Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

Позивач по первинному позову звернулася в суд з позовом до відповідача по первинному позову та третіх осіб про розподіл майна, що знаходиться в спільній частковій власності та про усунення перешкод в користуванні майном. На підставу своїх вимог спирається на те, що 04.08.1995 року позивача мати, [PERSON] вчинила договір дарування, відповідно до якого подарувала позивачу по первинному позову 7/10 частин житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться в смт. Буки, вул. Пархоменка, 15, Маньківського району Черкаської області, і розташований на земельній ділянці площею 0,3500 кв.м. Відповідно до довідки-характеристики, виданої позивачу 06.08.2014 року Маньківським відділком ЧООБТІ, згідно розрахунку часток 7/10 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що належить її, [PERSON], складається з частини житлового будинку А 1-1 коридор 6,5 кв.м., 1-2 кухня 8,1 кв.м., 1-5 кімната 16,1 кв.м., веранда а, ґанок з козирком І, ґанок II з козирком, сарай Б, сарай В, сарай Г, погріб Е, огорожа № 1, ворота з хвірткою № 2. Однак при вчиненні угоди та видачі правового документу, а саме договору дарування, державний нотаріус Маньківської районної держнотконтори не вказала в тексті договору дарування чіткий перелік відчуженого (подарованого позивачу) майна. Маньківським відділком ЧООБТІ надано завірені копії замовлення № 45 від липня 1995 року, розрахунку ідеальних часток в будинку № 15 по вул. Пархоменка, 15 в смт. Буки Маньківського району Черкаської області та довідки-характеристики, виданої БТІ для вчинення нотаріальної дії. Як вказано в цих документах, позивача мати [PERSON], подарувала їй не 7/10 ідеальних частин жилого будинку та надвірних споруд, а подарувала майно, визначене нею самою, а саме: частину житлового будинку А, що складається з коридору 1-1, кухні 1-2, кімнати - 1-5, веранди а, ґанку з козирком І, ґанку з козирком II, сараю Б, сараю В, сараю Г, погребу Е, огорожі № 1, воріт з хвірткою № 2, які, згідно розрахунку, і складають 7/10 частин будинковолодіння в ідеальних частках. 20 листопада 1995 року, через 3 місяці після вчинення договору дарування на її користь, позивача мати [PERSON], вчинила заповіт, зареєстрований в реєстрі за № 80 Буцької селищної ради Маньківського району Черкаської області, яким заповіла 3/10 частини жилого будинку (а саме, дві кімнати - площею 15,2 кв.м. та 8,8 кв.м.), що належали [PERSON], на праві особистої власності, що розташований в селищі Буки вул. Пархоменка, 15 Маньківського району Черкаської області своїй дочці - [PERSON], що доводить той факт, що матір достеменно знала, яка саме частка будинку залишилась у її власності. В 2005 році [PERSON], видала довіреність на ім'я [PERSON], для вчинення договору дарування на користь [PERSON], на ту частку будинку, що залишилась у власності матері, а саме: на 3/10 частини жилого будинку (дві кімнати - площею 15,2 кв.м. та 8,8 кв.м.), однак приватний нотаріус Маньківського нотаріального округу [PERSON], посвідчуючи даний договір дарування, вказала предметом дарування не 3/10 частини жилого будинку, а саме: дві кімнати - площею 15,2 кв.м. та 8,8 кв.м., які залишились у власності матері, оскільки решта будинку та всі надвірні споруди належали позивачу- Грузєвій Т.С., згідно договору дарування від 04.08.1995 року, а вказала 3/10 частини жилого будинку з надвірними спорудами, що призвело до непорозумінь та конфлікту між сестрою та позивачкою в теперішній час. В подальшому, мати подарувала [PERSON] 1/2 частку належної їй земельної ділянки площею 0,350 га., що знаходиться в смт. Буки Маньківського району Черкаської області, позивачка по первинному позову ж успадкувала іншу 1/2 частку вказаної земельної ділянки після смерті матері в 2009 року. Впродовж тривалих років сторони користувалися будинком та земельною ділянкою. [PERSON], знала, що мати подарувала її визначену частину будинку та всі надвірні споруди. При цьому мати ще за свого життя зробила підмурок перед вікнами кімнат 1-3 та 1-4 з тим, щоб в подальшому [PERSON] зробила окремий вихід зі своєї частини будинку на іншу сторону та добудувала веранду. Проте ремонт будинку та надвірних споруд здійснювала лише позивачка, наймаючи робітників та закуповуючи необхідні матеріали. При цьому позивач по первинному позову мала обмежений доступ до надвірних споруд, оскільки взагалі не мала ключів від 2 сараїв, які використовувала її сестра. В червні 2014 року [PERSON] все ж почала будувати веранду, однак в липні 2014 року, [PERSON], було демонтовано встановлений позивачем цементний паркан, зрубано посаджені нею багаторічні фруктові дерева, знищено посаджені позивачем квітники та плодові кущі. На звільненій таким чином земельній ділянці [PERSON], незаконно, без наявності дозвільних документів та її згоди як співвласника майна та землі почала самовільно здійснювати забудову цієї земельної ділянки, чим заподіяла позивачу матеріальну та моральну шкоду. На даний момент нею створюються штучні перешкоди для заїзду на територію будинковолодіння, оскільки вхід у належні позивачу 7/10 частин будинку і надвірні споруди ускладнюється через об'єкти незаконного будівництва, які зводяться по різні сторони від проїзду. На думку позивача, з метою припинення конфлікту між нею та сестрою, а також з метою уникнення непорозумінь в майбутньому, слід в судовому порядку розділити їх спільну часткову власність (будинок та земельну ділянку) в натурі та встановити межові знаки при розподілі земельної ділянки таким чином, щоб кожна із співвласниць мала можливість проїзду та проходу на її частину майна окремо від іншої. Відповідачка [PERSON], самовільно, без наявності дозвільних документів та її згоди як співвласника земельної ділянки, в 2014 році здійснювала будівництво сараю на місці садочка на тій половині земельної ділянки, яку впродовж багатьох років позивач по первинному позову обробляла , тому позивач вважає, що цей сарай побудований незаконно та просить суд зобов'язати відповідачку по первинному позову зупинити будівництво та усунути перешкоди в користуванні майном шляхом знесення самовільно побудованого сараю, а тому позивач змушена звертатись з вказаним позовом до суду. Позивач по зустрічному позову звернулася до відповідача по зустрічному позову з позовом про виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності та про усунення перешкод в користуванні майном. На підставу своїх вимог спирається на те, що 4 серпня 1995 року мати сторін по зустрічному позову , [PERSON], уклала з її сестрою, [PERSON], договір дарування, відповідно до якого подарувала її сестрі, ідеальну частку в праві власності, що складається з 7/10 частини жилого будинку з надвірними спорудами, який знаходиться в смт. Буки на вул. Пархоменка, 15, Маньківського району Черкаської області та розташований на земельній ділянці площею 0,3500 м2. 22 вересня 2005 року мати вчинила на її користь договір дарування ідеальної частки у праві власності, що складається з 3/10 частини вказаного жилого будинку з надвірними будівлями та спорудами, без зазначення конкретного майна або складових цього будинку. До липня 2014 року її родина та родина відповідачки користувались будинком як спільною власністю, без жодних умов або домовленостей щодо визначення порядку користування цим будинком.. Господарські приміщення - кухня, ґанки, веранда, коридори - та надвірні споруди - сараї «Б», «В», «Г», огорожу та ворота, вбиральню «Д» - вони завжди використовували спільно, відповідно до власних потреб. З липня 2014 року відповідач по зустрічному позову почала чинити перешкоди у користуванні її майном. Без погодження з уповноваженими органами та із нею як співвласницею, вона незаконно ліквідувала цегельну плиту в кухні, яка призначалася для приготування їжі, грубу, внаслідок чого кімната 1-4 залишилася взагалі без пічного (грубного) опалення, а також переобладнала коридор 1-1 у свою власну кімнату. У такому ж самовільному порядку, вона переобладнала частину веранди вбиральню, значно зменшивши її розмір. Вона закрила вихід з ганка №2 на ключ. Також у неї більше немає можливості користуватися належними надвірними будівлями та спорудами, тому що відповідач вважає їх повністю своєю власністю і захаращує своїми речами та інвентарем. Крім того, вона чинить її перешкоди у здійсненні будівництва, мотивуючи тим, що воно, з нею не погоджене, проводиться на її особистій частині земельної ділянки - хоча виділ в натурі часток земельної ділянки ніколи не проводився, а будівництво ніяким чином не заважає їй користуватися будинком та земельною ділянкою. Перед початком будівництва відповідач надала її усну згоду на його здійснення, що підтверджується в її первісному позові. Відповідач вимагає від неї, щоб вона за власний кошт будувала третій вихід з будинку. Але це технічно неможливо, тому що стіна з того боку будинку, де розташовані кімнати 1-3, 1-4, стрімко зазнає руйнації. Стіна на 15 см., вийшла з-під кутового з'єднання із дахом, на ній наявні значні тріщини. Для запобігання подальшому руйнуванню будинку її мати в 1995 році почала будівництво шляхом побудови фундаменту для підпірної конструкції будинку. Мати подарувала відповідачці більшу частку свого особистого будинку (7/10) з умовою завершення будівництва підпірної конструкції аварійного будинку. В 2009 році відповідач змусила її відмовитися від своєї частки спадщини у вигляді 1/4 земельної ділянки на свою користь, взявши на себе зобов'язання завершити вказане будівництво. Але ні в 1995 року, ні у 2009 року відповідач взятих на себе зобов'язань не виконала, натомість вимагає від неї облаштування додаткового третього виходу з будинку. Враховуючи викладені факти та вимоги законодавства з питання виділу часток в натурі із майна, що є спільною частковою власністю, позивач по зустрічному позову вбачає єдиним можливим рішенням виділити в натурі їй частку у розмірі 3/10 жилого будинку з надвірними будівлями та спорудами, яка вже має окремий вхід, без жодного переобладнання та фінансових витрат і фізичних затрат може бути ізольованою від інших приміщень та частин будинку, і включає в себе наступні приміщення: 1-2 кухня - 8,1м .; 1-1 коридор - 6,5м., коридор І - 4,4 м ., веранда II - 6,4 м ., ганок з козирком І, з надвірними будівлями і спорудами та ворота з хвірткою №2 і огорожею №1, що фактично являє собою 3/10 жилого будинку з надвірними будівлями та спорудами, які належать їй на праві власності згідно договору дарування від 22 вересня 2005 року . Також 2 листопада 2005 року її мати, [PERSON], вчинила на її користь договір дарування, за яким у її власність перейшла частина земельної ділянка розмірі ? у вигляді ідеальної частки у праві власності, без встановлення конкретних меж цієї ділянки на місцевості. З метою повного припинення конфлікту між нею та сестрою з приводу права власності на об'єкти нерухомого майна, слід виділити в натурі її частку земельної ділянки із спільної часткової власності, що і змусило позовача по зустрічному позову звернутися з даним позовом до суду. Позивач по первинному позову та її представник підтримали позовні вимоги по первинному позову та просили їх задоволити виходячи з першого варіанту розподілу висновку судово-будівельно-технічної експертизи №СЕ-1-1-298/14 від 22.04.2015 року з уточненнями від 04.09.2015 року. Відповідач по первинному позову та її представник позовні вимоги по первинному позову не визнали. Представники третіх осіб по первинному позову: Маньківського відділку ЧООБТІ, Відділу містобудування та архітектури Маньківської райдержадміністрації в судове засідання не зявилися, але згідно письмових заяв просили справу слухати у їх відсутності та поклались в питанні вирішення даного спору на думку суду. Представники третіх осіб по первинному позову:Маньківської державної нотаріальної контори та Буцької селищної ради Маньківського району Черкаської області в судове засідання не з"явилися, про час та місце розгяду справи попереджені належним чином, причини неявки визнані поважними не відомі, що дає підствави до розгляду справи по суті у їх відсутність з урахуванням думки учасників процесу про таку можливість. Позивач по зустрічному позову та її представник підтримали позовні вимоги по зустрічному позову та просили їх задоволити виходячи з чертвертого варіанту розподілу висновку судово-будівельно-технічної експертизи №СЕ-1-1-298/14 від 22.04.2015 року з уточненнями від 04.09.2015 року. Відповідач по зустрічному позову та її представник позовні вимоги по зустрічному позову не визнали. Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши учасників процесу, встановив наступні правовідносини: дійсно в судовому засіданні підтверджений факт того, що у спільній частковій власності сторін [PERSON] та [PERSON] знаходиться житловий будинок з господарськими спорудами по вул. Пархоменка 15, смт. Буки Маньківського району Черкаської області, а також земельна ділянка на якій розташований даний житловий будинок з господарськими спорудами. При цьому встановлено, що у [PERSON] перебуває у спільній частковій власності 7/10 частин будинку з господарськими спорудами, а у [PERSON] перебуває у спільній частковій власності 3/10 частин будинку з господарськими спорудами, без виділення в натурі. Земельна ділянка на якій розташоване дане будинковолодіння площею 0,3501 га знаходиться у сторін в спільній частковій власності в ідеальних частках по 1/2 без виділення в натурі. Факт перебування даного майна в даних частках у сторін підтверджується як показами сторін так і матеріалами справи, а саме: свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого [PERSON] отримує у спільну часткову вланість 1/2 частини земельної ділянки (а.с.11), договором дарування 7/10 частин будинку [PERSON] (а.с.23-24), витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності [PERSON]. на 7/10 частини будинку з господарськими спорудами (а.с.234-235), витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності [PERSON]. на 1/2 частину земельної ділянки (а.с.236), договором дарування 1/2 частини земельної ділянки [PERSON] (а.с.119), договором дарування 3/10 частин будинку [PERSON] (а.с.120), витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності [PERSON] на 3/10 частини будинку з господарськими спорудами (а.с.121-122), витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності [PERSON] на 1/2 частину земельної ділянки (а.с.123). Посилання позивачки по первинному позову на те, що усі господарські споруди належать їй на праві власності, оскільки покійна мати [PERSON] їй їх подарувала, не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні і спростовується матеріалами справи, а саме із договору дарування 7/10 частин будинку [PERSON] (а.с.23-24), вбачається, що [PERSON] подарувала [PERSON] 7/10 частин будинку з госоподарськими спорудами без виділення в натурі, а із договору дарування 3/10 частин будинку [PERSON] (а.с.120), вбачається, що [PERSON] отримала 3/10 частини будинку з господарськими спорудами без виділення в натурі, що підтверджується відповідними витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, що дає суду підстави вважати, що дане майно знаходиться в спільній частковій власності сторін. Доказів того, що існує інший порядок користуванням даним майном і його поділ за згодою сторін, сторони не надали. Згідно ухвали суду від 27.11.2014 року по справі було призначено судову будівельно-технічну та земельно-технічну експертизу згідно клопотання представника позивача по первинному позову. Проведення даної експертизи доручено експертам ТОВ"Судова незалежна експертиза України". Дана ухвала суду була виконанна, і суду наданий висновок судово-будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи №СЕ-1-1-298/14 від 22.04.2015 року з уточненнями від 04.09.2015 року. В судовому засіданні сторони у відповідності до ст.ст. 58, 59 ЦПК України визнали даний висновок належним та допустимим доказом, як таким, що містить детальну інформацію щодо предмета доказування і одержаний у встановленому законом порядку. Згідно даного висновку експертом було запропоновано чотири варіанти поділу даного майна. Позивач по первинному позову в судовому засіданні наполягав на задоволенні позову виходячи з першого варіанту розподілу майна, а позивач по зустрічному позову наполягав на задоволенні позову виходячи з четвертого варіанту розподілу майна. Проте суд не може погодитися з даними позиціями сторін щодо застосування першого та четвертого варінту розподілу відповідно до висновку судово-будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи №СЕ-1-1-298/14 від 22.04.2015 року з уточненнями від 04.09.2015 року, оскільки запропоновані сторонами варіанти поділу не відповідають інтересам самих сторін, оскільки при застосуванні яких в подальшому виникнуть питання пов"язані з обслуговуванням будинку, а саме стін ( перший та четвертий варіант поділу), що призведе до виникнення нових конфліктних ситуацій. Суд дослідивши та вивчивши висновок судово-будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи №СЕ-1-1-298/14 від 22.04.2015 року з уточненнями від 04.09.2015 року приходитьдо висновку проте, що найбільш сприятливішим та доцільним з урахуванням інтересів сторін та їх взаємовідносин є другий варінт поділу будинку та земельної ділянки, згідно якого виділяється та визнається право власності за [PERSON] на 67/100 частин будинку №15 по вул. Пархоменка, смт. Буки, Маньківського району, Черкаської області, а саме наступні приміщення житлового будинку та господарські будівлі і споруди, позначених відповідно до технічного паспорту на будинок: 1-1 - коридор, площею 6,5 м2, вартістю 5107 грн.; 1-2 - кухня, площею 8,1 м2, вартістю 6364 грн.; 1-5 - кімната, площею 16,1 м2, вартістю 12650 грн.; І - коридор, площею 4,4 м2, вартістю 3457 грн.; ІІ - веранда, площею 6,4 м2, вартістю 5028 грн.; ІІІ - веранда, площею 13,1 м2, вартістю 10292 грн.; сарай "Б", вартістю 869 грн.; сарай "Г", вартістю 571 грн., з виділенням відповідної частини горища(горищного приміщення), що знаходяться безпосередньо над даними приміщеннями, загальною вартістю 44338 грн., а за [PERSON] визнається право власності на 33/100 частин будинку №15 по вул. Пархоменка, смт. Буки, Маньківського району, Черкаської області, а саме наступні приміщення житлового будинку та господарські будівлі і споруди, позначених відповідно до технічного паспорту на будинок: 1-3 - кімната, площею 8,8 м2, вартістю 6914 грн.; 1-4 - кімната, площею 15,2 м2, вартістю 11942 грн.; сарай "В", вартістю 1270 грн.; сарай "Д", вартістю 2121 грн., з виділенням відповідної частини горища(горищного приміщення), що знаходяться безпосередньо над даними приміщеннями, загальною вартістю 22247 грн., а також підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] грошова компенсація за недоотриману частину будинку в розмірі 2272 грн. 00 коп. Щодо земельної ділянки, то згідно другого варіанту поділу виділяється та визнається право власності за [PERSON] на 1/2 частину земельної ділянки по вул. Пархоменка №15 , смт. Буки, Маньківського району, Черкаської області, в розмірі 0,1751 га., (поворотні точки 1-2-3-4-5-6-7-8-9-10-11-12-13-14-1) що відповідає другому варіанту розподілу(схематичне зображення Додаток 6), і відповідає площі, належної [PERSON] у відповідності з ідеальною часткою, а за [PERSON] визнається право власності на 1/2 частину земельної ділянки по вул. Пархоменка №15 , смт. Буки, Маньківського району, Черкаської області, в розмірі 0,1751 га., (поворотні точки 1-15-16-17-18-19-20-21-22-23-24-25-26-27-28-29-30-7-8-9-10-11-12-13-14-1), що відповідає другому варіанту розподілу (схематичне зображення Додаток 6), і відповідає площі, належної [PERSON] у відповідності з ідеальною часткою . Відповідно до ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ст.357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом, а в даному випадку частки визначені. Згідно ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно ст. 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Відповідно до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації, тому первинний позов та зустрічний позов підлягають до часткового задоволення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві-пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. В даному провадженні судові витрати складають судовий збір сплачений сторонами в розмірі 243 грн. 60 коп. кожною та витрати за проведення експертизи [PERSON] в сумі 6796 грн., тому із врахуванням положень ст. 88 ЦПК України , а саме пропорційності та взаємозаліку, стягненню підлягають судові витрати з [PERSON] на користь [PERSON] в сумі 2718 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial