Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на земельну ділянку, зазначивши, що [PERSON] являлася власницею земельної частки (паю), площею 2,75 в умовних кадастрових гектарах, в межах Рацівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виготовленого на ім'я [PERSON]. [INFO] року [PERSON] померла. Після смерті [PERSON] спадщину фактично прийняв її син [PERSON], оскільки він на час смерті матері проживав з нею разом, був зареєстрованим з нею за однією адресою та протягом шести місяців після її смерті користувавсь майном померлої. Позивач звернувся до нотаріальної контори для отримання свідоцтва, але нотаріус відмовив йому в оформленні спадкового майна і рекомендував звернутися до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно в зв'язку із відсутністю оригіналу сертифікату на право на земельну частку (пай). Представник позивача в судовому засіданні зменшив позовні вимоги в частині встановлення факту прийняття спадщини позивачем після смерті [PERSON] та просив визнати за позивачем право власності на вказану земельну ділянку, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виготовленого на ім'я [PERSON], пояснивши, що [PERSON] є сином померлої [PERSON] і єдиним спадкоємцем її майна згідно закону та прийняв спадщину. Але оскільки оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) відсутній і позивач не зміг нотаріально оформити вказане спадкове майно, тому, просить суд визнати за позивачем право власності на вказану земельну частку (пай). Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, надіславши заяву в якій позов визнав і згідний на задоволення позовних вимог. Суд, вислухавши представника позивача, задовольнивши заяву відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] року, відповідно до повторного свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 01.06.2017 року, померла [PERSON] (а.с.9). Після її смерті на території Рацівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області відкрилася спадщина. [PERSON] являлася власницею земельної частки (паю), загальною площею 2,75 в умовних кадастрових гектарах, в межах Рацівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого на ім'я [PERSON], що підтверджується довідкою відділу у Чигиринському районі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 09.08.2017 року № 505/112-17 та архівною довідкою № 73/04-04 від 05.05.2017 року, виданою архівним сектором Чигиринської районної державної адміністрації (а.с. 13-14). Як вбачається з словника-довідника власних імен людей від 2005 року, ім'я [PERSON] є похідним іменем від ім'я [PERSON] (а.с.16-21). Оригінал сертифікату було втрачено, про що свідчить оголошення опубліковане у газеті "Чигиринські вісті" від 12.08.2017 року № 32 (12770) (а.с.22). Спадкоємцем майна [PERSON] є позивач, як її син, що вбачається з Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію усиновлення (удочеріння) №00018143477 від 01.06.2017 року (а.с.10). Крім того, як вбачається з довідок виконавчого комітету Рацівської сільської ради Чигиринського району від 07.08.2017 року № 2004 та № 2008, гр. [PERSON] на день своєї смерті [INFO] року була зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Разом з нею проживали та були зареєстровані: невістка - [PERSON], онуки - [PERSON], [PERSON] та син - [PERSON], який протягом шести місяців після смерті своєї матері користувався майном та речами померлої, обробляв присадибну земельну ділянку, вступивши таким чином в управління та володіння спадковим майном померлої, прийнявши таким чином спадщину (а.с.11-12). Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] фактично прийняв спадщину після померлої матері, вступивши в управління спадковим майном та користуючись її майном. Як вбачається з постанови про нотаріальну відмову завідувача Чигиринської державної нотаріальної контори Цинди Р.М. № 729/02-31 від 30.08.2017 року гр. [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай), розміром 2,75 в умовних кадастрових гектарах, що знаходяться в межах Рацівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області, яка залишилася після померлої [INFO] року [PERSON] (а.с.15). Згідно даних завідувача Чигиринської державної нотаріальної контори Цинди Р.М. № 767/01-16 від 13.09.2017 року, із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину звертався [PERSON], що діяв від імені [PERSON] (спадщина прийнята згідно п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР). Інші спадкоємці із заявами до нотаріальної контори не зверталися (а.с.30). Так, з огляду на те, що спадщина після смерті [PERSON] відкрилася та була прийнята до 01 січня 2004 року, то правовідносини, що виникли, регулюються нормами Цивільного кодексу Української РСР 1963 року. За змістом ст.6 ЦК УРСР кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права. За загальними положеннями про спадкування за ЦК УРСР 1963 року, зокрема згідно зст.524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця (ст.525 ЦК УРСР). Відповідно до ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст.549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. Європейський суд з прав людини в своїх рішенням вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року, "Новоселецький проти України" від 11 березня 2003 року, "Федоренко проти України" від 1 червня 2006 року). На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що оскільки інших спадкоємців, які б прийняли спадщину після померлої [PERSON] не має, тому суд вважає можливим позов задовольнити та визнати за позивачем право власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом.

Outcome: approved