Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON], КП "Волинське обласне бюро технічної інвентаризації", приватний нотаріус Любомльського районного нотаріального округу [PERSON], ПАТ КБ Надра, про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя. Свої вимоги обґрунтував тим, що з 21 липня 1993 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою по справі [PERSON]. В 1993 році остання отримала службове житло від Ягодинської митниці за адресою: ст. Ягодин Любомльського району Волинської області, загальною площею 100,2 м.кв., яке в подальшому в 1996 році вона приватизувала разом з сином [PERSON] та дочкою [PERSON]. У 2005-2007 роках він разом з дружиною, відповідачем по справі, здійснили добудову будинку, попередньо отримавши дозвіл. Добудована частина житлового будинку склала загальну площу 262 м.кв.. 27 лютого 2007 року остання прийнята в експлуатацію. 29 березня 2007 року КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» зареєструвало право власності на весь житловий будинок загальною площею 362,2 м.кв з надвірними будівлями та спорудами на [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. При цьому реєстрацію безпідставно було здійснено на підставі свідоцтва про право власності від 30.09.1996 року виданого Волинською митницею на квартиру 100,2 м.кв.. Реєстратором не було враховану ту обставину, що частина житлового будинку загальною площею 262 м.кв., господарські споруди гараж 69,7 кв.м., літня кухня 34,9 м.кв., два сараї 44,1 м.кв. та 32,7 м.кв., та вбиральня набуті під час перебування в шлюбі, а тому згідно діючого законодавства є спільною власністю подружжя. В подальшому, 18.11.2013 року приватним нотаріусом Любомльського районного нотаріального округу Волинської області [PERSON] теж не було враховано вищезазначені обставини і в порушення норм законодавства видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], який помер 30.01.2011 року, а саме на 1/3 частки одноквартирного житлового будинку загальною площею 362,2 м.кв з надвірними будівлями та спорудами та зареєстровано право власності [PERSON] на 2/3 вищезазначеного майна. Враховуючи вищевикладені обставини просив суд визнати добудовану частину житлового будинку загальною площею 262 м.кв., господарські споруди гараж 69,7 кв.м., літню кухню 34,9 м.кв., два сараї 44,1 м.кв. та 32,7 м.кв, та вбиральню, що знаходяться за адресою: село Римачі Любомльського району Волинської області, вулиця Завокзальна, 4, та земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться в селі Римачі Любомльського району Волинської області, обєктом спільної сумісної власності; скасувати запис в реєстрі прав власності на нерухоме майно реєстраційний номер 18346758 від 29.03.2007 року та в реєстровій книзі за №2704 на обєкт нерухомого майна будинок за адресою: село Римачі Любомльського району Волинської області, вулиця Завокзальна, 4; визнати свідоцтво про право на спадщину за законом від 18.11.2013 року, реєстраційний номер 427, виданого [PERSON] приватним нотаріусом Любомльського районного нотаріального округу [PERSON]; скасувати запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності [PERSON], реєстраційний номер 214982407233, щодо права власності на 2/3 житлового будинку за адресою: село Римачі Любомльського району Волинської області, вулиця Завокзальна, 4; та зобовязати відділ державної реєстрації прав на нерухоме майно Любомльської РДА або інший орган зареєструвати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] на добудовану частина житлового будинку загальною площею 262 м.кв., господарські споруди гараж 69,7 кв.м., літню кухню 34,9 м.кв., два сараї 44,1 м.кв. та 32,7 м.кв, та вбиральню, що знаходяться за адресою: село Римачі Любомльського району Волинської області, вулиця Завокзальна, 4. В судове засідання позивач не зявився, через канцелярію суду подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, вказавши, що проти задоволення позову не заперечує, оскільки дійсно, разом із чоловіком, позивачем по справі, добудували будинок, вклали спільні кошти. Діти відношення до даної добудови не мали, останні в той час були студентами. [PERSON] в судове засідання не зявилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, вказавши, що проти задоволення позову не заперечує, участі в будівництві добудови та господарських споруд не приймала. Представник КП "Волинське обласне бюро технічної інвентаризації" в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. Приватний нотаріус Любомльського районного нотаріального округу [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, при вирішенні спору поклаладася на розсуд суду. Згідно із ч.2 ст. 197 ЦПК України в зв'язку з неявкою учасників процесу в судове засідання фіксування технічними засобами не проводилось. Дослідивши письмові докази у справі, суд встановив наступне. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], 21 липня 1993 року уклали шлюб, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серія 1-ГЮ №036469 від 20.03.2008 року. 30 вересня 1996 року за [PERSON], [PERSON] та [PERSON] зареєстровано право власності на квартиру за адресою: ст. Ягодин Любомльського району Волинської області, загальною площею 100,2 м.кв., що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 30 вересня 1996 року №2704. Відповідачем [PERSON] не заперечується та обставина, що він участі у приватизації квартири не приймав. Рішенням Римачівської сільської ради Любомльського району Волинської області від 25.10.2005 року №42 [PERSON] дозволено реконструкцію вищевказаного жилого будинку (квартири) та будівництво гаража, літньої кухні, господарських приміщень, вольєра по вулиці Завокзальній, 4 в селі Римачі Любомльського району Волинської області. 19 березня 2007 року [PERSON] видано державний акт серії ЯБ №645172 на право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0, 25 га в селі Римачі Любомльського району Волинської області. 27 лютого 2007 року складено акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта садибної забудови, по вулиці Завокзальній, 4 в селі Римачі Любомльського району Волинської області, який\~\~затверджено 27 лютого 2007 року. Згідно вищевказаного акту загальна площа добудованої частини житлового будинку по вулиці Завокзальній, 4 в селі Римачі Любомльського району Волинської області становила 262 кв.м.. З витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно серії ССС №315611 слідує, що КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» 29 березня 2007 року зареєструвало право власності на житловий будинок, загальною площею 362,2 кв.м., сараї, вбиральню, літню кухню, гараж та огорожу на [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. При цьому зазначено, що реєстрацію було здійснено на підставі вищевказаного свідоцтва про право власності від 30.09.1996 року виданого Волинською митницею на квартиру 100,2 м.кв. Свідоцтвом про право на спадщину за законом доводиться та обставина, що [PERSON] після смерті [PERSON], який помер 30.01.2011 року, успадкувала 1/3 частки одноквартирного житлового будинку загальною площею 362,2 м.кв з надвірними будівлями та спорудами. 18 листопада 2013 року за [PERSON] зареєстровано право власності на 2/3 житлового будинку загальною площею 362,2 м.кв з надвірними будівлями та спорудами по вулиці Завокзальній, 4 в селі Римачі Любомльського району Волинської області. За ч. 1\~ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Визнання права є способом захисту права, передбаченим п. 1 ч. 2\~ст. 16 ЦК України. Відповідно до ч. 1\~ст. 60 Сімейного кодексу України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежного від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Згідно з\~ст.61 СК України\~обєктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. П. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року N 11 визначено, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті60,69 СК України, ч. 3ст. 368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Відповідно до\~ст. 63 Сімейного Кодексу України\~подружжя мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Статтею 70 Сімейного Кодексу України\~передбачено, що частки майна дружини та чоловіка в майні що є спільною власністю подружжя є рівними. Згідно з ч.3\~ст.368 ЦК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньої спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. В своїй позовній заяві позивач вказує, що будівництво добудови житлового будинку загальною площею 262 м.кв., та будівництво господарських споруд гаража 69,7 кв.м., літньої кухні 34,9 м.кв., двох сараїв 44,1 м.кв. та 32,7 м.кв, та вбиральні, що знаходяться за адресою: село Римачі Любомльського району Волинської області, вулиця Завокзальна, 4, яке відбувалося в період з 2005 по 2007 роки, велося ним та відповідачем [PERSON] в період шлюбу.\~ [PERSON] в своїй заяві вказала, що відношення до будівництва вищевказаної добудови та господарських споруд немає. Згідно з ст.10,\~60 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, що в силу ст.ст. 60,\~61 ЦПК України, дає підстави суду вважати доведеними обставини, на які посилається позивач, як такі, що не підлягають доказуванню. Відтак аналізуючи наведені положення законодавства, суд дійшов висновку, що вищезазначена добудова є спільною сумісною власністю позивача [PERSON] та відповідача [PERSON], яка не змінює розміру часток співвласників на праві спільної часткової власності згідно свідоцтва про право власності на житло від 30 вересня 1996 року №2704. При цьому, суд не вбачає перешкод для визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю, яке перебуває в іпотеці ВАТ «Надра», що підтверджується відомостями з реєстру прав власності на нерухоме майно, оскільки ні\~Законом України «Про іпотеку», ні нормами\~ЦК України, не передбачено заборони здійснення поділу спільного майна подружжя, такий поділ не є його відчуженням, а повязаний з реалізацією співвласниками права на його володіння та користування. Оформлення права власності на частку в майні предмета іпотеки - не позбавляє такого співвласника прав та обовязків за іпотечним договором. Відповідно до\~статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"\~ державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно\~ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації (стаття 27 Закону України від 1 липня 2004 року N 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень"). Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги в частині скасування запису в реєстрі прав власності на нерухоме майно реєстраційний номер 18346758 від 29.03.2007 року та в реєстровій книзі за №2704 на обєкт нерухомого майна будинок за адресою: село Римачі Любомльського району Волинської області, вулиця Завокзальна, 4; скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності [PERSON], реєстраційний номер 214982407233, щодо права власності на 2/3 житлового будинку за адресою: село Римачі Любомльського району Волинської області, вулиця Завокзальна, 4; та зобовязання відділу державної реєстрації прав на нерухоме майно Любомльської РДА або інший орган зареєструвати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] на добудовану частина житлового будинку загальною площею 262 м.кв., господарські споруди гараж 69,7 кв.м., літню кухню 34,9 м.кв., два сараї 44,1 м.кв. та 32,7 м.кв, що знаходяться за адресою: село Римачі Любомльського району Волинської області, вулиця Завокзальна, 4 задоволенню не підлягають як безпідставні та необґрунтовані. Щодо вимог позивача визнати свідоцтво про право на спадщину за законом від 18.11.2013 року, реєстраційний номер 427, виданого [PERSON] приватним нотаріусом Любомльського районного нотаріального округу [PERSON] недійсним, то суд виходить з наступного. У ч. 1\~ст. 321 ЦК України, зазначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно\~ст. 1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. З огляду на встановлені судом обставини суд вважає, що права позивача підлягають судовому захисту шляхом визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, у зв'язку з тим, що особа, якій видано свідоцтво, а саме відповідач [PERSON], не мала право на спадкування після смерті [PERSON] 1/3 частки одноквартирного житлового будинку загальною площею 362,2 м.кв з надвірними будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: село Римачі Любомльського району Волинської області, вулиця Завокзальна, 4, так як документи, які були надані нотаріусу та на підставі яких було видано свідоцтво не відповідають дійсності. П.9,10 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» встановлено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів; позивачі - громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи. Копією посвідчення серії АБ №479742 та копією пенсійного посвідчення серії ААІ №143679 доводиться та обставина, що [PERSON] та [PERSON] є інвалідами 2 групи. Згідно ч.2 ст.88 ЦПК України якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: partial