Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-20 00:00:00

05 квітня 2019 року заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON] Заяву обґрунтував тим, що 05 вересня 2011 року між ним та [PERSON] було укладено шлюб. Спільне життя з не склалося з причини відсутності взаєморозуміння, несумісності характерів та різних поглядів на життя, а тому збереження шлюбу між ними неможливе. Крім того, дружина заявника засуджена та відбуває покарання у ДУ "Чорноморська виправна колонія (№ 74)". Заявник [PERSON] , належним чином повідомлений про розгляд заяви до суду не з`явився. Від представника заявника [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, заяву підтримали та просили її задовольнити. Заінтересованій особі [PERSON] , яка відбуває покарання у Державній Установі "Чорноморська виправна колонія № 74", ухвала про відкриття провадження та копія заяви з доданими документами вручена через адміністрацію зазначеної установи (а.с. 23). Від неї надійшла заява, в якій вона зазначила, що не заперечує проти розірвання шлюбу (а.с. 25). Дослідивши письмові докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 05 вересня 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно Саратським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с. 7). Заявник та заінтересована особа є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 8, 9). Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 03 вересня 2014 року [PERSON] , [INFO] , позбавлено батьківських прав відносно її малолітніх дітей: дочки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 14). Вироком Біляївського районного суду Одеської області від 27 жовтня 2014 року [PERSON] визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України та їй призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі (а.с. 12-13). З довідки Державної установи "Чорноморська виправна колонія (№74)" від 07 березня 2019 року за № 1.5/778, вбачається, що [PERSON] відбуває покарання у ДУ "Чорноморська виправна колонія (№74)" з 24 квітня 2015 року (а.с.11). Шлюбні відносини сторони не підтримують, на протязі тривалого часу проживають окремо. Малолітні діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживають разом з батьком [PERSON] та знаходяться на його утриманні, що підтверджується довідкою Плахтіївської сільської ради Саратського району за № 603 від 25.03.2019 року (а.с.10). Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. При дослідженні судом фактичних взаємин між подружжям, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного з них. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Тому суд задовольняє заяву позивача про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст. 1 СК України). За положеннями частини 3 статті 293 ЦПК України, у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини заяви про розірвання шлюбу, беручи до уваги інші обставини життя подружжя, суд вважає за необхідне розірвати шлюб, оскільки його збереження суперечило б інтересам заявника та заінтересованої особи. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Клопотання про відновлення дошлюбного прізвища від заінтересованої особи не надійшло, тому суд вважає за необхідне залишити їй прізвище [PERSON] .

Outcome: approved