Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з метою отримання банківських послуг відповідач звернувся до позивача. 14 червня 2018 року відбулась державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування позивача на Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" (АТ КБ "Приватбанк"). Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Відповідно до виявленого бажання, відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Для користування кредитними коштами відповідач отримав кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням коштів, внесених на погашення заборгованості відповідач станом на 14 грудня 2020 року має заборгованість у розмірі 18979,37 грн. Тому просив стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та понесені судові витрати. 10 березня 2021 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами. Сторонам роз`яснено право подати до суду заяви по суті справи та встановлені строки для їх подання. Відповідач ухвалу про відкриття провадження у справі, копію позовної заяви та додані до неї документи отримав 07 квітня 2021 року. Подав відзив на позов відповідно до якого проти позову заперечував. Вважав, що сума заборгованості на час відкриття провадження у справі не відповідає дійсності та є некоректною. Так у позовній заяві позивач вказує розмір заборгованості - 18979,37 грн., однак додаткових документів, які б підтвердили коректність розрахунку заборгованості суду не надає. В той же час банк надав довідку в якій сума боргу на час відкриття провадження суттєво відрізняється від суми, зазначеної у позовній заяві та складає 8069,95 грн. Також оскільки він заперечує проти позовних вимог, не визнає їх в повному обсязі, то заперечує проти сплати судового збору без винесення судом відповідного рішення. 05 травня 2021 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначив, що банк надав докази, які підтверджують факт укладання кредитного договору та наявність невиконаних кредитних зобов`язань: копію кредитного договору, розрахунок заборгованості, копію паспорта відповідача, виписку по рахунку, фото клієнта з карткою. Розрахунок заборгованості не є первинним документом за своєю природою, а є інформаційним документом по факту обробки фактичного операційного руху грошових коштів по рахунках кредитної угоди, а також відображує стан нарахувань в певні періоди часу. Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом Мінюсту від 12 квітня 2012 року №578/5, згідно якого до первинних документів, які фіксують факт виконання госоперації та служать підставою для записів у регістрах бухобліку і в податкових документах, віднесені: касові, банківські документи, повідомлення банків, виписки банків, корінці квитанцій і касових чекових книжок. Із виписки вбачається, що відповідач знімав кредитні кошти, потім частково погашав заборгованість за договором і знову користувався кредитними коштами. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Тому, оскільки на даний час відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав просив позов задовольнити. 14 травня 2021 року позивач надіслав до суду заяву про зменшення позовних вимог в якій просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 7014,95 грн. Разом з відзивом [PERSON] подав клопотання про розгляд справи за присутності сторін. Відповідно до ч. 3 ст. 274 ЦПК України, при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторони щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Частиною 6 статті 279 ЦПК України передбачено, що суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов: 1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи. Враховуючи, що предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи (сторонами не подані клопотання про допит свідків, призначення експертиз, витребування доказів тощо) то підстав для задоволення клопотання про розгляд справи з повідомленням сторін не вбачається. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до укладеного кредитного договору відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, що підтверджується копіями: анкети-заяви про приєднання до умов і правил надання банківських послуг, витягу з тарифів, витягу з умов і правил надання банківських послуг, новою редакцією статуту АТ КБ "Приватбанк", виписки за договором та виписки по картці (а.с.19-63, 71-72, 74-83, 102-104). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.144) станом на 20 квітня 2021 року заборгованість по кредитному договору відповідача становить 7014,95 грн. з яких: 7014,95 грн. заборгованість за тілом кредиту, в т.ч. 7014,95 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту. Підстав вважати, що наданий розрахунок заборгованості невірний немає, оскільки відповідачем він не спростований. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати в сумі 2270,00 грн.

Outcome: approved