Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-02 00:00:00

30 вересня 2020 року позивач [PERSON] звернулася до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину та неустойки за прострочення сплати аліментів, який надійшов в провадження Першотравенського міського суду Дніпропетровської області 30 грудня 2020 року. В обґрунтування позову зазначила, що рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку, починаючи з грудня 2004 року, до досягнення дитиною повноліття. На виконання рішення суду, державним виконавцем відкрито виконавче провадження №16651083 з примусового виконання рішення суду №2-2705 від 14 грудня 2004 року. Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 10 січня 2019 року відповідача позбавлено батьківських прав відносно сина [PERSON] , після цього, сину було змінено прізвище з [INFO] на [INFO] . Син проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Більше ніж 10 років вона не спілкується з відповідачем, не знає де він живе та чим займається. Станом на вересень 2020 року відповідач має заборгованість по аліментах 69 163,54 гривень. Дитина більш ніж п`ять років займається грою на електрогітарі, відвідує приватні уроки, навчається в музичній школі, більше двох років готувався до вступу до Академії Мистецтв імені Павла Чубинського, студентом якого він наразі є. Нею понесені додаткові витрати на дитину, пов`язанні з навчанням, розвитком, утриманням та лікуванням, половину вартості яких просить стягнути з відповідача, а саме: суму 143 016 гривень (вартість звукової карти "ZoomGCE-3" вартістю 2 953 гривень, системного блоку ІТ-Bloki7 8700 GTX1660 ТІ вартістю 39 854 гривень, комбопосилювач звуку вартістю 3 499 гривень, навчання у КЗ Вищої Освіти Київської обласної ради "Академія мистецтв імені Павла Чубинського" 4 роки вартістю 68 000 гривень, телефон "iPjneXr.64gb" вартістю 21 230 гривень, відпочинок - оздоровлення у літньому дитячому оздоровчому таборі "Лісний" санаторію "Ворзель" СБУ вартістю 7 480 гривень. Крім того, відповідач систематично не сплачує аліменти, станом на 11 вересня 2020 року розмір боргу становить 69 163,54 гривні, з нарахованих за цей час 92 822,11 гривень, тобто за п`ять років сплатив всього 23 658,57 гривень. Нею приведено розрахунок пені в зв`язку з простроченням сплати аліментів за період з 01 грудня 2015 року по 01 вересня 2020 року включно, розмір якої становить 91 077,49 гривень. Просить суд стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , в сумі 143 016 гривень та неустойку (пеню) за прострочення зі сплати аліментів на утримання дитини, у сумі, на день ухвалення судом рішення; судові витрати покласти на відповідача. 16 січня 2021 року позивач подала суду доповнення до позовної заяви, в яких зазначила, що станом на 19 січня 2021 року розмір пені зріс (на момент розгляду справи судом) і становить за період з 01 грудня 2015 року по 01 січня 2021 року 100 181,00 гривень, крім того, нею сплачено за навчання сина за 2 семестр 1 курсу 8 500 гривень, просить стягнути з відповідача на її користь вказані суми. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить їх задовільнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату розгляду справи повідомлений належним чином за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не надав, заяви про розгляд справи в його відсутність не надходило. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Враховуючи вимоги ст.247 ЦПК України та ст.6 Конвенції "Про захист прав людини та основних свобод", ратифікованої Законом України 17 липня 1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести без фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозв`язку, приходить до наступних висновків. Даному факту відповідають сімейні правовідносини, які регулюються ст. 51 Конституції України, ст.ст. 3,18,27 Конвенції про права дитини, ст.5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 75,80,84,86,180-183, 191 СК України. Статтею 51 Конституції України передбачені права дітей на матеріальне утримання з боку батька та права на їх повноцінне життя та всебічний розвиток. Відповідно до ст.ст. 3,18,27 Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою ВР України №789 -Х11 від 27 лютого 1991 року), батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей … першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 СК України в разі відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той з подружжя, з ким вона проживає, має право звернутися до суду з відповідним позовом про стягнення аліментів. Відповідно до ст.150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися за виховання дитини, про її здоров`я, фізичний, духовний розвиток, готувати до самостійного життя. Відповідно до ст. 18 «Конвенції про права дитини» батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Отже утримання дитини, надання їй матеріальної допомоги, є природним обов`язком батьків. Відповідно до ст.82 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Сторонами не оспорюються обставини справи щодо подружнього життя, батьківства дитини та необхідності сплати аліментів відповідачем, тому перевірки судом підлягають лише обставини обсягу та періодів фактичної сплати аліментів відповідачем, підстав, можливості та правильності нарахування пені у відповідності до ст.196 СК України. Що стосується позовних вимог позивача про стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину - сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 143 016 гривень, суд приходить до наступного. Статтею 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Також, колегією суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в ухвалі від 08 грудня 2010 року зроблено правовий висновок про те, що участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору. До особливих обставин, викладених у ст.185 СК України, закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, навчання дитини відповідно до навиків та здібностей дитини, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат (на лікування, на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17. Крім того, Верховний Суд у справі 6-1489цс17 сформував правовий висновок про те, що Сімейний кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Згідно свідоцтва про зміну імені [NUMBER] від 08 квітня 2010 року [PERSON] змінила прізвище на [PERSON]Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу [NUMBER] від 15 червня 2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області №2-2705 від 14 грудня 2004 року з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини, починаючи з 03 грудня 2004 року. Копією заочного рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області №753/6216/18 від 10 січня 2019 року підтверджується, що [PERSON] позбавлено батьківських прав у відношенні сина - [PERSON] . Копією свідоцтва про зміну імені [NUMBER] від 26 липня 2019 року підтверджується, що [PERSON] , [INFO] , змінив прізвище на [INFO] . З наданих позивачем доказів вбачається, що нею сплачено: 2 875 гривень за процесор "Zoom GCL-3", 39 854 гривні за системний блок "IT-Bloki 8700 GTX 1660 TI", 3 499 гривень за комбопосилювач звуку Line 6, 2 103 гривні - 10% вартості мобільного телефону "iPhoneXr/64gb", 7 480 гривень за відпочинок - оздоровлення у літньому дитячому оздоровчому таборі "Лісний". Крім того, надано довідку про те, що [PERSON] навчається в КЗВО КОР "Академія мистецтв імені Павла Чубинського" на 1 курсі денної форми навчання, спеціалізація "Народні, оркестрові духові та ударні інструменти" з 01 вересня 2020 року за кошти фізичних та юридичних осіб. Загальна вартість навчання за 4 роки становить 68 000 гривень. Термін навчання з 01 вересня 2020 року по 30 червня 2024 року. Вказані суми позивач просить стягнути з відповідача на свою користь в якості додаткових витрат на дитину. Суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 1/2 частку понесених нею та документально підтверджених додаткових витрат на дитину, пов`язаних з розвитком інтелектуальних та творчих здібностей сина сторін, а саме за: процесор "Zoom GCL-3", системний блок "IT-Bloki 8700 GTX 1660 TI" та комбопосилювач звуку Line 6, в розмірі 23 114 гривень. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача 68 000 гривень - вартості навчання дитини в КЗВО КОР "Академія мистецтв імені Павла Чубинського", за 4 роки, з 01 вересня 2020 року по 30 червня 2024 року. Суд вважає, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 1/2 частка вартості навчання дитини у вищезазначеному учбовому закладі, до досягнення дитиною, [INFO] , повноліття, тобто з 01 вересня 2020 року по 01 вересня 2022 року (2 навчальних роки), в сумі 17 000 гривень (68 000 гривень: 4 роки навчання х 2 роки до повноліття : 1/2 частку), оскільки стягнення додаткових витрат на повнолітню дитину, законом не передбачене. Суд вважає, що вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача вартості мобільного телефону та відпочинку дитини в ДОТ "Лісний" не підлягають задоволенню, оскільки вони є витратами, які понесені для забезпечення умов проживання дитини, можуть компенсуватися за рахунок аліментів і їх не можна вважати такими, що пов`язані з розвитком здібностей дитини в розумінні ст.185 СК України. Матеріали справи не містять рекомендацій та направлень лікарів щодо оздоровлення дитини у вищезазначеному дитячому оздоровчому таборі. Таким чином, при визначенні розміру понесених позивачем додаткових витрат суд не приймає до уваги сплачені позивачем суми за мобільний телефон та відпочинок у таборі. За таких обставин суд вважає необхідним позов в частині стягнення додаткових витрат на дитину задовільнити частково та стягнути з відповідача на користь відповідача 40 114 гривень - додаткових витрат на дитину. Що стосується позовних вимог про стягнення пені, що нараховується на заборгованість зі сплати аліментів, суд приходить до наступного. Згідно ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Велика Палата Верховного Суду в постанові №572/1762/15-ц від 25 квітня 2018 року відійшла від правової позиції, висловленої у постановах Верховного Суду України у справах, та зазначила, що неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: ?p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+……….(Anх1%хQn), де: ?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Обставини справи свідчать, що відповідач аліменти сплачувала нерегулярно, в зв`язку з чим утворилася заборгованість з її вини. Доказів того, що заборгованість зі сплати аліментів утворилася не з вини відповідача, остання суду не надала. Станом на 14 липня 2020 року відповідач не погасила заборгованість зі сплати аліментів на користь позивача в розмірі 14 744,32 гривень. У частині 1 статті 20 СК України зазначено, що до вимог, які випливають із сімейних правовідносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених ч.2 ст.72, ч.2 ст.129, ч.3 ст.138, ч.3 ст.139 цього Кодексу. Отже, строк позовної давності не застосовується до правовідносин, які регулюються статтями 194 - 197 СК України. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що права позивача порушені, а тому вона має право на стягнення неустойки (пені). Суд погоджується з розрахунком неустойки (пені), наданим позивачем до матеріалів справи та вважає, що розмір пені за прострочення сплати аліментів, з урахуванням уточнених позовних вимог, за період з 01 грудня 2015 року по 01 січня 2021 року включно (в межах заявленого строку позовних вимог) складатиме 100 181,00 гривню. Станом на 01 січня 2021 року включно розмір заборгованості відповідача зі сплати аліментів становив 79 954,29 гривень, на виконання приписів ст.196 СК України - пеня не може перевищувати 100 відсотків заборгованості, тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пеня в розмірі 79 954,29 гривень. Розмір неустойки може бути зменшений, якщо відповідач визнає неустойку, але посилається на обставини матеріального та сімейного стану, що є підставою для зменшення розміру неустойки, однак відповідачем не надано суду ніяких доказів на підтвердження свого матеріального та сімейного становища, однак відповідач відзив на позовну заяву не надав, в судове засідання не з`явився, не надавши суду доказів про поважність причини неявки в судове засідання, тобто обставини для зменшення розміру неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів на даний час відсутні. Відповідно до 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору при пред`явленні позову до суду, нею заявлено дві позовні вимоги: про стягнення додаткових витрат на дитину та стягнення пені за прострочення зі сплати аліментів, позов подано 30 вересня 2020 року, то з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 1 681,60 гривень. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Outcome: approved