Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-03 00:00:00

До Рівненського міського суду Рівненської області звернулася з позовом представник [PERSON] адвокат Ромашко Л.Г., про виконавчого напису 09.09.2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною та зареєстрований у реєстрі за №8627 про стягнення грошових коштів з [PERSON] на корить ПАТ КБ «Приватбанк» в сумі 159148,12 грн., таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги мотивує тим, 19 червня 2019 року під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження ВП №57906662, що знаходиться в провадженні головного державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, стало відомо, що приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною було вчинено виконавчий напис від 09.09.2017 року з приводу стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості, яка виникла на підставі договору №б/н від 18.08.2008 року. Зазначений виконавчий напис вважає таким, що не підлягає виконанню, з наступних підстав. Зазначає, що відповідачем ПАТ КБ «ПриватБанк» не було надано приватному нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. дійсних документів, які б підтверджували безспірність стягнення заборгованості, оскільки заборгованість за кредитним договором № б/н від 09 вересня 2017 року була стягнена в меншому розмірі згідно рішення Рівненського міського суду Рівненської області 21.04.2011 року у справі №2-2064/11, що підтверджується рішенням. Крім того, при вчиненні виконавчого напису нотаріус протиправно не звернув уваги на той факт, що з дня виникнення права вимоги Банку минуло більше трьох років, що є підставою для відмови у вчиненні виконавчого напису, а саме, вчинення виконавчого напису про стягнення заборгованості за період з 18 вересня 2008 року по 31 травня 2017 року суперечить ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та п. 3.1 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що затверджений Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, оскільки з дня виникнення права вимоги Банку минуло більше трьох років. Представник позивача зазначає, що банком не було надано належних доказів, які б підтверджували наявність чи відсутність заборгованості, а саме первинних документів, оформлених відповідно до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Відповідач заперечив проти задоволення повністю. Свої заперечення на позов, представником відповідача АТ КБ «Приватбанк» викладено у письмовому відзиві на позов від 27.04.2020 року. Представник відповідача зазначив, що банк є неналежним відповідачем, оскільки не має права видавати виконавчий напис. Також зазначає, що відповідно до Пленуму Верховного Суду України, чинного на момент винесення виконавчого напису який оспорюється (Постанова №2) від31.01.1992 року «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» від 31.01.1992 року, в справах щодо оспорювання виконавчого напису боржник може оспорити в позовному провадженні лише правильність вимог, зазначених у виконавчому написі. Також зазначає, що позивачем не надано жодних розрахунків, які б підтверджували спірність оспорюваного виконавчого напису, факти які б підтверджували відсутність боргу, або невідповідність сум боргу у позові відсутні. Представник відповідача спростовує доводи позивача про порушення строку, оскільки, як зазначає представник позивача нотаріус вчиняє виконавчий напис за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, з моменту коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу, однак, в даному випадку початком перебігу строку має бути дата припинення дії договору, отже на момент вчинення виконавчого напису банк мав право на звернення. Від приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. до суду надійшли пояснення на позов від 28.02.2020 року. Відповідно до поданих пояснень, приватний нотаріус зазначає, що вчинення виконавчого напису є цілком правомірним, а доводи позивача неспроможними, тому, що нотаріус діяла у відповідності до ЗУ «Про нотаріат» та порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Також зазначено, що позивачем не було доведено фактів порушення порядку вчинення нотаріальних дій, а його посилання на порушення норм законодавства не відповідають дійсності. Ухвалою суду від 12.09.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, справу призначено до розгляду з викликом сторін, вирішено клопотання про витребування доказів. Ухвалою суду від 12.09.2019 року вирішено заяву представника позивача про забезпечення позову, а саме зупинено стягнення на підставі виконавчого напису №8627 вчиненого 09 вересня 2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, про стягнення грошових коштів з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» в сумі 159148,12 грн. Ухвалою суду від 02.12.2019 року, позовну вимогу про здійснення повернення стягнутого у виконавчому провадженні ВП №57906662, відкритого 13.12.2018 року головним державним виконавцем Рівненського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Полюховичем Р.М. з примусового виконання виконавчого напису №8627 від 09.09.2017 року, повернувши [PERSON] , залишено без розгляду. Ухвалою суду від 02.12.2019 року витребувано докази. Позивач в судове засідання не з`явилася, від представника позивача до суду надійшло клопотання від 04.05.2020 р., про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала повністю. Представник АТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не з`явився, у письмовому відзиві на позов зазначив, про розгляд справи за відсутності відповідача. Представник Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області в судове засідання не з`явився, подавши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. У своїй заяві від 12.03.2020 року приватний нотаріус Дніпровського МНО Бондар І.М. просила розгляд справи провести без її участі. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного висновку. Постановою головного державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Полюховичем Р.М., відкрито виконавче провадження ВП №57906662 на підставі виконавчого напису №8627 виданого 09.09.2017 року приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., про з стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості у розмірі залишок заборгованості за кредитом 1301,69 дол.США, залишок заборгованості за відсотками 3173,27 дол.США, пені та комісія 1168,18 дол.США, штраф - 282,16 дол.США, що становить 5925 дол.США 30 центів, що за курсом НБУ становить 156148,12 грн. та витрат пов`язані із вчиненням виконавчого напису 3000 грн. На підставі вищезазначеної постанови, за період з 01.02.2019 р. по 31.08.2019 р. з [PERSON] здійснювались відрахування та виплати, що підтверджується звітом від 30.08.2019 р. № 175/320 виданого військовою частиною [NUMBER] (а.с.11) Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 21 квітня 2011 року у справі № 2-2064/11 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 19 780 грн. 22 коп. боргу за даним кредитним договором, а також судові витрати, а саме: державне мито в розмірі 197 грн. 80 коп. та 120 грн. витрат за інформаційно-технічне забезпечення. Даним рішенням також встановлено, що 18 серпня 2008 року між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» укладено кредитний договір, згідно якого позивач отримав кредит в сумі 1400,00 дол. США у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 20,40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. на підставі статі 34 ч.1 п.19, ст.ст.87,88,89 ЗУ «Про нотаріат» та п.2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого Постановою КМУ №1172 від 29.06.1999 року вчинено виконавчий напис від 09.09.2017 року. Про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 159148,12 грн., що є боргом за кредитним договором б/н від 18.08.2008 року. Згідно даного виконавчого напису запропоновано задовольнити вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» шляхом перерахування коштів на рахунок банку у розмірі: залишок заборгованості за кредитом - 1 301,69 доларів СІЛА; залишок заборгованості за відсотками - 3 173,27 долари СІЛА; пеня та комісія - 1 168,18 доларів СІЛА; штраф -282,16 долари США, що всього становить 5925,30 дол. СЛІА, що за курсом НБУ станом на 31.05.2017 року (один долар США дорівнює 26,352778 гривень) становить 159 148, 12 грн. Строк, за який провадиться стягнення 8 років та 9 місяців, 30днів, а саме за період з 18.08.2008 року по 31.05.2017 року. Судом досліджено документи подані приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., на виконання ухвали суду про витребування доказів, а саме документи на підставі яких був вчинений виконавчий напис №8627 від 09.09.2017 року. 09.09.2017 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. з заявою про вчинення виконавчого напису. (а.с.57) До заяви долучено письмову вимогу про усунення порушень за кредитним договором б/н від 18.08.2008 р, від 18.08.2017 р. Відповідно до ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Частиною першою статті 88 Закону України "Про нотаріат" встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до ст. 87 Закону України "Про нотаріат", для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Підпунктами 2.1, 2.2 пункту 2 Глави 16 Розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, визначено, що для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Згідно пункту 3.1 вищевказаного порядку, Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до пунктів 3.2, 3.5 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Як вбачається з пункту 1 вищевказаного Переліку, для одержання виконавчого напису про стягнення за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. У п.10 "Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні" від 07.02.2014 р. Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому, судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Відповідно до ст. 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. \~Відповідно до ч.1\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на обставини справи, суд застосовує правові висновки, що викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 27 березня 2019 року у справі №137/1666/16-ц (провадження №14-84-цс19), відповідно яких для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Таким чином, відповідачем, нотаріусом не надано доказів щодо безспірності вимог до боржника на момент вчинення виконавчого напису, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Проте, безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. В матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що позивач отримував від відповідача письмову вимогу про усунення порушень за кредитним договором. Крім того, рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 21 квітня 2011 року у справі № 2-2064/11 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості за кредитним договором № б/н від 18.08.2008 р., стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 19 780 грн. 22 коп. боргу за даним кредитним договором, а також судові витрати, а саме: державне мито в розмірі 197 грн. 80 коп. та 120 грн. витрат за інформаційно-технічне забезпечення. Таким чином, на час вчинення оспорюваного нотаріального напису приватний нотаріус Бондар І.М. який вчиняв напис, не переконався належним чином у безспірності заборгованості. Щодо твердження представника відповідача, що ПАТ КБ «Приватбанк», є неналежним відповідачем, оскільки не має права видавати виконавчі написи, суд зазначає наступне. У Постанові Верхового Суду від 15.04.2020 року по справі 474/106/18, зазначено, що відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Тобто, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Сам же нотаріус може залучатися судами як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.\~\~ Відповідно до\~статті 141\~ЦПК України\~\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору на підставі норм статті 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved