Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, мотивуючи свої вимоги тим, що вона з відповідачем по 26.06.2008 перебувала в шлюбних відносинах. Від даного шлюбу в них є дочка [PERSON] , [INFO] . На даний час дочка продовжує навчатися в ДНЗ "Вище професійне училище №7 м.Вінниця" на І курсі денної форми начвчання, 1 рівня акредитації, ІІІ рівня атестації по професії "Кухар, кондитер". В зв`язку з цим не має змоги влаштуватися на роботу. Відповідно до вимог ст.199 СК України батько має утримувати повнолітню дочку, якщо вона продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. В зв`язку з даними обставинами вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Просить стягнути з відповідача на її користь на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання, аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1300 грн, починаючи з дати настання дочкою повноліття та до моменту закінчення навчання або до досягнення двадцятитрьохрічного віку- у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини та просить позов задовольнити. Також додала, що стипендія, яку отримує її дочка в розмірі 400 грн є недостатньою для дочки. Відповідач позов не визнав та просить відмовити в його задоволенні, пояснивши, що змоги утримувати дочку він не має, так як ніде не працює. Його самого утримує брат з сестрою. Також він переніс операцію і працювати йому не можна. Згідно відзиву на позовну заяву, який міститься в матеріалах справи, відповідач в задоволенні позову просить відмовити, посилаючись на обставини, аналогічні його поясненням, наданих в судовому засіданні. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який 26.06.2008 було розірвано, про що свідчить копія свідоцтва про розірвання шлюбу від 26.06.2008 серія [NUMBER] (а.с.5). Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що в свою чергу ними не заперечується, а тому додатковому дослідженню в силу ст.82 ЦПК України не підлягає. Згідно копії паспорту 3001594919 від27.02.2018 (а.с.7) 26.06.2008 [PERSON] досягла повноліття. Згідно довідки ДНЗ "Вище професійне училище №7 м.Вінниці" від 16.01.2020 №25 (а.с.6) [PERSON] дійсно навчається у ДНЗ "ВПУ №7 м.Вінниці"з 01.09.2019 по 30.06.2022 гр.№35 курса І. Денна форма начвчання, 1 рівень акредитації, ІІІ рівень атестації по професії "Кухар; кондитер". Навчається на неповному державному забезпеченні. Згідно довідки, виданої виконкомом Тульчинської міської ради Тульчинського району Вінницької області від 27.02.2020 №81 (а.с.8), склад сім`ї [PERSON] , яка зареєстрована та проживає в [ADDRESS] слідуючий: син - [PERSON] , 1992 року народження, донька - [PERSON] , 2002 року народження, донька - [PERSON] - 1999 року народження (зареєстрована, але не проживає), онук - [PERSON] , 2018 року народження (зареєстрований, але не проживає). Згідно ст. 199 Сімейного кодексу України (надалі СК України), якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. В судовому засіданні підтверджено, що повнолітня [PERSON] є дочкою відповідача, продовжує навчання, влаштуватись на роботу не має можливості, оскільки навчається на денній формі навчання. Оскільки повнолітня дочка [PERSON] знаходиться на утриманні матері - позивача у даній справі, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на її утримання. Між тим, відповідач заперечив свою можливість утримувати повнолітню дочку. На підтвердження даного факту останній надав наступні докази: - копію трудової книжки серія [NUMBER] (а.с.20-24), згідно якої вбачається, що відповідач на даний час є непрацюючим; - копію епікризу №393/39 (а.с.25-26), згідно якого вбачається, що відповідач знаходився на лікуванні в хірурга у відділенні з 21.01.2016 до 29.01.2016 з приводу - пупова грижа. Була проведена операція 22.01.2016 та рекомендовано помірні фізичні навантаження на протязі одного року. Дослідивши подані відповідачем докази, судом встановлено, що відповідач хоч і не є працюючим, однак є працездатним, а тому має можливість утримувати повнолітню дочку. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язковою сукупністю таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наяність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно ст. 201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище повнолітньої [PERSON] , яка отримує стипендію, інтереси повнолітньої дочки, стан здоров`я та матеріальний стан відповідача, якиє хоч і не є працюючим, однак є працездатним, інших утриманців не має , а тому вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дочки в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн, а не в заявленому позивачем розмірі. Саме такий розмір аліментів, на думку суду, буде розумним та достатнім для утримання повнолітньої дочки. Інших доказів, які б свідчили про можливість відповідача сплачувати аліменти у більшому розмірі, зокрема в розмірі 1300 грн, як про те просить позивач, позивачем суду не надано. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про частковову обґрунтованість позовних вимог позивача в заявлених нею межах та про існування правових підстав для їх часткового задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки позовну заяву пред`явлено до суду 03.03.2020, тому відповідно до вимог ч.1 ст.191 СК України, починаючи з цієї дати суд присуджує аліменти. Відтак,у вимозі позивача щодо стягнення аліментів, починаючи з дати настання дочкою повноліття, слід відмовити. Враховуючи, що повнолітня дочка припиняє навчання 30.06.2022, тобто раніше досягнення нею двадцяти трьох років, тому суд присуджує аліменти до припинення нею навчання, а не до досягнення нею двадцяти трьох років. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 3 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Таким чином, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial