Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, у якому просить: визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 10341 виданий 29.10.2018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ПУМБ» боргу у сумі 21 153,37 грн; стягнути з відповідача на користь позивача витрати по оплаті судового збору та витрати, пов`язані із правничою допомогою, у сумі 5 400,00 грн. Позовні вимоги мотивовано тим, що 03.12.2018 позивач отримала постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. від 28.11.2018 про відкриття на підставі виконавчого напису № 10341, вчиненого 29.10.2018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С., виконавчого провадження ВП № 57801570 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ПУМБ» боргу у сумі 21 153,37 грн. Вказаний виконавчий напис позивач вважає таким, що не підлягає виконанню, оскільки нотаріус має право вчиняти виконавчі написи лише на нотаріально посвідчених договорах щодо безспірної заборгованості. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 21.02.2019 задоволено заяву представника позивача про забезпечення позову та зупинено стягнення за спірним виконавчим написом. 22.02.2019 ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, а також встановлено сторонам процесуальні строки з дня вручення ухвали суду про відкриття провадження у справі подати заяви по суті позову. Ухвала суду про відкриття провадження у справі разом із доданими до неї документами були отримані відповідачем та третіми особами, про що свідчать наявні в матеріалах справи зворотні поштові повідомлення. Відзив на позов відповідачем, а також пояснення третіми особами у визначений термін не надано. Ухвалами суду від 13.03.2019, 15.03.2019, 23.05.2019 за заявою представника позивача призначено проведення судових засідань у режимі відеоконференції. 09.04.2019 ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н.С. Ухвалою суду від 26.06.2019 закрито підготовче засідання у цій справі та призначено її до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] позов підтримав, з підстав викладених у ньому, та просив задовольнити повністю. Зазначив, що на адресу позивача не надходила вимога про усунення порушень усунення виконання зобов`язань, що виключає безспірність вимог. Вважає, що сума боргу є завищеною на 500 грн, а нарахування відсотків за заявою № 200693270201 від 09.08.2016 встановлюється відповідно до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, який нотаріусу наданий не був та у виконавчому написі відсутні посилання на нього. Виконавчий напис вчинено на підставі кредитного договору № 200693270201, який нотаріально не посвідчувався, що є порушенням вимог Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 за №1172. Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили. У своїх клопотаннях, що надійшли до суду, третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. просить суд розглядати справу у її відсутність з урахуванням фактичних відносин. Згідно із норми ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України 19.08.2019 суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Вислухавши позицію представника позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які містяться у матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 09.08.2016 позивач звернувся до ПАТ «ПУМБ» із заявою № 200693270201 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за яким банк надав [PERSON] кредит у розмірі 5 000,00 грн на умовах строковості та оплатності. 29.10.2018 приватним нотаріусом КМНО Харою Н.С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 10341, за яким за кредитним договором № 200693270201 від 09.08.2016 за період з 23.10.2017 року по 23.10.2018 року звернуто стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Перший Український міжнародний банк» заборгованості у розмірі 20 723,37 грн, що складається із: простроченої заборгованості за сумою кредиту у розмірі 319,39 грн, простроченої заборгованості за комісією у розмірі 426,93 грн, простроченої заборгованості за процентами у розмірі 9 135,7 грн, строкової заборгованості за сумою кредиту у розмірі 10 327,64 грн., строкової заборгованості за комісією у розмірі 0 грн. та строкової заборгованості за процентами у розмірі 513,71 грн. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача, складає 21 153,37 грн та включає плату за вчинення виконавчого напису у розмірі 430,00 грн, що стягнута із стягувача. Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. від 28.11.2018 на підставі оспорюваного виконавчого напису відкрито виконавче провадження ВП № 57801570. 06.12.2018 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. у виконавчому провадженні ВП № 57801570 винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно із ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нормою ст. 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до приписів якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Відповідно до підпункту 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати та бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за поданими стягувачем документами, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. На підтвердження заявлених вимог позивач посилається на те, що нею жодних повідомлень, досудових вимог із визначеними сумами заборгованості, розрахунків заборгованості та виписок не отримувалося, такі їй не надсилалися, а тому сума заборгованості не відповідає фактичним обставинам та не є безспірною. Суд приймає до уваги наведені позивачем доводи, оскільки вони підтверджуються наступними доказами. Приватним нотаріусом КМНО Харою Н.С. на виконання ухвали суду від 09.04.2018 надано копії документів, на підставі яких було вчинено спірний виконавчий напис № 10341 від 29.10.2018. Так, спростовує безспірність заборгованості боржника той факт, що у письмовій вимозі до боржника від 06.08.2018 року № 948 про погашення заборгованості, ПАТ «ПУМБ» зазначає про наявну у [PERSON] заборгованість за кредитним договором станом на 06.08.2018 у розмірі 19 148,00 UAH, натомість у заяві про вчинення нотаріального напису від 23.10.2018 № 502 та доданій до неї виписці з рахунку [PERSON] за кредитним договором № 200693270201 зазначається про заборгованість нараховану станом на 23.10.2018 у розмірі 20 723,37 грн. Крім цього, серед копій наданих приватним нотаріусом КМНО Харою Н.С. документів відсутні документи на підтвердження вручення боржнику такої вимоги. У спростування викладеного будь-яких доказів відповідачем суду не надано. Пунктом 2 Розділу "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються, а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з цим, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно з пунктом 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 "Про судове рішення в адміністративній справі", визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Київський апеляційний адміністративний суд, взявши до уваги зазначений пункт 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 "Про судове рішення в адміністративній справі", дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, з моменту її прийняття. Вказаний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду у справі 910/13233/17 від 29.01.2019. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" № 1172 в редакції від 29.11.2001. Пунктом 1 зазначеного Переліку в редакції від 29.11.2001 передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Таким чином убачається, що в порушення вказаних положень матеріального права оспорюваний виконавчий напис було вчинено на підставі кредитного договору № 200693270201, який нотаріально не посвідчувався. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, так як на час вчинення спірного виконавчого напису був відсутній факт безспірності суми заборгованості за кредитним договором, вимогу про усунення порушень виконання зобов`язань позивач не отримувала, а сам виконавчий напис вчинений щодо договору, який нотаріально не посвідчувався. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За загальним правилом судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України). Право на правничу допомогу в Україні гарантовано ст. 59 Конституції України та ст. 15 ЦПК України. За приписами ст.ст. 137, 141 ЦПК України витрати на правову допомогу відносяться до судових витрат. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано копії договору № 05-12/18 від 05.12.2018 про надання правничої допомоги від 05.12.2018, акту прийому-передачі наданих послуг від 04.02.2019 та квитанції до прибуткового касового ордера № б/н від 04.02.2019. З огляду на викладене, з відповідача ПАТ «Перший український міжнародний банк» на користь позивача підлягає стягненню сплачений останньою судовий збір в дохід державиу розмірі 768,40 грн, а також витрати на правничу допомогу у розмірі 5 400 грн.

Outcome: approved