Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Харківське обласне управління АТ «Ощадбанк» звернулось до Первомайського міськрайонного суду Харківської області з вищезазначеним позовом. В обґрунтуванні свого позову вказало, що 07.09.2006 року, між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» (найменування якого в подальшому змінене на Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України») та [PERSON] укладений кредитний договір № 714, відповідно до якого, [PERSON] надано кредит в сумі 138664,80 грн. із сплатою 18% річних, з остаточним поверненням кредиту не пізніше 07.09.2013 року. Також, позивач зазначив, що того ж дня, в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та позичальником укладений договір застави за № 714/1, за яким останнім в заставу передано легковий автомобіль [NUMBER]. Свої грошові зобов'язання позичальник [PERSON]В не виконав, у зв'язку з чим виникла кредитна заборгованість. Судовим наказом Первомайського міськрайонного суду Харківської області № 2-н254/2007р. від 20.04.2007 року, який набрав чинності 17.05.2007 року та за заочним рішенням того ж суду від 22.11.2007 року, яке набрало чинності 04.12.2007 року наявна заборгованість за кредитом стягнута з позичальника достроково. За вказаними судовими рішеннями Банк отримав виконавчі документи та звернув їх до примусового виконання до ВДВС Первомайського МРУЮ Харківської області, проте повністю вони виконані не були. Виконання судового наказу постановою держвиконавця було закінчено із залишком боргу в сумі 103929,25 грн. через смерть [PERSON], яка сталася 29.04.2015 року. Як стало відомо позивачеві спадщину після смерті [PERSON] прийняла, подавши відповідну заяву до нотаріуса, його дружина [PERSON], що є відповідачем у даній справі. Направлені на її імя вимоги кредитора спадкодавця останньою до сьогодні не виконані. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом, яка станом на день смерті [PERSON] складала в сумі 118070,53 грн., а також судовий збір. Представник позивача позов підтримала у повному обсязі, просила суд задовольнити її позовні вимоги. Відповідач та її представник у судовому засіданні повністю заперечували проти задоволення позову. Зокрема, послалися на те, що позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки строк дії договору 07.09.2013 року, а з даним позовом позивач звернувся лише 11.05.2017 року, тобто поза межами трьох років. Крім того, зазначено, що відповідно до заочного рішення від 22.11.2007 року спірний кредитний договір було розірвано, а, тому ніяких нарахувань після цього Банк здійснювати не міг. Також зазначено, що Банк, отримавши у заставу автомобіль не відомо куди його подів, на торгах він не продавався та у рахунок погашення боргу не пішов. З приводу застосування строків позовної давності представник позивача висловився, що вони не пропущенні, адже обидва судових рішення чинні, за ними видавалися виконавчі документи, які перебували на примусовому виконанні в ВДВС і по них закінчено виконавче провадження лише на підставі постанови державного виконавця від 27.05.2015 року саме у звязку із смертю боржника. Банк належним чином звернувся до нотаріуса із вимогою до спадкоємців [PERSON] у строки, передбачені Законом. Оскільки [PERSON] .О.Р. відмовилася виконати вимогу Банку, останній і звернувся до суду із цим позовом. Суд, вивчивши позовну заяву, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини: з матеріалів справи встановлено, що 07.09.2006 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» (найменування якого в подальшому змінене на - Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України») та [PERSON] укладений кредитний договір № 714, відповідно до якого, [PERSON] надано кредит в сумі 138664,80 грн. із сплатою 18% річних, з остаточним поверненням кредиту не пізніше 07.09.2013 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором в той же день між позивачем та позичальником укладений договір застави за № 714/1, за яким останнім в заставу передано легковий автомобіль [NUMBER]. Обставини укладення кредитного договору, отримання [PERSON] кредиту у вказаній сумі, порушення грошових зобов'язань за договором встановлені судовим наказом Первомайського міськрайонного суду Харківської області № 2-н254/2007р. від 20.04.2007 року, який набрав чинності 17.05.2007 року та заочним рішенням того ж суду від 22.11.2007 року, яке набрало чинності 04.12.2007 року, у справі № 2-2638/2007 рік (а.сч.53-54), і якими заявлені вимоги Банку задоволені. Таким чином,. на підставі ч.3 ст. 61 ЦПК України ці обставини не підлягають доказування. Крім того, цей факт не оспорюється відповідачем. Судом встановлено, що обидва судові рішення було звернуто до примусового виконання у ВДВС Первомайського МРУЮ Харківської області і у повному обсязі не виконані, заборгованість за кредитним договором у повному обсязі [PERSON] не погашена, а останній помер 29.04.2015 року (а.с.28). Згідно постанови державного виконавця ВДВС Первомайського МРУЮ Харківської області від 27.05.2015 року виконавче провадження закінчено, у зв'язку зі смертю боржника. За розрахунку заборгованості, наданого позивачем (а.с.5), на день смерті позичальника загальна сума заборгованості складає 118070,53 грн. Таким чином, сума заборгованості [PERSON] встановлена судом і виконавчі документи перебували на виконанні в ДВС по 27.05.2015 року, тому, суд вважає, що у даному випадку вести мову про пропуск Банком трирічного строку позовної давності, а відтак і про відмову у задоволенні вимог неможна. Як вбачається зі спадкової справи ПАТ "Державний ощадний банк України" 09.10.2015 року направило на адресу Первомайської державної нотаріальної контори Харківської області вимогу кредитора до спадкоємців боржника. З відповіді нотаріуса від 13.10.2015 року вбачається, що вимога була прийнята. Копією спадкової справи № 157/2015 та інформаційною довідкою зі спадкового реєстру від 08.05.2015 року підтверджується, що свідоцтва про право на спадщину після смерті 29.04.2015 року [PERSON], що також підтвердила у судовому засіданні [PERSON], спадкоємиця, за чиєю заявою заведено вказану спадкову справу. Відповідно до ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, а кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у зазначені строки позбавляється права вимоги. З урахуванням положення статті 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Оскільки зі смертю боржника відносини між кредитором ПАТ "Державний ощадний банк України" і боржником кредитного договору [PERSON] припинилися, а його спадкоємиця сторонами кредитного договору не була, дані відносини не можуть регулюватися нормами, які передбачають загальні наслідки невиконання стороною договірних зобов'язань, зокрема такі, як стягнення заборгованості за договором кредиту. Зобов'язання по поверненню кредиту у даному випадку включається до складу спадщини, тому у даному випадку застосовуються не умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи його сплати, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов'язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною 2 цієї статті, а саме: суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі, якщо вони відмовилися від одностороннього платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. Як вже судом зясовано, що на вимогу Банку про погашення одноразовим платежем заборгованості спадкодавця перед ним, спадкоємець [PERSON] відмовилася, оскільки ніяких дій з цього приводу з її боку не вчинено, а спір про стягнення з боржника [PERSON] заборгованості за кредитним договором вже визнано судом. Рішення суду з цього питання набрали законної сили. Доводи, викладені ПАТ "Державний ощадний банк України" висновків суду не спростовують з приводу того, що предметом розгляду у даній справі є стягнення грошових коштів, а не накладення стягнення на майно, яке було передане спадкоємцю у натурі. Тому, надавши належну оцінку доводам сторони позивача, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог, оскільки позивач вибрав не той спосіб захисту порушеного права. Таким чином суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, а судові витрати слід залишити за позивачем. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed