грн у місяць; після закінчення дочкою академії з 2013 року по 2014 рік включно оплачував їй квартиру в м. Києві в розмірі 1000 грн щомісячно. Сина возив на відпочинок на море та в Карпати. Кожна поїздка коштувала в межах 5000-10000 грн, оскільки він повністю оплачував житло, харчування, дорогу, розваги тощо. Аліменти стягувалися із заробітної плати. З квітня місяця 2011 року він оформив пенсію по інвалідності. Про те, що він оформив пенсію відповідачка знала, але не подавала на стягнення аліментів із пенсії, оскільки у них була домовленість щодо майна подружжя, яким користувалася відповідачка: проживала з іншою сім'єю та дітьми в їхньому будинку, користувалася їх спільним майном та він добровільно надавав матеріальну допомогу дітям. В травні місяці 2015 року відповідачка подала до ВДВС заяву про стягнення аліментів з пенсії. При цьому повідомила їх про те, що вона не знала про отримання мною пенсії та про нарахування заборгованості за весь період отримання ним пенсії. Відповідно до заяви відповідачки від 27.05.2015 року ВДВС Таращанського РУЮ нарахувала йому заборгованість по виконавчому листу № 2-95/2007 по аліментах в сумі 23512,65 грн. Вважає, що нарахування заборгованості є незаконним, оскільки він не скривався від сплати аліментів, крім сплати аліментів із заробітної плати, в добровільному порядку надавав матеріальну допомогу дітям, яка в декілька разів перевищує нараховану заборгованість. Оскільки в травні 2015 року йому стало відомо про наявність заборгованості по аліментах в сумі 23512,65 грн він змушений був звернутися до суду з даним позовом. Також звертає увагу, що в довідці-розрахунку заборгованості по аліментах не зазначено з чого дана заборгованість складається: пеня, індексація, інші штрафні санкції. Просить суд звільнити його від сплати заборгованості по аліментах в сумі 23512,65 грн, нарахованої згідно виконавчого листа № 2-95/2007, виданого Таращанським районним судом Київської області 16.02.2007 року. Судові витрати по оплаті правової допомоги в розмірі 350 грн та по оплаті судового збору в розмірі 487,20 грн стягнути з відповідачки. Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала підтримав і, будучи допитаною у відповідності до вимог ст. 62 ЦПК України, пояснила суду, що вона та позивач по справі перебували в шлюбі, зареєстрованому 14.07.1990 року відділом ЗАГСу Таращанського райвиконкому Київської області за актовим записом № 58. Від даного шлюбу вони мають двох дітей: дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Таращанського районного суду Київської області від 27.05.2010 року шлюб розірвано. Згідно виконавчого листа № 2-95/2007 виданого Таращанським районним судом Київської області 16.02.2007 року з [PERSON] на її користь стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей, дочки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1\\2 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 09.02.2007 року. 04.04.2007 року державним виконавцем було відкрито виконавче провадження по даному виконавчому листу і з цього часу аліменти стягувалися із заробітної плати позивача. В травні місяці 2015 року їй стало відомо, що позивач отримує пенсію, а тому вона 15.04.2015 року звернулася до ВДВС із заявою про стягнення аліментів із пенсії та нарахування заборгованості по аліментам із пенсії за весь період її отримання. Згідно довідки-розрахунку заборгованості по аліментах, виданої ВДВС Таращанського РУЮ від 27.05.2015 року № 59/11433/03-23 по виконавчому листу № 2-95/2007 виданому Таращанським районним судом Київської області 16.02.2007 року нарахована заборгованість по аліментах в розмірі 1\\4 частини доходу в сумі 23512,65 грн. Визнає, що позивач оплачував навчання дочки в Національній академії управління протягом чотирьох років з 2009 по 2013 рік в розмірі 9000-10000 грн щорічно, в цей же період оплачував гуртожиток по 3500 грн за рік, давав кошти на харчування, одяг, в яких сумах вона сказати не може, але дочка одягалася непогано. Після закінчення академії позивач з 2013 року по 2014 рік включно оплачував дочці квартиру в м. Києві в розмірі 1000 грн щомісячно. Сина возив на відпочинок на море та в Карпати. Скільки витрачав на це коштів їй невідомо, але повністю оплачував житло, харчування, дорогу, розваги тощо. При цьому наголошує на тому, що дочка уже повнолітня і ці витрати не повинні враховуватися. Не заперечує, що вона із дітьми та своєю новою сімє'ю проживає в їх спільному будинку, користується їх спільним майном. Вважає, що позивач повинен сплачувати аліменти із заробітної плати і пенсії. Заперечує проти задоволення позову про скасування заборгованості за аліментами та просить суд відмовити у його задоволенні. Представник третьої особи в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог покладається на розсуд суду та пояснила наступне. 04.04.2007 року державним виконавцем було відкрито виконавче провадження по даному виконавчому листу № 2-95/2007 виданому Таращанським районним судом Київської області 16.02.2007 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей, дочки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1\\2 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 09.02.2007 року. Аліменти стягуються із заробітної плати боржника по даний час, боржник працює в Таращанській ДЕД, а тому виконавчий лист знаходиться за місцем роботи боржника. 14.05.2015 року відповідачка звернулася до ВДВС із заявою про стягнення аліментів також з пенсії позивача. В цей же день було зроблено запит щодо розміру призначеної пенсії позивачу. На підставі довідки наданої УПФ було здійснено перерахунок заборгованості по аліментам, яка станом на 01.05.2015 року становить 23512,65 грн. Як здійснювався розрахунок заборгованості пояснити не може. 09.07.2015 року по даному виконавчому провадженню винесено постанову про зміну розміру аліментів на 1\\4 частину, починаючи з 01.08.2015 року, відповідно до ст. 68 ЗУ «Про виконавче провадження», стягнути борг в розмірі 25090,65 грн. Вважає, що заборгованість по аліментам нарахована правильно. В даний час аліменти стягуються із заробітної плати боржника і з його пенсії. Боржник не ухилявся від сплати аліментів. Суд встановив, що рішенням Таращанського районного суду від 16.02.2007 року з позивача на користь відповідачки стягнено аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: дочки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1\\2 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 09.02.2007 року. Відповідно до ст. 368 ЦПК України за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, видається один виконавчий лист. Виконавчий лист видається особі на підставі її власної заяви. Таким чином тільки одержувач аліментів або його представник вправі пред'явити отриманий виконавчий документ для виконання у відділ Державної виконавчої служби. Державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа про примусове виконання рішення за заявою стягувана або його представника. Таким чином, для відкриття виконавчого провадження необхідні дві складові: а) виконавчий документ, який відповідає вимогам закону і пред'явлений за належною територіальністю; б) відповідна заява стягувача (ст. ст. 18, 19, 20 Закону "Про виконавче провадження"). 04.04.2007 року за заявою відповідачки державним виконавцем було відкрито виконавче провадження по даному виконавчому листу. Рішення суду є обов'язковим для всіх учасників процесу. При виконанні рішень про стягнення періодичних платежів, у тому числі аліментів, стягнення звертається на заробітну плату (заробіток), пенсію, стипендію й інші доходи боржника (ст. 67 Закону "Про виконавче провадження"). Виконавчі документи направляються за місцем роботи боржника, одержання ним пенсії, стипендії або інших доходів для проведення стягнення в передбаченому законом порядку. Виконавчий лист про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] був направлений ВДВС по місцю роботи боржника в бухгалтерію Філії «Таращанська ДЕД», де знаходиться на виконанні до цього часу. 21.05.2009 року дочці [PERSON] виповнилося 18 років і відповідно з червня місяця 2009 року аліменти продовжували стягувати на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1\\4 частини всіх видів заробітку. З квітня місяця 2011 року [PERSON] оформив пенсію по інвалідності. Якщо боржник одержує декілька видів доходів, то дублікати виконавчих документів направляються з розпорядженням державного виконавця в бухгалтерії підприємств, установ, організацій для звернення стягнення на ці доходи. Платник аліментів зобов'язаний негайно повідомити державному виконавцеві про зміну місця роботи або проживання, а також про інші доходи. Проте, позивач не повідомив ВДВС про отримання пенсії, оскільки вважав, що відповідачка знає про отримання ним пенсії. Крім того, у них з відповідачкою була домовленість щодо користуванням їх спільним майном (будинком, меблями) та наданням ним матеріальної допомоги на утримання дітей в добровільному порядку. Позивач незалежно від того, що він сплачував аліменти по виконавчому листу, надавав матеріальну допомогу на утримання двох дітей в добровільному порядку. Так, він оплачував навчання дочки в Національній академії управління протягом чотирьох років з 2009 по 2013 рік в розмірі 9000-10000 грн щорічно, в цей же період оплачував гуртожиток по 3500 грн за рік, давав кошти на харчування, одяг. Після закінчення академії