Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-23 00:00:00

[PERSON] 13.10.2017 року звернулася до Жмеринського міськрайонного суду з цим позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини та неповнолітніх дітей, виклавши у позовній заяві наступну позицію. 12.11.2010 року вона з відповідачем уклали шлюб, зареєстрований Виконавчим комітетом Тарасівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області за актовим записом №6, від якого мають трьох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які перебувають на утриманні та вихованні позивача. Після одруження вони з відповідачем деякий час проживали разом та спільно виховували дітей, однак наразі вони не можуть порозумітися, у зв'язку з чим подружнє життя було припинено, шлюбних стосунків не підтримують та в теперішній час Жмеринським міськрайонним судом розглядається її позов про розірвання шлюбу. Зазначила, що згідно з рішенням суду від 17.08.2011 року на старшого сина [PERSON] відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти у розмірі 1/4 усіх видів доходів, але на прохання відповідача вона виконавчий лист з відділу ДВС тимчасово відкликала. Пояснила, що на даний час вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, отримує державну допомогу на сина [PERSON] в розмірі 860 грн. щомісяця та допомогу як малозабезпеченій багатодітній сім'ї, інших доходів не має, а тому коштів на проживання та утримання дітей їй не вистачає. Відповідачу - 33 роки, у лютому 2017 року він зламав ногу та визнаний тимчасово непрацездатним - інвалід 2 групи терміном на рік, взагалі його стан здоров'я нормальний, він працює монтером колії в Жмеринській дистанції колії, отримує достойну заробітну плату, має можливість після одужання працювати та утримувати своїх дітей і дружину в період її непрацездатності. Зауважила, що на її пропозицію домовитись про його участь в утриманні її та дітей відповідач не реагує, крім названих неповнолітніх дітей, відповідач інших утриманців не має. Просила стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], щомісячно в розмірі 1/2 усіх видів заробітку відповідача, починаючи від дня подачі позовної заяви, до досягнення дітьми повноліття, тобто до [INFO] а також стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на її утримання в розмірі 1/5 усіх видів заробітку відповідача, починаючи від дня подачі позовної заяви, до досягнення сином [PERSON] трирічного віку, тобто до [INFO] року; скасувати аліменти, які стягуються з відповідача на утримання [PERSON], [INFO], рішенням Жмеринського міськрайонного суду від 17.08.2011 року (справа №2-865). Позивач [PERSON] за належним викликом в судове засідання не з'явилася, при цьому попередньо подала до суду письмову заяву щодо розгляду справи у її відсутність, в якій підтримала заявлені позовні вимоги. Відповідач [PERSON] у судові засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся судом неодноразово, завчасно та у спосіб, передбачений цивільним процесуальним законодавством (а.с.20, 26), заперечень та власної позиції щодо заявлених позвних вимог суду не представив. Ухвалою судді Жмеринського міськрайонного суду від від 01.11.2017 року відкрито провадження в даній справі у порядку, визначеному ЦПК України в редакції від 18 березня 2004 року. Ухвалою судді Жмеринського міськрайонного суду від 06.12.2017 року було відкладено розгляд справи на 24.01.2018 року у зв'язку із першою неявкою в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином про час та місце розгляду справи. Ухвалою судді Жмеринського міськрайонного суду від 24.01.2018 року у зв'язку з повторною неявкою відповідача вирішено здійснювати заочний розгляд справи на підставі наявних доказів згідно положень ст.280-281 ЦПК України. Виходячи з наведеного суд вважає, що рішення у даній справі можливо постановити без участі сторін, неявка яких за вказаних обставин не перешкоджає розгляду справи по суті. За вказаного неприбуття сторін суд ухвалює рішення без фіксації ходу судового засідання технічним засобом, що відповідає положенням ст.223, 247 ЦПК України. У відповідності до п.9 п.1 Розділу ХІ Перехідних Положень ЦПК України в редакції 15.12.2017 року справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Відтак, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені чинною редакцією ЦПК України. Вивчивши доводи позивача, викладені у позовній заяві, дослідивши надані письмові докази, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Так, згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.4) сторони по справі 12.11.2010 року уклали шлюб, зареєстрований Виконавчим комітетом Тарасівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області за актовим записом №06. З копій свідоцтв про народження серії [NUMBER] (а.с.5), [NUMBER] (а.с.6) та [NUMBER] (а.с.7) вбачається, що сторони є відповідно батьками неповнолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], на утримання яких позивачем заявлено вимогу про стягнення аліментів з відповідача. Згідно довідки №953 від 06.10.2017 року Виконавчого комітету Тарасівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області (а.с.8) до складу сім'ї позивача [PERSON] входять: донька [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]; діти проживають біля своєї матері, сім'я зареєстрована [ADDRESS] але проживає [ADDRESS] З копії виконавчого листа №2-865/11, виданого 01.09.2011 року Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області на підставі рішення суду від 17.08.2011 року (а.с.9-10) вбачається, що з відповідача [PERSON] стягнуто аліменти на користь позивача [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від усіх доходів відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 15.07.2011 року і до повноліття дитини, тобто до 06.12.2028 року; даний виконавчий лист двічі (01.03.2012 року та 20.01.2015 року) відділом ДВС за заявою стягувача повертався останній. Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони зібрані та представлені із дотриманням вимог закону, не суперечать один одному та ніким не оскаржуються. Відповідно до вимог ст.180, 181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до її повноліття; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ч.1,2 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом; якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до положень ч.1,2 ст.3 Конвенції про права дитини, що ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. За змістом ч.1 ст.27 Конвенції визнано право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Згідно вимог ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Вказане право дружина має і після розірвання шлюбу. У відповідності до змісту ч.2,3 ст.77 СК України за рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило у грошовій формі; аліменти сплачуються щомісячно. Відповідно до ч.1 ст.79 СК України аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. При визначенні розміру аліментів суд враховує рівність сторін щодо участі в утриманні дітей, можливість чого з боку позивача наразі істотно обмежена обставинами здійснення нею догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та отримання позивачем державної допомоги по догляду за дитиною, а також повідомлені позивачем обставини стосовно встановлення наразі відповідачеві другої групи інвалідності, що визначає обставини непрацездатності останнього. На підставі наведених доказів в судовому засіданні встановлено наявність визначених матеріальним законом зобов'язань відповідача [PERSON] щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], вказане позивачем невиконання у добровільному порядку яких відповідачем ні в який спосіб не спростовано. Також останнім не заявлено та недоведено суду обставин стосовно наявності на його утриманні додатково інших осіб. За таких підстав вимоги позивача стосовно необхідності стягнення на її користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/2 частини заробітку (доходів) відповідача є достатньо аргументованими та відповідають матеріальному закону, передусім, положенням Конвенції про права дитини, що є складовою національного законодавства, передбачаючи пріоритет судового захисту відповідних прав неповнолітніх осіб, тобто визначення необхідності першочергового забезпечення відповідачем належного та достатнього утримання своїм неповнолітнім дітям, що з урахуванням спільного обов'язку батьків, визначатимуть відповідну частку відповідача у наданні утримання неповнолітнім дітям в межах встановленого законом обмеження відрахування заробітку на сплату аліментів, надто з огляду на наявність на утриманні позивача загалом чотирьох неповнолітніх дітей, та за відсутності будь-яких заперечень відповідача, незаявлення та недоведення останнім обставин стосовно наявності на його утриманні інших осіб, з урахуванням чого даний позов в частині присудження заявленого розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей підлягає задоволенню. При цьому термін сплати аліментів на утримання дітей визначається до досягнення старшою дитиною повноліття, після чого, якщо ніхто з батьків не звернеться до суду з позовом про зміну аліментів на інших дітей, аліменти підлягають стягненню за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. З огляду на те, що таке рішення суду безпосередньо стосується прав та обов'язків сторін згідно рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області на підставі рішення суду від 17.08.2011 року, яким визначено стягнення аліментів з відповідача на користь позивача у цій справі, на утримання неповнолітнього сина [PERSON], тобто одного з дітей, стягнення аліментів на утримання яких є предметом спору у цій справі, відтак виконання вказаного судового рішення підлягає припиненню з часу присудження оспорюваних наразі аліментів на утримання неповінолітніх дітей. Разом з тим, судом не вбачається підстав для задоволення вимог позивача в частині стягнення аліментів на утримання дружини. Так, згідно положень ст.128 КЗпП України при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати двадцяти процентів, а у випадках, окремо передбачених законодавством України, - п'ятидесяти процентів заробітної плати, яка належить до виплати працівникові. При відрахуванні з заробітної плати за кількома виконавчими документами за працівником у всякому разі повинно бути збережено п'ятдесят процентів заробітку. Обмеження, встановлені частинами першою і другою цієї статті, не поширюються на відрахування із заробітної плати при відбуванні виправних робіт і при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей. У цих випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків. Згідно ч.3 ст.70 Закону України "Про виконавче провадження" загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Відтак, приймаючи до уваги, що судом задоволені вимоги позивача щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 частини доходу відповідача, що становить максимальне обмеження законом загального розміру відрахувань з отримуваних доходів боржника, судом визначаються безпідставними вимоги позивача щодо стягнення аліментів на її особисте утримання, так це порушуватиме права відповідача, оскільки вказаний розмір аліментів на утримання дітей дорівнює максимально можливому розміру відрахувань аліментів із заробітку платника, що у сукупності із фактом його непрацездатності визначають неможливість надання останнім матеріальної допомоги дружині. Тому за невідповідності заявлених вимог цій спеціальній умові, визначеної законом, позов в частині вимогщодо стягнення аліментів на утримання дружини задоволенню не підлягає. Відповідно до положень ст.430 ЦПК України суд допускає рішення до негайного виконання в межах суми аліментів за один місяць. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до положень п.14 ч.2 ст.3 Закону України "Про судовий збір" позивач звільнена вд сплати судового збору за цим предметом цивільного спору. Разом з тим, з урахуванням непрацездатності на час розгляду даної справи та наявний обов'язок надання утримання трьом неповнолітнім дітям, обставини чого визначають недостатній майновий стан відповідача, суд у відповідності до вимог ч.2 ст.3 Закону України "Про судовий збір" визначає необхідним зменшити судовий збір до розміру однієї початкової ставки щодо вимог майнового характеру на час пред'явлення позову, а відтак з нього на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640 грн.

Outcome: approved