Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовною заявою про визнання права власності на спадкові частки у земельній ділянці, посилаючись на те, що [INFO] померла їхня мати [PERSON], після смерті якої залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки [NUMBER], площею 6,46 га, розташованої на території Кальниболотської сільської ради Новоархангельського району. Державний акт про право приватної власності на вказану земельну ділянку мати при житті втратила. Позивачі є спадкоємцями першої черги. При зверненні до державної нотаріальної контори їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну ділянку у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа. Оскільки вирішити спір в добровільному порядку неможливо позивачі вимушені звертатись до суду з даним позовом. Просили визнати за кожним з них право приватної власності на ? частку земельної ділянки [NUMBER], розміром 6,46 га, розташованої на території Кальниболотської сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області, що належала [PERSON] В судове засідання позивачі не з'явились, надали суду заяви, в якій позовні вимоги підтримують, просять позов задовольнити. Представник відповідача - Кальниболотської сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти задоволення позову. Представник відповідача - відділу держземагенства у Новоархангельському районі Кіровоградської області в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутність, не заперечує проти задоволення позову. Представник третьої особи - реєстраційної служби Головного управління юстиції в Кіровоградській області в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутність, не заперечує проти задоволення позову. Сторони скористались свої правом, передбаченим ст. 158 ЦПК України щодо розгляду справи у їх відсутність. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, фіксування судового процесу відповідно до вимог ст. 197 ЦПК України не здійснюється. Суд, розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права інших осіб. Судом встановлено, що предметом спору в даній справі є правовідносини щодо визнання права власності. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.8). Після її смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку [NUMBER] площею 6,46 га в межах згідно з планом, розташована на території Кальниболотської сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.16). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] матір'ю позивачки [PERSON] записана [PERSON] (а.с.9). У відповідності до свідоцтва про народження серії [NUMBER] матір'ю позивача [PERSON] записана [PERSON] (а.с.10). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] матір'ю позивачки [PERSON] записана [PERSON] (а.с.11). З свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що матір'ю позивачки [PERSON] записана [PERSON] (а.с.9). Витягом з Державного акту цивільного стану громадян про шлюб встановлено, що 21.11.1998 року позивачка [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та після державної реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.12). Відповідно до свідоцтва про одруження [PERSON] 10.03.2005 року одружилась з [PERSON] та після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.10). Листом державного нотаріуса № 673/02-31 від 25.07.2013 року позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину по заповіту після смерті [PERSON] у зв'язку з відсутністю державного акту на право приватної власності на землю на ім'я спадкодавця (а.с.18). З довідки Кальниболотської сільської ради № 613 від 12.04.2013 року вбачається, що [PERSON], [INFO] проживала і була зареєстрована до дня смерті [INFO] в [ADDRESS]. В даному домоволодінні проживала та була зареєстрована сама, виписана в зв'язку зі смертю. Заповіт від імені [PERSON] сільською радою не посвідчувався (а.с.14). У відповідності до довідки Кальниболотської сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області № 614 від 12.04.2013 року земельна ділянка частка (пай) [NUMBER] загальною площею 6,46 га, згідно Державного акта серії Р1 № 322633, яка належала [PERSON] використовується як незатребуваний пай (а.с.15). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно до положень ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай) або державний акт. Відповідно до п. 1 ст. 1 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" від 05.06.2003 року № 899-1У право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідчену сертифікатом чи Державним актом. Позивачі є спадкоємцями за законом земельної ділянки після смерті [PERSON], але оскільки державний акт було втрачено, тому позивачі не можуть оформити свої спадкові права. Згідно Земельного Кодексу України після затвердження відповідним органом проекту землеустрою надається згода на розроблення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. Лише після розроблення технічної документації із землеустрою здійснюється заповнення, державна реєстрація та видача державного акта на право власності на земельну ділянку. Державні акти на право власності на земельну ділянку видаються структурними підрозділами Центру державного земельного кадастру при Держкомземі України з дотриманням вимог Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах № 43 від 04.05.1999 року. Згідно з п. 1 ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації, а тому спадкодавець [PERSON] мала право на земельну ділянку на підставі державного акту на право приватної власності на землю, але при житті його втратила. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. В даному випадку позивачами набуто право власності в порядку спадкування, а тому за ними має бути визнано право власності на земельну ділянку. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" визначено, що за наявності умов для одержання у нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні спадщини такі справи розглядаються за правилами позовного провадження. Аналізуючи досліджені докази, суд вважає доведеним, що [PERSON] мала право на земельну ділянку згідно державного акту на право приватної власності на землю, а відтак після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входять усі права та обов'язки на зазначену земельну ділянку. Суд вважає доведеним, що позивачі є спадкоємцями за законом, тому мають право спадкування земельної ділянки після смерті [PERSON], але не мають належно оформленого документа про право власності на зазначену земельну ділянку. Саме тому у суду є всі підстави для визнання за позивачами права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. Іншого порядку визнання права власності в порядку спадкування при відсутності Державного акта про право власності на землю не існує. Зважаючи на те, що на підставі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, однак такі вимоги позивачами не заявлені, то понесені витрати не підлягають стягненню з відповідача на користь позивачів.

Outcome: approved