Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

24.09.2015 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про визначення місця проживання дитини та стягнення коштів на утримання дитини (а.с.4-6). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15.10.2015 року даний позов було залишено без руху та позивачу було надано строк для усунення недоліків (а.с.15). На виконання вище вказаної ухвали позивач 06.11.2015 року подала до суду заяву про усунення недоліків разом з новою позовною заявою з двома вимогами - про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на утримання дитини (а.с.21-23). За результатами розгляду даної позовної заяви, 22.12.2015 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області виніс заочне рішення, яким позовні вимоги позивача задовольнив у повному обсязі (а.с.51). 26.04.2016 року до суду надійшла заява від відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення (а.с.60). Вказана заява ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27.04.2016 року була залишена без руху, оскільки не відповідала вимогам ст.229 ЦПК України, а також за її подання не було сплачено судовий збір (а.с.62). 30.05.2016 року відповідач усунув недоліки, зазначені у даній ухвалі (а.с.65). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14.09.2016 року було задоволено заяву відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення, заочне рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22.12.2015 року скасовано, та призначено справу до розгляду. Згідно розпорядження керівника апарату суду від 27.12.2016 року № 524 здійснено повторний автоматизований розподіл даного цивільної справи, зважаючи на те, що відповідно до рішення Вищої ради юстиції № 3286/0/15-16 від 19.12.2016 року суддю Саган В.М. звільнено з посади судді у зв'язку з поданням заяви про відставку. У відповідності до протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю Вознюка С.М. Так, в позовній заяві позивач зазначила, що 25 червня 2011 року між нею та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. Через складні сімейні стосунки шлюб між ними було розірвано на підставі рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11.02.2014 року. Незважаючи на розірвання шлюбу, вони з відповідачем продовжували проживати разом, намагаючись зберегти сім'ю заради виховання сина. Проте, ці спроби не дали результату, оскільки відповідач виявляв надмірну агресію по відношенню до неї, ображав її нецензурною лайкою, застосовував фізичну силу, пред'являв надумані претензії. Відповідач не приймає участі в утриманні сина, не виділяє кошти ні на його харчування, ні на лікуванні, ні на навчання. У позивача є ще одна дитина на утриманні, її заробітної плати в достатній мірі не вистачає на утримання двох дітей, додаткових доходів у неї немає. Натомість, відповідач є приватним підприємцем, має успішний бізнес у сфері громадського харчування, а також, відповідач працює у компанії «Аеросвіт». З червня 2015 року відповідач не проживає з позивачем, сину увагу не приділяє та вихованням його не займається. Під час своїх візитів відповідач влаштовує скандали, часто у присутності дитини. Погрожує відібрати в неї сина, оскільки, під час розірвання шлюбу не було вирішено питання про визначення місця проживання дитини, однак така необхідність виникла на даний час. Позивач, як мати, усвідомлює свою особисту відповідальність за виховання та піклування про сина, створення для нього належних соціально-побутових умов проживання, збереження психічного та фізичного здоров'я, духовного та розумового розвитку, та вважає за необхідне визначити його місце проживання разом з нею. Позивач буде усіляко підтримувати зв'язок батька із сином, не буде заперечувати проти їх спілкування. З огляду на вказане позивач просить суд визначити місце проживання дитини з нею, та стягнути з відповідача на її користь аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 гривень на утримання сина [PERSON] Під час судового розгляду справи представник позивача [PERSON] подала заяву про збільшення позовних вимог в частині розміру аліментів, та просила суд стягнути з відповідача на користь позивача на утримання сина аліменти в розмірі 5000 гривень. В свою чергу, 07.12.2016 року представником відповідача за первісним позовом [PERSON] подано зустрічну позовну заяву, яка була прийнята судом для спільного з первісним позовом розгляду. В зустрічній позовній заяві представник відповідача за первісним позовом просила визначити місце проживання дитини з батьком - [PERSON]. При цьому зазначила, що відповідач працює на роботі, яка передбачає нічні зміни. Коли вона проживала з батьками [PERSON], і виходила на роботу в нічні зміни, то він не турбувався за сина, адже він був під його наглядом та наглядом його бабусі, матері [PERSON] Батько дитини має власний бізнес, свій робочий день планує сам, може у повному обсязі створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку сина. Таким чином, проживання сина разом з батьком відповідає його інтересам. Під час розгляду справи, позивач за первісним позовом позовні вимоги підтримувала та заперечувала проти зустрічного позову. Представник позивача за первісним позовом збільшені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити, а зустрічні позовні вимоги залишити без задоволення. У судовому засіданні відповідач за первісним позовом не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник відповідача за первісним позовом [PERSON] зустрічні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просили суд їх задовольнити та визначити місце проживання дитини з батьком, у зв'язку з чим в задоволенні первісного позову відмовити. Представник третьої особи органу опіки та піклування Печерської районної в м. Києві державної адміністрації, в судове засідання не з'явився. 26.05.2017 року через канцелярію суду надійшла заява від Печерської районної в м. Києві державної адміністрації про долучення до матеріалів справи висновку про визначення місця проживання малолітньої дитини та прийняття рішення в інтересах малолітньої дитини, а також розгляд даної справи у відсутність представника органу опіки та піклування. Представник третьої особи: Служби у справах дітей (орган опіки та піклування) Бориспільської міської ради Київської області Павленко Л.В. в судовому засіданні зазначила, що батько та мати мають рівні права відносно своєї дитини. Однак на її думку, оскільки дитина малолітня, краще визначити її місце проживання з матір'ю. Вислухавши пояснення учасників цивільного процесу, дослідивши письмові докази, суд дійшов до наступного висновку. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 25.06.2011 року зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 240, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 25.06.2011 року (а.