Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів в якому просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за теплопостачання в сумі 4268,35грн за період 01.08.2013р по 01.07.2016р, суму інфляційних збитків в розмірі 5679,95грн, суму 3% річних в розмірі 722,64грн, та судові витрати в сумі 1378грн Обгрунтовують вимоги тим, що відповідачі зареєстровані та постійно мешкають в квартирі [ADDRESS], отримують послуги з теплопостачання, але оплату цих послуг не здійснюють. Позивач звертався до суду із заявою про видачу судового наказу. Ухвалою суду від 18 жовтня 2016р. було відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу. Тому позивач звертається до суду з позовом. Представник позивача в судове засідання не з'явилась. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, на позові наполягає. Не заперечує щодо заочного розгляду справи Відповідачі в судове засідання не з"явилися. про час та місце розгляду справи повідомлені. Суд прийняв рішення про заочний розгляд справи. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що відповідачі є спільними [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS]. Будинок підключений до мереж центрального опалення. Підприємством, яке надає послуги з теплопостачання до багатоквартирних житлових будинків у м.Дружківка, в тому числі і до будинку, в якому знаходиться квартира відповідачів [PERSON], є ОКП "Донецьктеплокомуненерго". (а.с.16-20) Згідно до ст. 322 ЦК України власник зобов"язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, між сторонами виникли правовідносини з приводу постачання теплової енергії, які регулюються Законами України «Про теплопостачання», «;Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила). За правилами ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно п.п.18,20,21,30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005 року (з наступними змінами), споживач зобов'язаний проводити оплату послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води згідно установлених тарифів споживання до 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 625 ЦК передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що відповідачі отримували послуги з теплопостачання в період з серпня 2013року до 01.07.2016року, але їх не оплачували в повному обсязі, у зв'язку з чим за цей період виникла заборгованість в сумі 4081,04грн, з розрахунку 6691,07грн - 2610,03грн , де 6691,07грн сума нарахувань за період з серпня 2013р до 01.07.2016р , 2610,03грн, сума оплати за вказаний період. (а.с5). Доказів, що відповідачі мають заборгованість за опалення у період з 01.08.2013р до 01.07.2016р в сумі 4268,35грн, як зазначено в позові, позивачем не надано. Судом встановлено, що в жовтні 2016року позивач звертався до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідачів заборгованості за спожиті послуги по теплопостачанн, але ухвалою суду від 18 жовтня 2016року відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу через наявність спору про право. (а.с.10-11). Відповідно до 118 ЦПК України заявлені стягувачем ОКП "Донецьктеплокомуненерго" вимоги про стягнення з відповідачів боргу можуть бути розглянуті у позовному провадженні. Оскільки відповідачі добровільно заборгованість не сплачують, вона підлягає стягненню з них солідарно в примусовому порядку в сумі 4081,04грн.. Також відповідно до ст. 625 ЦК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню інфляційні витрати та 3%річних, однак суд не погоджується з розрахунком інфляційних та 3%річних, які наведені позивачем в таблиці (а.с.5), оскільки позивачем сума заборгованості, яка використана для розрахунку, не відповідає фактичному розміру заборгованості, яка нарахована у період з 01.08.2013 до 01.07.2016., а тому вимоги щодо стягнення інфляційних та 3%річних підлягають задоволенню частково: Інфляційні в сумі 2961,95грн. (а.с. 38) , 3%річних - в сумі 326,37грн, з розрахунку 4081,04грн *3/100/365*973дн На підставі ст.88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 1378грн, з кожного по 459,33грн.

Outcome: partial