Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

Прокурор Першотравневого району звернувся до суду із позовом до Мелекінської сільської ради Першотравневого району, [PERSON]про визнання противоправним та скасування рішення Мелекінської сільської ради № 6/12-636 від 25.11.2011року «Про затвердження звіту про експерту грошову оцінку та продаж земельної ділянки громадянину [PERSON]; визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,8668 га,розташованої по вул.Безуха,3 «в» в с.Білосарайська Коса Першотравневого району Донецької області;повернення сторін у попереднє становище,вказавши на таке. 29.07.2011 року рішенням Мелекінської сільської ради № 6/10-461 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,8668 га [PERSON] для обслуговування бази відпочинку по вул. Безуха 3 «в» у с. Білосарайська Коса Першотравневого району та передачі її в оренду строком на 49 років з орендною платою 12% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки за 1 м2, з обов'язковим щорічним переглядом ставки орендної пати. 13.09.2011 року між Мелекінською сільською радою та [PERSON] було укладено договір оренди земельної ділянки по вул. Безуха 3 «в» у с. Білосарайська Коса, площею 0,8668 га. ( 1423984400:02:000:2415) строком на 49 років, з орендною платою 124413,54 грн. на рік,який і був 11.10.2011 року зареєстрований у відділі Держкомзему у Першотравневому районі Донецької області за № 142390004000459. 25.11.2011 року Мелекінською сільською радою було прийнято рішення № 6/12-636 про затвердження звіту про експертну грошову оцінку вказаної земельної ділянки та продаж її [PERSON] для обслуговування бази відпочинку, з розрахунку 59 гривень за 1 м2,а всього на суму 750521 гривню. 05.12.2011 року між Мелекінською сільською радою та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,8668 га (кадастровий номер 1423984400:02:000:2415) в с. Б. Коса по вул. Безуха 3 «в» Першотравневого району, який був нотаріально посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] [PERSON] земельної ділянки здійснено за 750521 гривню. Однак, всупереч вимогам ч. 4 ст. 59 Земельного кодексу України у власність [PERSON] була виділена земельна ділянка, що відноситься до земель водного фонду та знаходиться в межах 100-метрової водоохоронної зони та 2-х кілометрової прибережної захисної смуги Азовського моря і тому не може перебувати у власності громадян. Крім того, у рішенні Мелекінської сільської ради від 25.11.2011року не зазначено, до якої саме категорії земель відноситься земельна ділянка, щодо якої затверджено звіт про експертну грошову оцінку і прийнято рішення про її продаж [PERSON] У судовому засіданні прокурор прокуратури Першотравневого району позов прокурора підтримав та просить суд визнати противоправним та скасувати рішення Мелекінської сільської ради № 6/12-636 від 25.11.2011року «Про затвердження звіту про експерту грошову оцінку та продаж земельної ділянки громадянину [PERSON]; визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,8668 га,розташованої по вул.Безуха,3 «в» в с.Білосарайська Коса Першотравневого району Донецької області та повернути сторони у попереднє становище,бо рішення та договір були укладені всупереч вимогам чинного законодавства. Представник Мелекінської сільської ради позов прокурора не визнала,оскільки земельна ділянка,яка рішенням Мелекінської сільської ради надана [PERSON]М.у власність,не входить до складу земель водного фонду,а віднесена до земель рекреаційного призначення. Представник відповідача [PERSON]позовні вимоги прокурора також не визнала,надала до суду письмові заперечення та пояснила, що земельна ділянка, яка надана у власність [PERSON]не входить до складу земель водного фонду і тому договір купівлі-продажу укладено відповідно до чинного законодавства.Крім того,позовна заява прокурора була подана до суду з пропуском строка позовної давності. Суд, вислухавши прокурора, представників сторін, дослідивши докази, що є в матеріалах цивільної справи,приходить до наступного. Так, дійсно 29.07.2011 року рішенням Мелекінської сільської ради № 6/10-461 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,8668 га [PERSON] для обслуговування бази відпочинку по вул. Безуха 3 «в» у с. Білосарайська Коса Першотравневого району та передачі її в оренду строком на 49 років з орендною платою 12% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки за 1 м2, з обов'язковим щорічним переглядом ставки орендної пати.(т.1,а.с.164). 13.09.2011 року між Мелекінською сільською радою та [PERSON] було укладено договір оренди земельної ділянки по вул. Безуха 3 «в» у с. Білосарайська Коса, площею 0,8668 га. ( 1423984400:02:000:2415) строком на 49 років, з орендною платою 124413,54 грн. на рік,який і був 11.10.2011 року зареєстрований у відділі Держкомзему у Першотравневому районі Донецької області за № 142390004000459.(т.1,а.с.13). 25.11.2011 року Мелекінською сільською радою було прийнято рішення № 6/12-636 про затвердження звіту про експертну грошову оцінку вказаної земельної ділянки та продажу її [PERSON] для обслуговування бази відпочинку з розрахунку 59 гривень за 1 м2, а всього на суму 750521 гривень.(т.1,а.с.6). 05.12.2011 року між Мелекінською сільською радою та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,8668 га (кадастровий номер 1423984400:02:000:2415) в с. Б. Коса по вул. Безуха 3 «в» Першотравневого району, який був нотаріально посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] [PERSON] земельної ділянки здійснено за 750521 гривню.(т.1,а.с.10-11). Статтею 19 Земельного кодексу України регламентовано розмежування категорій земель України за основним цільовим призначенням, в тому числі: землі рекреаційного призначення (п. «ґ»); землі водного фонду (п. «є») тощо. Відповідно до положень п. «б» ч. 1 ст. 58 Земельного кодексу України прибережні захисні смуги вздовж морів, річок та навколо водойм належать до земель водного фонду. В судовому засіданні встановлено,що спірна земельна ділянка, кадастровий номер «1423984400:02:000:2415» знаходиться в 100-метровій водоохоронній зоні та 2-х кілометровій прибережній захисній смузі. Згідно ч. 3 ст. 60 Земельного кодексу України та ч.ч. 9, 10 ст. 88 ВК України уздовж морів та навколо морських заток і лиманів встановлюється прибережна захисна смуга шириною не менше двох кілометрів від урізу води. У межах прибережної захисної смуги морів та навколо морських заток і лиманів встановлюється пляжна зона, ширина якої визначається залежно від ландшафтно-формуючої діяльності моря, але не менше 100 метрів від урізу води. Прибережні захисні смуги встановлюються за окремими проектами землеустрою. Межі встановлених прибережних захисних смуг і пляжних зон зазначаються в документації з землеустрою, кадастрових планах земельних ділянок, а також у містобудівній документації. Відповідно до п. 2.9 Порядку погодження природоохоронними органами матеріалів щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього середовища України від 05.11.2004р. N 434, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22.11.2004р. за N 1470/10069 (далі - Порядок № 434): у разі відсутності належної землевпорядної документації та встановлених у натурі (на місцевості) меж щодо водоохоронних зон та прибережних захисних смуг водних об'єктів природоохоронний орган забезпечує їх збереження шляхом урахування при розгляді матеріалів щодо вилучення (викупу), надання цих земельних ділянок нормативних розмірів прибережних захисних смуг, встановлених статтею 88 Водного кодексу України (213/95-ВР), та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08.05.96 N 486 "Про затвердження Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них" (далі - Порядок № 486), з урахуванням конкретної ситуації. Порядок визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режим ведення господарської діяльності в них встановлюється Кабінетом Міністрів України, що втілено у постанови від 08.05.1996р. № 486 та від 13.05.1996р. № 502. Частиною 2 ст. 58 Земельного кодексу України та пунктом 2 Порядку № 486, в редакції чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення ради і договору (за станом на листопад-грудень 2011р.) визначено,що для створення сприятливого режиму водних об'єктів уздовж морів, навколо озер, водосховищ та інших водойм встановлюються водоохоронні зони, розміри яких визначаються за проектами землеустрою. За цим Порядком: у межах водоохоронних зон виділяються землі прибережних захисних смуг та смуги відведення з особливим режимом їх використання відповідно до статей 88-91 Водного кодексу України (п. 4); розміри і межі водоохоронних зон визначаються проектом на основі нормативно-технічної документації. Проекти цих зон розробляються на замовлення органів водного господарства та інших спеціально уповноважених органів, узгоджуються з органами Мінекоресурсів, Держводгоспу, Держкомзему, власниками землі, землекористувачами і затверджуються відповідними місцевими органами державної виконавчої влади та виконавчими комітетами рад (п. 5); водоохоронна зона морів, морських заток і лиманів, як правило, збігається з прибережною захисною смугою і визначається шириною не менш як 2 кілометри від урізу води (п. 11); прибережні захисні смуги у межах водоохоронної зони можуть використовуватися для провадження господарської діяльності за умови обов'язкового виконання вимог, передбачених статтями 89 та 90 Водного кодексу України (ч. 2 п. 12). Крім того,в судовому засіданні також встановлено,що проект землеустрою щодо визначення розмірів водоохоронної зони у межах с. Б.Коса не розроблявся спеціально уповноваженими органами, а отже, не узгоджувався з органами Мінекоресурсів, Держводгоспу, Держкомзему, власниками землі, землекористувачами і не затверджувався Мелекінською сільською радою. Не розроблявся і не затверджувався також у визначеному порядку окремий проект землеустрою зі встановлення меж прибережної захисної смуги із пляжною зоною,що і підтвердила представник Мелекінської сільської ради. Разом з тим, не закріплення органом місцевого самоврядування, як того вимагає наведене законодавство, території водоохоронної зони відповідною проектною документацією зі встановленням її меж в натурі, не спростовує законодавчо-імперативного закріплення особливого статусу цієї земельної ділянки, що примикає до водного об'єкту, віднесеного до категорії земель водного фонду. Заборона на передачу земель водного фонду ( п. «є» ч. 1 ст. 19 Земельного кодексу України), що перебувають у державній власності, у приватну власність громадянам (крім замкнених водойм) врегульована окремо (п. "д" ч. 4 ст. 84 Земельного кодексу України). Статтею 59 Земельного кодексу України передбачені певні обмеження передачі в оренду земель водного фонду з огляду на їх цільове використання. Так, відповідно до вимог ч. 1 та ч. 4 ст. 59 Земельного кодексу України землі водного фонду можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Громадянам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватись на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг для сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт тощо. Власник об'єктів нерухомого майна, розташованого на земельній ділянці, яким є [PERSON],за загальним правилом мав би згідно із положеннями ст. 127, 128 Земельного кодексу України право на викуп земельної ділянки, якби вона не була обтяжена. В даному ж випадку спірна земельна ділянка належить до прибережної захисної смуги,обтяжена цим статусом, наділеним законом, що було правовою перешкодою до передання її у власність громадянину, на що Мелекінська сільська рада не зважила і у п. 1.5 оскаржуваного договору купівлі-продажу від 05.12.2011року переклала обізнаність про такий статус земельної ділянки на набувача [PERSON] За змістом ч. 6 ст. 128 Земельного кодексу України підставою для укладання договору купівлі-продажу земельної ділянки є рішення сільської, селищної, міської ради, державного органу приватизації про продаж земельної ділянки. Отже, рішення Мелекінської сільської ради від 25.11.2011р., яке було підставою для укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки, розташованої в межах прибережної захисної смуги, що є за визначенням у ст. 61 ч. 1 Земельного кодексу України природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності, ухвалене без попередньої розробки необхідної проектної документації щодо зовнішніх меж водоохоронної зони - прибережної смуги, регламентованої законом і порядками № 434 і № 486, не відповідає чинному законодавству і як незаконне, підлягає визнанню недійсним. Згідно із абз. 4 ч. 3 ст. 60 Земельного кодексу України прибережні захисні смуги встановлюються на земельних ділянках усіх категорій земель, крім земель морського транспорту. Враховуючи наведене,тверження представника Мелекінської сільської ради та представника відповідача стосовно розташування земельної ділянки в межах земель рекреаційного призначення, що не входить до складу земель водного фонду, і у зв'язку з цим може бути передана у власність громадян - не є такими, що ґрунтуються на вимогах законодавства, що регулює спірні правовідносини. Частиною 1 ст. 215 ЦК України встановлено,що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно із ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Пунктом 2 ч. 1 ст. 216 ЦК України передбачено,що у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема, тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Виходячи з наведеного,суд вважає,що позовні вимоги прокурора підлягають задоволенню. Відповідно до п.4 ч.1\~ст. 268 ЦК України\~(в редакції закону станом на день прийняття Мелекінською сільською радою рішень ) позовна давність не поширюється на вимогу власника або іншої особи про визнання незаконним правового акту органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, яким порушено його право власності або інше речове право. Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку здійснення судочинства" від 20.12.2011 року № 4176-УІ, який набрав чинності 15.01.2012 року, п.4 ч.1\~ст. 268 ЦК України\~був виключений. Разом з тим, відповідно до п.5 Прикінцевих та перехідних положень цього\~Закону, протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом особа має право звернутися до суду з позовом про визнання незаконним правового акту органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, яким порушено право власності або інше речове право особи. Отже, з огляду на правила п.5 зазначених Прикінцевих та перехідних положень, доводи представника відповідача про сплив позовної давності у даному випадку не можуть бути прийняті до уваги. Оскільки прокурор звільнений від сплати судового збору,тому його слід стягнути з відповідачів по ? частині, виходячи з трьох розмірів мінімальної заробітної плати,з розрахунку 3654 гривні.

Outcome: approved