Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позов мотивований тим, що 29.04.1997 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], що підтверджено виданим 10.10.2018 року свідоцтвом про шлюб. В шлюбі у сторін 28.12.2001 року народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 24.01.2002 року. Подружнє життя у сторін у цьому шлюбі припинилось, тому на сьогоднішній день у провадженні Вінницького міського суду Вінницької області знаходиться справа №127/26114/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій надано сторонам строк для примирення тривалістю шість місяців. Отже, шлюб між сторонами не розірвано, але вони проживають окремо. Згідно з довідкою про склад сімї, виданою ОСББ «Келецька 99 Б» від 29.01.2019 року за адресою : м. Вінниця, вул. Келецька, 99 Б, кв. 123 зареєстровані: [PERSON] власник, [PERSON] чоловік та [PERSON] син, але відповідач проживає за адресою : [INFO]. Син сторін [PERSON] проживає в за адресою: м. Вінниця, вул. Келецька, 99 Б, кв. 123 разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Позивач самостійно несе витрати на утримання дитини, адже відповідач належним чином не утримує дитину. Позивач вважає, що з відповідача на її користь підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, адже єдиним доходом відповідача є його пенсія по інвалідності. В судовому засіданні представник позивача адвокат [PERSON] підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та додатково пояснив наступне. Витребувані судом докази підтверджують доходи відповідача, які дозволяють йому сплачувати визначений позивачем розмір аліментів, що не підлягає доказуванню, так як відповідач повністю визнав позов. Також просив стягнути з відповідача на користь позивача понесені позивачем судові витрати із сплати на професійну правничу допомогу, які підтверджені документально, а заяви про їх зменшення та підтверджуючих доказів відповідач не надав, тому в суду нема підстав для їх стягнення в меншому розмірі. Відповідач позов визнав повністю, про що подав письмову заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутність. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. 29.04.1997 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], про що повторно 10.10.2018 року видане свідоцтво про шлюб. На даний час у провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває цивільна справа №127/26114/18 про розірвання шлюбу між сторонами, які припинили подружні відносини і ведення спільного господарства, проживають окремо за різними адресами, що підтверджується матеріалами справи і визнають сторони. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 24.01.2002 року. Щомісячно на утримання дитини позивач витрачає кошти, оскільки дитина потребує постійного догляду, належного харчування та догляду, а також інших витрат, пов'язаних з забезпеченням рівня життя, необхідного для фізичного та розумового розвитку дитини. Відповідач матеріальну допомогу на утримання сина в належному обсязі не надає, хоча його доходи дозволять забезпечувати мінімальний розмір аліментів, встановлений законом. На ухвалу суду від 20.02.2019 року Управління Пенсійного фонду в м. Вінниці надало довідку про нараховану та виплачену пенсію з часу її призначення [PERSON], згідно з якою її сукупний розмір з липня 2013 року по березень 2019 року складає 167934,42 грн. На ухвалу суду від 20.02.2019 року Головне управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області надало інформацію щодо сум виплачених доходів [PERSON], а також повідомило, що зазначена особа не перебуває на обліку як фізична особа підприємець. Інших доходів за вищевказаний період [PERSON] не мав, тому на виконання положень п. 2 ч. 1 ст. 182 СК України суд враховує стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів при визначенні розміру аліментів. Положеннями ст.\~141\~СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Законодавче визначення рівного обов'язку відносно кожного з батьків передбачає і добросовісне його виконання. Відповідно до ст.\~180\~СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст.\~181\~СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. На виконання положень постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15\~травня 2006\~року №3\~"Про\~застосування судами\~окремих норм\~Сімейного кодексу\~України при\~розгляді справ\~щодо батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів" судом при вирішенні цього позову враховано стан здоров'я відповідача, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатної дружини, батьків, повнолітніх дітей, інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України. Законом України\~«Про внесення\~змін до\~деяких законодавчих\~актів України\~щодо створення\~економічних передумов\~для посилення\~захисту права\~дитини на\~належне утримання»\~від 03.07.2018\~р.\~N\~2475-VIII було внесено, зокрема, зміни до ст. 182 Сімейного кодексу України. Встановлено, що: - мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; - мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів; - суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Тобто запроваджено такі поняття як «мінімальний гарантований розмір аліментів» та «мінімальний рекомендований розмір аліментів». Який з них має сплачувати платник, вирішує суд. Позивач, визначаючи розмір аліментів виходив з того, що у позивача відсутні інші доходи, крім пенсії, що визнав відповідач та це підтверджено зібраними у справі доказами. Проаналізувавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про платоспроможність [PERSON] сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня предявлення позову і до досягнення повноліття. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. Оскільки згідно з ст.\~5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» позивач звільнений від сплати судового збору, то він підлягає стягненню з відповідача у дохід держави. Також позивач [PERSON] понесла витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 3842,00 грн., що підтверджують додані до заяви про розподіл судових витрат докази: розрахунок часу, витраченого на надання правової допомоги (детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для розгляду справи) №18/03/19/1Р від 18.03.2019 року, акт приймання-передачі наданих послуг №1 від 18.03.2019 року, рахунок №18/03/19/1 від 18.03.2019 року, банківська квитанція від 18.03.2019 року на суму 3842,00 грн. Відтак, суд встановив, що такі витрати позивача є обґрунтовані та доведені. Відповідно до ст.\~59\~Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. Право сторони на відшкодування понесених витрат на оплату послуг адвоката вбачається з рішень Європейського суду з прав людини, практика якого в силу ст.\~17\~Закону України\~«Про виконання\~рішень та\~застосування практики\~Європейського суду\~з прав\~людини» та ч. 4 ст.\~10\~ЦПК України має використовуватись судами як джерело права, зокрема, п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015 року, п.п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна та інші проти України" від 10.12.2009 року, п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006 року, п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 року. Згідно з ч.ч. 1,2 ст.15\~ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст.\~133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Згідно з п.1 ч.3 ст.133\~ЦПК України до витрат,повязаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1-3 ст.\~137\~ЦПК України витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов»язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. 1-3 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов»язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 3. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов»язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Як передбачено ч. 8 ст.\~141\~ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у звязку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом пяти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. В позовній заяві позивач зазначив орієнтовний (попередній) розрахунок судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в звязку із розглядом справи, відповідач не скористався наданим п. 5 ч. 3 ст. 178 ЦПК України правом за наявності подати на них заперечення, а також наданим ч. 5 ст. 137 ЦПК України правом у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті подати клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, тому суд повністю стягує з відповідача на користь позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3842 грн. 00 коп.

Outcome: approved