Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

14.12.2015 року [PERSON] звернуласядо суду з заявоюпро встановлення факту народження дитини. В судовому засіданні заявник свої вимоги щодо встановлення факту народження особи у певний час підтримала у повному обсязі та просить їх задовольнити. В обґрунтування поданої заяви заявник вказала, що 30.01.2015року в м. Донецьку вона народила хлопчика. 05.02.2015року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у місті Донецьку реєстраційної було складено відповідний актовий запис № 27 народження дитини. На теперішній час вона та дитина тимчасово проживають в [INFO], являються громадянами України. Являючись громадянкою України, вона звернуласядо відділу реєстрації актів цивільного стану Краснолиманського МУЮ у Донецькій області за місцем проживання з заявою про реєстрацію народження дитини. Але їйбуло відмовлено у зв»язку з відсутністю документів необхідних для цього, враховуючи те, що документи видані органами так званої Донецької Народної Республіки, не визнані державою Україна та не являються належними для такої реєстрації. Тому просить встановити факт народження дитини чоловічої статі 30.01.2015 року в м. Донецьк,України. Представник заінтересованої особи - відділу державної реєстрації актів цивільного стану Краснолиманського міського управління юстиції у Донецькій області, про час та місце розгляду справи був попереджений у законний спосіб, до суду не з*явився. За клопотанням заявникана підставі ст. 169 ЦПК України справу розглянуто у відсутності представника заінтересованої особи. Вислухавши пояснення заявника, перевіривши надані ним докази, суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню у зв»язку з наступним. Заявник [PERSON], 19.04.1977року народження, громадянкаУкраїни, що підтверджується копією паспорту серія ВС№ 422331, виданого Київським РВ ДМУ УМВСУ в Донецькій області МУ УМВСУ в Донецькій області 05.09.2000року (а.с.5). Тимчасово перебуваючи на непідконтрольній Україні території в м. Донецьку 30.01.2015року [PERSON]Є народила дитину чоловічої статі, народження якої було зареєстровано 05.02.2015року, свідоцтво про народження серії 1-НО № 603542, видановідділом державної реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції в м. Донецьку(актовий запис № 27), який перебуває на тимчасово окуповані території. Дитину зареєстровано як [PERSON] (а.с.9). На теперішній час заявник зареєстрований на території підконтрольний Україні, в м. Красний Лиман, Донецької області, де дитина була поставлена на медичний облік (а.с.20). При зверненні заявника до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Краснолиманського міського управління юстиції у Донецькій області, їй було надано роз*яснення про необхідність звернення до суду з заявою про встановлення факту народження дитини. Згідно зі ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоровя документи, що підтверджують факт народження. Державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків. Виключний перелік таких документів встановлено Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом МЮ України 18.10.2000 року № 52/5(в редакції наказу МЮ України від 24.12.2010 року № 3307/5), форма яких затверджена наказом МОЗ України від 08.08.2006 року № 545 медичне свідоцтво про народження(форма № 103/о); медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального заходу(форма № 103-1/о); рішення суду про встановлення факту народження. Заявником надано до суду копію свідоцтва про народження серії 1-НО № 603542, але воно не відповідає законним вимогам.Тому відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян на тимчасово окупованій території України» вказане свідоцтво, як і свідоцтво про народження дитини, видане органом реєстрації так званої ДНР, на території України вважається недійсним і не створює правових наслідків. В той же час, загальновідомою та такою, що не потребує доказування, за змістом ст. 61 ЦПК України є обставина проведення антитерористичної операції на території м. Донецька та вихід частини території міста Донецька з-під контролю державної влади України. Нормами ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» визначено період проведення антитерористичної операції як час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України; визначено територію проведення антитерористичної операції як територію України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р (зі змінами) затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, в тому числі м. Донецьк України. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» в районі проведення антитерористичної операції можуть вводитися тимчасово обмеження прав і свобод громадян; на вимогу керівників учасників антитерористичної операції підприємства, установи та організації, що знаходяться в районі проведення антитерористичної операції, частково або повністю припиняють свою роботу. Саме у зв»язку з проведенням антитерористичної операції відповідно до пунктів 1,3 наказу МЮ Укрпаїни від 17.06.2014 року № 953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції» відділам державної реєстрації актів цивільного стану, у тому числі і у м. Донецьк, тимчасово припинено доступ до Державного реєстру актів цивільного стану громадян і призупинено проведення державної реєстрації актів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, повторну видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та видачу витягів з Державного реєстру актів цивільного стану. Проведення державної реєстрації актів цивільного стану здійснюється будь-яким відділом державної реєстрації актів цивільного стану за межами територій, вказаних в наказі. За таких обставин суд вважає обґрунтованим твердження заявника про неможливість реєстрації народження дитини в установлений державою позасудовий спосіб з обєктивних причин. Частиною 4 статті 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоровя документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку ( 9-2013-п ), визначеному Кабінетом Міністрів України. Порядок утворення медичної консультаційної комісії та положення про неї затверджуються центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров'я. Медична консультаційна комісія видає документ про народження у разі встановлення факту народження жінкою дитини. За відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи у певний час у разі неможливості реєстрації органом ДРАЦС факту народження. Заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання (ст. 257 ЦПК України). Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, можуть бути порушені в суді за заявами як безпосередньо заінтересованих у цьому осіб, так і інших громадян та організацій, коли за законом вони вправі звернутися до суду в інтересах інших осіб (п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»). Суд також враховує, що згідно п.1 ст.7 Конвенції про права дітей дитина має бути зареєстрована одразу після народження і з моменту народження має право на ім»я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Статтею 49 ЦК України передбачено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені та смерть. Вказані реєстраційні відомості підлягають обов»язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Така реєстрація проводиться відповідно до закону. За змістом наданих заявником письмових доказів, досліджених судом, суд приходить до висновку про наявність достатніх доказів народження 30.01.2015року [PERSON] дитини чоловічої статі. Відповідно до ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Тому суд вважає, що заява [PERSON] про встановлення факту народження дитини в певний час ґрунтується на законі, а вимоги щодо встановлення цього факту такими, що підлягають задоволенню. Встановлення факту має юридичне значення, оскільки створює правові наслідки. За встановлених судом обставин в інший спосіб встановити вказаний факт та захистити права і інтереси новонародженої дитини не можливо. На підставі викладеного,

Outcome: approved