Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS], мотивуючи свої вимоги тим, що спірна квартира належить їй на праві власності на підставі Договору дарування. В лютому 2006 року до неї звернувся знайомий [PERSON] з проханням пожити у цій квартирі, на що вона надала свою згоду, а в подальшому попросив зареєструвати його у вказаній квартирі, що і було нею зроблено у 2006 році. В березні 2007 року відповідач залишив спірну квартиру, забрав всі свої особисті речі і більше до квартири не повертався. Вона неодноразово зверталася до відповідача з проханням знятися з реєстраційного обліку, він погоджувався, але до цього часу так цього і не зробив. На підставі викладеного позивачка вимушена звернутися до суду з даним позовом, просить визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS]. В судовому засіданні позивачка [PERSON] повністю підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити у повному обсязі, визнати таким, що втратива право користування жилим приміщенням, відповідача [PERSON] Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю. Пояснила, що відповідач не має часу для вирішення питання зняття з реєстраційного обліку, але не заперечує, що у квартирі останній тривалий час не проживає і реєстрація була здійснена лише для вирішення питань з працевлаштуванням. Не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Вислухавши пояснення позивачки, представника відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що спірним житловим приміщенням є квартира [ADDRESS]. Власником вказаної квартири є позивачка [PERSON], що підтверджується Договором дарування від 03.07.2008 року. На даний час в квартирі зареєстрована одна особа - відповідач [PERSON], що підтверджується довідкою форми № 3 від 12.03.2014 року. Як встановлено при розгляді справи, відповідач [PERSON] є знайомим позивачки, який у 2006 році звернувся до неї з проханням тимчасового проживання у спірній квартирі, а в подальшому з проханням реєстрації у квартирі. За згодою позивачки відповідач [PERSON] був зареєстрований у [ADDRESS]. Згідно із ст. 405 ЦК України член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік. Згідно із п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" у справах про визнання наймача або члена його сімї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно зясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сімї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Судом встановлено, що з березня 2007 року відповідач [PERSON] добровільно залишив квартиру [ADDRESS] і на даний час в квартирі не проживає. Той факт, що відповідач не проживає в спірній квартирі підтверджується, крім пояснень позивачки та представника відповідача, зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема: - актом ЖБК "Автотранспортник-8" від 07.03.2014 року про те, що [PERSON] в спірній квартирі не проживає понад 6 місяців (а.с.8). Крім того, в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] тривалий час ніяких витрат по утриманню спірної квартири не несе, квартплату, комунальні послуги та електроенергію не сплачує, доказів того, що він намагався вирішити питання про вселення до спірної квартири, суду надано не було, що свідчить про те, що квартирою він не цікавиться. Відповідно до п. 30 (розділ "Житлове право") Правових позицій Верховного Суду України щодо розгляду судами окремих категорій цивільних справ наймачу або члену його сімї, який був відсутнім без поважних причин понад зазначені у ст. 71 ЖК України строк, суд вправі відмовити з цих підстав у задоволенні позову про виселення, вселення, обмін, поділ жилого приміщення, незалежно від того, чи було предявлено зустрічний позов про визнання позивача таким, що втратив право на жиле приміщення. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, оскільки дані вимоги є підставними та обгрунтованими. На підставі викладеного,

Outcome: approved