Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-10 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про зміну розміру та способу стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що відповідач є батьком їх спільної дитини - доньки [PERSON] , [INFO] . Рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 03 квітня 2015 року з відповідача було стягнуто аліменти на її користь на утримання їх спільної доньки в розмірі 500 грн. щомісячно, на виконання якого, було видано виконавчий лист, який знаходиться на виконанні у Солонянському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції. На момент розгляду справи судом відповідач ніде не працював, дохід його був нерегулярним, мінливим. Після винесення рішення про стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі, на теперішній час змінився його майновий стан, він працює та отримує заробітну плату. З посиланням на ст. 192 СК України прохала змінити розмір та спосіб стягуваних з відповідача за судовим рішенням аліментів з 500 грн. щомісячно на ј від усіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, так як дитині необхідне нормальне харчування, одяг, та інші речі для забезпечення фізичного та духовного розвитку. Також просила відкликати раніше виданий виконавчий лист про стягнення з відповідача аліментів. Позивачка в судове засідання не з`явилась про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, приймала участь в розгляді справи через повноважного представника. Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав, вказаних у позовній заяві. Також повідомила, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого виконавчим комітетом Святовасилівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області від 22 червня 2019 року, позивачка уклала шлюб з [PERSON] та прийняла його прізвище [PERSON] . Відповідач в судовому засіданні проти позову не заперечував, позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти зміни способу та розміру стягнення аліментів, але заперечував в частині встановлення мінімальної межі стягнення аліментів. Пояснив, що він офіційно працевлаштований, отримує заробітну плату, тому не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання доньки [PERSON] в розмірі ј частини. Представник Солонянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи,\~в судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив. З`ясувавши думку сторін, які не заперечували проти розгляду справи у відсутність представника третьої особи, суд постановив проводити розгляд справи у відсутність представника третьої особи. Суд, заслухавши сторони, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з таких підстав. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Положеннями ч. 4 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участь у справі, в якій такі обставини були встановлені. В судовому засіданні встановлено, що згідно рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 03 квітня 2015 року на користь [PERSON] з [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі 500 грн. щомісячно починаючи з 12 березня 2015 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.\~11, 12). На виконання рішення суду 17 квітня 2015 року видано виконавчий лист №192/365/15-ц, який знаходиться на виконанні у Солонянському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 12). Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого виконавчим комітетом Святовасилівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області від 22 червня 2019 року, позивачка уклала шлюб з [PERSON] та прийняла його прізвище [PERSON] (а.с. 63). Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, діючої на Україні з 27 вересня 1991 року "держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей". Згідно ст.ст. 180-182 СК України, батьки зобов`язані матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей, при цьому при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, інших обставин, що мають істотне значення, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15\~травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено та визнано відповідачем, що на даний час відповідач є працевлаштованим молодшим оператором в мережі автозаправних станцій «ОКТО-О». У зв`язку з чим суд вважає, що зазначені обставини є такими, що зумовили зміни матеріального і сімейного стану відповідача, і тому вимоги позивачки про зміну, як способу так і розміру аліментів, з врахуванням даних обставин, підлягають задоволенню. Верховний Суд України в своїй постанові від 05 лютого 2014 року по справі № 6-143цс13, зазначив: «З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", ст. 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", ст.\~184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі")». При визначенні розміру аліментів, суд також враховує, фізичний стан, як відповідача, який фізично здоровий, працездатний, і тому суд вважає, що вимоги позивачки про визначення аліментів в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача є слушними і такими, що підлягають задоволенню. Що стосується вимог позивачки про відкликання після набрання судового рішення законної сили, виданого згідно рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області виконавчого листа №192/365 /15-ц від 03 квітня 2015 року, то суд вважає, що дана вимога задоволенню не підлягає, оскільки передбачає вирішення питання виконання рішення, яке повинно проводитись під час виконання рішення, а не під час вирішення справи по суті. Також суд не приймає доводів відповідача, щодо не встановлення мінімального розміру стягнених аліментів, оскільки встановлення мінімального розміру аліментів є обов`язковою умовою їх стягнення судом, передбачена ч. 2 ст. 182 СК України і гарантована державою. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином, у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір, оскільки позивачка при зверненні з позовом до суду звільнена від цих витрат. На підставі викладеного, ст.ст. 180-182, 183, 192 СК України,

Outcome: partial