Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-19 00:00:00

[PERSON] звернувся до Піщанського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 05 грудня 2012 року, який зареєстрований виконавчим комітетом Дмитрашківської сільської радою Піщанського району Вінницької області, актовий запис за №9. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 05 грудня 2012 року. Від спільного проживання мають сина [PERSON], [INFO]. Позивач просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що спільне життя в шлюбі з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейні відносини, ведення господарства, через що між ними виникали сварки і непорозуміння, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, оскільки подружні стосунки між ними припинені з вересня 2017 року, він та відповідач однією сім'єю не проживають, спільного господарства не ведуть. Спроби примирення позитивного результату не дали. Шлюб існує лише формально. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав на адресу суду заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, проси суд їх задовольнити з мотивів, викладених в позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, подала на адресу суду заяву про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі, не заперечувала проти розірвання шлюбу, просила залишити їй прізвище "[PERSON]" та залишити проживати з нею їхню неповнолітню дитину сина [PERSON] Представник позивача [PERSON]- адвокат [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав на адресу суду заяву про слухання справи у його та позивача відсутності, не заперечив проти визнання позову відповідачем, також не заперечував проти залишення прізвища "[PERSON]" та вказав, що позивач не заперечує проти залишення проживання неповнолітньої дитини разом з матір'ю. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 05 грудня 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.5). Під час перебування сторін у шлюбі у них [INFO] року народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого Піщанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області 27 лютого 2018 року, актовий запис № 2 (а.с.6). На час розгляду справи позивач та відповідач проживають окремо, діти проживають разом з матір'ю. Позивачка не бажає миритися, має стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин і розірвання шлюбу, що вбачається із позовної заяви та заяви позивача до суду. Також, судом встановлено, що причиною розладу в сім'ї стали різні характери і погляди сторін на сімейне життя, ведення спільного господарства, внаслідок чого виникали конфлікти, які призвели до фактичного припинення шлюбних відносин. Судом встановлено, що перебування в шлюбі суперечить інтересам позивача та їхньої неповнолітньої дитини, порушує особисті немайнові права позивача, оскільки сімейні особисті немайнові відносини між подружжям не складаються через конфлікти, які призвели до того, що позивач та відповідач не проживають однією сім'єю, не ведуть спільного господарства. Згідно ст.51 Конституції України, ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) забезпечує рівноправність членів подружжя як під час перебування у шлюбі, так і …в разі його розірвання.12. Відповідно до ст.ст. 105, 110, 112 СК України шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, спільне подружнє життя у сторін не склалося, шлюбні стосунки між ними припинені і поновлювати їх позивач не має наміру, примирення і збереження сім'ї є неможливим. За таких обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя, суд вбачає підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Розглядаючи дану справу, Судом взято до уваги не тільки вимоги національного законодавства України, а і висновки Європейського Суду з прав людини, викладені у рішенні в справі "Бочаров проти України" від 17.03.2011 року (остаточне - 17.06.2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що "Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (див. рішення від 18.01.1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства"). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі "Салман проти Туреччини")". На підставі викладеного,

Outcome: approved