Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-08 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОСТІ ЗАЙМИ» звернулося до суду з позовом до\~\~ [PERSON] про стягнення з неї заборгованості за договором про надання фінансових послуг у сумі 72\~220,83 грн. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що зобов`язання позичальника перед ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» за договором про надання фінансових послуг не виконано. 20 жовтня 2021 року було відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно ч.8 ст.\~128, п.5 ч.6 ст.272 ЦПК України\~відповідачу будо направлено ухвалу про відкриття провадження у справі та позовну заяву з додатками до неї та роз`яснено його право подати відзив на позовну заяву і всі наявні докази, що підтверджують заперечення проти позову протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії ухвали суду про відкриття провадження у справі. Відповідач у встановлений строк відзив на позов не подав, хоча вчасно та належним чином була повідомлена про дату, час та місце судового розгляду справи. Також, до суду не надходило\~клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, а тому відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Згідно електронного сайту Луцького міськрайонного суду Волинської області користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин, інформацію про призначені судові засідання. Розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України. За погодженням представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, з таких підстав. За умовами договору про надання фінансових послуг від 27 вересня 2018 року № 180927-141505, оформленого на підставі заяви-анкети для отримання кредиту (надалі\~- договір, а.с. 11) ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» (далі\~- товариство) надало [PERSON] (далі - позичальник) кредит у сумі 3 000,00 гривень строком на 16 днів до 12.10.2018 зі сплатою процентів у розмірі 960,00 грн та процентів у розмірі 2% за кожен день користування кредитом (730 відсотків річних). Відповідно до умов договору при виникненні заборгованості [PERSON] зобов`язався сплатити неустойку у вигляді штрафу у розмірі 3 % за кожен день користування у межах встановленого строку та пеню у розмірі 3,64 % від суми заборгованості, починаючи з першого дня заборгованості, на 15 й день 5,02 %, на 30 й день 7,67 % (а. с. 11). Кредитний договір було укладено в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ "Прості займи" в електронній формі. Так, відповідач заповнив свої дані на сайті позивача, ознайомився з правилами та умовами позики (оферта), переглянувши їх за посиланням www.bistrozaim.ua і підтвердила свою згоду, поставивши відповідну галочку в пункті "З Правилами й умовами надання позики ознайомлений, і підтверджую направлення оферти у відповідності до запропонованої редакції, а також згоду на обробку персональних даних, в тому числі на передачу даних в бюро кредитних історій", після подачі заявки, відповідач отримав унікальний код підтвердження оформлення позики через CMC на свій мобільний номер, зазначений ним при реєстрації на сайті товариства, CMC відправляється через зовнішній сервіс CMC-розсилок TurboSMS, відповідач ввів отриманий код на сайті, і таким чином підтвердив подачу заявки та підписав договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором у вигляді алфавітно-цифрової послідовності. Відповідно до довідки ТОВ "Фінансова компанія "ВЕЙ ФОР ПЕЙ" №652 від 30.08.2021 року на підтвердження виконання переказу 27.09.2018 14:17:48 відповідачу на картковий рахунок були перераховані грошові кошти у розмірі 3 000,00 грн. (а. с. 16). Позивач на підтвердження заборгованості відповідача надав розрахунок заборгованості, згідно з яким станом на 30.08.2021 відповідач має заборгованість у сумі 72\~220,83 гривень (в т.ч.: 3\~000,00 грн.\~заборгованість по тілу кредиту, 63\~806,92 грн.\~\~нараховані відсотки, 1\~450,00 грн.\~\~нарахована пеня, 916,79 грн.\~інфляційне збільшення, 3\~047,12 грн.\~3% річних) (а.с. 33-59). Надаючи правову оцінку фактичним обставинам справи, суд виходить з таких норм права. Згідно з нормою ст.\~526\~Цивільного кодексу\~України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статей\~626,\~628 Цивільного кодексу України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини 1\~статті 638 Цивільного кодексу України\~істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з частиною 2\~статті 639 Цивільного кодексу України\~якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 Цивільного кодексу України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 Цивільного кодексу України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Судом встановлено, що позичальник взяті не себе зобов`язання не виконав, у передбачений в договорі строк грошові кошти (суму позики) та нараховані проценти за користування позикою не повернув, внаслідок чого виникла зазначена заборгованість. Відповідачем не спростовано факту отримання кредиту та не надано доказів виконання зобов`язань перед позивачем. Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені статтями 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплати суму боргу кредитору. Так, частиною 1\~статті 1048 Цивільного кодексу України\~передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625цього Кодексу\~(частина 1статті 1050\~Цивільного кодексу України). Разом з тим, відповідно до\~статті 625 Цивільного кодексу України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За умовами укладеного кредитного договору сторони по справі погодили сплату заборгованості за позикою до 12.10.2018 та розмір процентів за наданою позику в розмірі в розмірі 960,00 грн. Відтак, у межах строку кредитування (з 27.09.2018 по 12.10.2018) відповідач мав, зокрема, повернути позивачеві кошти і сплачувати проценти. Після закінчення строку користування позикою, починаючи з 12.10.2018, відповідач мав обов`язок, незалежно від пред`явлення вимоги позивачем, повернути всю заборгованість. Згідно з частиною першою статті 1048\~Цивільного кодексу\~України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Разом з тим, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18, зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048\~ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики в разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований\~лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Аналогічні висновки містяться також у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року (справа № 14-154цс18). З укладеного між сторонами договору вбачається, що [PERSON] отримав позику строком на 16 днів до 10.07.2018. Таким чином, право позивача нараховувати проценти та неустойку (пеню) за користування позикою, за несвоєчасне погашення позики, припинилося зі спливом строку кредитування (12.10.2018), а тому з відповідача підлягають стягненню відсотки та пеня за період з 27.09.2018 по 12.10.2018 (включно). Отже, з урахуванням строку кредитування, наданих позивачем розрахунків, товариство має право на стягнення заборгованості у розмірі 7\~923,91 грн., в т.ч. 3\~000,00 грн.\~заборгованості за тілом кредиту, 960,00 грн.\~заборгованості за відсотками за період з 27.09.2018 по 12.10.2018, 3\~047,12 грн. 3 % річних, 916,79 грн.\~інфляційних втрат. При цьому суд зазначає, що Європейський суд з прав людини зауважує на тому, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до частин першої-другої\~статті 141 Цивільного процесуального кодексу України\~з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог підлягає стягненню сума 249,06 грн. судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: partial