Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-12 00:00:00

16 березня 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду до товариства з обмеженою відповідальністю "Ободівка-Агро" про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та скасування державної реєстрації, мотивуючи його тим, що йому відповідно до державного акта на право приватної власності на землю від 20 квітня 2015 року, належить земельна ділянка площею 2,17 га, кадастровий номер [NUMBER], для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Білокамінської сільської ради Чечельницького району Вінницької області. В 2007 року між позивачем та ТОВ "Ободівка-Агро" укладено договір оренди землі, який зареєстрований у Вінницькій регіональній філії державного підприємства "Центр Державного земельного кадастру при Державному комітеті по земельних ресурсах". В 2018 році йому стало відомо, що існує договір оренди землі між ним та відповідачем від 20 квітня 2015 року, внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №15666535 від 28.07.2016 року. При отриманні копії договору та додатків до нього за № 105-Б від 20.04.2015 року виявив, що підписи на договорі, акті визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та акті приймання-передачі земельної ділянки в оренду виконані не ним, а його підписи на договорі та актах сфальсифіковано іншою особою. Доручення на укладення такого договору позивач нікому не надавав. Посилаючись на вищевикладене, вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду та просить визнати зазначений договір оренди землі недійсним та скасувати його державну реєстрацію. Під час судового розгляду представник позивача Страшок О.В. підтримав позовні вимоги повністю, по обставинах викладених в позовній заяві, також просить стягнути судові витрати по справі, а саме судовий збір та витрати за проведення почеркознавчої експертизи. В судовому засіданні представник відповідача позов не визнав, та пояснив, що між позивачем та відповідачем був укладений договір оренди земельної ділянки, який в послідуючому був зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. По зазначеному договору претензій, щодо умов його виконання та отримання орендної плати у позивача не було, позивач вчасно отримував орендну плату, навіть більшу ніж зазначено у договорі. Щодо стягнення судових витрат покладається на розсуд суду. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно державного акту на право приватної власності на землю, виданого на підставі розпорядження Чечельницької районної державної адміністрації від 04 жовтня 2002 року №257, [PERSON] належить земельна ділянка площею 2,17 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Білокамінської сільської ради Чечельницького району. Як вбачається із договору оренди землі від 20.04.2015 року між ТОВ «Ободівка-Агро» та позивачем було укладено договір оренди за №105-Б, на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER], площею 2,17 га розташованої на території Білокамінської сільської ради Чечельницького району, Вінницької області на підставі державного акта на право приватної власності на землю, що підтверджується копією акту приймання-передачі Земельної Ділянки в оренду. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 28.07.2016 року №15666535 зареєстровано договір оренди землі №105-Б від 20.04.2015 року укладений між [PERSON] та ТОВ «Ободівка-Агро», за змістом якого строк дії договору оренди землі укладено на 10 (десять) років, з правом пролонгації, з правом передачі в піднайм (суборенду). Частиною першою статті 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною(сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України. Відповідно до роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних спав про визнання правочинів недійсними" правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Судам необхідно враховувати, що виконання чи невиконання сторонами зобов'язань, які виникли з правочину, має значення лише для визначення наслідків його недійсності, а не для визнання правочину недійсним. Відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Статтею 208 ЦК України встановлено, що правочини між фізичною та юридичною особами належить вчиняти у письмовій формі. Відповідно ч.1 ст. 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Відповідно до ст. 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Частиною першою статті 216 ЦК України встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Згідно висновку судової почеркознавчої експертизи №2561/2562/18-21 від 03.07.2018 року проведеної експертом Вінницького відділення Київського НДІСЕ, підписи в договорі оренди землі від 20.04.2015 року укладеного між [PERSON] та ТОВ "Ободівка-Агро" - виконані ймовірно не самим [PERSON], а іншою особою. Вказаний висновок експерта по справі підтверджує обставини не укладення [PERSON] спірного договору, які не спростовані будь-якими іншими доказами, хоча кожна сторона і, зокрема, відповідач, в силу ст.ст. 10,60 ЦПК України зобов'язані довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Відповідно до ст.15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди на час їх укладення з позивачем були: об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата; із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальність за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6,11,17,19 цього Законує підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови, зокрема якісний стан земельних угідь, порядок виконання зобов'язань сторін, порядок страхування об'єкта оренди, порядок відшкодування витрат на здійснення заходів щодо охорони і поліпшення об'єкта оренди, проведення меліоративних робіт, а також обставини, що можуть вплинути на зміну або припинення дії договору оренди, тощо. Невід'ємною частиною договору оренди землі є: план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт приймання-передачі об'єкта оренди; проект відведення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Законом. У разі якщо договором оренди землі передбачається здійснити заходи, спрямовані на охорону та поліпшення об'єкта оренди, до договору додається угода щодо відшкодування орендарю витрат на такі заходи. Невідповідність спірного договору оренди землі Типовому договору оренди землі є підставою для визнання указаного договору недійсним відповідно до частини другої статті 15 цього Закону. Згідно ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, правочин може бути визнаний судом недійсним. Згідно з ч. 5 ст. 126 Земельного кодексу України, право оренди земельної ділянки наступає після реєстрації договору оренди землі, проведеної відповідно до закону. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що в даному випадку відсутнє волевиявлення позивача [PERSON] на встановлення його цивільних прав та обов'язків щодо передачі в оренду земельної ділянки, яка перебуває у його власності, на умовах, що були визначені в договорі оренди землі, оскільки в судовому засіданні доведено, що позивач не підписував договору оренди земельної ділянки від 20.04.2015 року та не надавав відповідних повноважень іншій особі на її підписання. Представник позивача не заперечує, що позивач отримував орендну плату, проте, укладення вищевказаного договору оренди з ТОВ "Ободівка-Агро" 20 квітня 2015 рокуне відповідало його внутрішній волі. Тільки у 2018 році йому стало відомо про спірний договір, який він не укладав і не підписував. Він не бажає щоб договір продовжував діяти. За таких обставин, суд вважає, що порушення законних прав позивача полягає в тому, що він був позбавлений можливості вплинути на формулювання істотних умов договору, а саме: строк дії договору; розмір орендної плати та інше. Сторони договору не досягали згоди щодо умов договору. Також позивачем [PERSON] доведено, що підпис в строці орендодавець в спірному договорі оренди землі, виконаний не ним, а іншою особою, а тому, не можна вважати, що сторони досягли усіх істотних умов договору оренди землі, що є підставою, передбаченою ст. 15 Закону України «Про оренду землі», для визнання спірного договору недійсним. Згідно ст. 15 ч.1 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. При цьому доводи відповідача, щодо прийняття позивачем орендної плати, само по собі не є підставою вважати, що між ним та підприємством існують договірні правовідносини щодо обумовленої землі, тому відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні все, що вона одержала на виконання цього правочину, тому вимога позивача про розірвання договіру оренди земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER] від 20.04.2015 року за №105-Б укладений між [PERSON] та ТОВ"Ободівка-Агро", зареєстрований державним реєстратором Чечельницької селищної ради Чечельницького району Вінницької області за № 15666535 від 28.07.2016 року про визнання недійсним та скасування його державної реєстрації підлягає задоволенню.

Outcome: approved