Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з зазначеною позовною заявою, в якій просить визнати за нею право користування квартирою [ADDRESS]. У судовому засіданні позивач, представник позивача позовні вимоги підтримали, пояснивши, що квартиру заробила мати позивачки, працюючи протягом усього життя, тому після її смерті, квартира повинна належити [PERSON], яка проживала в цій квартирі, після того, як переїхала до матері після смерті брата, підтримувала її, лікувала, доглядала, оплатила борг за комунальні послуги у розмірі 5000 грн. в грудні 2012 року, підключила Інтернет. Також позивач зазначила, що в квартирі знаходяться її речі та речі її рідних. Представник відповідача позовні вимоги не визнала, пояснивши, що ордер, виданий на право зайняття жилого приміщення, було надано [PERSON] на родину у складі трьох осіб, у тому числі на її дочку - [PERSON], яка у спірній квартирі зареєстрована не була. Після смерті [PERSON], зареєстрованих осіб у цій квартирі, яка не приватизована та належить до державного житлового фонду, не залишилось. На підставі відповідного розпорядження був виданий ордер на дане жиле приміщення [PERSON], на підставі чого у даній квартирі зареєстровані [PERSON], [PERSON], та їх малолітні діти. Треті особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явились. Третя особа Служба у справах дітей Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, у судове засідання не з'явилась, звернувшись до суду з заявою, про розгляд справи без участі представника. Суд, заслухавши пояснення сторін, показання свідків, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що Державною адміністрацією Старокиївського району м. Києва 22.01.1993р. було видано ордер на жиле приміщення № 65679 серії Б гр.[PERSON] з сім'єю з трьох осіб: [PERSON], донька - [PERSON], син - [PERSON], на право зайняття жилого приміщення в квартирі за адресою [ADDRESS] (а.с 6). Згідно Довідки Форми 3 №1056 від 06.11.2013р. Житлово-експлуатаційної контори №317 Комунального підприємства "Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду" Деснянського району м. Києва, виданої по запиту 11/3 від 04.10.2013р., [PERSON] мешкала, була зареєстрована в [ADDRESS], є власником особового рахунку, померла, знята з реєстрації 29.08.2013 р., та по даній адресі зареєстрованих не значиться (а.с. 7). [PERSON] є донькою померлої [PERSON], була членом сім'ї, в спірній квартирі за адресою [ADDRESS], не зареєстрована. Згідно довідки №343 від 25.10.2013р. Житлово-експлуатаційної контори №317 Комунального підприємства "Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду" Деснянського району м. Києва, виданої гр. [PERSON] в тому, що її мати [PERSON], [INFO], проживала та була зареєстрована за адресою [ADDRESS] згідно ордеру з 06.01.1998 р. по 29.08.2013р., виписана як померла (а.с. 8). Рішенням Ватутінського районного суду м. Києва від 1998 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 15-16). [PERSON] помер [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 9). [PERSON], [INFO], поступила до терапевтичного відділення лікарні 24.05.2013 року, 28.05.2013 року була переведена у відділення інтенсивної реанімації, де і знаходилась до 12.07.2013 року. Придбанням медичних засобів займалася донька [PERSON], що підтверджується листом №920 від 13.11.2013р. (а.с. 20). [PERSON] померла [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 10). Власником особового рахунку є громадянка [PERSON], що підтверджується довідкою форми 3 № 1056 від 06.11.2013р. від Житлово-експлуатаційної контори № 317 Комунального підприємства «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» (а.с. 7). Відповідно Договору від 20.07.2012р. про надання послуги доступу до мережі ІНТЕРНЕТ за технологією ADSL, укладеному між Публічним акціонерним товариством «Укртелеком» в особі інженера з комп'ютерних систем Центру продажу послуг та обслуговування споживачів Київської міської філії [PERSON], що діє на підставі Довіреності №1620 та Абонентом [PERSON], [PERSON] здійснила підключення до вузла Інтернет Укртелекому в квартирі за адресою: [ADDRESS], підписавши його особисто, що підтверджується копією Договору (а.с. 12-14). Рахунок №?І0191571 по особовому рахунку [NUMBER] на Абонплату та новий страховий завдаток у розмірі 280,01 грн. сплачено 10.02.2003 року (а.с. 18-19). Розрахунок за телекомунікаційні послуги за грудень 2013 р. абонента [PERSON] сплачено на суму 62,98 грн. згідно фіскального чеку від 15.01.2014 р. № 3584 із зазначенням платника [PERSON] (а.с. 79). Згідно особового рахунку, рахунок на сплату за житлово-комунальні та інші послуги за жовтень 2013р. на утримання будинків та прибудинкових територій та опалення на суму боргу 11945,88грн., сплачено, згідно квитанції від 13.11.2013р., платіж № 3150 у сумі 440,30 грн. (а.с. 80). Згідно особового рахунку, рахунок на сплату за житлово-комунальні та інші послуги за серпень 2013р. на утримання будинків та прибудинкових територій, холодне водопостачання та водовідведення, гаряче постачання, водовідведення гарячої води на суму боргу 18763,88 грн., оплачено, згідно квитанції від 11.09.2013р., платіж № 1813 у сумі 315,45 грн. (а.с. 80). Згідно особового рахунку, рахунок на сплату за житлово-комунальні та інші послуги за вересень 2013 р. на утримання будинків та прибудинкових територій на суму боргу 11945,88грн., сплачено, згідно квитанції від 17.10.2013р., платіж № 5670 у сумі 245,93 грн. (а.с. 81). Згідно особового рахунку, рахунок на сплату за житлово-комунальні та інші послуги за грудень 2012 р. на утримання будинків та прибудинкових територій, холодне водопостачання та водовідведення, опалення, гаряче постачання, водовідведення гарячої води на суму боргу 23712,65 грн. оплачено [PERSON] згідно квитанції від 14.01.2012 р., платіж № 3756 у сумі 5539,94 грн. (а.с. 82). Рахунок за телекомунікаційні послуги за вересень 2013 р. нараховано за послуги на суму 31,49 грн. оплачено згідно квитанції від 17.10.2013р., платіж № 5671 у сумі 31,49 грн. (а.с. 83). Рахунок за телекомунікаційні послуги за серпень 2013р. нараховано за послуги на суму 41,15 грн. оплачено згідно квитанції від 11.09.2013р., платіж № 1814 у сумі 41,15 грн. (а.с. 83). Заборгованість за утримання будинку та прибудинкової території та за комунальні послуги по квартирі [ADDRESS] станом на 01.12.2013р. складає 12459,32 грн., нарахування комунальних послуг проводилось відповідно до кількості зареєстрованих мешканців: з 06.01.1998 р. по 24.07.2012 р. на 2 особи, з 25.07.2012р. по 29.08.2013р. на 1 особу, що підтверджується довідкою № 418 від 21.12.2013р. Житлово-експлуатаційної контори № 317 Комунального підприємства «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» (а.с. 84). Діл. інспектор Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві ст. лейтенант міліції [PERSON] розглянув матеріали по заяві гр. [PERSON], [INFO], проживаючої в [ADDRESS], встановив, що 28.12.2013 року до чергової частини Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві з заявою звернулася гр. [PERSON] в якій повідомила, що 25.12.2013 року приблизно о 15.00 в [ADDRESS], невідомі особи самоправно замінили замки до квартири, в якій залишилися її особисті речі так як в даній квартирі проживали її покійна мати гр.[PERSON] та покійний брат [PERSON], після смерті яких квартира була опечатана, що підтверджується висновком по заяві гр. [PERSON] (а.с. 40). Деснянська районна в місті Києві державна адміністрація прийняла рішення, щодо затвердження спільного рішення керівництва профгрупи прокуратури Деснянського району міста Києва про надання старшому слідчому прокуратури [PERSON], склад сім'ї якого: він, дружина - [PERSON], дочка - [PERSON], син - [PERSON], трикімнатної квартири [ADDRESS]. Родина [PERSON] була зареєстрована у службовій однокімнатній квартирі [ADDRESS] та перебувала на квартирному обліку за місцем роботи та за місцем проживання у Деснянській районній в місті Києві державній адміністрації з 07 вересня 2006 року на загальних підставах та по категорії «працівники прокуратури», справа №22134. Спірне житло було надано за умовою звільнення однокімнатної службової квартири, з квартирного обліку за якою вони зняти, облікову справу № 22134 закрити, згідно розпорядження № 646 від 13.11.2013 про затвердження спільного рішення керівництва профгрупи прокуратури (а.с. 49). Ордер на жиле приміщення №015033 від 02.12.13 виданий [PERSON] з сім'єю з 4 осіб на право зайняття жилого приміщення за адресою [ADDRESS] (а.с. 50). [PERSON] мешкає і зареєстрований в [ADDRESS] та є власником особового рахунку. На цій житловій площі проживають і прописані чотири особи, в тому числі: власник - [PERSON] [INFO], прописаний з 24.12.2013р., дружина - [PERSON] [INFO], прописана з 24.12.2013р., дочка - [PERSON] [INFO], прописана з 24.12.2013р., син - [PERSON] [INFO], прописаний з 24.12.2013р., що підтверджується довідкою №14 від 14.01.14р. (а.с. 51). Заперечуючи проти позовних вимог представник Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації зазначив про те, що після смерті [PERSON] у спірній квартирі не залишилося зареєстрованих осіб, спірна квартира не приватизована, отже будинок [ADDRESS] знаходиться на балансі Комунального підприємства по утриманню житлового господарства «Житлорембудсервіс» Деснянського району м. Києва, який видав ордер на жиле приміщення № 015033 від 02.12.2013р., надавши цю квартиру [PERSON], склад сім'ї якого: він, дружина - [PERSON], дочка - [PERSON], син - [PERSON] [PERSON] є наймачем спірної квартири, зайняв її на законних підставах, тому просить [PERSON] у позові про визнання права користування квартирою [ADDRESS], пред'явленому до Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, відмовити повністю. Згідно зі ст. 58 ЖК України на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Вирішуючи питання про визнання права користування за [PERSON] суд виходить із такого. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 64 ЖК УРСР члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. За змістом ст. 65 ЖК УРСР наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. У такому випадку особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Згідно з п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду України № 2 від 10.03.1989 року, № 13 від 25.12.1992 року, № 15 від 25.05.1998 року, "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України",, вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. Отже, у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов'язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім'ї наймача (чч. 1, 2 ст. 64 ЖК УРСР). Крім того, особи, які вселилися до наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо особи вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача та якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (ст. 65 ЖК УРСР). Під час вирішення спору про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, крім обставин щодо реєстрації цих осіб у спірному приміщенні, дотримання встановленого порядку при їх вселенні та наявності згоди на це всіх членів сім'ї наймача та обумовлення угодою між указаними особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням, й інші обставини справи, що мають значення для справи, а саме: чи було це приміщення постійним місцем проживання цих осіб, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання. Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11 липня 2012 року № 6-60цс12, про наступне. У осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов'язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім'ї наймача (чч. 1, 2 ст. 64 ЖК УРСР). Крім того, особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (ч. 2 ст. 65 ЖК УРСР). У разі вселення особи до жилого приміщення за договором піднайму, вона не набуває самостійного права користування цим приміщенням, якщо не буде встановлено, що ця особа вселилася як член сім'ї наймача. При цьому під час вирішення спору про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, крім обставин щодо реєстрації цих осіб у спірному приміщенні, дотримання встановленого порядку при їх вселенні та наявності згоди на це всіх членів сім'ї наймача та обумовлення угодою між указаними особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням, й інші обставини справи, що мають значення для справи, а саме: чи було це приміщення постійним місцем проживання цих осіб, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання. Суд з'ясувавши вищезазначені обставини справи, встановив, що в матеріалах справи немає жодних доказів на підтвердження зазначених у позовній заяві обставин та фактів та наявності вищезазначених умов ч. 1 ст. 64 ЖК УРСР, необхідних для задоволення позовних вимог, з чого б убачалося, що у позивача дійсно виникли усі права й обов'язки за договором найму жилого приміщення, що вона постійно проживала за адресою спірної квартири та безперервно користувалась усіма правами і несла усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення, була зареєстрована у спірному приміщенні, дотрималась встановленого порядку при вселенні та наявності згоди, на це всіх членів сім'ї відповідно. Зазначених обставин позивач не довела, чим не виконала вимоги ст. 10 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Відповідно до ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані, спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Ознака постійного місця проживання [PERSON], яка була членом сім'ї наймача, в спірній квартирі судом не встановлена, тимчасове ведення спільного господарства не є вирішальною обставиною по цій справі, за відсутності інших підстав, передбачених статтею 64 ЖК УРСР, для задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що [PERSON] у спірній квартирі постійно не проживала, а мешкала за адресою: [ADDRESS] (а.с. 40). Договір житлового найму спірної квартири з [PERSON] не укладався, нарахування комунальних послуг на неї не здійснювалось, плату за утримання будинку та прибудинкової території, за комунальні послуги за проживання у спірній квартирі вона не сплачувала, що підтверджується довідкою №418 від 21.12.2013р. (а.с. 84). Вищезазначені обставини також підтверджуються свідками, допитаними за клопотанням представника позивача, які показали, що дійсно позивачка проживала з матір'ю у спірній квартирі протягом її хвороби та несплачена заборгованість по квартирі була дуже значною. У зв'язку з наведеним вище, суд приходить до висновку про те, що спірне приміщення не було постійним місцем проживання [PERSON], що є обов'язковою умовою та юридично значимим фактом, що підлягає доведенню, при визнанні права користування, так як [PERSON] не могла не знати, що вселення у квартиру проводиться за ордером та підлягає реєстрації, оскільки таким чином вона вселялась у свою квартиру, в якій була зареєстрована, та в якій проживала до вселення в спірну квартиру, тривалість часу її проживання в спірній квартирі є незначною. Зазначені обставини підтвердили допитані судом свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], які показали, що позивачка постійно приходила до матері, яка хворіла та мала борги за комунальні послуги, допомагала їй, але була зареєстрована в іншому житловому приміщенні, після смерті брата проживала з матір'ю, протягом догляду за нею, допомагала вести господарство, але при цьому також проживала і у себе в квартирі, де була зареєстрована, борги за спірну квартиру не були сплачені. Заява від [PERSON] до Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації про те що, 3-я особа по справі [PERSON] заволодів спірною квартирою [ADDRESS], поміняв замки в квартирі і [PERSON] немає до неї доступу, тому [PERSON] просить суд зобов'язати [PERSON] не чинити їй перешкод в користуванні квартирою і впустити її в спірну квартиру є необгрунтованою, безпідставною, тому суд не знайшов підстав для її задоволення. Судом при цьому також враховуються вимоги ст. 64 ЖК УРСР, виконання яких з боку позивача, не доведені. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, позивачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів для доведення обставин, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи не підтверджені певними засобами доказування, тому позовні вимоги не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed