Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Територіальної громади с. Дубовий Гай в особі Дубогаївської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON]. Позов мотивований тим, що її чоловік мав старшого рідного брата - [PERSON], який помер [INFO]. На момент смерті з ним ніхто не проживав, а після смерті брата її чоловік опікувався його господарством: переніс до себе братові речі, які ще можна було використати за призначенням, доглядав за братовою хатою, користувався присадибною ділянкою. [INFO] її чоловік, [PERSON], також помер. Вона прийняла спадщину після смерті чоловіка, про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за законом видане державним нотаріусом Прилуцької районної державної нотаріальної контори Бодько О.Є. Вважає, що до складу спадщини її чоловіка, [PERSON], входить і успадковане ним право власності на земельну частку (пай), яке до цього належало його брату, [PERSON]. В травні 2018 року вона звернулась до Прилуцької районної державної нотаріальної контори щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно - право на земельну частку (пай), яке залишилось після смерті рідного брата її чоловіка - [PERSON], але отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Дана відмова мотивована тим, що її чоловік не прийняв спадщину свого рідного брата ні фактичним проживанням з ним за однією адресою, так як не був за нею зареєстрований на момент смерті, ні заявою про прийняття спадщини, та крім того, необхідно було надати до нотаріальної контори свідоцтво про народження [PERSON], яке у неї відсутнє. На даний час вона не може одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду. В своїй позовній заяві просила встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON], який помер [INFO] в с. Дубовий Гай Прилуцького району Чернігівської області, є рідним братом [PERSON], який помер [INFO] в с. Дубовий Гай Прилуцького району Чернігівської області та визнати за нею, [PERSON] право власності на земельну частку (пай) площею 4,05 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, та яка на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 14 листопада 1996 року, виданого на підставі розпорядження Прилуцької районної державної адміністрації від 15 серпня 1996 року 334, належала [PERSON], який помер [INFO], актовий запис № 6. В судове засідання позивач та її представник не з'явився, останній подав клопотання про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник Територіальної громади с. Дубовий Гай в особі Дубогаївської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області в судове засідання не з'явився, про час, місце та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, зазначивши, що обставини, викладені в позовній заяві [PERSON] відповідають дійсності, заперечень щодо позовних вимог немає /а.с.90/. Представник третьої особи - міськрайонного управління у Прилуцькому районі та м. Прилуки Головного управління Держгеокадастру в Чернігівській області в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини не з'явлення до суду не повідомив. Судом, з огляду на приписи ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON], одружилась з [PERSON], 1925 року народження, актовий запис №6 від 04.02.1949 року /а.с. 10/. Згідно з свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO], актовий запис №07 /а.с.13/. [PERSON] мав рідного брата [PERSON]. Відповідно до архівної довідки Державного архіву Чернігівської області [PERSON] народився [INFO], його батьками були: батько - [PERSON] (мовою оригінала документа «[PERSON]»); мати - [PERSON] (мовою оригінала документа «його дружина [PERSON]») /а.с. 19/. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON], серії [NUMBER] його батьками також зазначено: батьком - [PERSON], матір'ю - [PERSON] /а.с. 11/. Родинні відносини [PERSON] та [PERSON] підтверджуються і довідками Дубогаївської сільської ради №62 від 06.03.2018 року, № 100 від 19.04.2018 року, № 131 від 22.05.2018 року. Так, в довідці №62 від 06.03.2018 зазначено, що [PERSON] відповідно до даних по господарського обліку Дубогаївської сільської ради Прилуцького району на момент смерті проживав у будинку [ADDRESS], його батьками були [PERSON] та [PERSON], мав рідного брата - [PERSON] /а.с.16/. В довідці №100 від 19.04.2018 року зазначено, що після смерті [PERSON], житловим будинком [ADDRESS] Прилуцького району та присадибною ділянкою користувався його рідний брат [PERSON] /а.с.17/. В довідці №131 від 22.05.2018 року зазначено, що [PERSON], який помер [INFO], дійсно проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та виписаний у зв'язку зі смертю. На день його смерті разом з ним ніхто не проживав і не був зареєстрований /а.с.18/. Відповідно до листа державного нотаріуса Прилуцької районної державної нотаріальної контори [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно - право на земельну частку (пай) площею 4,05 га, яке залишилося після смерті рідного брата її чоловіка - [PERSON]. Відмова мотивована тим, що [PERSON] не прийняв спадщину після свого рідного брата ні фактичним проживанням за однією адресою, ні заявою про прийняття спадщини, так як не був зареєстрований за однією адресою зі своїм братом на день його смерті та відсутністю свідоцтва про народження [PERSON] /а.с.20/. Згідно з п.2,23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» /далі-Постанови/ у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та ( або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Згідно з п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008р « Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР ( далі- ЦК УРСР 1963р), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Оскільки [PERSON] помер [INFO], після якого спадщину фактично прийняв [PERSON], який помер [INFO] до даних правовідносин належить застосувати норми ЦК УРСР 1963 року. Згідно до ст.524 ЦК УРСР (1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Положеннями ст.526 ЦК УРСР (1963 року) визначено, що місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ст.ст.529- 531 ЦК УРСР (в ред.1963 року) визначають коло спадкоємців за законом. Згідно з цими статтями спадкоємцями за законом є діти ( в тому числі усиновлені), онуки, правнуки, дружина, батьки (усиновителі), брати, сестри, дід та баба померлого, а також непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. Як вбачається з довідок №62 від 06.03.2018 року, №100 від 19.04.2018 року та № 131 від 22.05.2018 року, виданих виконкомом Дубогаївської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області [PERSON] до дня своєї смерті був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS]. Після його смерті житловим будинком та присадибною ділянкою користувався його брат [PERSON]. Визначаючи коло спадкоємців [PERSON] вбачається, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем, що підтверджується копією листа Державного нотаріального архіву Чернігівської області та Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) спадкова справа щодо спадкодавця [PERSON] не заводилась /а.с.21,24/ . Згідно до ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути також: довідка виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця. В судовому засіданні знайшло своє підтвердження того, що [PERSON] після смерті свого брата [PERSON] фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, оскільки після його смерті користувався житловим будинком [ADDRESS] та присадибною ділянкою. Згідно ст.81 ЗК України однією з підстав набуття права власності громадянами на земельні ділянки є прийняття спадщини громадянами. Відповідно до пункту 2 Указу Президента України N 720 від 08 серпня 1995 року "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам" право на земельну частку мають члени КСП в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, відповідно до списку, що додається до Державного акта на право колективної власності на землю. Як роз'яснює Пленум Верховного суду України в п.11,24 від 16.04.2004 року N 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства" члени КСП, включенні до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває право на земельну частку з дня видачі акта і в разі його смерті, успадкування права на земельну частку здійснюється за нормами цивільного права. При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку основним документом, що посвідчує таке право є сертифікат про право на земельну частку, який видається відповідною районною державною адміністрацією. Як вбачається з Списку громадян-членів КСП «Дубогаївський», право на отримання сертифікату на земельну частку (пай) мав [PERSON] /п.221/. Тобто, обставини членства останнього в КСП, а також отримання ним права на землю при паюванні цього сільськогосподарського підприємства, з огляду на положення ч.1 ст.82 ЦПК України, доказуванню не підлягають. Згідно п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року N 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" визначено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, зокрема й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Відповідно до правил ч.2 ст.9 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство», пай може успадковуватися відповідно до цивільного законодавства України та статуту підприємства. Оскільки спадкодавець [PERSON] за життя був включений у списки осіб, які мають право на земельну частку (пай), то позивач в порядку спадкування за законом має право порушувати питання про успадкування цієї ідеальної частки (паю). Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У відповідності ст.41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. За таких обставин, враховуючи об'єктивну неможливість оформлення позивачем спадкових прав у встановленому законом порядку, а також те, що спадкодавець [PERSON] за життя був включений у списки осіб, які мають право на земельну частку /пай/, за умови відсутності інших обставин, суд вважає за необхідне задовольнити цивільний позов у повному обсязі, оскільки достовірно встановлено, що позивач [PERSON], як єдиний спадкоємець за законом, має право на земельну частку /пай/ у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Дубогаївський», розміром 4,05 в умовних кадастрових гектарах. На підставі викладеного,

Outcome: approved