Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-26 00:00:00

Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що відповідно до укладеного Договору № б/н від 04.10.2011 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правил користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 31.01.2017 року має заборгованість - 12313,45 грн., яка складається з наступного: - 1813,61 грн. - заборгованість за кредитом; - 9437,29 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500, 00 грн. - штраф (фіксована частина); - 562,55 грн. - штраф (процентна складова). Просять суд стягнути з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» дану заборгованість за кредитним договором. Відповідачем [PERSON] суду наданий відзив на позовну заяву, відповідно до якого він позов не визнає, виходячи з наступного. Фактичним підписанням договору мало б бути належне оформлення анкети - заявки від 04 жовтня 2011 року. Звернувшись до відділення банку, йому було роз`яснено, що оформлений сторонами документ є лише заявкою для подальшого розгляду можливих пропозицій банком. Реальні умови кредитування, що є істотними умовами кредитного договору в розумінні положень ЦК України для різних банківських продуктів також є різними. Запропоновані банківські продукти перелічені у розділі анкети - заявки: «Виявляю бажання оформити на своє ім`я». Так, відповідачу було запропоновано обрати на вибір наступні банківські продукти - платіжна картка кредитка універсальна, зарплатна картка, картка голд, пенсійна картка, та інше. Проте, свій вибір він не зробив, на жоден банківський продукт не погодився. Крім того, відповідно до запропонованої банком форми анкети - заявки, обов`язковою для заповнення для отримання кредиту/кредитної картки є сукупність інформації, графи для якої в анкеті також ним або співробітником банку не заповнені, що також підтверджує недосягнення згоди і відповідно не укладення ним кредитного договору на якихось умовах. Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою для недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно до ст. 638 Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтями 1054 та 1056-1 ЦК України встановлено, що для кредитного договору істотною умовою є, крім іншого, узгодження сторонами процентної ставки за кредитом. Визначення договору, як такого, що неукладений в окремому судовому провадженні є неможливим. Правильність такого висновку підтверджується Постановою Пленуму ВСУ № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідно до якої позовна вимога про визнання правочину неукладеним не відповідає передбаченим законом способам захисту цивільних прав та охоронюваних законом інтересів, і тому, в задоволені відповідної вимоги має бути відмовлено. З урахуванням відсутності факту вчинення (укладання) правочину, на який позивач посилається як на підставу своїх вимог, просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Разом з тим зазначає, що відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/абр штрафі на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами позики з квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Оскільки відповідач на момент укладення договору та на теперішній час зареєстрований у Словенському районі Донецької області, на зазначені договірні правовідносини розповсюджується дія Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», у зв`язку з чим Банк не повинен був нараховувати відповідачу пеню. В задоволенні позову просить відмовити повністю. У судовому засіданні представник позивача Лещенко Д. Ю. наполягав на задоволенні позову в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Представник відповідача, адвокат [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 04.10.2011 року відповідач підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку. 21.10.2011 року відповідача було ознайомлено з фінансовими умовами надання кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та прикладами розрахунку суми оплати за використання кредитних коштів, що він засвідчив власним підписом у довідці довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду». Таким чином, суд вважає, що відповідач був обізнаний про умови кредитування, порядок розрахунків за кредитом, погодився на умови кредитування за карткою «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», а тому підстави для висновку, що сторони не досягли згоди щодо істотних умов договору та про необхідність визнання кредитного договору не укладеним - відсутні. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору. Згідно з довідкою про умови кредитування за карткою «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», при видачі кредиту відповідачу була встановлена базова процентна ставка в розмірі 3% на місяць, що становить 36% річних. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним Договором належним чином не виконав. Позивач зазначає, що у зв`язку з зазначеним порушенням зобов`язань за кредитним договором станом 31.01.2017 року відповідач має заборгованість - 12313,45 грн., яка складається з наступного: - 1813,63 грн. - заборгованість за кредитом; - 9437,29 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500, 00 грн. - штраф (фіксована частина); - 562,55 грн. - штраф (процентна складова). Проте, такі вимоги не є цілком обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення Проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014. За змістом ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до зазначених населених пунктів належить м. Слов`янськ Донецької області. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] на момент укладання договору і в теперішній час, зареєстрований у м. Слов`янському районі Донецької області, що підтверджено копією його Паспорта громадянина України, суд приходить до висновку, що на зазначені договірні правовідносини розповсюджується дія Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» № 1669-VІІ від 02.09.2014 року, у зв`язку з чим Банк повинен був не нараховувати або скасувати відповідачу нараховані штрафи за період з 14 квітня 2014 року. Крім того, як на підставу для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача штрафів, позивач посилається на п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, з якими за ствердженням позивача відповідача позивач ознайомився шляхом підписання анкети - заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. Проте, Умови та правили надання банківських послуг в ПриватБанку розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи не визнаються відповідачем та не містять його підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 04.10.2011 року шляхом підписання заяви-анкети. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у своїй Постанові від 03 липня 2019 року (справа № 342/180/17). Враховуючи вищенаведений висновок Верховного Суду, суд вважає не правомірним збільшення процентної ставки, наведений у доданому до позову розрахунку. Отже вирішуючи питання щодо стягнення процентів з відповідача на користь позивача, суд виходить з наступного. Відповідно до статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти і такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. В судовому засіданні встановлено, що при укладенні договору сторони домовились про сплату відповідачем процентів у розмірі 36% на рік. Однак, протягом дії кредитної картки процентна ставка за користування кредитом змінювалась і становила у період: - 3 01 квітня 2013 року по 31 серпня 2014 року - 30% річних; - з 01 вересня 2014 року по 31 березня 2015 року - 34,8 % річних; - з 1 квітня 2015 року - 43, 2% річних. Судом встановлено, що збільшення відповідачем процентної ставки за користування відповідачем кредитними коштами відбувалось з порушенням вимог законодавства. Відповідач не був письмово повідомлений банком про збільшення процентної ставки, з ним не підписувались будь які угоди щодо цього. Таким чином, збільшення процентної ставки відбулося в односторонньому порядку банком без згоди позичальника. Тому такі дії ПАТ КБ «Приватбанк» є незаконними і не можуть бути підставою для стягнення з відповідача заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом у підвищеному розмірі. Отже, відповідач має сплатити банку заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом не з розрахунку 43,20% річних, оскільки збільшення процентної ставки в односторонньому порядку банком без згоди позичальника є незаконною, а з розрахунку 36% річних, як було обумовлено сторонами на час укладення кредитного договору. В судовому засіданні встановлено, що станом на 23.04.2014 року заборгованість за відсотками нарахована в розмірі 48,22 грн. Проте, починаючи з 23.04.2014 року сума нарахованих процентів вочевидь не відповідає зазначеній банком відсотковій ставці, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне здійснити перерахунок заборгованості по процентам, виходячи з такої формули: (сальдо заборгованості х 36% : 360 х кількість днів у місяці). Виходячи з наведеної формули, заборгованість за процентами становить: квітень 2014 року (з 23.04.2014 року по 30.04.2014 року) - 12,94 грн., травень 2014 року (з 01.05.2014 року по 15.05.2014 року) - 27,72 грн., травень 2014 року (з 16.05.2014 року по 30.05.2014 року) - 28,55 грн., з 31 травня по 30 червня 2014 року - 59,00 грн., липень 2014 року ( з 01.07.2014 року по 23.07.2014 року) - 43,78 грн., липень 2014 року (з 24.07.2014 року по 31.07.2014 року) - 14,51 грн. З 01.08.2014 року по 31.01.2017 року (сальдо заборгованості не змінюється) - 1659,00 грн. Отже загальна сума заборгованості за процентами, яка повинна бути нарахована банком виходячи з обумовленої процентної ставки становить 1893,72 грн. Крім того, як видно з розрахунку заборгованості за даним кредитним договором та виписки по рахунку відповідача, [PERSON] за період з 23.04.2014 року по 31.01.2017 року було сплачено 340,00 грн., а тому дана сума підлягає відрахування з розміру заборгованості за процентами. Тобто стягнення з відповідача на користь позивача підлягають проценти в розмірі 1553,72 грн. Таким чином з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за кредитним договором станом на 31 січня 2017 року у розмірі 3367,33 грн., яка складається з наступного: - 1813,61 грн. - заборгованість за кредитом; - 1553,33 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом. Отже, позов підлягає задоволенню частково. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача про стягнення заборгованості з відповідача у розмірі 3367,33 грн. З цих задоволених вимог підлягає сплаті судовий збір у сумі 437,60 грн. (1600 грн. - сплачений судовий збір * 27,35 %), який підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача і тому з відповідача слід стягнути на користь позивача АТ КБ «ПриватБанк» витрати по сплаті ним судового збору, у розмірі 437,60 грн.

Outcome: partial