Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить зняти арешт з належного йому будинку [ADDRESS] , накладений на підставі повідомлень ВАТ «Ощадний банк України» відділення №3175 та ухвали Роздільнянського районного суду Одеської області від 20.04.1998 року. Свої вимоги мотивував тим, що 15 березня 1996 року він отримав кредит в Роздільнянському відділенні Ощадбанку України №3175. В 1998 році Банк звертався до суду з позовом до нього про стягнення з нього кредитної заборгованості, про що було заведено цивільну справі за №2-44/1999. 20 квітня 1998 року ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області по даній справі з метою забезпечення позову було накладено арешт на належний йому будинок по [ADDRESS] . 14.10.1999 року Роздільнянським районним судом Одеської області по даній справі було винесено судове рішення, який було знято арешт з будинку при умові виплати на момент зняття арешту ссуди банку. Однак на теперішній час він не має боргових зобов`язань перед банком, про що свідчить довідка банку та відомості державної виконавчої служби. Маючи намір розпорядитися належним йому будинком, він намагався зняти існуюче обтяження нерухомого майна. Так на належний йому будинок продовжує існувати заборона на його відчуження та внесено відповідний запис до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Він звернувся з заявою до Центру надання адміністративних послуг Роздільнянської міської ради з заявою про зняття арешту з нерухомого майна і надав довідку про відсутність боргу перед банком. Між тим реєстратор відмовив йому в знятті арешту з будинку та рекомендував звернутися до суду з метою зняття арешту з майна. Вважає, що оскільки відпали підстави, які зумовили накладення вказаного арешту, тому він підлягає скасуванню із відповідним задоволенням його заяви. Відповідач - АТ «Ощадбанк» про час та місце слухання справи повідомлені належними чином, в судове засідання представник відповідача не з`явився, про поважні причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи - Роздільнянського міжрайонного відділу ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про час та місце слухання справи, був повідомлений належним чином, надали суду заяву, в якій просили справу розглядати у відсутність їх представника.(а.с.53) В порядку ч.2 ст.247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, на підставі наданих доказів по справі, встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм спірні правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку по [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право особистої приватної власності на житловий будинок, виданим Старостинською сільської радою Роздільнянського району Одеської області 25.12.1996 року. (а.с.11) 20.04.1998 року ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області по цивільній справі №2-44/1999 за позовом Роздільнянського відділення Ощадбанку України №3175 до [PERSON] про стягнення 2420,21 грн. з метою забезпечення пред`явленого позову накладено арешт на будинок по [ADDRESS] , належного [PERSON] (а.с.21) 14.10.1999 року по даній цивільній справі Роздільнянським районним судом Одеської області винесено рішення, яким відмовлено в задоволенні позову АТ «Ощадбанк» та задоволено зустрічний позов [PERSON] . Цим же рішенням було знято арешт, накладений на підставі ухвали судді по цій справі від 20.04.1998 року, в тому числі з будинку в [ADDRESS] після погашення банку ссуди. (а.с.25) На підставі рішення суду видано виконавчий лист №2-44/99. 11.06.2002 року постановою державного виконавця ДВС Роздільнянського РУЮ Герасимчук І.Є. відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню даного листа.(а.с.29) Наданими суду довідками Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» від 13.02.2017 року, від 18.10.2017 року, Банк надав повідомлення про відсутність заборгованості за кредитом у [PERSON] перед відділенням банку. Дана інформація надана заявнику для зняття арешту з нерухомого майна - житлового будинку по [ADDRESS] . (10,11) Відповідно до листа Роздільнянського відділу ДВС у Роздільнянському районі Одеської області від 20.09.2021 №21110 за даними Автоматизованої системи виконавчих проваджень (АСВП) виконавчі провадження, де [PERSON] значиться боржником, відсутні. Дані спірні правовідносини регулюються наступними нормами права. Згідно із положеннями ст. 391 ЦК України, власник майна може вимагати усунення будь-яких порушень (обмежень) в здійсненні ним права користування розпорядження майном, яке фактично її належить, в тому числі може звернутися з позовом про зняття арешту з майна відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 03.06.2012 року "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна". Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його права, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню (ст. 386 ч.2 ЦК України). Відповідно до п.11 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 03.06.2016 року "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" при розгляді позову про визнання права власності на арештоване майно та/або зняття арешту з майна судам слід всебічно і повно з`ясовувати обставини, наведені позивачем на підтвердження своїх вимог, неухильно дотримуватись при цьому як правових норм, що гарантують права осіб, які беруть участь у справі, так і положень про належність та допустимість доказів. Відповідно до ч.4 ст.59 Закону України "Про виконавче провадження" визначено випадки зняття арешту з майна боржника державним виконавцем, а у всіх інших випадках відповідно до ч.5 ст.59 цього ж Закону арешт може бути знятий з усього майна боржника або його частини за рішенням суду. Суд, вивчивши матеріали справи, давши оцінку обґрунтованості заявленого позову, прийшов до висновку про його задоволення позову частково виходячи з наступного Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом достовірно встановлено, що позивач є власником житлового будинку по [ADDRESS] , а тому згідно із положеннями ст. 391 ЦК України, може вимагати усунення будь-яких порушень (обмежень) в здійсненні ним права користування розпорядження майном, яке фактично йому належить, в тому числі може звернутися з позовом про зняття арешту з майна відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 03.06.2012 року "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна". На даний час умови, що зумовили накладення арешту відпали, а тому накладення арешту на належне [PERSON] майно є незаконним та таким, що порушує його право власності. Тому суд приходить до висновку, що належить зняти арешт, накладений на майно позивача на підставі повідомлень банку та ухвали суду про накладення арешту, а також виключити дані відомості щодо обтяження з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. На підставі ст.ст. 316-317, 319, 321, 391 ЦК України, п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 03.06.2016 року №5 "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна",

Outcome: approved