Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» про відшкодування майнової та моральної шкоди. В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що 15 травня 2016 року сталась дорожньо-транспортна пригода на автодорозі «Київ-Чоп» поблизу с.Чижки, Пустомитівського району, Львівської області. [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Ауді-80», д.н.з. [NUMBER] вчинив зіткнення з велосипедом марки «Pinarello Surprise Road Bike», яким керував позивач, внаслідок чого, останній отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості, за ознакою тривалого розладу функції правої ноги. Вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 23.03.2018 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.286 КК України. Внаслідок ДТП позивачу було непоправно пошкоджено належний йому на праві власності велосипед, вартістю 30 000,0 грн. та професійний шолом, вартістю 3500,0 грн. В ході розгляду кримінального провадження відповідачем було частково відшкодовано шкоду в розмірі 11 000,00 грн. Вказує, що звертався з відповідною заявою до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» з якою відповідач укладав договір, щодо отримання страхового відшкодування за пошкодження велосипеда, проте йому було відмовлено. Крім цього, звертався до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» з заявою про відшкодування втраченого заробітку за 78 календарних днів, яка становить 118 869,69 грн., однак страхова компанія погодилась відшкодувати лише втрачений заробіток у сумі 33 034,92 грн. В подальшому звертався до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» з заявою в якій просив відшкодувати моральну шкоду, проте страхова компанія погодилась відшкодувати лише моральну шкоду у розмірі 2 896,90 грн, покликаючись на положення статті 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». На підставі викладеного просить позов задоволити та стягнути з відповідачів 22 500,00 грн майнової шкоди за знищення майна, 85 834,77 грн. втраченого заробітку, 97 103,10 грн. моральної шкоди та всі фактично здійсненні судові витрати, які складаються з судового збору та з витрат на правничої допомоги. Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 14 травня 2019 року відкрито провадження у справі, вирішено провести розгляд справи за правилами загального позовного провадження. 08 липня 2019 року ухвалою суду продовжено процесуальний строк розгляду даної цивільної справи. Ухвалою від 27 вересня 2019 року підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Представник позивача в судовому засідання позовні вимоги підтримав з мотивів викладених у ній, просив задоволити. В подальшому подав заяву про розгляд справи у його відсутності та без участі позивача. [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву, який підтримав в судовому засіданні, просив відмовити у задоволенні позову за безпідставністю. Вказане мотивує тим, що з матеріалів справи не вбачається, що велосипед був пошкодженим чи фізично втраченим. Якщо пошкодженим - то відповідно до чинного законодавства вартість відновлювального ремонту визначається на підставі експертного дослідження. Якщо фізично знищеним - то власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди. Проте, позивачем не надано належних доказів, якими можна було б визначити заподіяну шкоду. У вироці Пустомитівського районного суду Львівської області від 23.03.2018 року, зазначається про велосипед марки «Pinarello Surprise Road Bike», проте з долученої копії товарного чеку від 15.12.2015 року було придбано велосипед марки «Pinarello 587-99». Стосовно вимог про відшкодування вартості пошкодженого шолома, зазначає, що з долучених до матеріалів справи фотосвітлин взагалі не вбачається жодних пошкоджень. Крім того, зазначає, що ним фактично було частково відшкодовано матеріальну та моральну шкоду у сумі 13 000,0 грн., що стверджується відповідними розписками. Крім того, у вироці суду констатується, що потерпілий від злочину, чиненого обвинуваченим, претензій до останнього немає. Представником Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» було подано відзив на позовну заяву, в якому він просив розгляд справи проводити у його відсутності, проти позову заперечив з мотивів безпідставності. Вказує, що дорожньо-транспортна пригода сталась 15.05.2016 року, однак з відповідним повідомленням позивач звернувся лише в 18.01.2019 року. На підставі Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивачу було відмовлено у відшкодуванні страхової виплати, оскільки ним не було подано заяви протягом одного року з моменту настання ДТП, а тому, немає правових підстав на отримання страхового відшкодування. Крім того, позивачу було виплачено 33 034,92 грн. страхового відшкодування пов`язаного з тимчасовою втратою працездатності потерпілого та 2 896,90 грн. страхового відшкодування за моральну шкоду, що підтверджується листами від 21.02.2019 року та 16.04.2019 року та не заперечується позивачем. Вказані суми страхового відшкодування розраховано у порядку встановленому законодавством. В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав, з підстав, наведених у такому, просив задоволити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив частково, визнавши позов в частині 10 000 грн. моральної шкоди та 33 034,92 грн. втраченого заробітку. Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне. Згідно із ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-яким не забороненим законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР « Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Як вбачається з вироку Пустомитівського районного суду Львівської області від 23 березня 2018 року, [PERSON] визнано винним у вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, а саме: останній 15 травня 2016 року, близько 12 год. 00 хв., керуючи автомобілем марки «Ауді-80», реєстраційний номер [NUMBER] , на автодорозі «Київ-Чоп» (542 км.+ 190 м.), поблизу с.Чишки, Пустомитівського району, Львівської області, порушив чинні вимоги ПДР України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року із змінами та доповненнями відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 136 від 06.03.2013 року, а саме: п.п. 1.5; 1.10 (в частині небезпека для руху), 2.3 (б.д); 10.1; 16.11, тобто проявив неуважність до дорожньої обстановки, відповідно не реагував на її зміну, своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, перед зміною напрямку руху, виконуючи маневр повороту ліворуч, тобто здійснюючи виїзд із другорядної дороги, що в с. Чишки, Пустомитівського району, Львівської області, на авто дорогу «Київ-Чоп», в напрямку до м. Львова, не надав перевагу в русі велосипеду марки «Pinarello Surprise Road Bike», яким керував велосипедист [PERSON] , який рухався по головній дорозі в напрямку до м. Винники, в результаті чого здійснив зіткнення із вказаним велосипедом, внаслідок якого потерпілий отримав тілесні ушкодження, а саме: травма тіла у вигляді струсу головного мозку, закритого перелому зовнішньої кісточки правої гомілки з розривом зчленування між кістками гомілки в гомілково-ступневому суглобі, синців та саден на обидвох ногах. Вказані ушкодження заподіяні тупими предметами, утворилися 15 травня 2016 року в момент дорожньо-транспортної пригоди та відносяться до тілесного ушкодження середньої тяжкості, за ознакою тривалого розладу функції правої ноги. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадження, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може лише вирішувати питання про розмір відшкодування. Вирішуючи позов в частині вимог позивача щодо відшкодування (шкоди) витрат, то суд дійшов наступного висновку. Порядок та умови відшкодування шкоди безпосередньо встановлено ЦК України, відповідно до якого умовами відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є протиправність поведінки заподіювача шкоди; наявність цієї шкоди у потерпілого і причинного зв`язку між ними. Разом з тим, суд бере до уваги положення ст.1187 ЦК України, якою передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. З матеріалів справи вбачається, що під час кримінального провадження [PERSON] частково було відшкодовано матеріальну та моральну шкоду, заподіяну позивачу. Так, відповідно до копії розписки від 21.05.2016 року, [PERSON] (дружина позивача) отримала від [PERSON] 5000,0 грн. на лікування [PERSON] . В подальшому 02.07.2016 року було передано ще 4000,0 грн. (а.с.91) 01 червня 2018 року [PERSON] підтвердив розпискою, що отримав від [PERSON] 4000,0 грн. в якості часткової компенсації матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП, яку він сплачує потерпілому [PERSON] . (а.с.92). Крім того, суд не бере до уваги товарний чек, долучений до матеріалів справи від 15.12.2015 року, оскільки з вироку Пустомитівського районного суду Львівської області від 23 березня 2018 року, мова йде про велосипед марки «Pinarello Surprise Road Bike», в той час, як в чеку зазначено, що куплено велосипед марки «Pinarello 587-99». З фотосвітлин долучених до матеріалів справи, не вбачається жодних пошкоджень шолома. Постановою Верховного Суду від 4 липня 2018 року по справі № 755/18006/15-ц, зазначено, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Якщо деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником в деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик заподіювача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] на час настання страхового випадку була застрахована, то обов`язок відшкодувати шкоду покладається на його страховика. Встановлено, що між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Провідна» та [PERSON] було укладено поліс обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/7261227, відповідно до якого застраховано цивільно-правову відповідальність осіб, які на законних підставах експлуатують забезпечений транспортний засіб «Ауді - 80», реєстраційний номер [NUMBER] . (а.с.62) Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Спеціальним законом, який регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України є Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів". Відповідно до стаття 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Пунктом 5 Полісу № АЕ/7261227 розмір франчизи становить 500,0 грн. Згідно п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування з відповідними документами, які мають відношення до даної дорожньо-транспортної пригоди. 15 травня 2016 року сталась дорожньо-транспортна пригода на автодорозі «Київ-Чоп» поблизу с. Чижки, Пустомитівського району, Львівської області за участі автомобіля «Ауді-80» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та велосипедом марки марки «Pinarello Surprise Road Bike», яким керував велосипедист [PERSON] . [PERSON] 18 січня 2019 року звернувся до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» з повідомленням №2300255206 про дорожньо-транспортну пригоду. (а.с.52-53). Тому, листом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» від 25 січня 2019 року № 17-10/727 було повідомлено [PERSON] відповідно до ст. 37.1.4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди, є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування. Оскільки, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду було подано лише 18.01.2019, тобто більше ніж через рік від дати скоєння ДТП, у страхової компанії відсутні правові підстави для виплати страхового відшкодування за пошкоджений велосипед. За загальним правилом, викладеним у пункті 5 частини першої статті 991 ЦК України, страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди за безпідставністю. Що стосується вимог позивача про стягнення відповідачів втраченого заробітку, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що [PERSON] зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, як фізична особа - підприємець та здійснює свою господарську діяльність у сфері комп`ютерного програмування. (а.с. 13-14). Статтею 25 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах: для особи, яка забезпечує себе роботою самостійно, - неотримані доходи, які обчислюються як різниця між доходом за попередній (до дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік та доходом, отриманим у тому календарному році, коли особа була тимчасово непрацездатною. Якщо особа була в зазначеному статусі менше вказаних розрахункових термінів, то до уваги береться середньомісячний доход з розрахунку суми сукупного доходу такої особи за попередній до настання страхового випадку календарний рік та доход протягом фактичного терміну (повні місяці) перебування особи в зазначеному статусі. Як вбачається з матеріалів справи Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Провідна» було сплачено [PERSON] шкоду , у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю у розмірі 33 034,92 грн. Відшкодування розраховувалось на підставі лікарняних листів непрацездатності, завірених у встановленому законом порядку із зазначенням заробітної плати та довідки про доходи потерпілого за 12 місяців до дати ДТП. Відповідно до копії листків непрацездатності [PERSON] перебував на лікарняному 76 днів. (а.с.15-17) Довідкою про доходи Галицького управління ДФС України від 05.03.2019, середньоденний дохід становить 1068,42 грн. Згідно довідки про доходи Галицького управління ДФС України від 10.05.2019, середньоденний дохід позивача у 2015 році становив - 1503,09 грн. Недоотриманий дохід за 1 день становить 1503,09 грн. - 1068,42 = 434,67 грн. Тому, 434,67 грн. * 76 днів = 33 034,92 грн. На підставі викладеного, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна» діяло в межах своїх повноважень, розрахунок був зроблений у порядку встановленому законом. Щодо вимог про стягнення з відповідачів моральної шкоди, суд зазначає наступне. Згідно до ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає в душевних стражданнях, які особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", визначено що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, [PERSON] було перенесено значний фізичний біль та страждання, пережито емоційно-психологічний стрес, який супроводжувався почуттям тривоги, страху, переживання за стан здоров`я. Тому розмір моральної шкоди останнім було визначено у розмірі 100 000,0 грн. З метою отримання страхового відшкодування моральний шкоди [PERSON] звернувся Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» з відповідною заявою. Відповідно до ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Так, Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Провідна» було виплачено моральну шкоду [PERSON] у розмір 2 896,90 грн. Оскільки розмір шкоди заподіяної здоров`ю позивача складає 57 937,99 грн. (24 903,07 грн. витрат на лікування + 33 034,92 грн. тимчасова втрата працездатності) то розмір моральної шкоди, виходячи з розрахунку 5% від зазначеної суми (57937,99 грн. * 5% = 2896,9 грн.). Отже, Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Провідна» при визначенні суми страхового відшкодування було дотримано вимог спеціального закону, щодо розрахунків сум страхових виплат щодо моральної шкоди. Статтею 12 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду (ст. 13 ЦПК України). Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків. Обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторін (ст.81 ЦПК України). Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, врахувавши часткове визнання позову відповідачем, дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Згідно із п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до п.3. 4 ст. 48 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014р. "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" витрати на правничу допомогу мають бути документально підтвердженні та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволені вимог про відшкодування таких витрат. Витрати на правову допомогу не підтверджені відповідними документами, тому в задоволенні вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 5 000 грн. слід відмовити. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 430 грн. 39 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved