Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-09 00:00:00

24 червня 2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Веселинівська селищна рада Веселинівського району Миколаївської області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позов обгрунтовує тим, що вона є власником будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . 27 жовтня 1999 року її син [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , яка після реєстрації шлюбу змінила дівоче прізвище на " [PERSON] ". 06.12.2001 року в зазначеному будинку за її згодою зареєстрована відповідач [PERSON] , яка доводиться їй колишньою невісткою, оскільки 15 квітня 2008 року шлюб між її сином та відповідачкою розірвано. В квітні 2008 році відповідачка забрала свої речі та виселилася з будинку. Місце перебування відповідачки не відоме та зв`язку з нею вона не має. На сьогоднішній день вона має намір продати будинок. Реєстрація відповідача порушує її права як власника будинку розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, в зв`язку з чим вона просить суд визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Ухвалою суду від 08.07.2020 року відкрито провадження по цивільній справі та призначено справу до підготовчого засідання. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили задовольнити позовну заяву. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Про причини неявки суд не повідомила, відзиву на позовну заяву та будь-яких заяв не подала. В судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору- Веселинівська селищна рада Веселинівського району Миколаївської області Соболь Ю.С. не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без участі представника селищної ради, при вирішенні справи покладається на розсуд суду. Суд, заслухавши позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу нерухомого майна, зареєстрованого Вознесенською філією Універсальної біржі "Південь" в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за № 160 від 13.10.2000 року та реєстраційного посвідчення № [NUMBER] , виданого 08.09.2000 року Веселинівською філією Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації має у приватній власності житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Згідно Постанови Верховної ради України "Про перейменування окремих населених пунктів та районів" від 19 травня 2016 року № 1377-VІІІ, смт Кудрявцівка перейменовано на смт Токарівка. 24 січня 2002 року позивач уклала шлюб з [PERSON] , зареєстрований Кудрявцівською селищною радою Веселинівського району, актовий запис № 2, та змінила своє прізвище з " [PERSON] " на " [PERSON] ", що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . 27 жовтня 1999 року син позивачки [PERSON] уклав шлюб з відповідачкою [PERSON] , яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на " [PERSON] ". \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~06.12.2001 року за згодою позивача відповідач [PERSON] була зареєстрована в будинку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується даними будинкової книги. 15 квітня 2008 року шлюб між відповідачем [PERSON] та сином позивачки було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 08.11.2017 року, виданого Веселинівським районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області. З 2008 року відповідачка [PERSON] в будинку за адресою: [ADDRESS] не проживає, що підтверджується довідкою Веселинівської селищної ради Веселинівського району № 1681 від 21.10.2019 року. Суд вважає, що реєстрація відповідача у житловому будинку позивача перешкоджає останній вільно володіти та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, а тому вона звернулася до суду за захистом своїх прав. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи може здійснюватись, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до\~статті 41 Конституції України\~та статті \~1\~Першого\~протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, відповідно до\~Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року", Першого\~протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (статті\~316,\~317,\~319,\~321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей\~16,\~386,\~391 ЦК України. Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (статті\~379,\~382 ЦК України). Відповідно до\~статті 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до частини першої\~статті 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з частиною першою\~статті 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до\~статті 391 ЦК України власник\~має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до частини першої \~статті 405 ЦК України, \~статті 156 ЖК України \~члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Аналіз приведених норм закону дає підстави для висновку про те, що право користування жилим приміщенням, що належить громадянинові на праві власності, нарівні з власником виникає\~у членів сім`ї власника житла, які проживають разом з ним. З матеріалів справи вбачається, що вселилася відповідачка в спірне жиле приміщення як дружина сина позивачки, а позивачка як власник цього майна надала право відповідачці користуватись ним саме у зв`язку із існуванням шлюбних відносин між [PERSON] та [PERSON] . З огляду на викладене, враховуючи, що відповідачка користувалась спірним жилим приміщенням зі згоди позивачки, а з квітня місяця 2008 року перестала бути членом сім`ї позивача та з того часу не проживала в її будинку і її особистих речей в будинку не має, що підтверджується Актом обстеження матеріально-побутових умов від 12.06.2020 року, а тому існують підстави для задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. \~ \~ \~ \~ Виходячи з вимог цієї статті, та з врахуванням того, що позивач не просила в позовній заяві стягнути з відповідача на свою користь судовий збір, суд вважає, що підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 840,80 грн. судового збору відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: approved