Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

[PERSON] звернувся в Царичанский районний суд Дніпропетровської області з позовом до [PERSON], предмет якого склала вимога про визнання дійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу - автомобіля марки ГАЗ, модель 2217 "СОБОЛЬ", випуску 2005 року, синього кольору, тип - легковий, державний реєстраційний номер [NUMBER], укладений між ним [PERSON], [INFO], що проживає в [ADDRESS] та [PERSON], [INFO], що проживає за адресою [ADDRESS], від 20 вересня 2011 року. Свої позовні вимоги обґрунтовує посиланням на ст.ст. 202, 203, 207, 215, 219 ЦК України. Як на докази посилається на такі документи: договір купівлі-продажу від 20.09.2011 року (а.с. 5); довіреність від 12.09.2011 року (а.с.6); довіреність від 11.05.2016 року (а.с.7); акт огляду а тимчасового затримання транспортного засобу від 12.05.2016 року (а.с.8); витяг з державного реєстру обтяжень рухомого майна (а.с. 9-10); паспорт громадянина України на ім'я [PERSON] (а.с.11); картка платника податків (а.с.12). До початку розгляду справи від [PERSON] надійшла заява про уточнення позовних вимог про визнання дійсним договору купівлі-продажу від 20.09.2011 року стосовно відповідача [PERSON] В обґрунтування позовних вимог вказує на таке. 20.09.2011 року він придбав автомобіль автомобіля марки ГАЗ, модель 2217 "СОБОЛЬ", випуску 2005 року, синього кольору, тип - легковий, державний реєстраційний номер [NUMBER], у [PERSON], [INFO], що проживає за адресою: [ADDRESS]. 11 травня 2016 року діючи на підставі довіреності від 12.09.2011 року, яка була видана [PERSON] на ім'я [PERSON], який уповноважив його розпоряджатися автомобілем марки ГАЗ, модель -2217 "Соболь", випуск 2005 року, шасі (кузов, рама) [NUMBER] Пасажирський, тип - легковий, державний реєстраційний знак [NUMBER], зареєстрований МРЕВ-11 ДАІ ГУ-УМВС України в м. Києві, 19.08.2005 року. 12 травня 2016 року поліцейським роти ДПС Удовицьким Валерієм Васильовичем було здійснено огляд та затримання цього транспортного засобу. Зазначає, що оскільки автомобіль ним було придбано у [PERSON] ще 20.09.2011 року, а згідно з Витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, виданого 12.05.2016 року приватним нотаріусом Русняк Л.І. ([ADDRESS], тел.: ([NUMBER]), на ім'я [PERSON] (картка платників податків № [NUMBER]) [ADDRESS], то він уже був власником автомобіля, але через відсутність належним чином оформлених документів, його було обмежено в користуванні та розпорядженні придбаним майном. Це сталося в силу недобросовісності продавця, який не виконав взятих на себе зобов'язань за власний кошт забезпечити нотаріальне оформлення документів щодо продажу автомобіля. За викладених обстави вважає належні йому права добросовісного покупця порушеними зі сторони відповідача. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, до суду подав заяву про розгляд справи без його участі та визнання позову (а.с. 40). Перевіривши надані суду документи, з'ясувавши правові позиції сторін в цивільно-правовому спорі, встановивши наявність достатніх для того законних підстав, а також те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи і інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про те, що слід прийняти визнання відповідачем позову. Так, відповідно до частини першої статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно частини першої статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до частини четвертої статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі досліджених в судовому засіданні документів, оцінивши їх як належні та допустимі докази, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві обставини знайшли своє підтвердження, є достовірними та визнані відповідачем. Правочин від 20.09.2011 року, на визнанні якого дійсним наполягає позивач, має такий зміст: "Договір купівлі-продажу транспортного засобу, укладений на підставі ст.ст. 181, 205, 208, 657 ЦК України 20 вересня 2011 року (двадцятого вересня 2011 року). Цей договір укладений між [PERSON], [INFO], ін. код [NUMBER] серія [NUMBER], виданий Царичанським РВ УМВС України в Дніпропетровській обл. 07.05.1997 р. що зареєстрований за адресою [ADDRESS], та [PERSON], [INFO], що проживає за адресою: [ADDRESS]. Предмет угоди: За цим договором [PERSON] продає [PERSON] автомобіль марки ГАЗ, модель 2217 "Соболь", випуску 2005 оку, шасі (кузов, рама) № [NUMBER] пасажирський, тип - легковий, державний реєстраційний знак [NUMBER] зареєстрований МРЕВ-11 ДАІ ГУ УМВС України в м. Києві 19.08.05 р. Цим договором стверджується факт продажу транспортного засобу [PERSON] [PERSON]. Купівля-продаж стверджується тим, що [PERSON] передав зазначений автомобіль з ключами та технічним паспортом [PERSON], а [PERSON] сплатив за вищевказаний автомобіль обумовлену ними суму - 40000 гр. (сорок тисяч гривень), в чому і ставимо свої підписи. [PERSON], [PERSON].". Повне його виконання відбулося невідкладно. Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно абзацу другого частини другої статті 215 ЦК України у випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Відповідно до частини другої статті 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. За викладених обставин суд дійшов висновку, що слід задовольнити позов [PERSON] повністю. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд дійшов висновку, що відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору, які підтверджені документально, слід стягнути з відповідача на користь позивача. Виходячи з викладеного та

Outcome: approved