Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до відповідачів ДП «Львіввугілля» та відділу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Червонограді Львівської області, у позовній заяві вказав, що з 06.08.1990р. по 16.04.2005р. працював підземним гірничим робітником з повним робочим днем на шахті «Ім.50-ти річчя Великої Жовтневої соціалістичної революції» виробничого об'єднання «Укрзахідвугілля» (правонаступник ДП «Львіввугілля»). 16.04.2005р. позивач звільнений у зв'язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі внаслідок стану здоров»я. 30.08.1991р. [PERSON] було травмовано, що підтверджується актом про нещасний випадок на виробництві від 02.09.1991р. 20.04.2005р. відповідно до Положення про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві комісія на шахті «Бендюзька» ДП «Львіввугілля» провела розслідування професійного захворювання [PERSON] та склала акт форми П-4. Згідно акта №558/2 огляду МСЕК від 04.05.2005р. [PERSON] встановлено профзахворювання та 15% втрати працездатності строком до 04.05.2006р. В подальшому 23.03.2006р. комісія на шахті «Бендюзька» ДП «Львіввугілля» провела розслідування професійного захворювання позивача та склала акт форми П-4. Відповідно до акта №287 огляду МСЕК від 18.03.2008р. позивачу встановлено 3 групу інвалідності безтерміново по профзахворюванню та 60% втрати працездатності. Вказує на те, що внаслідок отримання професійного захворювання йому завдано великої моральної шкоди, яка полягала у значному фізичному болю та стражданнях. При визначенні розміру моральної шкоди вважає, що необхідно врахувати, характер та об'єм фізичних, душевних, психічних страждань від професійного захворювання та тривалість лікування. Просить стягнути з відповідача ДП «Львіввугілля» на його користь 20 000 грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров'я при виконанні трудових обов'язків, внаслідок професійного захворювання та стягнути з відділу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Червонограді Львівської області в його користь 10 000 грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров'я при виконанні трудових обов'язків, внаслідок професійного захворювання. В запереченні на позовну заяву представник відповідача ДП «Львіввугілля» вказав, що відповідно позивач з 06.08.1990р. по 16.04.2005р. перебував у трудових відносинах із Шахтою «Ім. 50 річчя Великої жовтневої соціалістичної революції», а 16.04.2005р.- був звільнений з роботи по стану здоров`я із шахти «Бендюзька». Оскільки, [PERSON] з 06.08.1990р. перебував у трудових відносинах із шахтою «Ім. 50 річчя Великої жовтневої соціалістичної революції», яка на даний час перейменована в ДП «Шахта «Бендюзька», та є правонаступником майнових прав та обов`язків, тому вказують повний перелік перейменування шахти ДП «Шахта «Бендюзька»: Постановою Ради Міністрів УРСР від 05.05.1991р. № 106, наказом МВП СРСР від 29.05.1991р. № 60 "Про перейменування шахт об'єднання "Укрзахідвугілля", розпорядженням в/о "Укрзахідвугілля" від 14.05.1991р. № 97 шахту ім. 50-річчя Великої Жовтневої соціалістичної революції перейменовано в шахту № 2 "Великомостівська". Наказом МВП України від 02.06.1995р. №181 "Про створення шахти "Червоноградська", наказом в/о "Укрзахідвугілля" від 09.06.1995р. № 73 "Про створення шахти "Червоноградська" на базі шахт № 1 "Червоноградська", № 2 "Великомостівська", № 6 "Великомостівська" з 01.07.1995р. створено Шахту "Червоноградська". Шахта "Червоноградська" стала правонаступником шахт, що увійшли до її складу. Наказом МВП України від 29.12.1995р. №154 "Про реорганізацію шахти "Червоноградська" відокремлена шахта № 6 "Великомостівська". Наказом МВП від 18.07.1996р. № 345 "Про передачу структурних одиниць об'єднання "Укрзахідвугілля" структурна одиниця шахта №1 "Червоноградська" Шахти "Червоноградська" передана в державну компанію "Укрвуглереструктуризація"( Дирекцію по ліквідації шахти № 1 "Червоноградська"). Правонаступником шахти №1 "Червоноградська" стала державна компанія "Укрвуглереструктуризація". Наказом МВП України від 27.06.1996р. № 290а "Про створення ВАТ шляхом перетворення державних підприємств ВО "Укрзахідвугілля" в/о "Укрзахідвугілля" перетворено в Державне відкрите акціонерне товариство (ДВАТ) "Укрзахідвугілля", Шахту "Червоноградська" перетворено в Державне відкрите акціонерне товариство (ДВАТ) "Шахта "Червоноградська" . Наказом МВП України від 16.08.1996р. № 396 "Про створення "Західно-Української вугільної холдингової компанії" на базі ДВАТ "Укрзахідвугілля" створено Західно-Українську вугільну холдингову компанію (ДХК "Укрзахідвугілля"), ДВАТ "Шахта "Червоноградська" перетворено на дочірнє підприємство ДХК "Укрзахідвугілля" . Наказом МПЕ України від 02.02.2001р. № 50 "Про перейменування ДХК "Укрзахідвугілля" та ДВАТ (шахт), що входять до його складу" ДХК "Укрзахідвугілля" перейменовано на ВАТ ДХК "Львіввугілля", ДВАТ "Шахта "Червоноградська" - на ДВАТ "Шахта "Бендюзька". Наказом МПЕ України від 24.12.2002р. № 751 "Про реорганізацію ВАТ ДХК "Львіввугілля" ВАТ ДХК "Львіввугілля" реорганізовано. Державні відкриті акціонерні товариства, що входили в склад ВАТ ДХК "Львіввугілля", реорганізовані шляхом їх злиття, і на їх базі створено Державне підприємство (ДП) "Львіввугілля". Наказом ДП "Львіввугілля" від 12.02.2003р. № 1 "Про створення відокремлених підрозділів ДП "Львіввугілля" створено шахту "Бендюзька" ДП "Львіввугілля" як відокремлений підрозділ без статусу юридичної особи. Наказом МПЕ України від 19.01.2006р. № 30 "Про створення державного підприємства "Шахта "Бендюзька" створено Державне підприємство "Шахта "Бендюзька"(ДП "Шахта "Бендюзька") шляхом виділення із складу ДП "Львіввугілля" відокремленого підрозділу "Шахта "Бендюзька". Пунктом 6 даного наказу передбачено, що ДП "Шахта "Бендюзька" є правонаступником майнових прав та обов'язків Державного підприємства "Львіввугілля", пов'язаних з діяльністю його відокремленого підрозділу "Шахта "Бендюзька" згідно з розподільчим балансом. Таким чином, ДП шахта «Бендюзька» несе відповідальність за свої боргові зобов'язання самостійно. Згідно Витягу з ЄДРЮО та ФОП № 997424 від 07.08.2013р. місцезнаходженням ДП «Шахти «Бендюзька» є с. Бендюга, Сокальського району, а юридичною особою Міністерство Вугільної Промисловості України. На підставі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутись за захистом своїх порушених прав. Оскільки, позивач не звертався із заявою чи вимогою про виплату моральної шкоди, а тому і не може стверджувати, що його права порушено. Для захисту своїх прав в суді [PERSON] зобов`язаний звернутися із заявою до ДП «Шахти «Бендюзька», а у випадку отримання відмови звернутись у суд і лише в цьому випадку стверджувати , що його права порушено. Крім цього, позивачем пропущено строк позовної давності звернення до суду для захисту прав встановлений ст. 71 ЦК Української РСР. Також, з моменту встановлення втрати працездатності [PERSON] отримував відшкодування шкоди відповідно до відсотка втрати працездатності, а такі виплати здійснює ВВДФССНВПЗ. Ст.21 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», а також згідно рішення Конституційного суду України від 27.01.2004р. № 1-9/2004, при настанні страхового випадку відповідач повинен у встановленому законом порядку виплатити грошову суму за моральну шкоду при наявності факту спричинення такої шкоди, тобто не виключається обов`язок Фонду відшкодувати моральну шкоду, заподіяну умовами виробництва. Враховуючи, що відшкодування моральної шкоди повинна бути підтверджена довідкою МСЕК про наявність моральної шкоди, а в довідці від лікаря-психіатра, лікувально-профілактичного закладу або лікарсько-консультаційної чи медико-соціальної експертної комісії повинно зазначатися, що в результаті професійного захворювання моральна (немайнова) шкода, заподіяна умовами виробництва, в матеріалах справи така довідка відсутня. Ч.3 ст.34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», який діяв на момент виникнення правовідносин, моральна шкода спричинена умовами виробництва та