Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-24 00:00:00

17.05.2019 позивач в особі представника за довіреністю [PERSON] звернулася з позовом до ТОВ «АГРО АСПЕКТ», [PERSON] з вимогою про визнання недійсними угоди та договорів оренди землі. 07.05.2019 судом постановлено ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Недоліки позовної заяви усунуто у визначений судом строк. 21.05.2019 постановлено ухвалу про роз`єднання позовних вимог в частині заявлених позовних вимог до [PERSON] та виділення цих позовних вимог в окреме провадження відповідно до правил ЦПК України. Позовна заява мотивована тим, що на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] [PERSON] є власником земельної ділянки площею 9,2506 га з кадастровим номером [NUMBER] призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 10.12.2018 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір оренди вказаної земельної ділянки, на підставі якого 19.12.2018 було зареєстровано речове право оренди реєстратором Смотриківської сільської ради Полтавської області Тиміньком В .В. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №164028637 позивач дізналася про те, що 29.03.2019 реєстратором Заїчинської сільської ради Полтавської області Похилець Ю.М. було зареєстровано припинення речового права оренди, що було зареєстроване 19.12.2018 відповідно до договору оренди землі від 10.12.2018. Оскільки позивач не мав наміру на укладення угоди про припинення речового права оренди з [PERSON] та не підписував відповідну угоду, зареєстровану 29.03.2019 реєстратором Заїчинської сільської ради Полтавської області Похилець Ю.М. просить визнати недійсною угоду про припинення речового права оренди, зареєстровану 29.03.2019 реєстратором Заїчинської сільської ради Полтавської області Похилець Ю.М. щодо припинення речового права оренди , зареєстрованого 19.12.2018 відповідно до договору оренди землі від 10.12.2018. Відповідач [PERSON] надав до суду відзив на позовну заяву в якому зазначив, що не укладав з позивачем [PERSON] угоду про дострокове розірвання договору оренди від 10.12.2018, не підписував її та не подавав для державної реєстрації. Проти позову не заперечує просить задовольнити позовні вимоги. 20.06.2019 представником позивача адвокатом [PERSON] подано суду заяву про відмову від призначення у справі почеркознавчої експертизи та здійснення розподілу судових витрат. В підготовчому засіданні відповідач [PERSON] доводи викладені у відзиві підтримав, заявив про визнання позову, просив суд задовольнити заяву про визнання позову та визнати угоду про припинення речового права оренди, зареєстровану 29.03.2019 реєстратором Заїчинської сільської ради Полтавської області Похилець Ю.М., недійсною. У підготовчому засіданні представник позивача [PERSON] проти задоволення заяви відповідача не заперечувала, просила її задовольнити. Крім цього, представник позивача [PERSON] та відповідач, кожен окремо, пояснили суду, що угоду про припинення речового права оренди землі сторони не укладали, не підписували, про її існування дізналися з реєстру. Вказали суду про дійсність їх намірів щодо укладених орендних правовідносин та відсутність бажання припинити це речове право. Також у підготовчому засіданні 25.07.2019 представник позивача та відповідач відмовилися від проведення почеркознавчої експертизи, так як обидві сторони ствердили, що не підписували угоду про дострокове розірвання договору оренди від 10.12.2018. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 9,2506 га з кадастровим номером [NUMBER] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] від 16.03.2012 /а.с. 21/. Згідно із договором оренди землі від 10.12.2018 укладеного між орендодавцем [PERSON] та орендарем [PERSON] , [PERSON] надала [PERSON] у строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 9,2506 га з кадастровим номером [NUMBER] , яка належить йому на праві приватної власності /а.с.23-24/. Речове право оренди зареєстровано 19.12.2018 реєстратором Смотриківської сільської ради Полтавської області Тиміньком В.В., що підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права /а.с.20-21/. Як убачається із відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно 29.03.2019 реєстратором Заїчинської сільської ради Полтавської області Похилець Ю.М. було зареєстровано припинення речового права оренди, що було зареєстроване 19.12.2018 відповідно до договору оренди землі від 10.12.2018 /а.с.20-21/. Ухвалою суду від 23.05.2019 було задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, а саме: в [PERSON] та державного реєстратора Гребінківської районної державної адміністрації Полтавської області угоду про припинення речового права оренди, яка зареєстрована 29.03.2019 реєстратором Заїчинської сільської ради Полтавської області Похилець Ю.