позивач з 2013 року по 2014 рік включно оплачував дочці квартиру в м. Києві в розмірі 1000 грн щомісячно. Сина возив на відпочинок на море та в Карпати, де повністю оплачував житло, харчування, дорогу, розваги тощо. Вартість кожної такої поїздки складала 5000-10000 грн. 14.05.2015 року відповідачка подала ВДВС заяву про утримання аліментів на її користь на утримання двох дітей з пенсії позивача і про нарахування заборгованості по аліментах за весь період отримання ним пенсії. Відповідно до статті 194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання. Проте, працівником ВДВС заборгованість нарахована з квітня 2011 року по липень 2015 року в розмірі 25090,65 грн, що явно перевищує вказаний термін. Якщо брати заяву [PERSON] від 14.05.2015 року, то заборгованість повинна була бути нарахована за період з травня 2012 року по квітень 2015 року, що відповідно до довідки розрахунку ВДВС складало б 18733.46 грн. Під ухиленням від сплати аліментів у юридичній науці розуміють пряму відмову від надання утримання, а також різні дії (бездіяльність) зобов'язаної особи, спрямовані на повне або часткове ухилення від сплати аліментів: приховання особою свого дійсного розміру заробітку (доходу); зміну роботи або місця проживання з метою запобігання сплати аліментів; приховання свого місцезнаходження; інші дії, що свідчать про намір особи ухилитися від виконання обов'язку по утриманню. Ухилення від сплати аліментів полягає у винних навмисних діях (бездіяльності) відповідача. Тому стягувач має надати суду докази того, що, вчиняючи тим чи іншим способом, боржник свідомо прагнув ухилитися від виконання обов'язку по утриманню. (ст. 15 СК України). У сімейному законодавстві закріплено окремі правила щодо виконання рішень про сплату аліментів. В цілому умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку визначаються Законом України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 p. № 606-XIV. В свою чергу платник має надати суду докази виконання рішення суду в добровільному порядку в разі заперечень одержувача аліментів. Якщо виконавчий документ не пред'являвся до виконання без поважної причини, суд може повністю звільнити платника від сплати заборгованості. Часткове звільнення від сплати заборгованості за цією підставою в законі не передбачено. Відповідачка не надала суду доказів щодо ухилення позивача від сплати аліментів. Всупереч цьому вона підтвердила в судовому засіданні надання позивачем додаткового утримання на дітей в добровільному порядку, яке в декілька разів перевищує той розмір аліментів, які були б отримані нею із пенсії відповідача за цей термін. 09.07.2015 року по даному виконавчому провадженню винесено постанову про зміну розміру аліментів на 1\\4 частину, починаючи з 01.08.2015 року, відповідно до ст. 68 ЗУ «Про виконавче провадження», де вказано про борг в розмірі 25090,65 грн. Частиною 2 ст. 197 СК України передбачено, що за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Суд, вирішуючи питання про звільнення платника аліментів від сплати заборгованості, встановлює, які обставини призвели до утворення заборгованості й чи є вони істотними для вирішення справи. Отже, суд, враховуючи всі обставини справи вважає, що заборгованість по виконавчому листу нарахована ВДВС незаконно, оскільки позивач (боржник) сплачував аліменти по виконавчому листу за місцем своєї роботи. Крім того, в період з 2007 року по даний час добровільно надавав та надає матеріальне утримання дітям, яке в декілька разів перевищує розмір аліментів, які могли бути стягненні у нього із пенсії. Позивач стверджує, що відповідачка знала про те, що він отримує пенсію, вони мали домовленість щодо користування їх спільним майном, наданням матеріальної допомоги дочці, яка навчалася, сину та стягнення аліментів з його заробітку. Відповідачка ці факти не заперечувала в судовому засіданні. Крім того, заяву про стягнення аліментів із пенсії позивача вона подала лише 14.05.2015 року, хоча пенсія призначена з квітня 2011 року. Під час нарахування заборгованості за аліментами по заяві стягувачки ВДВС не виясняла причини виникнення заборгованості, чи є спір між сторонами щодо нарахування заборгованості тощо. Частина четверта ст. 195 СК України визначає, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору-судом. Отже, оскільки між сторонами є спір щодо нарахування заборгованості це питання повинно було вирішуватися в судовому порядку, а не ВДВС. Таким чином, позов підлягає до задоволення. Судові витрати суд покладає на відповідачку. Вказані обставини встановлено з пояснень з пояснень сторін по справі, допитаних в якості свідків, матеріалів справи, досліджених в судовому засіданні.

Outcome: approved