Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-10 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовною заявою до [PERSON] про припинення права власності на частку у спільному майні в якій зазначають, що позивачі є рідними братом і сестрою та разом з відповідачкою є співвласниками квартири [ADDRESS]. Позивачам належить по 2/5 частки кожному у спільній власності, а [PERSON] належить 1/5 частка у спільній власності. Оскільки у них з відповідачкою склалися неприязні стосунки, а остання проживає у вказаній квартирі, позивачі не можуть мешкати у цій квартирі. Після смерті батька позивачів та чоловіка відповідачки - [PERSON], у спірній квартирі залишились речі, які до сих пір не розділені між спадкоємцями. За період проживання [PERSON] з відповідачкою було нажито небагато спільного майна, однак відповідачці воно не належать і користується ним виключно вона сама. Крім того, відповідачка без їх відома змінила замки на вхідних дверях та не віддає їм дублікати ключів, чим перешкоджає їх вільному доступу до квартири. Позивачі працюють на Південній залізниці, проживають у м.Харкові в гуртожитку, власного житла не мають. Вони бажають вирішити своє житлове питання шляхом продажу спірної квартири, але відповідачка відмовляється продавати належну їй 1/5 частину квартири. Своїми діями відповідачка завдає позивачам істотної шкоди, оскільки вони змушені мешкати у гуртожитку, що не сприяє налагодженню особистого життя та розбудові сімейних відносин. Також вони не можуть стати в чергу на отримання житла, оскільки юридично є власниками нерухомості, а саме спадкового майна. Позивачі вважають, що єдиним виходом з ситуації, що склалась є позбавлення відповідачки права власності на її частку у спірній квартирі з відшкодуванням вартості її частки, що можливе лише за рішенням суду. Тому вони звернулись до суду з позовом та просять припинити право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] в частині 1/5 та виплатити їй вартість цієї частки в сумі 46771,80 грн. Також позивачі просять визнати за ними право власності на вказану квартиру в частині по 1/10 за кожним. У судовому засіданні позивачі та їх представники позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити, при тому надали пояснення аналогічно викладеному тексту у позові, крім того додали, що між сторонам склались вкрай неприязні стосунки. Позивачі вважають відповідачку винною у тому, що шлюб їх батьків розпався, і проживання у спільній квартирі відповідачки перешкоджає їм користуватися житлом, відповідач не дає їм ключів від квартири. Ще влітку 2013 року позивачі мали розмову із [PERSON] щодо спільних намірів продати вказану квартиру, але відповідач змінила своє бажання, та поставила умову щодо придбання їй однокімнатної квартири у місті Тростянці. Позивачі вважають такі умови неприйнятними, оскільки розмір частки у спільній власності відповідачки не дає їй права ставити такі пропозиції. Позивачі вважають, що внаслідок задоволенням їх позову не буде спричинена суттєва шкода інтересам відповідачки, оскільки за вказані кошти [PERSON] матиме змогу придбати інше житло, зокрема на батьківщині у [ADDRESS], де вона проживала до створення сім'ї із батьком позивачів. Відповідач [PERSON] та її представник у судовому засіданні проти позовних вимог заперечували у повному обсязі, посилаючись на те, що іншого житла вона не має, проживає постійно у спірній квартирі, а розмір відшкодування її частки, що пропонується позивачами є таким, що не дає змоги придбати житло, яке б її влаштовувало. При тому позивач зазначала, що у неї немає неприязних стосунків із позивачами, і вона не чинила перешкод їм у користуванні спільною квартирою, натомість позивачі провокували конфліктні ситуації, коли з'являлись до їх спільного помешкання із сторонніми особами, та здійснювали відео зйомку, при тому викликали міліцію. Вона не заперечує проти вирішення спору, але не на тих умовах, що запропоновані позивачами. Так, вона не заперечує уступити позивачам свою частку у спільному майні, якщо позивачі придбають їй однокімнатну квартиру, розташування якої буде зручним для неї, так як через передпенсійний вік вона не буде взмозі утримувати невпорядковане житло. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм обставини. Як вбачається позивачі [PERSON] та [PERSON] отримали свідоцтво про право власності кожному на 2/5 частини квартири [ADDRESS] після смерті батька [PERSON], який помер [INFO] його дружина [PERSON] отримала свідоцтво про право власності на 1/5 частину вказаної квартири (а.с.10,11,60). Здійснена державна реєстрація прав за всіма співвласниками на вказану квартиру (а.с.12,62). Спірна квартира має загальну площу 68,2 кв.м., складається із трьох жилих кімнат площами 10,1 кв.м, 14 кв.м, 19 кв.м (а.с.13-15). З копії будинкової книги вбачається, що у спірній квартирі зареєстрована відповідач [PERSON] (а.с.63-64). Позивачі [PERSON] та [PERSON] 18.09.2013 року та 18.12.2013 року зверталися до [PERSON] з заявою про їх намір продати належні їм по 2/5 частини квартири [ADDRESS] та пропозицію [PERSON] придбати у них зазначену частку квартири (а.с.26-29). З довідки КП "Охтирське МБТІ" від 17.02.2014 року вбачається, що іншого житла у власності [PERSON], ніж частка у спірній квартирі не має (а.с.101). З довідки за місцем роботи позивачки Відокремленого підрозділу "Інформаційно-обчислювальний центр" Державного підприємства "Південна залізниця" від 05.03.2014 року вбачається, що [PERSON] на квартирному обліку не перебуває, так як є власником спадкового майна (а.с.107). Згідно довідки за місцем роботи позивача відокремленого підрозділу "Локомотивне депо Основа" ДП "Південна залізниця" [PERSON] на квартирному обліку не перебуває (а.