Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-18 00:00:00

21 червня 2019 року до Краснолиманського міського суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до Виконавчого комітету Лиманської міської ради Донецької області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом (а.с.3-4). В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що [INFO] в м. Миколаївка Слов"янського району Донецької області помер [PERSON] . За життя померлим був складений заповіт, посвідчений 11 січня 2018 року приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Орловою Л.О., згідно з яким [PERSON] належну йому земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER] , розташовану на території Лиманської міської ради (колишньої Ямпільської селищної ради Краснолиманського району) Донецької області, заповідав позивачу [PERSON] . У встановлений законом строк позивач звернулася до Лиманської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом, на підставі зазначеної заяви була заведена спадкова справа, однак, постановою державного нотаріуса від 20 грудня 2018 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки не підтверджується місце відкриття спадщини. Позивач просить визнати за нею право власності за заповітом на зазначену земельну ділянку після смерті [PERSON] . Позивач [PERSON] , належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибула, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, справу розглянути без її участі, про що надала відповідну заяву (а.с. 35). Законний представник відповідача виконавчого комітету Лиманської міської ради Донецької області Анацький С.В., будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, просить розглянути справу без його участі, рішення ухвалити на розсуд суду, про що суду надав відповідну заяву (а.с. 41-42). На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] в м. Миколаївка Слов"янського району Донецької області помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наданою позивачем копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 13 березня 2018 року виконавчим комітетом Миколаївської міської ради Слов"янського району Донецької області, актовий запис № 56 (а.с. 8). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 2,0 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер [NUMBER] , розташованої на території Лиманської міської ради (колишньої Ямпільської селищної ради Краснолиманського району) Донецької області, яка належала на праві приватної власності [PERSON] , що підтверджується наданою позивачем копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 93836835, сформованого 07 серпня 2017 року (а.с. 13). Згідно Витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, сформованого 10 січня 2019 року державним кадастровим реєстратором Відділу у Лиманському районі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області Шпак Т.О., нормативна грошова оцінка зазначеної земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER] складає 17810,09 грн. (а.с. 14). Відповідно до ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Цивільне законодавство України передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст 1217 ЦК України). Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За життя 11 січня 2018 року [PERSON] був складений заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Слов"янського міського нотаріального округу Донецької області, зареєстрований в реєстрі за № 101, згідно з яким [PERSON] належну йому земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER] , розташовану на території Лиманської міської ради (колишньої Ямпільської селищної ради Краснолиманського району) Донецької області, заповідав позивачу [PERSON] (а.с. 11). Наявність зазначеного заповіту також підтверджується наданою позивачем копією Витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі № 50518115 від 11 січня 2018 року (а.с. 12). Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіт/спадкові договори) № 56819548, наданої 11 липня 2019 року Лиманською державною нотаріальною конторою зазначений заповіт є чинним, тобто заповіт не змінено та не скасовано (а.с. 28-34). Позивач [PERSON] у встановленому законом порядку прийняла спадщину. Так, згідно повідомлення державного нотаріуса Лиманської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції в Донецькій області Семенової І.М. від 12 липня 2019 року, спадкова справа № 287/2018 після смерті [PERSON] заведена на підставі заяви про прийняття спадщини за заповітом від імені [PERSON] , поданої 09 серпня 2018 року; з іншими заявами про прийняття спадщини обо відмову від її прийняття ніхто не звертався (а.с. 25). Як спадкоємець за заповітом позивач [PERSON] звернулася до Лиманської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції в Донецькій області для оформлення своїх спадкових прав. Однак, постановою державного нотаріуса Лиманської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції в Донецькій області Семенової І.М. від 20 грудня 2018 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області, за № 101, що залишилась після померлого [INFO] [PERSON] , оскільки не підтвердується місце відкриття спадщини (а.с. 10). Відповідно до п. 4.14 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мінітерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Статтею 49 Закону України "Про нотаріат" від 02.09.1993 № 3425-XII передбачено, що нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Відповідно до ст. 5 Закону України "Про нотаріат" від 02.09.1993 № 3425-XII нотаріус зобов`язаний відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам. Так, статтею 1221 ЦК України визначено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. В особливих випадках місце відкриття спадщини встановлюється законом. Відомості щодо місця проживання спадкодавця [PERSON] на час смерті у позивача відсутні. Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 174090068, сформованого 17 липня 2019 року, спірна земельна ділянка площею 2,0 га, призначена для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер [NUMBER] , яка належала на праві приватної власності померлому [PERSON] , розташована на території Лиманської міської ради (колишньої Ямпільської селищної ради Краснолиманського району) Донецької області (а.с. 36-37). Підсудність справ про спадкування визначається за правила ст. 109 ЦК України. Позови щодо права спадкування за загальними правилами підсудності подаються до суду за місцем проживання (знаходження) відповідача, за винятком позовів щодо нерухомого спадкового майна, які подаються до суду за місцезнаходженням цього майна. Відповідно до ч. 1 ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. На даний час позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину та користуватися, розпоряджатися земельною ділянкою, що входить до спадкового майна та належать їй в порядку спадкування. Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, які регламентують порядок набуття права власності на спадкове майно і регулюються Конституцією України, ЦК України, ЗК України та ЦПК України. Так, згідно із ст. ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свободвстановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Відповідно дост. 16 ЦК України встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Тобто, за змістом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. ч.1, 3 ст.1296 ЦК України). Згідно із ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В силуст.116 ЗК України, громадяни набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Статті 81 та 131 ЗК України передбачають, що громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі прийняття спадщини, міни, дарування, ренти, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1ст.1297 ЦК України). Враховуючи викладене, суд вважає що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов`язані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи.

Outcome: approved