Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, ЛКП "Центральне" про відшкодування збитків заподіяних внаслідок залиття квартири. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що їй на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . У 2014 році нею у вказаній квартирі було проведено капітальний ремонт, що полягав в облаштуванні нової штукатурки, шпатлюванні, фарбуванні стін, стель в усіх приміщеннях, частковим облаштуванням стін кухні та ванної кімнати керамічною плиткою, циклюванні, лакуванні підлого та ін. Зазначає, що її квартира знаходиться на першому поверсі трьохповерхового будинку, а безпосередньо над її квартирою розміщена квартира, що належить відповідачі [PERSON] . Так, у серпні 2019 року відповідачем було здійснено залиття належної їй квартири через недбале ставлення відповідача до використання сантехнічних приладів, що було встановлено комісійним обстеженням працівниками ЛКП "Центральне" та 20.08.2019 року складено відповідний акт №140. Навіть після цього відповідачем не було вжито заходів для припинення витоку води з сантехнічних систем його квартири, а 26.08.2019 року інтенсивність такого витоку води значно посилилася. Незважаючи на багаторазові звернення та прохання, станом на момент звернення позивача до суду із даним позовом, відповідач не визнає свою провину та не відшкодував збитків завданих майну позивачки. Просить позов задоволити в повному обсязі 21.02.2020 року на адресу суду надійшла заява позивачки [PERSON] про уточнення позовних вимог у зв`язку із залученням до участі у справі співвідповідача, а також надійшло клопотання про залучення [PERSON] до участі у справі в якості співвідповідача, а саме просить ухвалити рішення, яким стягувати з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на її користь матеріальні збитки в сумі 8632 гривень. Відповідачем, всупереч вимогам цивільного процесуального законодавства не було подано відзив на позовну заяву чи інших процесуальних документів до суду. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 26.11.2019 року у справі відкрито провадження. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 30.01.2020 року на підставі відповідної заяви, яка надійшла від [PERSON] до участі у справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору залучено [PERSON] . 21.02.2020 року на адресу суду надійшла заява позивачки [PERSON] про уточнення позовних вимог у зав`язку із залученням до участі у справі співвідповідача, а також надійшло клопотання про залучення [PERSON] до участі у справі в якості співвідповідача, а саме просить ухвалити рішення, яким стягувати з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на її користь матеріальні збитки в сумі 8632 гривень. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 27.02.2020 року до участі у справі залучено співвідповідача [PERSON] . В судове засідання позивач та представник позивача адвокат Шкарупська-Баранова Н.Б. подала суду заяву, у якій просить проводити розгляд даної цивільної справи без участі позивача та її представника, позов вважає підставним та обґрунтований, просить задовольнити такий. Третя особа ЛМКП «Центральне» не забезпечило явку свого представника в судові засіданні. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання 27.02.2020р., 07.04.2020 р., 04.05.2020 р., 15.07.2020р., 17.08.2020 р., 01.10.2020 р. не з`явились. Належним чином повідомлялись про судові засідання. Конверти із вмістом судової повістки вернувся до суду із зазначенням причини: «адресат відсутній за вказаною адресою». Крім цього представником позивача самостійно було надіслано відповідачам заяву про уточнення позовних вимог з додатками. Проте конверти були поверненні з причини «за закінченням встановленого строку зберігання». Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. Відповідач [PERSON] подала до суду заяву про залучення її в якості третьої особи, в якій вказала адресу реєстрації та проживання. За даною адресою суд надсилав останній судові повістки. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день поставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Тому, відповідач, в силу п. 4 ч. 8 ст. 128, ч. 9 ст. 130 ЦПК України, вважається належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Клопотань про відкладення до суду не надходило. Відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомленні про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин нявки. Всі учасники судового процесу у даній справі не з`явились. Були належним чином повідомленні про судове засідання, що підтверджується матеріалами справи. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши сторони у справі та їх представників суд дійшов висновку про задоволення позову. Судом встановлено, що позивач являється власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно сформованою 16.10.2019 року, копія якої знаходиться в матеріалах справи. У вказаному будинку проживають й відповідачі [PERSON] та [PERSON] , квартира яких знаходиться у тій ж самій проекції над квартирою позивачки., що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, сформованою 16.10.2019 року, копія якої знаходиться в матеріалах справи. Так, згідно акту складеного комісією ЛКП "Центральне" від 20.08.2019 року та затвердженого директором ЛКП "Центральне", було встановлено факт залиття приміщень ванни, вбиральні, кухні квартири [ADDRESS] . Згідно висновку експерта № 10/19 складеного судовим експертом фізичною особою-підприємцем [PERSON] 25.09.2019 року причиною залиття квартири [ADDRESS] являється недбале відношення до сантехнічних приладів мешканцями квартири [ADDRESS] , яка знаходиться на другому поверсі над квартирою №2 . Відповідно до вказаного висновку експерта, вартість ремонтно-відновлювальних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень, що виникли внаслідок залиття квартири [ADDRESS] становить 8632,00 грн. Позивач неодноразово зверталася до відповідачів із вимогою про відшкодування завданих залиттям збитків. Однак, станом на день розгляду справи з боку відповідача не проведено відшкодування заявлених позивачем сум. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав. За змістом ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За правилами ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власність зобов`язує (ч. 4 ст. 319 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Як передбачено п.1 ч.2 ст.22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ст. 1166 цього Кодексу, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Згідно ч.1 ст. 1190 ЦК України, особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір. Суд приходить до висновку, що позивачем доведено факт завдання шкоди та підтверджено її розмір. Щодо відповідачів, то вони, відсутності своєї вини у спричиненій позивачу шкоди внаслідок залиття квартири не довели. Відповідно до положень статті 263 ЦПК України, а також з урахуванням абз. 4 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ч. 5 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, повинні відповідати дійсності і підтверджуватися достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Виходячи із вищенаведеного, після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи, викладені позивачем у позовній заяві, обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, доводи є достовірними, обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, та сумніву у суду не викликають. Таким чином, доводи позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Суд виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини справи, приходить до висновку що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 2102 грн. Відповідно до п.1,4 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належить витрати: на професійну правничу допомогу та пов`язані з вчиненням інших професійних дій, необхідних для розгляду справ або підготовки до її розгляду. Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано ст.137 ЦПК України. В матеріалах справи наявний акт виконаних робіт від 15.09.2019 року, відповідно до якого адвокат Шкарупська-Баранова Н.Б. надала позивачу наступні послуги: підготовка та подання позовної заяви 3000 грн., підготовка та подання адвокатських запитів (2 запити) 800 грн., представництво в суді (4 судових засідання) 4000 грн., підготовка та подання заяви про залучення співвідповідача 400 грн., підготовка та подання заяви про уточнення позовних вимог 400 грн. Оплата послуг підтверджується квитанцією №1-17/08/20 від 17.08.2020 року, з якої вбачається, що позивачем було отримано правову допомогу на загальну суму 8600 грн., а також те, що розрахунок було проведено внесенням готівкових коштів. Вказане підтверджує витрати позивача на правову допомогу, а також розрахунок таких витрат. Тому з відповідачів підлягають стягненню солідарно на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8600 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved