Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-11 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернулась до суду з позовом до [PERSON] , про стягнення грошової компенсації, збільшивши свої позовні вимоги 20.02.2018 року остаточно просить суд: стягнути зі [PERSON] на користь [PERSON] в якості відшкодування 1/2 частини вартості поліпшень, зроблених в житловому будинку [ADDRESS] , грошової компенсації вартості будівельних та ремонтних робіт, а також використаних будівельних матеріалів, що були придбані сторонами за час шлюбу у розмірі 147086,50 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 22.11.1980 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який 17.12.2015 року був розірваний рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області. Зазначає, що за період спільного життя, в т.ч. за останні роки перед розірванням шлюбу, ними, як подружжям було проведено ряд ремонтних та будівельних робіт по приведенню в належний стан домоволодіння по [ADDRESS] . Так, були замінені вхідні двері на броньовані, встановлені комплекти метало пластикових вікон у всіх жилих кімнатах та кухні, проведені ремонтні роботи у кухні, капітальний ремонт у ванній кімнаті та туалеті, замінені сантехнічні вузли та прилади, проведені електромонтажні роботи, оздоблені та облаштовані стелі, дах, фасадні роботи, штукатурні роботи внутрішніх стін, проведено оздоблення гіпсокартоном, обклеєні шпалери, проведено фарбування, збудовані будівля сараю, веранд, гаражу, підвалу, кладової, кухні, проведена кладка паркану із вставленням металевих воріт. Незважаючи на те, що право власності на житловий будинок було отримано відповідачем в порядку спадкування, а тому згідно ст. 57 СК України він є особистою власністю відповідача, проте вона має право отримати грошову компенсацію на 1/2 частини всіх зроблених поліпшень, витрати на які є спільною власністю подружжя, в розумінні ст.60 СК України. За вказаних вище підстав вона і звернулась до суду з даним позовом. Представник позивача в судову засіданні уточнені та збільшені позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, з підстав наведених у позові. Після оголошеної в судовому засіданні перерви не з`явився, був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди представника відповідача, суд закінчує розгляд справи за відсутність представника позивача, відповідно до наданих ним пояснень по справі. В судовому засіданні представник відповідача заперечував проти позовних вимог, просив відмовити у задоволенні позову повністю, з підстав їх необґрунтованості. Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, [PERSON] 23.01.2018 року надав до суду письмовий відзив, у якому зазначив, що позивач вказує, що в період шлюбу з 22.11.1980 року по 17.12.2015 року, вона разом з відповідачем проводили ремонтні та будівельні роботи у житловому будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , та надає копії чеків на накладних. Проте, на більшості товарних чеків, у графі «покупець» немає даних, хто саме придбав будівельні матеріали (товарні чеки № 45 від 19.08.2009 року, №49 від 17.06.2009 року, №52 від 21.07.2009 року, накладна №66576 від 19.09.2014 року, накладна № 66581 від 19.09.2014 року, товарний чек №51, товарний чек №36 від 12.10.2015 року, товарний чек б/н від 19.09.2014 року, товарний чек №73 від 15.11.2015 року, накладна б/н від 20.09.2014 року, накладна б/н від 23.09.2015 року, накладна № 75357 від 23.09.2015 року, товарний чек б/н від 08.09.2015 року, товарний чек № 39 від 29.09.2014 року, товарний чек № 48 від 01.11.2012 року, товарний чек №49 від 01.11.2012 та інші). Також на товарних чеках відсутня інформація про сплату за вказаний товар (товарний чек б/н від 08.09.2015 року, товарний чек б/н від 19.09.2014 року, товарний чек №73 від 15.11.2015 року, товарний чек б/н від 15.09.2014 року, квитанція № 29 від червня 2013 року, квитанція №11 від травня 2009 року, квитанція №05 від травня 2011 року, товарні чеки №45 від 19.08.2009 року, № 49 від 17.06.2009 року, №52 від 21.07.2009 року). А на квитанції № 29 від червня 2013 року, квитанції №11 від травня 2009 року, квитанції № 05 від травня 2011 року, зовсім не вказане число, коли саме придбався товар. Все це вказує, що дані квитанції виписані набагато пізніше тих дат, які вказані у квитанціях. А на накладних № 66576 від 19.09.2014 року, № 66581 від 19.09.2014 року, № 75357 від 23.09.2015 року, зовсім відсутня інформація про продавця та покупця, невідомо хто продав та оформив накладні. У свідоцтві про право на спадщину за законом, яке посвідчено 02.12.2002 року [PERSON] , державним нотаріусом Шостої державної нотаріальної контори, не має відміток про те, що житловий будинок та надвірні споруди побудовані самовільно. Тобто, на день смерті спадкодавця [PERSON] , а саме станом на [INFO] року житловий будинок та надвірні споруди вже були побудовані. Технічний паспорт на вказаний житловий будинок, який був виданий на ім`я [PERSON] також немає відміток про самовільно збудовані споруди. Таким чином на момент прийняття спадщини, житловий будинок та надвірні споруди вже були збудовані. Тому, позивачем не надано до суду жодного доказу про те, що саме вона разом з чоловіком робили ремонт у житловому будинку та будували прибудови та споруди в період з 2002 року по 2015 рік. Відповідно тих документів, що надала позивач до суду, ремонт та будівництво веранди, тамбуру, навісу було проведено на той час власником вказаного житлового будинку, [PERSON] . Окрім того, при проведенні судової будівельно-технічної експертизи, експерт вказала, що встановити, які ремонтно-будівельні матеріали та в якій кількості використовувались при ремонтно-будівельних роботах у житловому будинку [ADDRESS] не надається можливим. А з приєднаних позивачем чеків та накладних вбачається, що в них завищений об`єм будівельних матеріалів, а саме цегли на 3404 шт, шиферу на 23 шт, дошки на 1,50 куб.м., цементу на 29 мішків, змішувачів на 2 шт, а це на загальну суму 17615,60 грн, та сума інфляції 40131,67 грн, а всього на суму 57747,27 грн, тобто це майже половина вартості будівельних матеріалів, яку вказав експерт. Позивач [PERSON] 20.02.2018 року, користуючись своїм процесуальним правом, передбаченим ст. 179 ЦПК України надала до суду відповідь на відзив відповідача, у якій вказала, що відповідач посилається, що на більшості товарних чеків в графі «покупець» не зазначено, хто саме придбав будівельні матеріали. Проте, саме по собі відсутність зазначення покупця не є вирішальним значенням, оскільки розрахункові документи доказують сам факт придбання певного товару у відповідності до ст.1 ЗУ «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». Разом з тим, якщо форма і зміст фіскального чека, розрахункової квитанції та інших розрахункових документів, надання покупцю яких є обов`язковим, встановлені п.2 розділу ІІ Положення про форму і зміст розрахункових документів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 21.01.2016 № 13, то форма і зміст товарного чека на теперішній час законодавчо не встановлена. Отже, відсутність дати, прізвища покупця або іншої інформації, окрім вартості та назви товару в розрахункових документах не робить вказані документи неналежними. Відповідач, вказуючи, що деякі накладні виписані «пізніше», у відповідності до ст. 81 ЦПК України повинен довести вищезазначені міркування. Також, стверджує, що їй добре відомо, що житловий будинок [ADDRESS] відповідачем було отримано в порядку спадкування. Втім, за час спільного проживання однією сім`єю подружжя значно поліпшило умови та технічно-будівельний стан будинку, на що було використано певні кошти, 1/2 з яких вона намагається стягнути з відповідача. Крім того, відповідач зазначає, що житловий будинок та усі будівлі та споруд на час смерті його матері та на час прийняття ним спадщини - вже були збудовані. Дане ствердження, є неправдивим, по-перше, роки об`єктів нерухомості: веранда літ «а», тамбур літ. «а1», навіс літ. «а2» - в матеріалах технічного паспорту не зазначені взагалі; по-друге, як зазначено в тексті висновку, експертом було виявлено наявність прибудови до літньої кухні літ. «В» у вигляді тамбуру. Крім того, сам відповідач [PERSON] пояснив експерту, що тамбур був збудований у 2009 році, що зафіксовано у висновку будівельно-технічної експертизи. Таким чином, сам відповідач спростовує свої власні пояснення, викладені у відзиві. По-третє, судовим експертом було встановлено обсяг ремонтно-будівельних робіт, виконаних у період з 2002 року по 2015 рік в житловому будинку [ADDRESS] , зокрема: зміна покрівлі з черепиці на покрівлю з азбестоцементних листів; обробка поверхні стін фасаду; повищенна внутрішня обробка приміщень: шпаклівка, гіпсокартон, шпалери, керамічна плитка; покриття підлоги лінолеумом; прокладення мережі водопостачання та водовідведення; прибудова тамбуру до літньої кухні. Таким чином, відповідач викладаючи відзив на позовну заяву намагається уникнути цивільно-правової відповідальності щодо стягнення на користь [PERSON] 1/2 частини витрат на невід`ємні поліпшення. Вислухавши пояснення представників сторін, допитавши в якості свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що дійсно з 22.11.1980 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 17.12.2015 року рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області було розірвано, що не заперечується сторонами у справі. У відповідності до довідки № 1745 від 02.12.2016 року, виданої виконавчим комітетом Випасненської сільської ради, [PERSON] , [INFO] , за даними домових книг була зареєстрована з 20.12.1980 року по 11.06.1991 року в [ADDRESS] , з 11.06.1991 року по 23.12.2003 року була зареєстрована в [ADDRESS] . З 23.12.2003 року зареєстрована в [ADDRESS] . /т.1 л.с.13/ З матеріалів справи вбачається, що житловий будинок, у якому зареєстровані позивач із відповідачем належить відповідачу [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.12.2002 року, а також технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду / т.1. л.с.14-19/. Вказаний вище житловий будинок належить відповідачу на праві особистої приватної власності у відповідності до ч.1 п.2 ст. 57 СК України. Позивач не оспорює вказаний факт, проте у своєму позові зазначає, що з самого моменту реєстрації її проживання за адресою розташування будинку, подружжя здійснювали невід`ємні поліпшення вказаного житлового будинку, а саме ними було проведено ряд ремонтних та будівельних робіт по приведенню в належний стан домоволодіння по [ADDRESS] . Так, в якості обґрунтування своїх вимог надає до матеріалів справи накладні та товарні чеки на загальну суму витрат 59 399,25 грн. / т.1 л.с.24-33/ Задля повного та об`єктивного розгляду справи, 03.05.2017 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області було внесено ухвалу про призначення судової будівельно-технічної експертизи, згідно якої призначено по цивільній справі судову будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставлені наступні питання: 1) визначити загальну вартість будівельних матеріалів, зазначених у товарних чеках та накладних, наявних в матеріалах справи (доданих [PERSON] до позовної заяви), за роздрібними цінами станом на день проведення експертизи; 2) визначити загальну вартістю ремонтних робіт та невід`ємних поліпшень у грошовому еквіваленті в національній валюті України, проведених в житловому будинку [ADDRESS] , а саме: визначити вартість виконаних ремонтних робіт в зазначених будинках, які проводились позивачем: зміни вхідних дверей на броньовані, встановлення комплектів металопластикових вікон у всіх жилих кімнатах та кухні, капітального ремонту у ванній кімнаті та туалеті, зміни сантехнічних вузлів та приладів, проведення електромонтажних робіт, оздоблення та облаштування стелі, даху, фасадні роботи, штукатурні роботи внутрішніх стін, оздоблення гіпсокартоном, обклеювання шпалер, фарбування, будівля сараю, веранд, гаражу, підвалу, кладової, кухні, кладка паркану із встановленням металевих воріт, облаштування підлоги; з облаштуванням прибудованої території; 3) чи виконувались ремонтні роботи в будинку [ADDRESS] в період з 2009 року по 2015 рік? 4) який фактичний об`єм виконаних ремонтних будівельних робіт? 5) які будівельні матеріали та в якій кількості використовувались при ремонтних будівельних роботах в будинку [ADDRESS] в період з 2009 року по 2015 рік та чи були використанні будівельні матеріали, які вказала позивач [PERSON] (згідно з чеків та накладних)? Проведення судової будівельно-технічної експертизи доручено судовому експерту фізичній особі - підприємцю [PERSON], що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . / т.1 л.с.77-78/ 22.11.2017 року на адресу суду надійшов висновок судової будівельно-технічної експертизи № 01/01, складений експертом [PERSON].30.10.2017 року, у відповідності до якого загальна вартість будівельних матеріалів, зазначених у товарних чеках та накладних, наявних в матеріалах справи (доданих [PERSON] до позовної заяви) із застосуванням індексу інфляції за період з дати придбання матеріалів до дати проведення експертизи склала 131 926,50 грн. По другому, четвертому питанню: залишкова вартість ремонтно-будівельних робіт (невід`ємних поліпшень), проведених в житловому будинку [ADDRESS] у період з 1980 року по 2015 рік на момент проведення експертизи з урахуванням ПДВ склала: 162 246 грн. Об`єм та перелік ремонтно-будівельних робіт приведений в локальному кошторисі № 2-1-1 на ремонтно-будівельні роботи (невід`ємні поліпшення), див. додаток № 3 до висновку № 01/01. Підсумкова відомість ресурсів до локального кошторису № 2-1-1 на ремонтні - будівельні роботи (невід`ємні поліпшення) приведена в додатку № 4 до висновку № 01/01. Примітка: Експертом при дослідженні розглядались тільки ті ремонтно-будівельні роботи (невід`ємні поліпшення), які можливо було встановити при візуальному огляді, співставленням даних матеріалів інвентаризаційної справи та пояснень позивача та відповідача, які співпадають. По третьому, п`ятому питанню: при дослідженні матеріалів інвентаризаційної справи № 2874 КП «Білгород- Дністровське БТІ» встановлена зміна в конструктивних елементах будівель і благоустрою з моменту проведення інвентаризації у 2002 році по день проведення експертом обстеження, а саме: - у житловому будинку літ. «А» вказана покрівля із черепиці, на момент проведення обстеження у житловому будинку літ. «А» покрівля виконана із азбестоцементних листів; - у житловому будинку літ. «А» вказана звичайна зовнішня обробка та проста внутрішня обробка, на момент проведення обстеження в житловому будинку літ. «А» зафіксована покращена зовнішня обробка (штукатурка типу «шуба») та покращена внутрішня обробка приміщень (шпаклівка, гипсокартон, шпалери, керамічна плитка); - у житловому будинку літ. «А», веранді літ. «а», тамбурі літ. «а1», літній кухні літ. «В», літній кухні літ. «Є» вказана цементна підлога, на момент проведення обстеження покриття підлоги у вищевказаних будівлях виконане із лінолеуму; - у літній кухні літ. «Є» не вказаний водопровід і каналізація, на момент проведення обстеження у літній кухні літ. «Є» є водопостачання і водовідведення. Також у матеріалах інвентаризаційної справи № 2874 КП «Білгород-Дністровське БТІ» і технічному паспорті на момент проведення інвентаризації у 2002 році відсутній тамбур, прибудований до літньої кухні літ. «В». Із пояснень [PERSON] тамбур, прибудований до літньої кухні літ. «В» у 2009 році. При співставленні даних матеріалів інвентаризаційної справи і натурного обстеження встановлено, що у період з 2002 року по 2015 рік в житловому будинку [ADDRESS] були виконані наступні роботи: - зміна покрівлі із черепиці у житловому будинку літ. «А» на покрівлю із азбестоцементних листів; - обробка поверхні стін фасаду набризгом типу «шуба» у житловому будинку літ. «А»; - повищена внутрішня обробка приміщень у житловому будинку літ. «А» - шпаклівка, гипсокартон, шпалери, керамічна плитка; - у житловому будинку літ. «А», веранді літ. «а», тамбурі літ. «а1», літній кухні літ. «В», літній кухні літ. «Є» покриття підлоги із лінолеуму; - у літній кухні літ. «Є» прокладення мереж водопостачання і водовідведення; - прибудова тамбуру до літньої кухні літ. «В». Встановити візуальним оглядом, які ремонтно-будівельні роботи виконувались та які будівельні матеріали і в якій кількості використовувались при ремонтно-будівельних роботах в житловому будинку [ADDRESS] у період з 2009 року по 2015 рік, не надається за можливе (крім будівельних робіт по прибудові тамбуру до літньої кухні літ. «В»). При співставленні підсумкової відомості ресурсів до локального кошторису № 2-1-1 з чеками і накладними, наданими [PERSON] , встановлено, що в цілому будівельні матеріали, які вказала позивач [PERSON] (згідно з чеків та накладних) були використані при проведенні ремонтно-будівельних робіт в житловому будинку [ADDRESS] . Але слід зазначити, що: - у накладній № 001143/12 від 17.07.2010 року і накладній № 00438/10 від 08.09.2012 року (л.с.29): - завищений об`єм цегли на 3404 шт.; - завищений об`єм шиферу на 23 листа; - завищений об`єм дошки на 1,50 м3; - завищений об`єм цементу на 29 мішків. - у товарному чеку № 51 (аркуш № 27 матеріалів цивільної справи № 495/9634/1б-ц) і товарному чеку № 48 від 01.11.2012 року (л.с.31) завищена кількість змішувачів на 2 шт. 23.01.2018 року відповідач надав до суду клопотання про витребування доказів, у якому вказав, що накладні у яких завищений об`єм будівельних матеріалів були оформлені на базі будівельних матеріалів «Овидий ЛДТ ООО», а тому для повного та об`єктивного розгляду слід витребувати з будівельної фірми «Овидий ЛДТ ООО» оригінали, або належним чином завірені копії вищевказаних накладних. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23.02.2018 року, клопотання відповідача [PERSON] про витребування доказів по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошової компенсації - задоволено. Витребувано з Бази будівельних матеріалів «Овидий ЛТД ООО», що знаходиться за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Шкільна, 3-а, оригінали або належним чином звірені копії накладних: №001143/12 від 17.07.2010 року, №00438/10 від 08.09.2012 року, №0003118/1 від 22.05.2011 року. Зобов`язано Базу будівельних матеріалів «Овидий ЛТД ООО», що знаходиться за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Шкільна, 3-а, надати на адресу суду оригінали або належним чином звірені копії накладних: №001143/12 від 17.07.2010 року, №00438/10 від 08.09.2012 року, №0003118/1 від 22.05.2011 року. Проте, у відповідності до листа № 3/11 від 26.11.2018 року, з ТОВ «Овідій ЛТД» повідомлено, що за вказаною в ухвалі суду адресою дійсно знаходиться база будівельних матеріалів, проте її торгові та складські площі здаються Товариством в оренду вже протягом 4-5 останніх років. Зазначених в ухвалі накладних (видаткових або товарних або податкових тощо) чи їх копій Товариство не зберігає з огляду на закінчення строку їх зберігання, який через існування законодавчо встановленого строку позовної давності становить лише 3 роки. Ці накладні не відносяться до документів суворої звітності та/або не підпадають під категорію тривалого зберігання, а тому надати вказані накладні не вбачається можливим./ л.с. 238 т. 1/ За для повного та всебічного розгляду справи судом також були викликані і допитані в якості свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які знаходились у дружніх відносинах з сім`єю Смертенюк, які підтвердили в судовому засіданні, те, що подружжя Смертенюк все робили разом, ремонтні роботи, прибудову, літню кухню. Вони також допомагали їм з ремонтними роботами. Мати відповідача була старенька , їм не допомагала, вони займалися її доглядом. Раніше хата була старенька, а в теперішній час у гарному стані. Документи на будинок робили вже після смерті матері. За для можливості правильного вирішення даного спору, та вірного застосування норм чинного законодавства, слід з`ясувати перш за все, чи дійсно проводились у період перебування сторін у шлюбі ремонтно-будівельні роботи для приведення в належний стан та поліпшення домоволодіння по [ADDRESS] , чи слід вважати вказані поліпшення спільною сумною власністю подружжя. За загальним правилом ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи цю норму права та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен встановити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя (постанова Верховного Суду України від 25 листопада 2015 року №6-2333цс15). Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Отже, у сімейному законодавстві діє презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна подружжя на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Спростувати цю презумпцію може сторона, яка надає докази протилежного, що мають відповідати вимогам належності та допустимості і є її процесуальним обов`язком. Викладена у відзиві проти позову позиція відповідача не спростовує презумпцію спільності права власності подружжя на наведені у товарних чеках та накладних будівельні матеріали, оскільки покликана привернути увагу суду щодо невірного заповнення розрахункових документів, а також, що житловий будинок та усі прибудови були збудовані ще спадкодавцем [PERSON] , після смерті якої відповідач отримав у власність житловий будинок. Однак, варто зазначити, що позивач стверджувала на поліпшенні житлових умов у домоволодінні за адресою: [ADDRESS] . Факт вказаних поліпшень встановлений Висновком № 01/01 судової будівельно-технічної експертизи, згідно якого у період з 2002 року по 2015 рік в житловому будинку [ADDRESS] були виконані наступні роботи: - зміна покрівлі із черепиці у житловому будинку літ. «А» на покрівлю із азбестоцементних листів; - обробка поверхні стін фасаду набризгом типу «шуба» у житловому будинку літ. «А»; - повищенна внутрішня обробка приміщень у житловому будинку літ. «А» - шпаклівка, гипсокартон, шпалери, керамічна плитка; - у житловому будинку літ. «А», веранді літ. «а», тамбурі літ. «а1», літній кухні літ. «В», літній кухні літ. «Є» покриття підлоги із лінолеуму; - у літній кухні літ. «Є» прокладення мереж водопостачання і водовідведення; - прибудова тамбуру до літньої кухні літ. «В». Більш того, зазначено, що при співвставлені підсумкової відомості ресурсів до локального кошторису № 2-1-1 з чеками і накладними, наданими [PERSON] , встановлено, що в цілому будівельні матеріали, які вказала позивач [PERSON] були використані при проведенні ремонтно-будівельних робіт в житловому будинку [ADDRESS] . Відповідачем не надано суду жодного доказу того, що витрати на придбання будівельних матеріалів для здійснення вказаних вище поліпшень житлового будинку він поніс самостійно, так само і не спростованого того факту, що позивач безпосередньо приймала участь у здійснені вказаних поліпшень. Суд погоджується з поясненнями позивача, в тому, що роки об`єктів нерухомості: веранда літ «а», тамбур літ. «а1», навіс літ. «а2» - в матеріалах технічного паспорту не зазначені, що ставить під сумнів ствердження відповідача з приводу того, що вказані прибудови були збудовані ще до прийняття ним спадщини. В тексті висновку, експертом було виявлено наявність прибудови до літньої кухні літ. «В» у вигляді тамбуру. Крім того, сам відповідач [PERSON] пояснив експерту, що тамбур був збудований у 2009 році, що зафіксовано у висновку будівельно-технічної експертизи. За таких обставин, судом встановлено та підтверджено Висновком № 01/01 судової будівельно-технічної експертизи, поясненнями свідків, що дійсно в період перебування сторін у шлюбі були здійсненні невід`ємні поліпшення житлового будинку [ADDRESS] . Згідно ст. ст. 69, 70, 71 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. П.п. 19, 21, 22, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" роз`яснено, що вирішуючи спори про поділ майна подружжя, суди повинні враховувати, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу. У випадках поділу грошових сум (вкладів), внесених у банківські (фінансові) установи за договорами банківського вкладу (депозиту) за рахунок заробітної плати, пенсії, стипендії, інших доходів подружжя ці вклади, незалежно від їх виду та від того, на чиє ім`я з подружжя вони внесені, відповідно до ст. 61 СК є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Будівельні матеріали, використані в процесі будівництва житлового будинку є невід`ємною його частиною та неподільною річчю. Згідно ч. ч. 4-5 ст. 71 СК України та п. 25 Постанови Пленуму вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільні речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Зі змісту п. п. 23, 24 Постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Відповідно до п. 30 Постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК. При цьому суд враховує правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, в яких ВСУ роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11). Враховуючи усе вищенаведене, те, що будівельні матеріали згідно квитанцій та товарних накладних придбались у період перебування сторін у справі у зареєстрованому шлюбі, прийнявши до уваги, що відповідачем не спростовано того факту, що позивач несла нарівні з ним тягар витрат на поліпшення житлових умов домоволодіння [ADDRESS] , суд вважає за можливе визнати вказані витрати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, та виходячи із положень чинного законодавства щодо неподільності речей при поділі спільної сумісної власності подружжя, вважає за можливе присудити з відповідача на користь позивача компенсацію цих витрат. Разом з тим, враховуючи те, що згідно висновку № 01/01 судової будівельно-технічної експертизи: - у накладній № 001143/12 від 17.07.2010 року і накладній № 00438/10 від 08.09.2012 року (т. 1 л.с.29): - завищений об`єм цегли на 3404 шт.; - завищений об`єм шиферу на 23 листа; - завищений об`єм дошки на 1,50 м3; - завищений об`єм цементу на 29 мішків. - у товарному чеку № 51 (аркуш № 27 матеріалів цивільної справи № 495/9634/1б-ц) і товарному чеку № 48 від 01.11.2012 року (т.1 л.с.31) завищена кількість змішувачів на 2 шт, суд вважає правильним відрахувати витрати, які не були витрачені на невід`ємні поліпшення спірного житлового будинку із загальної вартості понесених витрат, та виходячи із рівності часток при поділі об`єкту права спільної сумісної власності подружжя, залишкову частину розподілити між сторонами. Таким чином, загальна вартість витрат на придбання будівельних матеріалів у завищеному вигляді становить 17615,6 грн та сума інфляції 40131,67, а всього на суму 57747,27 грн. Загальна вартість витрат, згідно накладних та товарних чеків /згідно висновку № 01/01 судової будівельно-технічної експертизи): 131926,50+162246,00=294172,5 грн. Вартість витрат, що використанні на поліпшення житлового будинку 294172,5 грн -57747,27 грн = 236425,23 грн. Вартість грошової компенсації, що підлягає стягненню на користь позивача 236424,73/2 = 118 212,61 грн. Таким чином, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, а саме про визнання витрат, понесених на придбання будівельних матеріалів для здійснення невід`ємних поліпшень житлового будинку [ADDRESS] об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, та в частині стягнення зі [PERSON] на користь [PERSON] в якості відшкодування 1/2 частини вартості поліпшень, зроблених в житловому будинку [ADDRESS] , грошової компенсації вартості будівельних та ремонтних робіт, а також використаних будівельних матеріалів, що були придбані сторонами за час шлюбу, у розмірі 118 212,61 грн. В задоволенні решти позовних вимог [PERSON] слід відмовити.

Outcome: partial