Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

У січні 2013 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу її та [PERSON], померлого [INFO] року, в період з січня 1991 року по 31.07.2012 року, визнання спільною сумісною власністю автомобіля марки Skoda Octavia, 2005 року випуску, земельної ділянки площею 0,09 га, на території Крехаївської сільради, Козелецького району, що належав на праві власності за державним актом [PERSON], садовий будинок, побудований на вказаній земельній ділянці, та поділ вказаного майна, згідно якого визнати право власності по ? частині на вказане майно. Рішенням суду позов задоволено частково. Суд встановив факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] в період з січня 1991 року по [INFO] року, визнав спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] автомобіль марки Skoda Octavia, 2005 року випуску, кузов номер [NUMBER], державний номер [NUMBER], визнав за [PERSON] право власності на ? частину цього автомобіля і відмовив в задоволенні решти вимог. В апеляційній скарзі [PERSON] просить рішення суду скасувати через неповне з'ясування обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, недоведеністю обставин, які суд вважав встановленими, і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд упереджено віднісся до доказів відповідачів [PERSON] та [PERSON] у зв'язку з чим висновки суду про доведеність факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу позивачки і їх батька не відповідають обставинам справи, спростовуються показаннями свідків, поясненнями відповідачів, картками реєстрації [PERSON] та [PERSON], [PERSON] та [PERSON], копією актового запису про народження [PERSON], довідкою ПАТ „Домобудівельний комбінат № 4" від 09.10.2013 року, відсутністю згоди [PERSON] як дружини на придбання спірного автомобіля. Апелянт також зазначає, що суд, в порушення норм матеріального права, застосував до спірних правовідносин норми СК України, що набрав чинності з січня 2004 року, і незаконно визнав факт спільного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] з січня 1991 року. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом першої інстанції встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], який до дня смерті проживав і був зареєстрований за адресою: м.Київ. [ADDRESS], що відноситься до ЖБК „Юність-2". Разом з ним в цій квартирі з 1991 року проживала [PERSON] та їх спільна дочка [PERSON], [INFO], яка після смерті [PERSON], стала членом ЖБК „Юність-2". Після смерті [PERSON] залишилось майно, зареєстроване на нього, а саме: автомобіль марки Skoda Octavia, 2005 року випуску, куплений 30.01.2008 року, земельна ділянка площею 0,09 га на території Крахаївської сільради, що належала [PERSON] на підставі державного акту про право власності від 28.05.1996 року, садовий будинок в СК „Райдуга" на цій земельній ділянці, який був узаконений рішенням виконкому Крахаївської сільради № 68 від 18.10.2010 року. [PERSON]. вважає, що вказане майно є її з [PERSON] спільною сумісною власністю, так як вона з [PERSON] проживала з січня 1991 року і по день його смерті однією сім'єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу. Задовольняючи позов частково, суд виходив з того, що є доведеним факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу позивачки і [PERSON] з січня 1991 року до [INFO] року, а тому автомобіль, який придбавався у 2008 році, є їх спільною сумісною власністю і позивачці належить ? його частина. Що стосується вимог про визнання спільною сумісною власністю земельної ділянки і садового будиночка, то суд відмовив у зв'язку з тим, що земля передавалась у приватну власність, а право власності на садовий будиночок не зареєстроване. Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про доведеність факту проживання однією сім'єю позивачки і [PERSON], про поділ автомобіля як суб'єкта їх спільної сумісної власності та про відмову у задоволенні вимог про визнання спільною сумісною власністю земельної ділянки і садового будиночка. Ці висновки відповідають наданим доказам та положенням ст.74 СК України. Проте, апеляційний суд не може погодитись з визначенням судом першої інстанції щодо періоду коли позивачка і [PERSON] проживали однією сім'єю. Зокрема, ст.ст.234, 256 ЦПК України передбачено встановлення фактів в тому разі, якщо вони мають юридичне значення. Як убачається з позовної заяви [PERSON], встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] їй необхідно для визначення її права на спільне сумісне майно. Такі правовідносини врегульовані ст.74 СК України, яка діє з 1 січня 2004 року. Згідно до ч.1 ст.58 Конституції України, норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності. Таким чином, факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу має юридичне значення лише з 1 січня 2004 року, а до 1 січня 2004 року законодавець не передбачав можливість встановлення такого факту. Правила ст.ст.22, 28, 29 КпШС України не застосовуються до спорів про поділ майна осіб, які жили однією сім'єю, але не перебували у зареєстрованому шлюбі. Такі спори вирішуються згідно до п.1 ст.17 Закону України „Про власність", про що суд першої інстанції зазначав у своєму рішенні. Зважаючи на наведене, апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги в цій частині і приходить до висновку про необхідність змінити рішення суду першої інстанції шляхом встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] в період саме з 1 січня 2004 року по 31.07.2012 року. Що стосується інших доводів апеляційної скарги про упередженість суду першої інстанції в оцінці доказів, то вони є безпідставними, оскільки особові картки про зняття з реєстрації у квартирі [PERSON] його першої дружини та дочки [PERSON] у 1990 році, про реєстрацію позивачки і її дочки за іншою адресою у період з 1993 по 1996 рік, актовий записи про народження [PERSON] ([PERSON]), довідка ПАТ „Домобудівельний комбінат № 4" від 09.10.2013 року про отримання [PERSON] квартири, пояснення свідків, не спростовують факту постійного проживання позивачки за адресою [ADDRESS], разом з власником квартири [PERSON] однією сім'єю після 1 січня 2004 року. Посилання апелянта на те, що [PERSON] за життя не визнавав [PERSON] своєю дружиною не ґрунтується на доказах. Сама [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що з батьком вона майже не спілкувалась і нічого не може пояснити про обставини проживання [PERSON] разом з [PERSON] Крім того, на а.с.154 мається заява [PERSON] до голови правління ГБК „Дружба" від 20.01.2008 року (саме на час купівлі автомобіля), в якій він називає [PERSON] своєю дружиною. Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції про існування між позивачкою і [PERSON] стосунків, притаманних подружжю, про придбання в період спільного проживання автомобіля і про право позивачки на 12 частину цього автомобіля. Доводів стосовно скасування рішення суду в частині відмови в задоволенні позову апеляційна скарга не містить. За таких обставин, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні в частині визначення періоду проживання [PERSON] і [PERSON] однією сім'єю.

Outcome: partial