Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-29 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до відповідача, в якому зазначила, що з 27 вересня 1997 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який 06 березня 2013 року було розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього [PERSON], [INFO] та повнолітнього [PERSON], [INFO]. Відповідно до рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 06 листопада 2014 року з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання неповнолітніх синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 100 грн., щомісячно на кожну дитину, починаючи з 08.08.2014 року до досягнення кожною дитиною повноліття.Проте, як зазначає позивачка, на даний час це є дуже маленькі кошти, які не покривають витрати на дитину даного віку, а тому вона змушена була звернутись до суду з даним позовом. Позивачка в судове засідання не з'явилася, хоча про день та час розгляду справи повідомлена судовою повісткою, однак надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує з підстав зазначених у позові та просила розглянути справу без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоч про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, однак надав суду заяву про розгляд справи без його участі, а також зазначив, що позовні вимоги визнає. Судом встановлено, що відповідач є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с.4). На підставі заочного рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 06.11.2014 року із відповідача на користь позивачки стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.5). Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначені ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України, яка вказує, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України). Конвенція ООН чч. 1, 2 ст. 27 про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частина перша статті 192 Сімейного кодексу України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. 17 травня 2017 року Президент України підписав Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів", згідно якого внесено зміни до законодавчих актів України, згідно якого ч.2 ст. 182 СК України викладено в такій редакції: "Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку". Верховний Суд України у постанові від 05.02.2014р. зазначив, що право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 Сімейного кодексу України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Таким чином, враховуючи, що в Законі України "Про державний бюджет України на 2018 рік" прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років з 1 січня 2018 року встановлений у розмірі 1860 гривень, тому, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти у розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України. В даному випадку позов підлягає задоволенню у повному обсязі. При цьому, суд виходить з матеріального та сімейного стану відповідача та з можливості ним надання такої допомоги.

Outcome: approved