с.108). Суду було надано для огляду матеріали ЖЄО № 2541 від 16.11.2013 року та ЖЄО №2818 від 21.12.2013 року за зверненням [PERSON] по факту заміни замків у дверях квартири [ADDRESS] співвласницею [PERSON], що стало перешкодою [PERSON] та [PERSON] для проникнення у вказану квартиру. По вказаному факту була проведена перевірка та заявнику було рекомендовано звернутися до суду, оскільки відносини, які склалися між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] регулюються цивільно-правовим законодавством, що відноситься до компетенції суду. Крім того, судом були переглянуті відеозаписи, здійснені 16.11.2013 р. та 21.12.2013 р. представником позивача, на яких зафіксовано дії позивачів щодо намагання потрапити до спірної квартири та виклик працівників міліції, та дії відповідача, яка пояснювала свою позицію щодо конфліктної ситуації (а.с.65). Вказані докази суд приймає за такі, що підтверджують неприязні стосунки, які виникли між сторонами з приводу користування спірним житлом. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. За ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ч.1,2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч.1,2 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга ст.183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Відповідно до ст.361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Також Пленум Верховного Суду України у Постанові №20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» пунктом 14 роз'яснює, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення із самостійними виходами, які можуть використовуватись як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлений порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Згідно звіту про оцінку майна, виконаного ТОВ «Бюро Полекс» від 19.11.2013 року - оціночна вартість квартири [ADDRESS] складає 233859 грн., таким чином вартість 1/5 частки, належної відповідачці, складає 46771,80 грн. (а.с.23). За висновком будівельно-технічного дослідження № 94 від 09.12.2013 року, складеним експертом ТОВ «Суми-експерт МС» встановлено, що виходячи з розташування та внутрішнього планування квартири, розміру ідеальної частки, нормативних вимог, експерту не вдалося можливим запропонувати технічно можливий варіант виділу в натурі 1/5 частину спірної квартири, чи поділу між співвласниками зазначеної квартири без втрати її цільового призначення (а.с.16-22). Відповідно до ч.1 ст.365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною, спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Відповідно до вимог ст.ст.364, 365 ЦК України неможливо припинити право на частку у спільний частковій власності без згоди співвласника на отримання грошової компенсації та без інших обов'язкових умов, передбачених ч.1 ст.365 ЦК України. У Постанові №7 від 04.10.1991 року Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» пунктом 6 передбачено, що при неможливості виділу частки будинку в натурі або встановлення порядку користування ним власнику, що виділяється, за його згодою присуджується грошова компенсація. В окремих випадках суд може, враховуючи конкретні обставини справи, і за відсутності згоди власника, що виділяється, зобов'язати решту учасників спільної власності сплатити йому грошову компенсацію за належну частку з обов'язковим наведенням відповідних мотивів. Зокрема, це може мати місце, якщо частка у спільній власності на будинок є незначною й не може бути виділена в натурі чи за особливими обставинами сумісне користування ним неможливе, а власник будинку не проживає і забезпечений іншою жилою площею. Судом встановлено, що у відповідачки немає ніякого іншого житла окрім спірної квартири, і розмір належної відповідачці частки у квартирі - 1/5, на думку суду є суттєвим, виходячи із загальної площі квартири та наявності у ній трьох жилих кімнат. Тому, у разі припинення її права власності на 1/5 частку зазначеної квартири, таке припинення завдасть істотної шкоди її житловим інтересам, що є недопустимим відповідно до вимог ст.365 ЦК України. Суд також звертає увагу на те, що позивачами не доведено обставину щодо неможливості спільного володіння і користування майном, оскільки між співвласниками не вирішувалось питання щодо встановлення порядку користування спільною квартирою, позивачі не проживають у вказаній квартирі і не здійснюють будь-яких дій щодо можливості вселення чи реєстрації у вказаній квартирі, а факт того, що між сторонами склалися неприязні стосунки - не може бути основною підставою вважати про наявність обставини, передбаченої п.3 ч.1 ст.365 ЦК України. Суд сприяв сторонам за їх клопотанням у вирішенні спору миром, у зв'язку із чим оголошувались перерви судових засідань для можливості знайти варіанти придбання житла для відповідачки за кошти, запропоновані позивачами (з можливістю збільшення суми компенсації), однак всі запропоновані варіанти не були схвалені [PERSON], у зв'язку із чим примирення не досягнуто. Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивачів з огляду на вищезазначені обставини. В матеріалах справи маються квитанції про внесення позивачами грошових коштів вартості 1/5 частки спірної квартири на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Сумській області, які необхідно повернути позивачам. Застосовані ухвалою суду від 12.02.2014 року заходи забезпечення позову у виді заборони відчуження у будь-який спосіб відповідачкою належну їй 1/5 частину квартири [ADDRESS] до вирішення розгляду справи, необхідно скасувати. Судові витрати позивачам відшкодуванню не підлягають, оскільки у задоволенні їх позовних вимог відмовлено. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed