Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-30 00:00:00

18 червня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Ганнівсько-Вирівської сільської ради Білопільського району Сумської області про визнання права власності на домоволодіння у порядку спадкування, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла його тітка [PERSON] Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на все її майно, зокрема на земельну частку (пай) та домоволодіння [ADDRESS]. За життя [PERSON] склала заповіт, яким усе своє майно заповіла позивачу у справі [PERSON] Позивач своєчасно прийняв спадщину після смерті тітки, але отримати свідоцтво про право на спадщину зміг лише на земельну частку (пай), отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на будинок він не зміг, оскільки зазначене домоволодіння [PERSON] у відповідних державних установах не зареєсрувала. Через відсутність правовстановлюючих документів на вище зазначене домоволодіння позивач позбавлений можливості вільно розпоряджатися спадковим майном. Посилаючись на викладене, [PERSON] просив визнати за ним право власності в порядку спадкування на домоволодіння [ADDRESS]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача - Ганнівсько-Вирівської сільської ради в судове засідання не з'явився, сільський голова Скрипченко О.М. надіслав лист про розгляд справи без участі їх представника, проти задоволення позову не заперечують. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін за наявними в справі доказами та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її смерть (а.с. 4). За життя [PERSON] склала заповіт, який усе своє майно заповіла племіннику [PERSON], позивачу у справі (а.с. 2). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на все її майно, зокрема на земельну частку (пай) та домоволодіння [ADDRESS]. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] своєчасно прийняв спадщину після смерті тітки [PERSON] та отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом (а.с.8). З ксерокопії свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 15 червня 2011 року вбачається, що спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності АФ "Колос" розміром 3,72 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (а.с. 8). Звертаючись з позовом до суду, позивач зазначив, що отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спірний будинок він не зміг, оскільки зазначене домоволодіння [PERSON] у відповідних державних установах не зареєсрувала, що підтверджується довідкою КП "Сумське міське бюро технічної інвентаризації" філіал "Білопільська госпрозрахункова виробнича дільниця" від 07 червня 2015 року №474 (а.с. 9). Згідно довідки начальника КП "Білопільське районне архітектурно-планувальне бюро" від 18 червня 2015 року №8 житловий будинок в [ADDRESS] зведено з дотриманням архітектурних, санітарних та протипожежних норм та правил. Житловий будинок і надвірні будівлі знаходяться в межах земельної ділянки, не виходять за червону лінію вулиці, а також не знаходяться на суміжних земельних ділянках (а.с. 10-11). Статтею 534 ЦК УРСР 1963 року передбачено, що кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР 1963 року спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Пунктами 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України встановлено, що Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Позивач своєчасно прийняв спадщину за заповітом після смерті [PERSON], але через відсутність правовстановлюючого документу на вище зазначене домоволодіння позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом у нотаріуса та вільно розпоряджатися спадковим майном. Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] право власності на домоволодіння, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved