Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-29 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Еталон» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача кошти у розмірі 26909,20 грн. та суму сплаченого судового збору в розмірі 1762,00 грн. Свою вимогу мотивує тим, що приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Еталон» та [PERSON] уклали договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу серії АЕ /6875668 за яким забезпеченим транспортним засобом є автомобіль ВАЗ-2107, 2005 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] . 01 жовтня 2016 року за участю вищевказаного застрахованого автомобіля під керуванням відповідача сталася дорожньо-транспортна пригода. В результаті ДТП, транспортному засобу марки Мерседес державний номерний знак [NUMBER] , належного на праві власності [PERSON] , було заподіяно матеріальну шкоду у розмірі відновлювального ремонту на суму 76065,49 грн. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 22.11.2016 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст.124 та ч.1 ст.130 КУпАП. 19 травня 2019 року за заявою потерпілої особи, зібраних документів та відповідно до страхового акту ПАТ «СК «Еталон» відшкодовано шкоду пов`язану із пошкодженням транспортного засобу Мерседес державний номерний знак [NUMBER] у розмірі 26909,20 грн., а тому позивач просить стягнути з відповідача на його користь в порядку регресу вказані кошти. 11.02.2019 року [PERSON] подав відзив на позовну заяву в якому просить призначити судову автотоварознавчу експертизу для визначення дійсного розміру матеріальної шкоди, спричиненої в результаті ДТП, при неможливості проведення такої експертизи - відмовити у позові з покладенням на позивача судових витрат. В обґрунтування стверджує, що у ремонтній калькуляції ціни на запасні частини завищені у кілька разів. Вказує, що Протокол та Звіт не могли бути підставою для виплати позивачем страхового відшкодування. 19.03.2019 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив від представника ПрАТ «СК «Еталон» Г.В. Кривошей в якій зазначає про необґрунтованість та безпідставність доводів Відповідача. Ухвалою Любарського районного суду Житомирської області від 31 травня 2019 року у задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про призначення по справі судової авто-товарознавчої експертизи для визначення дійсного розміру матеріальної шкоди, спричиненої в результаті ДТП відмовлено. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити у їх задоволенні з мотивів викладених у відзиві на позов та запереченні на відповідь на відзив. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення з наступних підстав. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва №761/36777/16-п від 22.11.2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 та ч.1 ст.130 КУпАП, які виразилися у тому, що 01 жовтня 2016 року о 22 год. 40 хв. він у м. Києві по вул. Д.Щербаківського, 50/2, керуючи в стані алкогольного сп`яніння автомобілем марки ВАЗ 2107 д.н.з. [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем марки Mercedes-Benz д.н.з. [NUMBER] , який рухався попереду. В результаті даної дорожньо-транспортної пригодиавтомобілі зазнали механічних пошкоджень з матеріальними збитками (а.с.36). Даною постановою також встановлено, що в момент ДТП, [PERSON] перебував у стані алкогольного сп`яніння внаслідок чого, останнього притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП. Постановою Пленуму Верховного Суду України за №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення» (з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Згідно з положеннями ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача, як і факт перебування у стані алкогольного сп`яніння встановлена та в порядку ст.82 ЦПК України доказуванню не підлягає. Цивільно-правову відповідальність власника транспортного засобу «ВАЗ 2107 д.н.з. [NUMBER] застраховано ПАТ "Страхова компанія "Еталон" на умовах полісу АЕ/6875668 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальність власників наземних транспортних засобів, укладеного 09.02.2016 року (а.с.9). Судом встановлено, що [PERSON] , якому належить пошкоджений автомобіль, 06.01.2017 року з метою отримання відшкодування, звернувся до ПАТ «Страхова компанія «Еталон» з відповідною заявою (а.с.11). Відповідно до ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка буда заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю та майну третьої особи. Згідно страхового акту №712-10551 від 19.05.2017 року, ПрАТ "Страхова компанія "Еталон" виплачено страхове відшкодування на загальну суму 26909,20 грн. 72 коп., що підтверджується копіями платіжних доручень №1066 від 19.05.2017 року та №1123 від 26.05.2017 року /а.с.38, 39/. Висновком авто товарознавчої експертизи № 13364 від 07.10.2016 року, виконаним ФОП [PERSON] , свідоцтво про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності серія В02 № 357423 від 17.07.2002 року, визначено вартість матеріального збитку автомобіля марки «Mersedes-Benz Vito 111CDi», держ., № [NUMBER] . (а.с. 12-31) Статтею 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст.8 Закону України «Про страхування», страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулась і з настанням якої, виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. У відповідності до ст.979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. У ст.990 Цивільного кодексу України визначено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акту. Відповідно до ч.1 ст.1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно ст.993 Цивільного кодексу України та cт.27 Закону України "Про страхування" до страховика (страхової компанії), який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до пункту 38.1.1. ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача та стягнення з відповідача на користь позивача витрати пов`язані з виплатою страхового відшкодування у розмірі 26909,20 грн. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, що зазначені у заяві позивача, що надійшла до суду 31.05.2019 року, суд приходить до наступного висновку. Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи; розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом; до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. За змістом ст.134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Згідно ч.5 ст.135 ЦПК України, сума забезпечення витрат на професійну правничу допомогу визначається судом з урахуванням приписів частини четвертої статті 137, частини сьомої статті 139 та частини третьої статті 141 цього Кодексу, а також їх документального обґрунтування. Згідно ч.4 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно ч.7 ст.139 ЦПК України, розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Згідно ч.3 ст.141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Як вбачається з матеріалів справи представник позивача будь-яких підтверджень, щодо судових витрат на правничу допомогу суду не надав, заяву до закінчення судових дебатів про надання таких доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення не подав, а тому суд приходить до висновку що витрати на правничу допомогу в сумі 2340,46 грн.стягненню з відповідача не підлягають. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору 1762 грн.

Outcome: approved