потягнула за собою втрату професійної працездатності, відшкодовується Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві. А відповідно розмір страхової виплати за моральну шкоду визначається в судовому порядку. Просять в задоволенні позовних вимогах [PERSON] в частині стягнення з ДП «Львіввугілля» моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров'я при виконанні трудових обов'язків відмовити. В запереченні на позовну заяву представник відповідача відділу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Червонограді Львівської області вказав, що на дату встановлення позивачу МСЕК відсотків втрати професійної працездатності позивачу діяли п.3 ст.34, ст.21, ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» передбачали виплату моральної шкоди за наявності висновку медичних органів про факт заподіяння моральної шкоди потерпілому, що також підтверджується роз'ясненням Міністерства праці та соціальної політики України від 28.05.2003р. № 03-2/1482-020-1 (копія додається). На дату встановлення позивачу вперше відсотків втрати професійної працездатності діяв Порядок встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров»я, пов'язане з виконанням трудових обов'язків, затверджений Наказом МОЗ України від 22.11.1995р. № 212 (далі - Порядок). Згідно пп. д. п.1.1 Розділу 1 даного Порядку на медико-соціальні експертні комісії (МСЕК) покладено обов'язок встановлення факту спричинення моральної шкоди як і встановлення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках потерпілим, яким заподіяно ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням ними трудових обов'язків. Крім того, п.3.8 вищезазначеного Порядку також було встановлено, що висновком медичних органів як підставою для відшкодування моральної шкоди може бути висновок лікаря-психіатра лікувально-профілактичного закладу, або лікарсько-консультаційної чи медико-соціальної експертної комісії про стрес якого зазнав потерпілий у результаті трудового каліцтва чи професійного захворювання чи їх наслідків, про депресію чи інші негативні вияви стану потерпілого. Такі висновки слід розглядати у комплексі з іншими документами і наявними відомостями про потерпілого. Отже, враховуючи вищевикладене, довідка МСЕК про відсоток стійкої втрати працездатності є тільки підставою для розрахунку і відшкодування потерпілому матеріальної шкоди - частини втраченого заробітку, і не є підтвердженням факту заподіяння моральної шкоди. Також, [PERSON] не довів факту завдання моральної шкоди, а також розміру шкоди. Ним не долучено жодного медичного висновку про наявність факту спричинення йому моральної шкоди у зв'язку з ушкодженням здоров'я на виробництві і жодних медичних документів, які підтверджували перенесені стрес, депресію які зазнав позивач внаслідок моральних страждань у результаті отриманого ушкодження здоров»я на виробництві позивачем не подано. Крім того, позивачем не обґрунтовано з чого він виходив при оцінці розміру відшкодування заподіяної моральної шкоди у зв'язку з професійним захворюванням. Вказує, що позивач знав при прийомі на роботу про шкідливі та небезпечні умови праці на підприємстві та про наслідки, які тягне за собою робота в даних умовах. Позивачем не надано жодного медичного висновку та доказу про те, що саме від професійного захворювання він терпить моральні і фізичні страждання, а не від загальних захворювань. Просять суд у задоволенні позовних вимог [PERSON] до відділу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Червонограді Львівської області про стягнення моральної шкоди спричиненої ушкодженням здоров'я при виконанні трудових обов'язків, внаслідок професійного захворювання відмовити повністю. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити в повному обсязі, вважає, що спричинення йому значної моральної шкоди є повністю доведеним в ході розгляду справи як наданими поясненнями так і чисельними медичними документами. Представник відповідача Хробак Г.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, підтримала обґрунтування, надане у письмовому запереченні на позовну заяву. Представник відповідача Тодорович О.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, підтримала обґрунтування, надане у письмовому запереченні на позовну заяву. Заслухавши учасників судового розгляду та дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково з наступних підстав. Як з'ясовано із дослідженої в судовому засіданні трудової книжки на ім'я [PERSON] від 13.07.1979р., акта від 20.04.2005р. розслідування хронічного професійного захворювання - стаж роботи позивача в умовах впливу шкідливих факторів становить 14 років 8 місяців. Із дослідженої виписки з акту огляду МСЕК серія ЛВА-2 №009133 встановлено, що [PERSON] 04.05.2005р. вперше встановлено 15% втрати професійної працездатності у зв'язку з професійним захворюванням, група інвалідності не встановлена. Висновком обласної МСЕК №3 від 20.07.2005р. позивачу встановлено 40% втрати професійної працездатності, з них 35% професійного захворювання (повторно) та 5% трудове каліцтво, встановлена 3 група інвалідності. Висновком обласної МСЕК №3 від 31.03.2006р. [PERSON] встановлено 60% втрати професійної працездатності, з них повторно 35% професійного захворювання, повторно 5% трудового каліцтва та 20% по професійному захворюванню, встановлена 3 група інвалідності. Довідкою МСЕК серія ЛВА-2 №022627 від 18.03.2008р. позивачу встановлено 60% втрати професійного захворювання, у зв'язку із профзахворюванням - безтерміново. Відповідно до ст.ст. 1, 3, 21, 43, 46 Конституції України, Україна, як соціальна держава, зміст і спрямованість якої визначають права і свободи людини та їх гарантії, проголосили право громадян на належні, безпечні і здорові умови праці, соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника тощо. Право на соціальний захист гарантується, зокрема, загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення. Окремим видом загальнообов'язкового державного соціального страхування, згідно з абзацом п'ятим частини першої ст. 4 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, є страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності. Відповідно до ч.2 ст. 4 Закону України «Про охорону праці», державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Згідно з ч. 1 ст. 9 цього Закону відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або у разі смерті працівника здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві й професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Укладаючи з роботодавцем угоду про обов'язкове страхування від нещасного випадку, страховик (Фонд соціального страхування від нещасних випадків) тим самим бере на себе зобов'язання надати застрахованим особам передбачені Законом соціальні послуги та виплати. На час спірних правовідносин діяли як ч.3 ст. 34 Закону України від 23.09.1999р. №1105-ХІV «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності», так і ст.9 Закону України «Про охорону праці» (в ред. Закону від 21.11.2002р. №229-ІV), згідно з якою відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України відповідно до наведеного вище Закону України. Це підтверджується також роз'ясненням Конституційного Суду України, наданим у рішенні від 27.01.2004 року №1-рп/2004 у справі за конституційним зверненням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Кіровоградській області про офіційне тлумачення положення ч.3 ст. 34 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності». Згідно п.п. «є» п.1 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві й професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (в редакції чинній на час спірних правовідносин) передбачено надання позивачу соціальних послуг і виплат, у тому числі відшкодування моральної шкоди при наявності факту її заподіяння потерпілому. Надаючи соціальні послуги застрахованим та здійснюючи страхові виплати грошових сум, Фонд соціального страхування від нещасних випадків здійснює забезпечення соціального захисту громадян у разі тимчасової, стійкої або повної втрати працездатності. Згідно із ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, яка, зокрема полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також із врахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У п. 9 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995р. звернуто увагу на те, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках та інш. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. В ході розгляду справи встановлено, що виконуючи трудові обов'язки позивач [PERSON] отримав ушкодження здоров'я, з приводу чого тривалий час перебував на стаціонарному лікуванні та продовжує лікуватися. Даний факт стверджується дослідженими медичними документами, а також актами розслідування професійного захворювання від 20.04.2005р. та 23.03.2006р. Таким чином, суд покладає обов'язок відшкодувати моральну шкоду позивачу [PERSON], якому вперше було встановлено 15% втрати професійної працездатності у зв'язку з професійним захворюванням висновком обласного МСЕК 04.05.2005р. та 5% трудове каліцтво висновком обласної МСЕК від 20.07.2005р. на відповідача відділ виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Червонограді Львівської області, яка спричинена ушкодженням здоров»я при виконанні трудових обов»язків внаслідок професійного захворювання на підприємстві ДП «шахта Бендюзька». При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, відповідно до ст.23 ЦК України, суд враховує характер заподіяної позивачу шкоди, глибину фізичних та душевних страждань позивача, а також вимоги розумності та справедливості. У зв»язку із вищенаведеним, позовну вимогу позивача про відшкодування моральної шкоди в сумі 10 000 грн. суд задовольняє частково в сумі 4 000 грн. Крім цього, судом установлено, що позивач отримав 20% втрати професійної працездатності по професійному захворюванню висновком обласної МСЕК від 31.03.2006р., працюючи на шахті «Бендюзька», що входила вструктуру ДП «Львіввугілля». Однак, відповідно до Наказу Міністерства палива та енергетики України від 19.01.2006р. №30 «Про створення Державного підприємства «Шахта «Бендюзька» створено Державне підприємство «Шахта «Бендюзька» шляхом вилучення із складу ДП «Львіввугілля» відокремленого підрозділу «Шахта «Бендюзька». П.6 Наказу Міністерства палива та енергетики України від 19.01.2006р. №30 передбачено, що ДП «Шахта «Бендюзька» є правонаступником майнових прав та обов'язків ДП «Львіввугілля» пов'язаних з діяльністю його відокремленого підрозділу «Шахта «Бендюзька» згідно з розподільчим балансом. Також, відповідно до п.1 Наказу ДП «Львіввугілля» №9 від 25.01.2006р. встановлено, що зі складу Державного підприємства «Львіввугілля» виділено відокремлений підрозділ «Шахта «Бендюзька». В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] був прийнятий на роботу підземним гірничим робітником на шахту «Ім. 50 річчя Великої Жовтневої соціалістичної революції» виробничого об'єднання «Укрзахідвугілля», яка в подальшому була перейменована в шахту №2 Великомостівська. На час встановлення позивачу втрати професійної працездатності ДП «Шахта «Бендюзька» не входила до структури ДП «Львіввугілля» і несла відповідальність за свої боргові зобов'язання самостійно. Згідно розподільчого балансу на 01.07.2003 р. встановлено, що ДП «Шахта Бендюзька» є правонаступником майнових прав та обов'язків ДП «Львіввугілля», пов'язаних з діяльністю його відокремленого підрозділу «Шахта Бендюзька». Позивач [PERSON] не заявляв вимог до ДП «Шахта «Бендюзька» та в судовому засіданні наполягав на стягненні моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров'я при виконанні трудових обов'язків, внаслідок професійного захворювання з ДП «Львіввугілля» , тому в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити. Вирішуючи питання про судові витрати, суд враховує положення п.18 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», яким визначено, що органи Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України звільняються від сплати судового збору.

Outcome: partial