Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на його користь грошові кошти, одержавні без достатньої правової підстави у сумі 9359,31 гривень, витрати на правову допомогу в розімір 800,00 гривень та сплачений судовий збір - 640,00 гривень. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 03 вересня 1994 року по 28 вересня 1999 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Від вказаного шлюбу в них є спільна донька [PERSON], [INFO]. Відповідно до рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 05 січня 2016 року з нього на користь [PERSON], стягуються аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON], [INFO], яка продовжує навчання, у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 03.11.2015 року до закінченню нею навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23-річного віку. На момент розгляду цивільної справи судом донька [PERSON] дійсно продовжувала навчання і була студенткою II курсу Дніпропетровського національного університету ім. О.Гончара факультету біології, екології та медицини денної форми навчання. На підставі виконавчого листа Дніпровського районного суду Дніпродзержинська від 19 січня 2016 року було відкрите виконавче провадження № 49945436 від 28.01.2016 р. державним виконавцем Мелюс О.О. державної виконавчої служби Верхньодніпровського районного управління юстиції. В період з лютого 2016 року по лютий 2017 року з позивача примусово стягувалися аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання. Позивач зазначає, що у лютому 2017 року він дізнався, що донька була відрахована зі складу студентів за невиконання вимог навчального плану з 19.09.2016 р. на підставі наказу по ДНУ від 23.09.2016 р. № 1543-с. Однак з вересня 2016 по лютий 2017 року впродовж 6 місяців відповідач, [PERSON], на користь якої з позивача примусово стягувалися аліменти на підставі рішення суду для утримання доньки, за умови, що донька [PERSON] продовжує навчання, продовжувала недобросовісно отримувати виплати на підставі рішення від 05.01.2016 р. та виконавчого листа від 19.01.2016 року. Вважає, що [PERSON] недобросовісно отримувала від нього грошові кошти впродовж 6 місяців без достатньої на те правової підстави, у той час як утримання мало бути припинено через припинення донькою, [PERSON], навчання. Так загальна сума безпідставно отриманих грошових коштів складала 9359,31 грн., які підлягають поверненню (стягненню) у повному обсязі на його користь. Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить розглядати справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнала повністю, просила розглядати справу за її відсутності, проти задоволення позову не заперечувала. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін по справі на підставі наявних у ній даних і доказів, згідно ч.2 ст.158 ЦПК України, відповідно до якої особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. При вирішенні справи, суд враховує те, що кожна сторона має право розпоряджатись своїми процесуальними правами на власний розсуд, в тому числі і в частині визнання позову. При цьому, ч.1 ст.174 ЦПК України встановлено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. Частиною 4 ст.174 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі виконавчого листа справа №209/4898/15-ц від 19 січня 2016 року виданого за рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа - [PERSON], про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, яке набрало законної сили 15 січня 2016 року стягувались аліменти з [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], який зареєстрований за адресою: [ADDRESS], на користь [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], на утримання дочки [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з 03 листопада 2015 року до закінчення нею навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23-річного віку (а.с.9-10, 11). Згідно копій постанов державного виконавця Мелюс О.О. відділу державної виконавчої служби Верхньодніпровського районного управління юстиції 28 січня 2016 року відкрито виконавче провадження №4994536 (а.с.13), 19.02.2016 року звернуто стягнення на заробітну плату боржника [PERSON] (а.с.14). [PERSON] навчалася у Дніпропетровському національному університеті імені Олеся Гончара за напрямом "Лабораторна діагностика" в період з 01.09.2014 року по 19.09.2016 року за денною формою навчання. Наказом по ДНУ від 23.09.2016 року №1543-с [PERSON] була відрахована з 19.09.2016 року зі складу студентів 2-го курсу університету за невиконання вимог навчального плану, що підтверджується копією довідки №88-553с-35 від 28 березня 2017 року виданої проректором з науково-педагогічної роботи Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара (а.с.19). Утримання аліментів із заробітної плати [PERSON] припинено на підставі листа державного виконавця Мелюс О.О. відділу державної виконавчої служби Верхньодніпровського районного управління юстиції від 02.06.2017 року №4062/1331-14 (а.с.17). Згідно Звітів про здійснення відрахування та виплати ТОВ "Солома" в період з 19 вересня 2016 року по 28 лютого 2017 року з [PERSON] за постановою від 19.02.2016 року виданою за виконавчим листом №209/4898/15-ц від 19.01.2016 року за вересень 2016 року утримана сума 597,42 грн., за жовтень 2016 року - 1736,63 грн., за листопад 2016 року - 1702,41 грн., за грудень 2016 року - 1789,47 грн., за січень 2017 року - 1756,49 грн., за лютий - 1776,89 грн. Загальна сума утримання складає 9359,31 гривень (а.с.17, 18). Частиною другою ст.199 СК України передбачено, що право на утримання повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ч.2 ст.82 СК України, якщо після припинення права на утримання виконання рішення суду про стягнення аліментів буде продовжуватися, всі суми, одержані як аліменти, вважаються такими, що одержані без достатньої правової підстави, і підлягають поверненню у повному обсязі, але не більш як за три роки. Згідно ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Виходячи з обставин справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача про повернення грошових коштів одержаних без достатньої правововї пісдтави законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1, 3 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до яких в числі інших належать і витрати на правову допомогу. За ч.1, 2 ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється Законом України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" від 20 грудня 2011 року № 4191-VI, та не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Абзацом 4 п.48 постанови Пленуму Верховного Суду України від 17 жовтня 2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» зазначено, що відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Позивачем надана суду угода №9 від 14.07.2017 року, укладений між адвокатом Бундюк Є.В. і [PERSON], предметом якої є надання юридичних послуг клієнту, які полягають у складанні позовної заяви про повернення грошових коштів одержаних без досатньої правової підстави. Наданий також акт приймання виконаних робіт за договором №9 від 14.07.2017 року про вартість виконаних робіт, яка складає 800 гривень. З наданих позивачем документів не вбачається розрахунку витрат на правову допомогу, не є такі документи доказом оплати відповідних сум, тому це є підставою для відмови у стягненні таких витрат з відповідача. При вирішенні питання щодо стягнення суми судового збору за подання відповідного позову, суд виходить із положень ч.1 ст.88 ЦПК України, в якій зазначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 640,00 гривень на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved