Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

Позивач 18.03.2014 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином , посилаючись на те, що 07.01.2011 року приблизно о 02 годині 00 хвилин [PERSON] , будучи у стані алкогольного сп'яніння, біля посту безпеки чергового по переїзду 62 км ст.Бугаз, смт.Затока м.Білгород-Дністровський Одеської області, супроводжуючи свої дії брудною лайкою, зламав завіс на дверях та проник у приміщення посту, після чого навмисно,з метою заподіяння тілесних ушкоджень, металевою тростиною став наносити позивачу,яка знаходилась на своєму робочому місці і виконували обов'язки чергової по переїзду, удари по голові, шиї, рукам та ногам. За даним фактом було порушено кримінальну справу та відповідно висновку експерта судово-медичного огляду № 14 від 10.02.2011 року [PERSON] нанесені тупим предметом наступні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма у формі струсу головного мозку, кровоподтоків шиї, живота, кінцівок, дані дії кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження із короткочасним розладом здоров'я. Посилаючись на те, що відповідач свою провину не визнає, жодним чином не відшкодовує шкоду, спричинену здоров'ю позивача, а також враховуючи те, що зазначеними злочинними діями [PERSON] було завдано моральних страждань, позивач просить суд: стягнути з відповідача [PERSON] на її користь матеріальні збитки в сумі 940 грн., моральну шкоду в сумі 100000 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 3000 грн. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити з підстав наведених в позові. Відповідач та його представник в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, вказуючи на те, що 06.01.2011 року відповідач на час настання події знаходився на лікарняному з причини отримання тяжкої травми,тож [PERSON] не міг зробити вище переліченні злочинні дії, а тому відповідач разом з його представником просили в позові відмовити повністю, надали до матеріалів справи письмові заперечення. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши всі надані докази, матеріали кримінального провадження №495/1176/14-к, суд приходить до наступного. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04.03.2014 року, кримінальне провадження відносно обвинуваченого [PERSON] за ст.125 ч.2 КК України - закрито. Звільнено від кримінальної відповідальності обвинуваченого [PERSON], [INFO], у зв'язку із закінченням строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності, яке не оскаржено та набрало законної сили.(а.с.4). Зазначеною ухвалою встановлено, що 07.01.2011 року приблизно о 01 годині 45 хвилин [PERSON], знаходячись у стані алкогольного сп'яніння, перебуваючи на посту безпеки чергового по переїзду 62 км ст.Бугаз смт.Затока м.Білгород-Дністровський Одеської області, на грунті неприязних відносин розпочав бійку з [PERSON] , у ході якої неодноразово став наносити останній удари руками, ногами та металевою тростиною для ходьби, по кінцівкам, тулубу, голові, внаслідок чого спричинив [PERSON] тілесні ушкодження, що підтверджується ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04.03.2014 року (а.с.4). У сенсі положень ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до акта судово-медичного огляду № 14 від 10.02.2011 року, у [PERSON] виявлені наступні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма у формі струсу головного мозку, кровоподтоків шиї, живота, кінцівок. Дані тілесні ушкодження, враховуючи характер були нанесені тупими предметами. Вказані ушкодження були нанесені незадовго до огляду, можливо 07.01.2011 року. Ушкодження [PERSON] відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров'я (а.с.78-80) Позивач зазначає, що внаслідок скоєного злочину та нанесеного ушкодження здоров'я нею були витрачені кошти на лікування в сумі 940 грн. Обґрунтовуючи розмір матеріальної шкоди,позивач надала до матеріалів справи копії витратних накладних на придбання ліків.(а.с.74-75) У відповідності до статті 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. При вирішенні спорів про відшкодування шкоди доказуванню підлягають: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача і його вина, причинний зв'язок між протиправною дією і негативними наслідками. Обов'язок доказування розподіляється таким чином: позивач доказує наявність шкоди та її розмір, а відповідач відсутність його вини в заподіянні шкоди. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у частині першій цієї статті, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів. Враховуючи те, що ухвалою суду від 04.03.2014 року, кримінальне провадження відносно обвинуваченого [PERSON] закрито за нереабілітуючими підставами , [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності у зв'язку із закінченням строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності, суд вважає доведеною вину [PERSON], а отже вимоги позивача в частині стягнення з [PERSON] матеріальних збитків в сумі 940 грн - обґрунтованими та таким, що підлягають задоволенню. Позивач у своєму позові зазначає, що внаслідок злочинних дій відповідача їй був заподіяний моральний збиток, в неї виникли психотравматичні фактори, що стали джерелом негативних емоцій і переживань, привели до погіршення здоров'я і тривалого лікування. Замість вибачення та компенсації витрат відповідач тривалий час дзвонив позивачці з погрозами. Для відновлення своїх прав позивач зазначає,що їй потрібно було здійснити чимало дій, для чого вона вимушена була змінити свій звичайний життєвий уклад, на протязі трьох років відвідувати судові засідання та слідчого.[PERSON] визначила моральну шкоду в розмірі 100000 гривень. Стаття 1167 ЦК України визначає підстави відповідальності за завдану моральну шкоду, зокрема моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статі. Як роз'яснено у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" визначено, що моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової ) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. У сенсі розуміння ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, що знайшло своє підтвердження у судовому засіданні, так як [PERSON] безсумнівно пережила психічне хвилювання внаслідок спричинення їй тілесних ушкоджень. З врахуванням фактичних обставин справи, характеру та обсягу спричинених моральних страждань, принципів справедливості, добросовісності та розумності, суд вважає за можливе частково задовольнити позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди на користь [PERSON], визначивши їй розмір у сумі - 2000,00 гривень. Стосовно вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, суд приходить до наступного. У відповідності ст.1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах " від 20.12.2011 № 4191-VI, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. За таких обставин, оскільки позивачем не наведено розрахунку суми, витраченої на правову допомогу, а отже не обґрунтовано заявлену вимогу про стягнення з відповідача суми витрат на правову допомогу, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову в цій частині. На підставі вищевикладеного, суд вважає за доцільне задовольнити позовні вимоги [PERSON] частково. У відповідності до п 6 ст. 5 Закону України " Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення злочину. За змістом ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial