Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів ТОВ «ФІНМАРКЕТ», Відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації про припинення трудових відносин та зобов`язання вчинити дії, мотивуючи свої вимоги тим, що загальними зборами учасників ТОВ «ФІНМАРКЕТ» позивача було призначено на посаду директора. 01.09.2008 року на загальних зборах учасників відповідача було прийнято рішення про звільнення позивача з посади директора товариства у зв`язку з переобранням з 01.09.2008 року, а також доручено виконуючому обов`язки директора відповідача Третякову В.Ф. або уповноваженим особам провести державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Разом з цим, [PERSON] нещодавно дізнався, що жодних реєстраційних дій щодо змін до відомостей про юридичну особу в частині директора (керівника) відповідача не проведено. На підставі викладеного позивач звертається до суду з даним позовом, в якому просить визнати припиненими трудові правовідносини між [PERSON] та ТОВ «ФІНМАРКЕТ» з 01.09.2008 року у зв`язку зі звільненням з посади директора товариства; зобов`язати Відділ з питань державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Шевченківської РДА в м. Києві виключити з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань записи про керівника (директора) та підписанта ТОВ «ФІНМАРКЕТ» - [PERSON] у зв`язку із його звільненням з посади директора 01.09.2008 року шляхом проведення реєстраційної дії судовим рішенням; стягнути судові витрати з відповідача. Відповідно до вимог ст. 19, 274 ЦПК України справа за позовом [PERSON] до ТОВ «ФІНМАРКЕТ», Відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації про припинення трудових відносин та зобов`язання вчинити дії розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 17.08.2020 року до суду надійшов Відзив представника Відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Шевченківської РДА в м. Києві на позов. Відповідно до заперечень, викладених у Відзиві, представник зазначає, що відповідно до норм Закону про ТОВ та КЗпП, директор, як голова виконавчого органу товариства, звільняється відповідно до спеціальної норми Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю». Іншого порядку припинення повноважень голови виконавчого органу товариства законодавством не передбачено. Позивач в позовній заяві просить зобов`язати відповідача виключити з ЄДР запис про позивача як керівника товариства. Однак, Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» і законодавством взагалі не передбачено такої процедури, як виключення запису з ЄДР. Відповідно до ч. 2, 4 ст. 14 зазначеного Закону для зміни відомостей в ЄДР державний реєстратор повинен прийняти за описом, примірник якого в день їх надходження видається заявнику, документи, що відповідають вимогам ст. 15 Закону, в паперовій формі особисто від заявника чи уповноваженої особи по пред`явленому паспорту громадянина України. Тобто законодавство передбачає обов`язковість вчинення дій для зміни інформації про керівника саме Товариством. Представник звертає увагу суду на те, що дії державного реєстратора не залежать від його власного волевиявлення чи позиції, а є чітко регламентованими законом, а тому позиція Відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Шевченківської РДА в місті Києві за вищезазначених обставин, може бути єдиною - розгляд поданих документів відповідно до чинного законодавства у разі їх подання. Оскільки в Єдиному державному реєстрі відсутня інформація стосовно звернення товариства для внесення відповідних змін про зміну керівника то будь-які дії державного реєстратора по самовільному втручанню в роботу товариства та зміну керівника були б незаконними. На підставі викладеного представник відповідача просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог. У судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача - ТОВ «ФІНМАРКЕТ» - у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності представника відповідача, за наявних у справі матеріалів. Представник відповідача - Відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Шевченківської РДА в м. Києві - у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності представника відповідача, за наявних у справі матеріалів. Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Судом встановлено, що 01.09.2008 року позивача було звільнено з ТОВ «ФІНМАРКЕТ» з посади директора та підписанта ТОВ «ФІНМАРКЕТ» у зв`язку з переобранням з 01.09.2008 року, що підтверджується Протоколом №10 зборів учасників ТОВ «ФІНМАРКЕТ» (а.с. 14). Згідно з відомостями із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підриємців та громадських формувань, станом на 28.07.2020 року керівником та підписантом ТОВ «ФІНМАРКЕТ» зазначено [PERSON] (а.с. 11-13). Стаття 43 Конституції України гарантує, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Розглядаючи справи, пов`язані із застосуванням даної норми, Конституційний Суд України у рішеннях від 07.07.2004 № 14-рп/2004, від 16.10.2007 № 8-рп/2007 та від 29.01.2008 № 2-рп/2008 зазначав, що визначене статтею 43 Конституції України право на працю Конституційний Суд України розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом. Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати, забезпечення кожному без дискримінації вступати у трудові відносини для реалізації своїх здібностей. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей кожному для його реалізації. Порядок скликання загальних зборів визначається в установчих документах товариства. Учасники товариства, що володіють не менш як десятьма відсотками голосів, можуть вимагати скликання загальних зборів, відповідно до ч. 4 ст. 98 ЦК України Відповідно до ч. 1 ст. 99 ЦК України, загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад. Частиною 4 ст. 145 ЦК України передбачено, що до виключної компетенції загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю належить, зокрема, створення і відкликання виконавчого органу товариства. Відповідно до ст. 58 Закону України «Про господарські товариства», вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори учасників. Вони складаються з учасників товариства або призначених ними представників. Відповідно до ст. 60 Закону України «Про господарські товариства», загальні збори учасників вважаються повноважними, якщо на них присутні учасники (представники учасників), що володіють у сукупності більш як 50 відсотками голосів. Відповідно до ст. 62 Закону України «Про господарські товариства», у товаристві з обмеженою відповідальністю створюється виконавчий орган: колегіальний (дирекція) або одноособовий (директор). Дирекцію очолює генеральний директор. Членами виконавчого органу можуть бути також і особи, які не є учасниками товариства. Дирекція (директор) вирішує усі питання діяльності товариства, за винятком тих, що належать до виключної компетенції загальних зборів учасників. Загальні збори учасників товариства можуть винести рішення про передачу частини повноважень, що належать їм, до компетенції дирекції (директора). Дирекція (директор) підзвітна загальним зборам учасників і організує виконання їх рішень. Дирекція (директор) не вправі приймати рішення, обов`язкові для учасників товариства. Дирекція (директор) діє від імені товариства в межах, встановлених даним Законом та установчими документами. Тобто, питання про призначення/припинення повноважень директора як виконавчого органу товариства належить, як правило, до компетенції загальних зборів. Водночас слід враховувати, що директор є найманим працівником, на якого поширюються норми КЗпП України. У ст. 4КЗпП України закріплено, що законодавство про працю складається з цього Кодексу та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. За змістом ч. 1 ст.3 КЗпП України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулює законодавство про працю. Статтею 21 КЗпП України передбачено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Встановлені судом обставини свідчать про те, що на теперішній час трудові відносини між сторонами фактично припинені, однак процедура розірвання трудового договору відповідно до законодавства України про працю не виконана, а тому з вказаних підстав позовні вимоги в частині визнання трудових відносин припиненими підлягають задоволенню. Щодо вимог позивача про виключення з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань записи про керівника (директора) та підписанта, то суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» одним із принципів державної реєстрації є принцип об`єктивності, достовірності та повноти відомостей у ЄДР. Згідно ст. 7 вказаного закону, Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру. Відповідно ч. 2 ст. 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», зокрема, в Єдиному державному реєстру містяться відомості про керівника юридичної особи. Крім того, відповідно до п. 13 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" в Єдиному державному реєстрі, зокрема, містяться відомості про керівника юридичної особи та про інших осіб (за наявності), які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які мають відмітку в паспорті про право здійснювати платежі за серією та номером паспорта), дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи тощо. Пунктом 1 частини 4 статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань» визначено, що для державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі, у тому числі змін до установчих документів юридичної особи подаються такі документи, зокрема, заява про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі. Наказом Міністерства юстиції України від 18.11.2016 № 3268/5 «Про затвердження форм заяв у сфері державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» затверджено форму заяви про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (Форма 3). Відповідно до ч. 2 ст. 14 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», якщо документи подаються у паперовій формі, заявник пред`являє паспорт громадянина України або інший документ, що посвідчує особу, передбачений Законом України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус". У разі подання документів представником додатково подається примірник оригіналу (нотаріально засвідчена копія) документа, що засвідчує його повноваження (крім випадку, якщо відомості про повноваження цього представника містяться в Єдиному державному реєстрі). Згідно ч. 1 статті 25 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" визначено, що державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі документів, що подаються заявником для державної реєстрації та судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, а також що надійшли в електронній формі від суду або державної виконавчої служби відповідно до Закону України "Про виконавче провадження". Встановлені судом обставини свідчать про те, що на теперішній час трудові відносини між сторонами фактично припинені, однак процедура розірвання трудового договору відповідно до законодавства України про працю не виконана, тому враховуючи особливості правового регулювання зняття з державної реєстрації трудового договору, позивач позбавлений можливості самостійно зняти його з реєстрації і захистити своє порушене право. В той же час, як зазначає представник відповідача в Єдиному державному реєстрі відсутня інформація стосовно звернення товариства для внесення відповідних змін про зміні керівника. На підставі викладеного суд не знаходить підстав для задоволення вимоги позивача про виключення з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомості про нього як керівника та підписанта ТОВ «ФІНМАРКЕТ». Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача ТОВ «ФІНМАРКЕТ» підлягають стягненню на користь держави судові витрати в сумі 840, 80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial