Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-09 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про зміну розміру та способу стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що відповідач є батьком їх спільної дитини сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2015 року з відповідача було стягнуто аліменти на її користь на утримання їх спільного сина в розмірі 583 грн. 50 коп. щомісячно, на виконання якого, було видано виконавчий лист, який знаходиться на виконанні у Солонянському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції. На момент розгляду справи судом відповідач ніде не працював, дохід його був нерегулярним, мінливим. Після винесення рішення про стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі, на теперішній час змінився його майновий стан, він працездатний, іншої родини та дітей на утриманні не має. З посиланням на ст. 192 СК України прохала змінити розмір та спосіб стягуваних з відповідача за судовим рішенням аліментів з 583 грн. 50 коп. щомісячно на 1/4 частину від усіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, так як дитині необхідне нормальне харчування, одяг, та інші речі для забезпечення фізичного та духовного розвитку. Позивачка в судовому засідання позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав, вказаних у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково та підтримав відзив на позов відповідно до якого не заперечує проти стягнення з нього аліментів в розмірі 1/6 частину від усіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття (а.с. 26, 27). Представник третьої\~особи в судове засідання не з`явився про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, подав до суду заяву згідно якої просив розглядати справу у їх відсутність (а.с. 29). З`ясувавши думку сторін, які не заперечували проти розгляду справи у відсутність представника третьої особи, суд постановив проводити розгляд справи у відсутність представника третьої особи. Суд, заслухавши сторони, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з таких підстав. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Положеннями ч. 4 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участь у справі, в якій такі обставини були встановлені. В судовому засіданні встановлено, що згідно рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2015 року на користь [PERSON] з [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON] у розмірі 583 грн. 50 коп. щомісячно починаючи з 02 листопада 2015 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.\~8, 9). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] видане 05\~квітня 2018 року Соборним районним у місті Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області у сторін є ще одна дитина син [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, діючої на Україні з 27 вересня 1991 року "держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей". Згідно ст.ст. 180-182 СК України, батьки зобов`язані матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей, при цьому при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, інших обставин, що мають істотне значення, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15\~травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом в\~судовому засіданні\~встановлено і\~не оспорюється\~сторонами,\~що позивачка\~перебуває у\~відпустці по\~догляду за\~молодшою дитиною\~ сином\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~до досягнення\~дитиною трирічного\~віку,\~у зв`язку\~з чим\~немає можливості\~працювати та\~належним чином\~забезпечувати дітей,\~тому вимоги позивачки про зміну способу та розміру аліментів, з врахуванням даних обставин, підлягають частковому задоволенню. Верховний Суд України в своїй постанові від 05 лютого 2014 року по справі № 6-143цс13, зазначив: «З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", ст. 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", ст.\~184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі")». При визначенні розміру аліментів, суд також враховує, фізичний стан, як відповідача, який фізично здоровий, працездатний, ту обставину, що відповідач має ще одну дитину малолітнього сина [PERSON] , і тому суд вважає, що вимоги позивачки про визначення аліментів підлягають задоволенню в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача. Доводи позивачки, що зміна розміру стягуваних аліментів в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, судом не приймаються, оскільки на підтвердження цих обставин позивачкою не надано жодних доказів. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином, у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір, оскільки позивачка при зверненні з позовом до суду звільнена від цих витрат. На підставі викладеного, ст.ст. 180-182, 183, 192 СК України,

Outcome: partial