Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

ПрАТ «Страхова компанія « АХА Страхування» звернулося до Рівненського міського суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті ДТП в порядку регресу. Просили стягнути з [PERSON] на користь ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» матеріальну шкоду в сумі 9197 грн. 93 коп. та понесені витрати на оплату судового збору у розмірі 1 762,00 грн. Свої вимоги обґрунтовують тим, що між ПрАТ "СК "АХА Страхування" та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №CON/I/CASCS/0026510-210395Га/14рв., згідно якого ПрAT "СК "АХА Страхування" взяло на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування. 06 березня 2015 року сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортних засобів «Renault», д/н [NUMBER], яким керувала [PERSON], та «I-VAN», д/н [NUMBER], яким керував [PERSON] У результаті даної ДТП було пошкоджено застрахований у ПрAT "СК "АХА Страхування, транспортний засіб «Renault», д/н [NUMBER], який належить [PERSON] на праві приватної власності. Відповідно до Рахунку № Сч-002209660 від 24 березня 2015 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Renault», д/н [NUMBER] склала 9197,93 грн. Згідно з умовами Договору, на підставі страхового акту № 1. 003.15.03218/VESKО7499 від 27 березня 2015 року позивач здійснив страхове відшкодування на суму 9197,93 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 165517 від 30 березня 2015 року. Відповідно до постанови Рівненського міського суду Рівненської області від 22 квітня 2015 року, [PERSON] під керуванням якого перебував автомобіль «I-VAN», д/н [NUMBER], визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУПАП. Крім того, в довідці № 59168494 про ДТП зазначено, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм [PERSON] вимог Правил дорожнього руху України. Відповідно до ст. 993, ч.1 ст. 1191 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Судовий розгляд проводився у відсутність представника позивача, який 06 листопада 2018 року подав до суду клопотання, згідно якого просив розгляд справи проводити у відсутність представника позивача, позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання відповідач був повідомлений належним чином. Повідомлення про причини неявки від відповідача не надійшло. В поданому до суду відзиві на позовну заяву зазначає, що виниклі між сторонами правовідносини носять характер суброгації, за якою якщо дії третьої особи, якими страхувальнику спричинені збитки, є страховим випадком, то у такого потерпілого (страхувальника за договором страхування) є дві можливості відшкодування шкоди: за рахунок безпосереднього заподіювача шкоди; за рахунок страховика шляхом отримання страхового відшкодування. При суброгації перебіг строку позовної давності, починається від дня настання страхового випадку, оскільки при переході права вимоги, до страховика переходять усі права, які мав страхувальник, зокрема це стосується і права на подання позову в т.ч. щодо часу виникнення права на позов, - з моменту ДТП в результаті якого заподіяно шкоду. Просить застосувати наслідки спливу строку позовну давність до вирішення спору за позовом Приватного акціонерного страхова компанія «АХА Україна» до [PERSON] про відшкодування збитків в порядку регресу та відмовити позивачу в задоволенні позову повністю. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 06 березня 2015 року близько 20:00 год. в м. Сарни по вул. Белгородська, [PERSON], керував транспортним засобом - автобусом «I-VAN» А07А3-65, д/н [NUMBER] під час початку руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкоди іншим учасникам руху, здійснив наїзд на транспортний засіб «Renault», д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON], який стояв позаду. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримала механічні пошкодження. Постановою Рівненського міського Рівненської області суду від 22 квітня 2015 року винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУПАП, визнано гр. [PERSON], під керуванням якого перебував транспортний засіб - автобус «I-VAN» А07А3-65, д/н [NUMBER] та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340,00 грн. Постанова оскаржена не була та 05 травня 2015року набрала законної сили. З довідки № 59168494 про дорожньо-транспортну пригоду вбачається, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм [PERSON] вимог Правил дорожнього руху України. У результаті даної ДТП було пошкоджено застрахований у ПрAT "СК "АХА Страхування, транспортний засіб «Renault», д/н [NUMBER], який належить [PERSON] на праві приватної власності. Між ПрАТ "СК "АХА Страхування" та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №CON/I/CASCS/0026510-210395Га/14рв., згідно якого ПрAT "СК "АХА Страхування" взяло на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування. Відповідно до Рахунку № Сч-002209660 від 24 березня 2015 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Renault», д/н [NUMBER] склала 9197,93 грн. Згідно з умовами Договору, на підставі страхового акту № 1. 003.15.03218/VESKО7499 від 27 березня 2015 року позивач здійснив страхове відшкодування на суму 9197,93 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 165517 від 30 березня 2015 року. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Правовідносини, що виникли між сторонами носять характер суброгації та регулюються положеннями статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування». Згідно зі статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Після такої виплати деліктне зобов'язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов'язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Як роз'яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 у п. 27 постанови «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов'язанні (заміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобов'язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов'язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК України), а також статтею 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК України і статті 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим. При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі - з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов'язанні, тому з урахуванням положення статті 515 ЦК України суброгація застосовується лише до майнового страхування. При суброгації перебіг строку позовної давності, починається від дня настання страхового випадку, оскільки при переході права вимоги, до страховика переходять усі права, які мав страхувальник, зокрема це стосується і права на подання позову в т.ч. щодо часу виникнення права на позов, - з моменту ДТП в результаті якого заподіяно шкоду. Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно правової позиції, яка висловлена судовими палатами у цивільних та господарських справах Верховного Суду України при розгляді справи № 6-112цс13 зазначено наступне, відповідно до положень ст. 993 ЦК України та ст.27 Закону України "Про страхування" від дня страхового випадку внаслідок заміни кредитора у зобов'язанні з відшкодування шкоди до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат й у межах загального строку позовної давності, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані страхувальнику збитки. У відповідності до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. У відповідності до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України. Відповідач у відзиві на позовну заяву просить застосувати наслідки спливу строку позовну давність до вирішення спору по цивільній справі № 569/4287/18 за позовом Приватного акціонерного страхова компанія «АХА Україна» до [PERSON] про відшкодування збитків в порядку регресу та відмовити в задоволенні позову повністю. Як роз'яснено в аб. 3 п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Таким чином відмова в задоволенні позову внаслідок пропуску строку позовної давності є підставою для відмови в позові в разі доведеності позовних вимог. За змістом ч. 1 ст. 261 ЦК України для визначення початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а і об'єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав. При цьому норма ч. 1 ст. 261 ЦК України містить презумпцію обізнаності особи про стан своїх суб'єктивних прав, відтак обов'язок доведення терміну, з якого особі стало (могло стати) відомо про порушення права, покладається на позивача. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 29 жовтня 2014 року № 6-152цс14. Страхова подія відбулась 06 березня 2015 року, а позовну заяву до суду направлено позивачем 13 березня 2018 року, що підтверджується відстеженням поштових відправлень з сайту «Укрпошта». Тому суд вважає, що 06 березня 2018 р. закінчився строк протягом якого позивач мав право звернутися до суду з позовом. Жодних об'єктивних підстав, що перешкоджали би позивачу, для звернення до суду в межах строку позовної давності суду не надано. Враховуючи наявність клопотання відповідача про застосування строку позовної давності, суд прийшов до висновку про застосування в даному випадку строку позовної давності, оскільки позивач не просив суд поновити строк позовної давності, та не навів поважних причин пропуску строку позовної давності, а отже з урахуванням викладеного, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування». На підставі викладеного,

Outcome: dismissed