Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказним позовом зазначивши, що в межах виконавчого провадження при примусовому виконанню виконавчого листа № 2/708/2/14, виданого 09.04.2014 Чигиринським районним судом, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ "Приватбанк" заборгованості, державним виконавцем, за місцем проживання боржника, було проведено опис майна боржника та накладено на нього арешт. До вказаного Акту опису й арешту майна від 26.11.2014 року було помилково включено належне позивачу майно, а саме: чайник електричний "Maestro", вартістю 130 грн., мікрохвильову піч "LG", вартістю 400 грн., пральну машину "LG", вартістю 3700 грн. Позивач вважає, що до акту опису було помилково включено вказане майно, що є його власністю, тому просить визнати за ним право власності на це майно та зняти із нього арешт. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, прохав їх задовольнити, визнати за ним право власності на електрочайник "Maestro", мікрохвильову піч "LG" і пральну машину "LG", виключити їх з акту опису та звільнити з-під арешту, оскільки вважає, що вказані товари було помилково включено державним виконавцем до акту опису майна. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала повністю та не заперечувала проти його задоволення, пояснивши, що вказане позивачем майно є його особистою власністю і помилково було включено державним виконавцем до акту опису майна. Представник відділу ДВС Татаровський В.В. заперечував проти задоволення позову, пояснивши, що ними було накладено арешт на майно боржника [PERSON] у відповідності до Закону України "Про виконавче провадження". Під час складання акту опису майна в квартирі [PERSON] відповідач [PERSON] заперечувала проти включення в акт опису вказаного позивачем майна, наполягала на тому, що це майно є особистою власністю її сина [PERSON], однак на пропозицію надати підтверджуючі документи, сказала, що у неї їх не має, але для неї не проблема взяти у приватного підприємця [PERSON] в будь-який час чеки на ці товари. Однак, незважаючи на такі заперечення, [PERSON] підписала акт опису майна і не оскаржувала його в десятиденний термін. Представник ПАТ КБ "Приватбанк" в судове засідання не з"явився, подавши письмове пояснення щодо заявлених вимог. Вислухавши учасників розгляду, суд знаходить, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Відповідно до п. 1 ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно на яке накладено арешт належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено та підтверджується Актом опису й арешту майна від 26.11.2014 року, що державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Чигиринського районного управління юстиції Черкаської області при примусовому виконанні виконавчого листа Чигиринського районного суду № 2/708/2/14 від 09.04.2014 року проведено опис та накладено арешт на майно відповідача [PERSON] Як вбачається із вказаного акту, відповідач [PERSON] не мала заперечень щодо його складання, підписала його і не оскаржувала в передбачений законом десятиденний термін. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основних свобод людини кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. На підставі ч. 1 ст. 41 Конституції України та ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України кожен має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. З наданих позивачем товарних чеків вбачається, що ПП [PERSON] в приміщенні магазину "[INFO]" 31.07.2014 року продала [PERSON] пральну машину "LG", вартістю 3700 грн., ПП [PERSON] 09.12.2011 року продав [PERSON] мікрохвильову піч "LG", вартістю 400 грн., ПП [PERSON] 01.04.2014 року продав [PERSON] електрочайник "Maestro", вартістю 130 грн. Однак, на думку суду, вказані товарні чеки не можуть бути взяті в основу доказів і викликають сумніви у їх достовірності, виходячи з того, що і представник відділу ДВС Татаровський В.В. в своїх поясненнях в судовому засіданні, і представник ПАТ КБ "Приватбанк" в письмових поясненнях, вказували на те, що під час проведення опису майна відповідачки [PERSON], який носив тривалий характер, остання не змогла предоставити жодних документів на підтвердження належності її сину [PERSON] вищевказаних товарів, а її чоловік [PERSON] погрожував працівникам розправою судом, шляхом звернення до нього з товарними чеками, які він безперешкодно може взяти у приватного підприємця. Крім того, в акті опису й арешту майна від 26.11.2014р [PERSON] відзначила, шо зауважень та заяв не має, що свідчить про згоду з описаним майном. Крім того, з урахуванням вищевикладених обставин, суд критично оцінює покази позивача та відповідачки [PERSON], які є зацікавленими у задоволенні позову сторонами. Інших достовірних та належних доказів, в порядку ст. 60 ЦПК України, що вказане майно належить [PERSON], позивачем надано не було. За таких обставин, оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача.

Outcome: dismissed