Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про відшкодування майнової і моральної шкоди, спричиненої внаслідок залиття нежилого приміщення, що належить їй на праві приватної власності. Свої вимоги обґрунтовує тим, що є власницею нежилого вбудованого приміщення, магазину "[INFO]", розташованого по [ADDRESS] Відповідач по справі проживає в цьому будинку. Відповідач, розуміючи суспільну небезпечність своїх діянь та передбачаючи наслідки, які настануть, 03 листопада 2013 року о 09 год. у своїй квартирі в кухні відкрила кран холодної води і залишила його включеним на деякий час. В результаті чого її приміщення було залите водою, тому їй було завдано майнової шкоди, яку вона оцінює в 10928 грн. 60 коп. Разом з цим, вважає, що внаслідок протиправних дій відповідача вона зазнала моральної шкоди, яка полягає в душевних переживаннях та хвилюваннях за пошкоджене майно. У зв'язку з залиттям магазину їй необхідно було витрачати кошти на ремонт помешкання та придбання деяких речей, що потребувало від неї докладати додаткових зусиль для організації свого життя. На момент звернення до суду з зазначеним позовом, відповідач у добровільному порядку відшкодувати майнову шкоду відмовилась. Розмір моральної шкоди оцінює в 12000 грн. Позивач та її представник у судовому засіданні заявлені вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач та її представник за довіреністю в судовому засіданні заявлені вимоги визнали частково, оскільки вважають їх завищеними. Представник відповідача просила суд зменшити розмір заявлених позовних вимог, посилаючись на те, що відповідач по справі є інвалідом з дитинства, їй встановлена друга група інвалідності. Також суду зазначила, що відповідач по справі отримує пенсію в мінімальному розмірі, тому не має можливості відшкодувати шкоду в розмірі, якому вимагає позивач по справі. Крім того, представник відповідача по справі звернула увагу суду на те, що при обчисленні розміру майнової шкоди позивачем були враховані витрати труда найманих працівників підрядника та інші витрати, що відповідно до цивільного законодавства не є реальними збитками, тому такі витрати не можуть бути прийняті до обчислення загальної суми завданих позивачу збитків. Вислухавши пояснення всіх учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 ЦК України передбачається, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. У відповідності до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач по справі на підставі договору купівлі - продажу, зареєстрованого і посвідченого приватним нотаріусом Дзержинського нотаріального округу 17.09.2008 року, 4526 є власницею нежилого вбудованого приміщення, розташованого за адресою [ADDRESS] (а.с. 8-12, 13, 14-15, 16). Відповідач по справі проживає в даному будинку і є власником квартири [NUMBER], яка розташована поверхом вище над вищевказаним приміщенням. На підставі акту, складеним комісією філії "Техноком" ПП "ІРД" від 04.11.2013 року, судом встановлено, що 03 листопада 2013 року внаслідок того, що відповідач в своїй квартирі в кухні залишила відкритим кран холодної води, відбулося залиття приміщення належного позивачу, розташованого за вищевказаною адресою, через що були пошкоджені кімнати в помешканні позивача, зіпсований товар та виведені із строю різні прилади з обіходу. Також була приведена у непридатність електрична проводка, виведені із строю камери спостереження. У зв'язку з цим суд зазначає, що відповідно до частини 4 ст. 319 ЦК України власність зобов'язує. При цьому згідно ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п. 7 "Правил користування приміщеннями житлових будинків", затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45, власник та наймач (орендар) квартири зобов'язаний: дотримуватися вимог нормативно - правових актів у сфері житлово - комунальних послуг; проводити за власні кошти ремонт квартири (наймач (орендар) - згідно з договором найму (оренди); забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання. Таким чином, відповідальність за належний стан санітарно - технічного обладнання в квартирі несе відповідач по справі, яка зобов'язана була контролювати стан санітарно - технічного обладнання в квартирі, в якій вони мешкають, та докладати зусиль для того, щоб не порушити права інших осіб, не завдати їм шкоди, що витікає з вимог ст. 13 ЦК України. На виконання вимог частини 4 ст. 10 ЦПК України судом сторонам по справі було роз'яснено їх право заявити клопотання про призначення по справі будівельно - технічної експертизи з метою з'ясування вартості ремонтних робіт, що потрібні в приміщенні позивача внаслідок її залиття з вище розташованої квартири. Проте, ні позивач, ні відповідач таке клопотання не заявляли та заперечували проти призначення експертизи, про що повідомили в судовому засіданні, тому суд відповідно до вимог ст.ст. 212, 213 ЦПК України розглядав справу на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" (із змінами і доповненнями) при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов'язку надати річ того ж роду і якості, виправити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі, застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди неможливий. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовується в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. У відповідності до локального кошторису 2-1-1, складеного підрядником, ФОП [PERSON] на проведення ремонтних робіт в нежилому вбудованому приміщенні [ADDRESS], тобто в приміщенні позивача, загальна вартість ремонтних робіт складає 8000 грн. (а.с. 38-46). Однак, суд не погоджується з доводами позивача стосовно стягнення суми ремонтних робіт в сумі 8000 грн. з наступних підстав. Відповідно до ст. 22 ЦК України збитками є: 1) витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). В той же час в локальному кошторисі зазначені витрати на заробітну плату у розмірі 3347 грн., вартість матеріальних ресурсів у сумі 581 грн., загальновиробничі витрати у розмірі 1880 грн., прибуток у розмірі 454 грн., кошти на покриття адміністративних витрат будівельно- монтажної організації у сумі 206 грн., податки, збори, тощо на суму 200 грн., а також податок на додану вартість у сумі 1332 грн. Враховуючи, що ці витрати не є реальними збитками в розумінні ст. 22 ЦК України, то вони не підлягають відшкодуванню. За вирахуванням зазначених витрат, вартість поновлюваного ремонту приміщення складає 3928 грн., які підлягають відшкодуванню на користь позивача. Крім цього, як встановлено судом внаслідок залиття приміщення позивача була пошкоджена система протипожежної сигналізації. Згідно локальних кошторисів № 1,2,3, складених ТОВ Технічний центр "Альянс Сервіс" позивачем на придбання матеріалів та обладнання системи сигналізації для її полагодження було витрачено коштів на загальну суму 1891 грн. (а.с. 35-37). Тому дані витрати є реальними збитками, які позивач зазнала внаслідок неправомірних дій відповідача, а тому вони повинні бути відшкодовані. Отже, суд приходить до висновку, що залиття нежитлового вбудованого приміщення, належно позивачу по справі сталося саме з вини [PERSON], яка полягає в неналежному утриманні нею квартири, в не проведенні нею своєчасного профілактичного огляду санітарно - технічного обладнання в квартирі, а в разі необхідності - і її ремонту, своєчасної заміни санітарно - технічного обладнання. Таким чином в суді було доведено, що внаслідок неправомірних дій відповідача, позивач зазнала реальних збитків на суму 5819 грн. Разом з цим, у відповідності до ст. 1193 ЦК України суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину. Враховуючи те, що відповідач ніде не працює, є інвалідом з дитинства другої групи, отримує пенсію в мінімальному розмірі, суд вважає можливим зменшити розмір завданої майнової шкоди та стягнути з відповідача грошову компенсацію в рахунок відшкодування майнової шкоди в розмірі 4000 грн. Що стосується відшкодування відповідачем витрат на обстеження та лікування в сумі 637 грн. 60 коп., то суд приходить до висновку, що стороною позивача в суді не доведено, що внаслідок саме залиття квартири був погіршений стан здоров'я позивача, у зв'язку з чим вона була вимушена проходити відповідне обстеження і лікування. Тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. Також суд не погоджується з твердженнями позивача, його представником за довіреністю з приводу віднесення витрат за виконання робіт з розробки проектно - кошторисної документації по проведенню поточного ремонту приміщення торгового залу після затоплення в сумі 400 грн. до матеріальних збитків, яких зазнала позивач, оскільки вони є витратами по збиранню доказів у справі і не відшкодуванню не підлягають. Що стосується позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди, яку позивач зазнала внаслідок дій відповідача, направлених на пошкодження майна позивача шляхом залиття її приміщення, то суд зазначає наступне. У відповідності до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. В частині другій цієї статті зазначається, що моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданням, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. В приписах статті 1167 ЦК України зазначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Так, судом встановлено, що саме внаслідок неправомірних дій відповідача, направлених на пошкодження майна позивача шляхом залиття її квартири, позивач зазнала моральної шкоди, яка й полягає у душевних стражданнях, які вона зазнала у зв'язку із пошкодженням її майна. Суд вважає, що пошкодження позивачу її майна спричинило їй моральну шкоду, яка виразилася в моральних стражданнях. Через це вона постійно хвилювалася, втратила душевний спокій. Суд вважає, що зазначене призвело до змін звичайного образу життя позивача та потребувало від неї додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до частини 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Слід зазначити, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою. Будь - яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь - який її розмір може мати суто умовний вираз. Разом з тим, вимога позивача про відшкодування моральної шкоди в розмірі 12000 грн. є завищеною. З врахуванням ступеня та глибини моральних страждань позивача, яких вона зазнала внаслідок пошкодження її майна, конкретних обставин справи, порушення нормального укладу життя,

Outcome: partial