Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-23 00:00:00

У позовній заяві заявлені позовні вимоги про визнання за позивачами права власності в рівних частках на займане ними житлове приміщення (кімната № [ADDRESS] ) площею 41,4кв.м, житловою 25,2кв.м, у гуртожитку за адресою [ADDRESS] , в порядку приватизації; а також про зобов`язання Управління з питань комунальної власності та житла Броварської міської ради Київської області видати свідоцтво про право власності на житло та приватизаційні платіжні доручення на одержання житлових чеків, належних позивачам на житлове приміщення №12 у даному гуртожитку. Позовні вимоги позивачами вмотивовані тим, що [PERSON] , яка понад тридцять років працює на посаді дільничного терапевта БЦРЛ, та її діти [PERSON] та [PERSON] на підставі ордеру №б/н, виданого 19.01.1988р., заселилися в кімнату № 12 гуртожитку для медичних працівників, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . на даний час в даному жилому приміщенні також проживає малолітня дочка [PERSON] , [PERSON] , 2010р.н. Даний гуртожиток знаходиться у комунальній власності і є об`єктом приватизації і жодних рішень щодо обмежень у приватизації нема. Маючи на меті приватизувати спірну кімнату у гуртожитку, позивач [PERSON] звернулася до управління комунальної власності Броварської міської ради, як до органу приватизації, з заявою про приватизацію займаного жилого приміщення у гуртожитку по [ADDRESS] , проте 14 серпня 2014 року Броварська міська рада прийняла рішення № 1253-46-06 «Про відмову у приватизації житлових приміщень гуртожитку по [ADDRESS] , яким відмовила позивачам у приватизації. Вказане рішення міської ради визнано нечинним та скасовано рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області 13 травня 2015 року, і зазначеним рішенням встановлено, що відповідно до ст. 1 Закону України № 500-УІ «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» дія цього закону поширюється на громадян, які не мають власного житла, більше п`яти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають у них. Тобто даним рішенням визнано, що позивачі підпадають під захист цього Закону і мають всі законні підстави на реалізацію свого права приватизації займаного жилого приміщення у гуртожитку. Крім того, право позивачів на приватизацію даного жилого приміщення у гуртожитку було підтверджено також рішенням Апеляційного суду Київської області від 21.11.2017р. у справі 22-ц/780/5180/17, яким за позивачам визнано право на приватизацію кімнати [ADDRESS] . Позивачі повторно звернулись до відповідача з завою про приватизацію вказаного жилого приміщення, але рішенням Броварської міської ради Київської області №712-34-97 від 09.11.2017р «Про відмову у приватизації житлових приміщень гуртожитку по [ADDRESS] позивачем було повторно відмовлено у приватизації цього приміщення. Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 30.07.2018р. вищевказане рішення Броварської міської ради визнано протиправним та скасоване. Позивачі вважають, що мають право на приватизацію займаної кімнати, але реалізувати своє право до кінця не можуть через дії відповідачів. Вважають, що відповідачами порушені їх конституційні права на житло і право на приватизацію кімнати у гуртожитку, тому для реалізації даного права на приватизацію займаного приміщення позивачі просили визнати за ними в рівних частках право власності на вказане житлове приміщення в порядку приватизації і зобов`язати Управління комунальної власності Броварської міської ради видати свідоцтво про право власності на житло та видати приватизаційні платіжні доручення на одержання житлових чеків позивачам на житлове приміщення [ADDRESS] . У подальшому позивачі подали заяву про залишення першої позовної вимоги без розгляду. Ухвалою суду від 24.05.2019р. позов в частині вимоги про визнання права власності на житлове приміщення у гуртожитку в порядку приватизації залишено без розгляду з підстав п.5ч.1ст.257 ЦПК. Ухвалою від 15.01.2019р. уточнено анкетні дані позивача [PERSON] прізвище змінено за даними паспорту на [PERSON] ; прийнято зміну назви відповідача-3 з Управління комунальної власності на Управління з питань комунальної власності та житла Броварської міської ради Київської області; а також уточнено назву третьої особи: КНП «Броварська багатопрофільна клінічна лікарня» Броварської районної ради Київської області та Броварської міської ради Київської області, ( коротка назва: КНП "Броварська БКЛ» БРР та БМР). Відповідач-1 Броварська міська рада Київської області подала відзив, позов не визнала. У своєму відзиві Броварська міська рада послалась на те, що гуртожиток по [ADDRESS] є спільною сумісною власністю територіальної громади м. Бровари (Броварська міська рада) та територіальних громад сіл та селищ Броварського району (Броварська районна рада), тому всі рішення щодо розпорядження спільним майном співвласники повинні вирішувати спільно, і міська рада не має повноважень розпоряджатись спільним майном одноособово, а районна рада таких повноважень їй не передавала. Крім того, забезпечення реалізації права на житло мешканців гуртожитку шляхом приватизації відповідних приміщень без дотримання правил щодо передачі гуртожитків у власність територіальних громад є неможливим, що підтверджується постановами Броварського міськрайонного суду від 25.11.2013р у справі 361/4505/13-а та від 01.04.2014р. у справі 361/11466/13-а. Порядок передачі квартир у власність громадян визначено Законом України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитку» і Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженим наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 №396, згідно яких приватизації мешканцями займаних жилих приміщень у гуртожитках, які передані у комунальну власність, має обов`язково передувати прийняття органом місцевого самоврядування рішення про передачу гуртожитку під приватизацію, а у даному випадку власники гуртожитку ні спільно ні окремо такого рішення не приймали; також просив врахувати, що на даний час гуртожиток у складі цілого майнового комплексу переданий Броварській ЦРЛ і тому є недоцільним прийняття рішення про надання дозволу на приватизацію жилих приміщень у цьому гуртожитку. Щодо вимоги про видачу свідоцтва, відповідач послався на те, що у даному випадку відсутні такі підстави, оскільки видача свідоцтва є фактом кінцевим і підтверджуючим приватизацію та набуття майна у власність, а у даному випадку рішення про приватизацію вказаного приміщення місцева рада не приймала. За встановленою Положенням процедурою здійснення приватизації приміщень у гуртожитку відповідне рішення має приймати уповноважений на те орган, тому суд не може перебирати на себе функції органів державної влади та місцевого самоврядування. Просить відмовити у позові. Відповідач 2 Броварська районна рада Київської області подала заяву про розгляд справи у відсутності представника, відзиву не подала. Відповідач 3 Управління з питань комунальної власності та житла Броварської міської ради Київської області подав відзив, позов не визнав. У своєму відзиві відповідач -3 посилається на те, що гуртожиток по [ADDRESS] є спільною сумісною власністю територіальної громади м.Бровари та територіальних громад сіл та селищ Броварського району, тому, відповідно до статті 4 ЗУ "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків", реалізація мешканцями гуртожитку права на житло шляхом приватизації житлових приміщень у гуртожитку можлива лише при наявності рішення власника (співвласників) про передачу гуртожитку під приватизацію, якого співвласники на даний час не прийняли. До повноважень управління з питань комунальної власності та житла Броварської міської ради Київської області не входить приватизація житлового фонду, що перебуває в спільній сумісній власності, а інший співвласник Броварська районна рада не уповноважувала управління на здійснення приватизації житлового фонду, що перебуває у їхній власності. У даному випадку відсутні підстави для видачі свідоцтва про приватизацію позивачам, оскільки відсутнє колегіальне рішення власників, а видача свідоцтва є фактом кінцевим і підтверджуючим приватизацію та передачу комунального майна у приватну власність. За встановленою Положенням процедурою здійснення приватизації приміщень у гуртожитку відповідне рішення має приймати уповноважений на те орган, тому суд не може перебирати на себе функції органів державної влади та місцевого самоврядування. Щодо вимог про видачу житлових чеків, відповідач послався на те, що відсутні підстави для їх видачі, оскільки не відбувся сам акт приватизації, а вказані позивачем процедури, пов`язані з запитами до Ощадбанку про приватизаційні чеки є стадією технічного виконання приватизації, яка вже відбулась, для вирішення питання про необхідність чи відсутність такої щодо доплати у разі перевищення встановлених норм. Просить відмовити у позові. Третя особа КНП "Броварська БКЛ» БРР та БМР Київської області у своїх поясненнях заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що гуртожиток по [ADDRESS] переданий в повне оперативне управління Броварській центральній районній лікарні та використовується для проживання медпрацівників. Крім того, гуртожиток входить до цілісного майнового комплексу Комунального некомерційного підприємства «Броварська багатопрофільна клінічна лікарня» з єдиними комунальними мережами, тому приватизація можлива лише після розмежування інженерних комунікацій, а питання щодо приватизації гуртожитку повинно розв`язуватись щодо всього цілісного майнового комплексу, а не щодо окремих кімнат. У судовому засіданні позивачі та їх представник позов підтримали, надали пояснення, аналогічні викладеному у позовній заяві, просили позов задовольнити. Представники відповідачів заперечували проти позову з підстав, викладених у відзивах, просили у позові відмовити. Судом встановлені такі обставини і відповідні ним правовідносини: На підставі ордеру № б/н, виданого [PERSON] згідно з рішенням президії Броварського РК профспілки медпрацівників №\~2 від 26.01.1988р. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] вселена в кімнату [ADDRESS] що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно із свідоцтвом про народження [PERSON] народилася [INFO] , її батьком є [PERSON] , матір`ю [PERSON] . Відповідно до довідки про склад сім`ї зареєстрованих у житловому приміщенні від 16.08.2018р., в кімнаті [ADDRESS] , зареєстровані позивач [PERSON] , її діти [PERSON] , [PERSON] та онука [PERSON] . Позивач [PERSON] перебуває на квартирному обліку у виконавчому комітеті Броварської міської ради з 02.06.2015р. (рішення виконкому від 21.07.1987р. №163) та внесена до Єдиного державного реєстру громадян, які потребують поліпшення житлових умов. Згідно довідок філії Броварське відділення №5400 Головного управління Ощадного банку України по м. Києву та Київській області № 414, 415, 422 від 06 травня 2011 року, позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] приватизаційні майнові сертифікати, приватизаційні житлові чеки, земельні бони не одержували. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 30.08.2018р., за [PERSON] , [PERSON] права власності на нерухоме майно не зареєстровано; за [PERSON] зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3221284501:01:021:0015 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Броварської міської ради Київської області від 24.03.2009 №1059-58-05 гуртожиток Броварської центральної районної лікарні по вул. Шевченка, 12-а, в місті Бровари Київської області передано у спільну сумісну власність територіальних громад сіл і селищ Броварського району в особі Броварської районної ради з оформленням права спільної сумісної власності з територіальною громадою м. Бровари в особі Броварської міської ради. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 30.08.2018р. гуртожиток за адресою [ADDRESS] належить на праві комунальної спільної сумісної власності територіальній громаді міста Бровари в особі Броварської міської ради та територіальній громаді сіл і селищ Броварського району в особі Броварської районної ради; підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності, б/н, 24.03.2009, Рішення сесії Броварської міської ради. Рішенням Броварської міської ради Київської області №748-24-06 від 01.11.2012 внесено зміни в рішення Броварської міської ради від 26.03.2009 №1062-59-05 "Про затвердження Програми передачі гуртожитків у власність територіальної громади м. Бровари та реалізації житлових прав мешканців гуртожитків на 2009-2011 роки", викладено п. 8 додатку 1 в наступній редакції: "власник гуртожитку - спільна сумісна власність територіальної громади м. Бровари та територіальних громад сіл та селищ Броварського району, гуртожиток по [ADDRESS] , майновий статус гуртожитку - комунальне майно". Адміністрації Броварської центральної районної лікарні надані повноваження по здійсненню оперативного управління гуртожитком, володінням, користуванням та розпорядженням ним в межах, визначених Статутом Броварської центральної районної лікарні. 27.04.2012р. позивач [PERSON] звернулась до БМР та БРР із заявою про передачу в приватну спільну часткову власність займаного жилого приміщення в гуртожитку [ADDRESS] з рівними частками членів сім,ї: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] Листом від 14.05.2012р. БРР Київської області повідомила заявника, що дане питання поза компетенцією районної ради, так як гуртожиток знаходиться у спільній сумісній власності територіальних громад сіл і селищ Броварського району та територіальної громади м.Бровари. Листом від 21.05.2012р. БМР Київської області надала аналогічну відповідь заявнику. Позивачі звертались з даного приводу до суду в 2015 році (справа №361/8293/15-ц) з позовом до Управління комунальної власності Броварської міської ради про визнання права на приватизацію жилого приміщення (жилої кімнати [ADDRESS] в даному [ADDRESS] ); Рішенням Апеляційного суду Київської області від 21.11.2017р. за позивачами [PERSON] , [PERSON] визнано право на безоплатну приватизацію жилого приміщення кімнати [ADDRESS] , у решті позовних вимог (про передачу даного жилого приміщення у приватну власність позивачам) відмовлено. Даний висновок судом обґрунтований тим, що передача житлових приміщень у гуртожитку у приватну власність вирішується органом приватизації, а не судом. На підставі вказаного рішення позивачами 20.08.2018р. виготовлено технічний паспорт на житловий блок [ADDRESS] . За даними з вказаного технічного паспорту загальна площа приміщення №12 , на яке виготовлено технічний паспорт, становить 41,4кв.м, житлова 25,2 кв.м. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитку» визначено, що громадяни, на яких поширюється дія цього Закону, мають право на приватизацію житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад і можуть бути, приватизовані відповідно до закону. Приватизація житлових приміщень у гуртожитках здійснюється відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» ( 2482-12 ) з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. За змістом пункту 5 частини 1 статті 5 вищевказаного Закону після прийняття гуртожитку у власність територіальної громади згідно з цим Законом та відповідно до Загальнодержавної цільової програми передачі гуртожитків у власність територіальних громад місцева рада приймає на сесії в межах своєї компетенції відповідне рішення щодо подальшого його використання, а саме: а) залишити житловий комплекс гуртожитку у статусі гуртожитку та дозволити приватизацію його жилих і нежилих приміщень. У такому разі здійснюється приватизація приміщень гуртожитку його законними мешканцями в порядку, передбаченому цим Законом; б) надати цілісному майновому комплексу статус "соціальне житло" та не дозволяти приватизацію його жилих приміщень. У цьому випадку приватизація житлових приміщень гуртожитку не здійснюється (у тому числі й у випадках, передбачених цим Законом), а колишнім законним мешканцям гуртожитку, за їх згодою, надається відповідне соціальне або інше житло; в) перепрофілювати гуртожиток та використовувати цілісний майновий комплекс колишнього гуртожитку за іншим призначенням. У цьому випадку рада одночасно приймає рішення щодо забезпечення законних мешканців такого гуртожитку іншим житлом згідно із законодавством; г) знести цілісний майновий комплекс колишнього гуртожитку та вжити заходів щодо будівництва на звільненій земельній ділянці соціального житла або продажу земельної ділянки на аукціоні згідно із земельним законодавством. У цьому випадку рада одночасно приймає рішення щодо забезпечення законних мешканців такого гуртожитку іншим житлом згідно із законодавством; ґ) знести колишній гуртожиток (відповідний цілісний майновий комплекс) та вивільнити земельну ділянку з наступним її продажем на аукціоні. У цьому випадку особи, на яких поширюється дія цього Закону, підлягають переселенню в інше придатне для проживання людей житло, що належить на праві власності або на праві користування відповідній місцевій раді. Таким особам, за їх згодою, виконавчим органом місцевої ради може бути видана грошова компенсація за взяття ними (їх сім`ями) житла в оренду на певний строк (але не більше одного року). Розмір і порядок видачі зазначеної компенсації визначає кожна місцева рада самостійно відповідно до вимог чинного законодавства та виходячи із власних можливостей; Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 5 вищевказаного Закону передача житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян здійснюється на підставі рішення органу місцевого самоврядування. Приватизація жилих приміщень у гуртожитках здійснюється відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" та прийнятих відповідно до нього нормативно-правових актів з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Відповідно до частини першої статті 1 Закону України від 19.06.1992 №2482-XII "Про приватизацію державного житлового фонду" (далі Закон №2482-XII, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т.ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. До об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму (п. 1 ст. 2 Закону №2482-XII). Відповідно до пункту 4 статті 5 Закону №2482-XII, право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. Право на приватизацію житлових приміщень у гуртожитку з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які на законних підставах проживають у них. Пунктом 5 статті 5 Закону №2482-XII передбачено, що кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз. Згідно із пункту 1 статті 8 Закону №2482-XII, приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Згідно пункту 10 статті 8 Закону №2482 - Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Згідно із пунктом 30 частини першої статті 26 Закону України від 21.05.1997 №280/97-ВР "Про місцеве самоврядування в Україні" (далі - Закон №280/97-ВР), виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: прийняття рішень щодо відчуження відповідно до закону комунального майна; затвердження місцевих програм приватизації, а також переліку об`єктів комунальної власності, які не підлягають приватизації; визначення доцільності, порядку та умов приватизації об`єктів права комунальної власності; вирішення питань про придбання в установленому законом порядку приватизованого майна, про включення до об`єктів комунальної власності майна, відчуженого у процесі приватизації, договір купівлі-продажу якого в установленому порядку розірвано або визнано недійсним, про надання у концесію об`єктів права комунальної власності, про створення, ліквідацію, реорганізацію та перепрофілювання підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідної територіальної громади. Рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень (ч. 1 ст. 59 Закону №280/97-ВР). Порядок передачі квартир у власність громадян (а також житлових приміщень у гуртожитках) визначено Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженим наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 року №396. Відповідно до п. 13. вищевказаного Положення приватизація квартир (будинків), жилих приміщень в гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд (далі - орган приватизації). Пунктом 23 визначено, що орган приватизації приймає рішення про передачу квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах у власність громадян. На підставі вказаного рішення орган приватизації видає свідоцтво про право власності та реєструє його у спеціальній реєстраційній книзі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах, що належать громадянам на праві приватної (спільної сумісної, спільної часткової) власності. Судовим рішенням, на яке посилаються позивачі, встановлено право позивачів на безоплатну приватизацію житлового приміщення у гуртожитку по [ADDRESS] (рішення Апеляційного суду Київської області від 21.11.2017р.). тим же рішенням було відмовлено у передачі вказаного жилого приміщення у приватну власність позивачів з посиланням на те, що вказане питання має вирішувати спеціальний уповноважений орган, а не суд. Аналізуючи дане судове рішення і ті обставини , які ним вже встановлені і мають значення, суд приймає до уваги, що визнане за позивачами в судовому порядку право на приватизацію жилого приміщення є підтвердженням відсутності у позивачів підстав, які передбачені в законі у якості обмежень чи заборони на приватизацію займаного жилого приміщення і факт наявності у позивачів наданого законом права приватизувати займане жиле приміщення, але не встановлює факту здійснення позивачами приватизації вказаного приміщення. Для реалізації визнаного за позивачами судовим рішенням права на приватизацію жилого приміщення позивачі мають дотриматись встановленої законом процедури і порядку приватизації. За своїм юридичним змістом приватизація («роздержавлення») є правочином, за яким відбувається перехід майна з державної або комунальної власності у приватну власність конкретної особи (спільну власність осіб). Приватизація означає безоплатне набуття державного/комунального майна у приватну власність. За загальними засадами цивільних правовідносин та норм права про власність та про правочин, право розпорядитись своїм майном належить власнику; право власності набувається з передбачених законом підстав, зокрема з правочинів. Правочином є виражене у відповідній формі волевиявлення особи, направлене на зміну (припинення або виникнення) прав та обов`язків. У правочині щодо переходу права власності на певне майно мають відбутись наступні стадії: 1) особа повинна мати право власності і відповідно набути право розпорядитись майном; 2) власник має вільно виявити свою волю на відчуження майна; 3) набувач майна має виявити свою волю на набуття майна у власність. Виходячи з приписів закону та вказаного нормативного акту про порядок приватизації, які регулюють дані питання, для приватизації (отримання у приватну власність) конкретного жилого приміщення у гуртожитку громадянином мають відбутись відповідно до наведених стадій такі події: 1). гуртожиток має бути переданий у комунальну власність; 2). щодо такого гуртожитку його власник - відповідний орган місцевого самоврядування (або в залежності від повноважень і режиму власності відповідний державний орган) повинен прийняти рішення про передачу гуртожитку на приватизацію окремих приміщень його мешканцями (основне рішення власника про приватизацію). Саме даним рішенням власник нерухомого майна виявляє свою волю щодо розпорядження своїм майном; дане рішення є проявом дискреційних повноважень і волі власника на відчуження і на обрання способу відчуження: в даному випадку на безоплатну передачу у власність окремим суб`єктам. 3). Особа-набувач має виявити свою волю на безоплатне (або з частковою доплатою) набуття конкретного жилого приміщення у власність. Таку волю набувач має реалізувати шляхом відповідного звернення до відповідного органу, уповноваженого власником-відчужувачем. 4). При наявності волевиявлення власника (основного рішення власника про приватизацію) і при наявності волевиявлення набувача (відповідного звернення) подальше питання приватизації конкретного жилого приміщення конкретним мешканцем вирішує спеціально створений власником орган приватизації, який виконує виявлену власником волю на відчуження у спосіб приватизації і: а) перевіряє наявність у суб`єкта звернення права на приватизацію та наявність чи відсутність підстав, що є перешкодою для приватизації; б) приймає відповідне рішення про безоплатну передачу конкретного приміщення конкретному набувачу у власність, та в) видає свідоцтво як правовстановлюючий документ і документ, що підтверджує закінчення процедури приватизації і факт набуття особою у приватну власність конкретного приміщення. На даній стадії прийняття органом приватизації рішення про приватизацію конкретною особою конкретного приміщення і подальшої видачі свідоцтва про право власності в порядку приватизації - законом передбачена процедура, що стосується збирання/з,ясування відомостей щодо наявності чи відсутності у конкретної особи-набувача права на приватизацію взагалі, права на приватизацію конкретного приміщення, а також щодо порядку передачі жилого приміщення у власність: безоплатно чи з доплатою, для чого витребовуються житлові /приватизаційні чеки. Прийняття органом приватизації позитивного рішення щодо приватизації окремого жилого приміщення може бути лише за конкретним зверненням громадянина (потенційного набувача) і може мати місце лише при наявності вже вираженого волевиявлення власника майна на його відчуження у спосіб приватизації, тобто при наявності вказаного у п.2 основного рішення власника про приватизацію приміщень у гуртожитку. Таким чином, прийняття органом приватизації позитивного рішення щодо приватизації окремого жилого приміщення конкретною особою є другою стадією в процесі приватизації і є похідним від основного рішення власника та фактично є виконанням основного рішення власника про приватизацію відносно кожного окремого набувача. Повноваження органу приватизації у цьому сенсі і у такому визначеному законом порядку приватизації - є реалізацією дискреційного волевиявлення власника на відчуження майна у такий спосіб, але не є дискреційними повноваженнями даного органу; до повноважень даного органу власником майна передано функції перевірки наявності у потенційного набувача (суб`єкта звернення) права на приватизацію: зокрема, відсутність реалізації такого права у минулому відносно іншого об`єкту; факт постійного проживання протягом визначеного у законі періоду у жилому приміщенні; потреба у житлі і відсутність іншого житла у випадках, що виключають право на приватизацію; порядок розрахунків (безоплатно чи з доплатою). Суд враховує, що після того, як Рішенням Броварської міської ради Київської області від 24.03.2009 №1059-58-05, гуртожиток Броварської центральної районної лікарні по [ADDRESS] , 12-а, в місті [ADDRESS] Київської області був переданий у спільну сумісну власність територіальних громад сіл і селищ Броварського району в особі Броварської районної ради та територіальної громади м. Бровари в особі Броварської міської ради, - відповідні місцеві ради (Броварська міська і Броварська районна) не прийняли на своїх сесіях в межах їхньої компетенції і їхніх дискреційних повноважень відповідні рішення про подальше використання вищевказаного гуртожитку, і зокрема про передачу його під приватизацію окремих жилих приміщень - що є необхідним на виконання приписів пункту 5 частини 1 статті 5 вищевказаного Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитку» і є обов`язковою передумовою для подальшого набуття у власність в порядку приватизації окремого приміщення у гуртожитку. Тому подальше розпорядження вказаним гуртожитком, який перебуває у спільній власності двох громад, в тому числі і приватизація окремих взятих жилих приміщень у гуртожитку, до прийняття радами відповідного рішення, є передчасною. При цьому, «Програма передачі гуртожитків у власність територіальної громади м. Бровари та реалізація житлових прав мешканців гуртожитків на 2009-2011 роки», яка затверджена рішенням Броварської міської ради за №1062-59-05 від 26.03.2009р., не є тим рішенням органу місцевого самоврядування, яке передбачене положеннями пунктів 5 та 6 частини 1 статті 5 вищевказаного Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитку» і не замінює такого рішення, і не є чинним волевиявленням власника (у даному випадку співвласників) на відчуження майна у спосіб приватизації. Враховуючи, що майно перебуває у спільній сумісній власності, - таке волевиявлення має бути від обох співвласників. Отже, враховуючи те, що спірний гуртожиток знаходиться у спільній сумісній комунальній власності територіальних громад сіл і селищ Броварського району в особі Броварської районної ради та територіальної громади міста Бровари, та враховуючи, що на даний час відсутнє рішення відповідного органу (органів) місцевого самоврядування про передачу гуртожитку на приватизацію (про передачу у приватну власність мешканцям гуртожитку), а прийняття даних рішень віднесено до повноважень органів місцевого самоврядування і вони не можуть бути замінені судовим рішенням, то до прийняття радами відповідних рішень - пред`явлені позові вимоги про зобов`язання Управління з питань комунальної власності та житла Броварської міської ради Київської області видати свідоцтво про право власності на житло є передчасними і необґрунтованими, і не підлягають задоволенню. Закон зобов`язує орган приватизації (при наявності у суб`єкта звернення права на приватизацію займаного жилого приміщення) прийняти позитивне рішення про передачу житлового приміщення у власність мешканцю і приписує, що орган приватизації може відмовити громадянину у приватизації конкретного жилого приміщення виключно у випадках, передбачених законом. Разом з тим, вказане рішення органу приватизації не замінює волевиявлення власника, тому воно не може бути прийняте позитивно у випадку відсутності волевиявлення власника на відчуження, що є першочерговим і обов`язковим; у даному випадку при відсутності основного рішення власника (співвласників) про приватизацію. Орган приватизації не може прийняти рішення про передачу конкретного приміщення у власність конкретній особі (особам). Тому без волевиявлення власника (органу місцевого самоврядування) відсутні підстави зобов`язувати орган приватизації прийняти рішення про передачу конкретного приміщення у власність і видати свідоцтво про право власності в порядку приватизації. Це було б покладенням на вказаного суб`єкта повноважень, йому не переданих, і було б втручанням у дискреційні повноваження власника майна (органу місцевого самоврядування). Законом передбачено, що орган приватизації приймає рішення про передачу жилого приміщення у гуртожитку у власність громадянину (громадянам), і на його підставі видає свідоцтво про право власності на вказане приміщення. Без наявності відповідного рішення органу приватизації відсутні і підстави для видачі свідоцтва про право власності. Оскільки відсутні відповідні рішення про приватизацію і про передачу житла у власність позивачам, що є першочерговим, то відсутні підстави і для видачі свідоцтва про право власності на таке житло, як ще не набуте. Судове рішення не може бути підставою для видачі свідоцтва про право власності на жиле приміщення в порядку приватизації. Видача свідоцтва про право власності на житло є наслідком волевиявлення власником та/або уповноваженим ним органом щодо передачі житлового приміщення у власність, і має відбутись лише після такого волевиявлення власника у виді сукупності рішення власника (основного рішення про приватизацію) а у даному випадку двох співвласників, і позитивного рішення органу приватизації щодо передачі конкретного приміщення у власність конкретній особі (особам). Оскільки такі рішення відсутні, то відсутні і підстави для покладення на Управління з питань комунальної власності та житла Броварської міської ради Київської області обов`язку видати свідоцтво про право власності на житло в порядку приватизації. Також суд враховує, що вказаний гуртожиток є об`єктом спільної власності двох суб`єктів (двох громад) і відповідно право розпорядження своїм майном (та прийняття рішень щодо відчуження майна) має не лише Броварська міська рада, якою створено свій орган приватизації, а й Броварська районна рада, як співвласник гуртожитку, яка не передавала жодних повноважень вказаному органу приватизації, до якого пред`явлено даний позов, в тому числі й у вирішенні питань, пов`язаних з розпорядженням належним їй майном, що включає в себе й питання приватизації. Також суд враховує, що позивач не надав доказів на підтвердження того, що він звертався до відповідачів з відповідною заявою та що отримав необґрунтовану відмову та/або що права позивачів були порушені протиправними діями відповідачів та/або кожного з них. Наданим позивачами суду Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 30 липня 2018 року рішення Броварської міської ради Київської області від 09.11.2017 №712-34-07 "Про відмову у приватизації житлових приміщень гуртожитку по [ADDRESS] визнане протиправним та скасоване. (Скасованим є рішення Броварської міської ради №712-34-07, яким Броварська міська рада відмовила [PERSON] та [PERSON] у приватизації і передачі їм в приватну власність житлових приміщень у цьому гуртожитку під [ADDRESS] , в яких вони мешкають). Аналогічного рішення відносно позивачів [PERSON] та [PERSON] суду не надано, з чого суд робить висновок, що аналогічного звернення позивачів до органу місцевого самоврядування не було, тому ні вказане рішення органу місцевого самоврядування ні судове рішення про його скасування не мають прямого відношення до прав позивачів і до предмету позову у даній цивільній справі. Позивач не довів порушень його прав конкретно вказаними ним відповідачами і кожним з них окремо. Позовна вимога про зобов`язання видати приватизаційні платіжні доручення на одержання житлових чеків позивачам на житлове приміщення [ADDRESS] , також задоволенню не підлягає. При цьому суд враховує, що вказані позивачем дії (що стосуються одержання житлових чеків) орган приватизації має виконати в процесі прийняття рішення про передачу житла у власність і такі дії не є правотворчими і не створюють для позивача права власності, а є технічною процедурою на стадії прийняття рішення і подальшої видачі свідоцтва про право власності в порядку приватизації, метою такої дії (щодо житлових чеків) є з?ясування відомостей щодо наявності чи відсутності у конкретної особи-набувача права на приватизацію даного жилого приміщення і права приватизації взагалі, а також для з?ясування питання необхідності доплати за приватизоване з надлишками площі жиле приміщення. Таким чином, вказані вимоги задоволенню також не підлягають. Враховуючи принцип змагальності та диспозитивності, суд розглядає справу лише в межах заявлених позовних вимог, і право обирати спосіб захисту порушеного права чи інтересу закон покладає на позивача. У межах обраного позивачем способу захисту його права на приватизацію жилого приміщення, суд не встановив факту порушення прав позивача протиправними діями жодного з визначених ним відповідачів. Суд, розглядаючи дану справу в межах заявлених позовних вимог і з заявлених підстав, та на підставі поданих доказів, в цілому визнає позов необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed