Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-19 00:00:00

Позивач звернувся до Київського районного суду м.Харкова з позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача [PERSON] на його користь завдану матеріальну шкоду в розмірі 2600 грн. -франшизу, передбачена умовами поліса страхування №ЕР 140285214 від 27.04.2020 року, а також судовий збір. В обґрунтування позову зазначив, що 06.08.2020 року за адресою: м.Харків, вул. Чернишевсього 97 мала місце дорожньо-транспортна пригода, в якій було пошкоджено належний йому автомобіль марки «Renault Sandero» д.н.х. [NUMBER] . Вказане підтверджується постановою Київського районного суду м. Харкова від 29.09.2020 року. Вказав, що цивільно -правова відп овідальність власника автомобіля «Toyota Rav 4»,д.н.з. [NUMBER] , яким керував відповідач, була застрахована в ПАТ «СК «ПЗУ Україна» згідно поліса ЕР №140285214 від 27.04.2020 року. Оскільки відповідальність відповідача застрахована в ПАТ «СК «ПЗУ Україна» він звернувся за відшкодуванням до страховика. Зазначив, що Поліс укладений на умовах відшкодування шкоди, заподіяної майну третіх осіб в межах 130 000,00 грн. включно, франшиза 2600 грн. Згідно розрахунку страхового відшкодування до Страхового акту №UA2020081000026/L01/01 від 01.10.2020 року розмір збитку становить 10 961,18 грн. Страховик виплатив страхове відшкодування в розмірі 8361,18 грн. (10961,18 грн.-2600грн. франшизи). Відповідач в телефонній розмові відмовився відшкодовувати франшизу у зв`язку з чим він звернувся до суду з вказаним позовом. Ухвалою суду від 25.03.2021 року було відкрито провадження у вказаній справі. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву. В судове засідання позивач не з`явився, надав заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання. Причина неявки суду невідома, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. У встановлений судом строк відзив на позовну заяву не надавався. Згідно ч.2 ст.43 ЦПК України відповідач зобов`язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред`явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч.4 ст.223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, є достатніми для прийняття рішення у справі. Як вбачається з матеріалів справи, позивач є власником автомобіля марки «Renault Sandero» д.н.х. [NUMBER] (а.с.7). Постановою Київського районного суду м. Харкова від 29.09.2020 р., що набрала законної сили, [PERSON] визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАп та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. Відповідно до змісту вказаної постанови, 06.08.2020 року о 16:40 год. в м.Харкові по вул. Чернишевського б.97, водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Toyota Rav 4»,д.н.з. [NUMBER] по вул. Чернишевського б. 97 не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «Renault Sandero» д.н.х. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який зупинився попереду. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. (а.с.4). [PERSON] звернувся до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» з повідомленням про подію та заявою про виплату страхового відшкодування, відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно розрахунку страхового відшкодування до Страхового акту №UA2020081000026/L01/01 від 01.10.2020 року розмір збитку становить 10 961,18 грн. Страховик виплатив страхове відшкодування в розмірі 8361,18 грн. (10961,18 грн.-2600грн. франшизи). Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайнових правам фізичної або юридичної особа, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Згідно вимог ст. 1187 ЦК України, в разі заподіяння шкоди джерелом підвищеної небезпеки, обов`язок по її відшкодуванню покладається на особу, яка володіє транспортним засобом, використання якого призвело до заподіяння шкоди. Цією особою в даній справі є відповідач. Відповідно до ч.ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно роз`яснень даних в п. 4 та 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Згідно до цивільного законодавства України, безпосередньо Закону України "Про страхування" від 07.03.1996 № 85/96-ВР (далі - ЗУ "Про страхування"), Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.2004 № 1961-IV (далі - ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"), страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов`язковим. Так, цивільно-правова відповідальність власника вказаного транспортного засобу «Toyota Rav 4»,д.н.з. [NUMBER] застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» відповідно до Поліса № ЕР 140285214 від 27.04.2020 року. Відповідно до ч.2 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ст.9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язковий ліміт відповідальності страховика це грошова сума, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату відповідно до умов договору страхування. Відповідно до ст. 22.1вказаного Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо - транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно зі ст. 9 Закону України «Про страхування» франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Тобто, франшиза це ті збитки, попередньо прописані в договорі, які страховик не відшкодовує в разі виникнення страхового випадку. Згідно з пунктом 12.1статті 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якої відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Згідно з пунктом 36.6.статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Таким чином, оскільки, суми страхового відшкодування, яка була сплачена ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна», недостатньо для повного відшкодування позивачу матеріальної шкоди, обов`язок з відшкодування різниці між розміром завданої шкоди і страховою виплатою у розмірі 2600 грн. (розмір франшизи), згідно із вказаними положеннями чинного законодавства, покладається на відповідача, а відтак позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved