Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

17 вересня 2014 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. Свої позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] померла його баба [PERSON]. [INFO] помер батько позивача [PERSON]. Оскільки позивач зареєстрований разом із померлим [PERSON], то спадщину після нього прийняв з урахування положень ст. 1268 ЦК України. Маючи на меті вступити у спадкові права після смерті батька дізнався від Лукімської сільської ради , що він після смерті [PERSON] не вступив у спадкові права через тяжке захворювання. У подальшому звернувся до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, баби [PERSON], але остання відмовила по причині пропуску законодавчо визначеного строку для прийняття спадщини. На даний час ніхто зі спадкоємців не звернувся до нотаріуса для оформлення спадкових прав. За положеннями ч.2 ст. 1283 ЦК України органи місцевого самоврядування з власної ініціативи або за заявою спадкоємців повинні вжити заходи щодо охорони спадкового майна та повідомлення спадкоємців про відкриття спадщини, тобто закликання їх до спадкування. Оскільки ні нотаріус, ні орган місцевого самоврядування не повідомив позивачеві про факт відкриття спадщини, хоча спадкоємці першої черги у сільській раді отримали свідоцтво про смерть спадкодавця, то позивач вважає, що він не знав про своє право на спадкування та не міг у встановлений законом строк висловити свою волю на прийняття спадщини. Позивач вважає, що саме з 02.09.2014 року слід обчислювати строк з якого позивач дізнався про своє право на спадкування. Окрім того, з огляду на те, що він є спадкоємцем п"ятої черги і не володіючи інформацією про те чи інші спадкоємці прийняли чи відмовились від спадщини, вважає, що строк для прийняття спадщини пропущено з поважної причини. У судовому засіданні позивач та його представники позовні вимоги підтримали. Вважають, що оскільки відповідачі визнали позовні вимоги, то суд зобов"язаний прийняти позитивне рішення по справі. Бажання позивача щодо оформлення спадщини не може залежати від дій відповідача, який активних дій по її прийняттю не вчиняє. Вважають, що законодавчо визначений термін для прийняття спадщини позивачем порушено з поважної причини, яка вказана у позовній заяві. Відповідачі Лукімська сільська рада та [PERSON] направили до суду заяви про визнання позову. Ухвалою суду від 15.01.2015 року у визнанні відповідача позову відмовлено. Третя особа - Оржицька державна нотаріальна контора не направила до суду свого представника, прохають справу розглянути без їх участі, при прийнятті рішення покладаються на розсуд суду. Суд заслухавши учасників процесу, розглянувши матеріали справи прийшов до слідуючого висновку. У суді встановлено, що [PERSON] померла [INFO], що підтверджено свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Оржицького районного управління юстиції від 11.09.2014 року. Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 06.08.1963 року [PERSON] є сином [PERSON]. У свою чергу позивач згідно свідоцтва про народження є сином [PERSON] ( свідоцтво [NUMBER] від 03.06.1989 року виданого Лукімською сільською радою). За інформацією відділу Держземагенства у Оржицькому районі № 854 від 10.09.2014 року [PERSON] має у власності дві земельні ділянки, що підтверджується Державними актами про право власності на землю Р3 № 689210 та серії Р2 № 604178. За інформацією Лукімської сільської ради від 02.09.2014 року позивачеві повідомлено про наявність заповіту складеного [PERSON], згідно якого спадкоємцем на її майно являється [PERSON]. Також зазначили, що спадкоємці [PERSON] до сільської ради з заявами про намір прийняти спадщину не звертались та рада не повідомляла спадкоємців про відкриття спадщини. Згідно довідки Лукімської сільської ради від 01.09.2014 року № 303 зазначено, що разом з померлою [PERSON] на момент її смерті і протягом 6-ти місяців з моменту смерті у будинку по [ADDRESS] проживав онук [PERSON] Згідно лікарського свідоцтва № 247 від 11.09.2013 року зазначено, що [PERSON] помер [INFO] у результаті злоякісного новоутворення підшлункової залози. Місцем проживання померлого є смт.Оржиця. Постановою завідуючої Оржицької державної нотаріальної контори від 15.09.2014 року позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], оскільки позивачем подано заяву з порушенням законодавчого терміну звернення до нотаріуса. Таким чином, позивачем доведено, що він має перешкоди в оформленні своїх спадкових прав. Взаємовідносини, що склалися урегульовані слідуючими нормами законодавства. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини ( ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно із ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Як передбачено ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 року передбачено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. За положеннями ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами. З огляду на те, що даної норми позивачем при обгрунтуванні позову дотримано не було, то і підстав для його задоволення суд не вбачає. В обгрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що нотаріус та сільська рада не сповістили позивача про відкриття спадщини після смерті [PERSON], також посилається на медичну довідку про причину смерті батька позивача - [PERSON], хоча вказане не являється доказом, що свідчить про об'єктивні, непереборні та істотні труднощі для спадкоємця [PERSON] на вчинення дій, що пов'язані зі своєчасним зверненням до нотаріальної контори. За змістом позовних вимог позивач у суді повинен довести, що саме після смерті баби [PERSON] він не прийняв спадщину через існування об"єктивних причин, які заважали саме йому, а не його батькові [PERSON] вчасно звернутися до нотаріуса. Таких доказів суду не подано. Визнання відповідачами позову також не слугує безумовною підставою для задоволення позовних вимог, оскільки таке визнання позову суперечить нормам ст. 174 ЦПК України та не відповідає вищенаведеним нормам законодавства. Доказів про те, що за життя батько позивача [PERSON] прийняв спадщину після смерті своєї матері [PERSON] суду не надано, оскільки позивач не надав доказів того, що його батько або прийняв спадщину після смерті матері шляхом звернення до нотаріальної контори, або вступив у спадкові права з урахуванням норм ч.3 ст. 1268 ЦК України. Враховуючи вищевказане, у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог. Частиною 1 статті 88 ЦПК України передбачено, що стороні на користь, якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: dismissed