М. щодо припинення речового права оренди, що було зареєстроване 19.12.2018 відповідно до Договору оренди землі від 10.12.2018 (орендодавець - [PERSON] , Орендар - [PERSON] , індексний номер рішення 46295158) /а.с.38-42/. На виконання вказаної вище ухвали від 23.05.2019 [PERSON] та державний реєстратор Гребінківської районної державної адміністрації Полтавської області повідомили про неможливі надання витребовуваного доказу - угоду про припинення речового права оренди, по причині відсутності її оригіналу та сканованих копій /а.с.48,50/. Ухвалою суду від 20.06.2019 було задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, а саме: в державного реєстратора Гребінківської районної державної адміністрації Полтавської області належним чином завірену копію реєстраційної справи щодо належної [PERSON] земельної ділянки, площею 9,2506 га, кадастровий номер [NUMBER] /а.с.59-61/. На виконання відповідної ухвали державним реєстратором Гребінківської районної державної адміністрації Полтавської області було надано копію реєстраційної справи /а.с.66-74/. Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема статтею 1 Першого протоколу до неї передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Згідно із вимогами ст. 41 Конституції України, ст. ст. 316, 319, 373 ЦК України власник самостійно визначає спосіб та порядок користування та розпорядження належною йому власністю, зокрема на свій розсуд обирає контрагента за договором та визначає умови договору з ним. За приписми частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі». Відповідно до Закону України "Про оренду землі" укладання договору оренди не може бути примусом і передбачає право, а не обов`язок на переукладання, зміну, припинення договору оренди, ураховуючи при цьому положення ст. ст. 6, 627 ЦК України щодо свободи договору, укладання його при наявності вільного волевиявлення особи, непорушність права власності та здійснення при цьому права власником відповідно до закону на власний розсуд, за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, необхідності згоди обох сторін при укладенні чи зміні договору Згідно із статтею 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Статтею 31 Закону України "Про оренду землі" визначено, зокрема, що дія договору припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено. Також договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін (частина третя статті 31 Закону). Відповідно до частин першої, третьої, п`ятої статті 203, частини другої статті 207 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені у тому числі частиною третьою статті 203 цього Кодексу. Частинами першою, третьою статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою, шостою статті 203 ЦК України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). У підготовчому засіданні судом встановлено, що укладена угода не відповідає обопільному волевиявленню її сторін - позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] , тобто є оспорюванню, обидві сторони заперечили її дійсність, мотивувавши це тим, що не підписували угоду, від проведення почеркознавчої експертизи відмовилися, а в силу частини першої статті 12 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд, сама ж оспорювана угода не спрямована на реальне настання правових наслідків стосовно припинення орендних правовідносин, укладених 10.12.2018, суперечить цьому договору оренди землі, а також статті 627 ЦК України, якою закріплено свободу договірних правовідносин, та загальним вимогам, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема укладення договору при наявності вільного волевиявлення осіб, непорушність права власності та реалізацію свого права власності власником відповідно до закону на власний розсуд та виключно за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, необхідності згоди обох сторін при укладенні чи зміні договору, тому наявні правові підстави для визнання недійсною оспорюваної угоди на підставі частин першої, третьої, п`ятої статті 203, частини першої статті 215 ЦК України. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого засідання. Відповідно до ст.263 ч.6 ЦПК України, якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. За правилом ст.206 ч.ч. 1,4 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідач позов визнав, відповідно до ч. 4 ст.206, ч. 6 ст. 263 ЦПК України суд приймає визнання позову відповідачем, яке, на думку суду, не суперечить вимогам закону, не порушує права третіх осіб на час виникнення спірних правовідносин, позов є законним та для його задоволення маються всі законні підстави. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved