Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

В жовтні 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю "Українська мікрофінансова мережа" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання фінансового кредиту № БУ01-00356 від 21 березня 2014 року на загальну суму 4 359,20 грн. Позов обгрунтований тим , що 21 березня 2014 року між позивачем по справі ТзОВ "Українська мікрофінансова мережа" і відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту в розмірі 1 600,00 грн., на умовах строковості, платності та поворотності строком на 14 днів до 04 квітня 2014 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2 % від суми наданого кредиту за кожен день користування ним. Умови договору позивачем по справі ТзОВ "Українська мікрофінансова мережа" виконано повністю. Відповідач, в терміни, встановлені кредитним договором кошти не повертає, чим порушує зобов'язання щодо повернення кредиту. Станом на 07 жовтня 2014 року загальна сума заборгованості за кредитним договором становить 4 359,20 грн. Свою позицію позивач обґрунтовує положеннями ст.ст. 526, 610,611,612, 1048 ЦК України. З цих підстав просив позов задовольнити та стягнути з [PERSON] на користь ТзОВ "Українська мікрофінансова мережа" заборгованість у розмірі 4 359,20 грн. та судовий збір в розмірі 243,60 грн. Представник позивача Бабій У.Ю. позов підтримала в повному обсязі з підстав наведених у позовній заяві, в наступне в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності. Просила позов задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнала частково, суду пояснила, що заборгованість виникла у зв'язку з складним матеріальним становищем. Просила зменшити розмір неустойки (штрафу, пені), нарахованої банком, оскільки несвоєчасне повернення нею кредиту було зумовлено об'єктивними причинами. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 21 березня 2014 року між ТзОВ "Українська мікрофінансова мережа" та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту в сумі 1 600,00 грн. строком на чотирнадцять днів, а саме з 21 березня 2014 року по 04 квітня 2014 року, зі сплатою відсотків в розмірі 1,5 відсотків від суми наданого кредиту за кожен день користування ним. Відповідно до положень ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно приписів ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Судом встановлено, що у зв'язку із невиконанням умов кредитного договору відповідач [PERSON] допустила заборгованість за кредитом. Станом на 07 жовтня 2014 року загальна сума заборгованості становить 4 359,20 грн., з яких: 1 600,00 грн. заборгованість по тілу фінансового кредиту, 336,00 грн. заборгованість по процентах за користування фінансовим кредитом, 100,00 грн. - штраф, 2 323,20 грн. пеня, що підтверджується довідкою про стан заборгованості за договором про надання фінансового кредиту. Відповідно до ч.1 ст.546 та ст.549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання (п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України). В п. 4.1. та п.4.2. Договору про надання фінансового кредиту визначено, що у разі порушення строків повернення кредиту та сплати відсотків позичальник сплачує пеню в розмірі 4 % за кожен день прострочення , що обчислюється від суми єдиного платежу чи його частини , яка залишилась неповернутою та штраф у розмірі 100 гривень . Тобто за одне й те саме порушення зобов'язання передбачена подвійна відповідальність одного виду. При цьому в ст. 61 Конституції України зазначено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. А тому, суд вважає, що до стягнення підлягає лише штраф за несвоєчасне повернення фінансового кредиту , який становить 100 гривень. На підставі викладеного, оцінивши в сукупності усі наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити частково та стягнути з [PERSON] на користьТзОВ "Українська мікрофінансова мережа" - 1 600,00 грн. неповернутого фінансового кредиту, 336,00 грн. процентів за користування фінансовим кредитом, 100,00 грн. штрафу за несвоєчасне повернення фінансового кредиту, всього стягнути боргу за кредитним договором № БУ01-00356 від 21 березня 2014 року станом на 07 жовтня 2014 року на загальну суму 2 036, 00 грн. Відповідно до п.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як вбачається із платіжного доручення позивачем оплачено судовий збір в розмірі 243,60 грн, який підлягає стягненню на користь ТзОВ "Українська мікрофінансова мережа" .

Outcome: partial