с.7). Сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 30.08.2011 року (а.с.8). Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11.02.2014 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с.9). 03.06.2015 року постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП, за вчинення насильства в сім'ї (а.с.10-11). Згідно копії витягу з державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відповідач за первісним позовом [PERSON] являється фізичною особою-підприємцем. Види діяльності: виробництво готової їжі та страв; діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування; постачання готових страв для подій; обслуговування напоями; надання інших інформаційних послуг н. в. і. у.; діяльність у сфері права; рекламні агентства; посередництво в розміщенні реклам в засобах масової інформації (а.с.24-25). Згідно акту обстеження житлово-побутових умов [PERSON] та [PERSON] від 18.05.2015 року № 162, батьки малолітнього сина створили належні умови для життя, розвитку та відпочинку дитини. Батьки разом не проживають. Зі слів [PERSON] в сім'ї систематично відбувається насильство з боку [PERSON] у присутності малолітньої дитини (а.с.27). Комісією з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Бориспільської міської ради було розглянуто заяву [PERSON] щодо насильства в сім'ї з боку [PERSON] За наслідками розгляду даної заяви було прийнято рішення про проведення роз'яснювально-профілактичної бесіди з [PERSON] щодо психологічного клімату у сім'ї та попередження насильства в родині (а.с.29-30). Окрім сина у відповідача за первісним позовом є малолітня донька [PERSON] [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27.08.2007 року (а.с.90). Згідно довідки ТОВ "Дженерал Промоушн", виданої [PERSON] 01.10.2015 року, в товаристві остання працює з 22.09.2014 року на посаді продавця-консультанта (а.с.100). В матеріалах справи міститься клопотання позивача за первісним позовом про долучення до справи аудіозапису з висловами відповідача (а.с.101-102). З урахуванням думки сторін суд вказаний аудіозапис не досліджував. З листа Бориспільського відділення Броварської ОДПІ від 16.12.2016 року № 1834/10/10-04-13, вбачається, що ФОП [PERSON] з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року перебував на спрощеній системі оподаткування - 2 група. Сума його доходу за вказаний період, згідно декларації, складає 246860 грн. За 2016 рік надати відомості не можливо, оскільки термін подачі декларації за 2016 рік настає 01.03.2017 року (а.с.114). 24.12.2015 року вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області [PERSON] було засуджено за ч.2 ст.125 КК України та призначено покарання у виді штрафу в сумі 1700 грн., а за ч.1 ст.125 КК України [PERSON] було виправдано. На користь потерпілої [PERSON] було стягнено моральну шкоду в сумі 10000 грн. (а.с.144-147). Вказаний вирок апеляційна інстанція залишила без змін (а.с.148-150). На підтвердження розміру грошових коштів, які позивач витрачає на утримання свого сина, остання надала копії квитанцій про оплату послуг за навчання, медичних послуг, а також за одяг та продукти харчування (а.с.151-155). Відповідно до висновку про визначення місця проживання дитини № 105/01-13117/В-12 від 22.05.2017 року, наданого Печерською районною в м.Києві державною адміністрацією, остання, як орган опіки та піклування, вважає, що як позивач, так і відповідач мають можливість забезпечити дитині належне виховання та розвиток (а.с.230-231). При проведенні обстеження умов проживання [PERSON] було встановлено, що позивач разом з дітьми малолітнім сином [PERSON] та неповнолітньою донькою [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS]. Загальна площа квартири становить 120 кв.м. Квартира простора, затишна, охайна. З малолітнім Давідом було проведено бесіду та встановлено, що дитина має теплі відносини з обома батьками (а.с.232). При обстеженні житлово-побутових умов [PERSON] було встановлено, що в будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], окрім відповідача за первісним позовом, проживають [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Для малолітнього [PERSON] батько створив належні умови для життя, розвитку та відпочинку (а.с.235). Відповідно до ст.141 СК України мати та батько мають рівні права та обов'язки по відношенню до дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав по відношенню до дитини. Згідно ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров'я, фізичний стан, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно; той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею; той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватись з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. За правилами ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Матеріали справи не містять таких доказів, які б свідчили про наявність виняткових обставин, зокрема про аморальну поведінку позивача, відсутність можливості матеріально забезпечити дитину, приймати участь у її вихованні. Наведені вище правові норми та інші обставини справи свідчать про можливість позивача забезпечувати нормальний всебічний розвиток дитини. Відповідно до ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом із батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї від народження. З огляду на викладене суд приходить до висновку про визначення місця проживання малолітнього [PERSON], за місцем проживання його матері - [PERSON] Оскільки суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] про визначення місця проживання малолітнього [PERSON], то підстави для задоволення зустрічного позову [PERSON] відсутні. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Позивач за первісним позовом просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 гривень. Суд при призначенні розміру аліментів, враховує, що на утриманні відповідача [PERSON] знаходяться малолітня донька - [PERSON], [INFO], а також батьки пенсіонери [PERSON] та [PERSON], які з ним проживають спільно. Таким чином, суд вважає, що первісні позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Встановлено, що позивач за первісним позовом сплатила судовий збір за частину позовних вимог, що стосуються визначення місця проживання дитини. Ця обставина підтверджується квитанцією (а.с.3). Пред'явлений нею позов задоволений. З огляду на це суд вважає, що з відповідача за первісним позовом на користь позивача належить стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 487 гривень 20 копійок. Крім того, оскільки позивач на підставі п. 3 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 р. звільнена від сплати судового збору при поданні позову про стягнення аліментів, то з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп.

Outcome: partial