Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

[PERSON] звернулася в суду з позовом до [PERSON], в якому, уточнивши позовні вимоги, просить поділити між нею та відповідачем спільне майно подружжя, виділивши їй таке майно: кухонний куток, кухонний стіл, 2 стільця, вартістю 1000 грн.; кухонні меблі (навісні та напільні шафи), вартістю 6100 грн.; пральну машину «Самсунг», вартістю 2555 грн.; телевізор LG, вартістю 5613 грн.; диван, вартістю 4600 грн., а всього на загальну суму 19868 грн. Відповідачу [PERSON] виділити та залишити в йго користуванні, з урахуванням вартості робіт, наступне майно: вікна пластикові, вартістю 2450 грн.; кахель, клей та затирку для кахлю, вартістю 4065 грн.; ванну, сифон, екран для ванни, вартістю 2066 грн.; кахель для кухні, вартістю 1030 грн.; душ, вартістю 300 грн.; двері до ванної кімнати, кухні та туалету, вартістю 2125 грн.; фотошпалери, вартістю 525 грн.; шпалери для стелі в кімнаті, вартістю 190 грн.; пластикові труби, вартістю 275 грн.; завіси, вартістю 100 грн.; ніжки до ванної, вартістю 115 грн.; ручки на двері, вартістю 100 грн.; облицювання на двері, вартістю 125 грн.; фотошпалери, вартістю 220 грн.; фотошпалери, вартістю 130 грн.; установка двері до ванної кімнати, вартістю 800 грн.; штору до ванної кімнати, вартістю 100 грн.; пластиковий профіль до туалету, вартістю 270 грн.; кахель на підлогу в туалеті, вартістю 120 грн.; двері міжкімнатні, вартістю 1200 грн.; унітаз, вартістю 700 грн.; ламінат на кухню, вартістю 1000 грн.; дзеркало, вмивальник до ванної кімнати, вартістю 1700 грн.; водонагрівач, вартістю 1500 грн.; чайник, вартістю 175 грн., штору на кухню, вартістю 200 грн.; люстру, вартістю 200 грн.; журнальний стіл, вартістю 200 грн.; холодильник «Індезіт», вартістю 5500 грн., всьго на загальну суму 27481 грн. Сстягнути з відповідача на її користь 3806,50 грн. у відшкодування грошової компенсації за недоотриману частку у спільному майні. Стягнути з відповідача на її користь всі судові витрати, повязані із зверненням до суду з цим позовом, згідно наданих квитанцій. На обґрунтування позову зазначила, що з 11 серпня 2012 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Сімейно-шлюбні відносини між нею та відповідачем були припинені 20 лютого 2014 року, тобто ще до народження дитини. Вона, у стані вагітності, через подружню зраду відповідача, була вимушена залишити його та переселитися із квартири, розташованої адресою: [ADDRESS], де вони з відповідачем проживали після реєстрації шлюбу. Вказана квартира, яка складається із двох житлових кімнат, належить відповідачу на праві приватної власності. До реєстрації шлюбу у зазначеній квартирі проживали квартиранти. Після реєстрації шлюбу ще декілька місяців, до закінчення строку дії оренди житлау, у квартирі продовжували проживати квартиранти , а вони з чоловіком в цей час проживали у його матері [PERSON] в с. Лобойківка, і в цей період матеріально готувалися до ремонту квартири [ADDRESS]. Їх з відповідачем весілля святкувалося окремо її родичами та родичами чоловіка, тобто фактично мали місце два окремих весілля. ЇЇ гості подарували їй 24000 грн, а гості з боку відповідача подарували йому 13600 грн. Всі грошові кошти, що були подаровані їй та відповідачу, вони вирішили витратити на ремонт квартири, придбання меблів та побутової техніки. Крім цього, на ремонт квартири, її оснащення та придбання меблів вони з відповідачем витрачали її заробітну плату, відпускні, гроші, отримані від продажу птиці, яка вирощувалася ними для отримання додаткових грошових коштів, від продажу ялинок, якими вони торгували перед святкуванням Нового року. На придбання кухонних меблів, крім спільних коштів подружжя, були витрачені грошові кошти в сумі 5500 грн, які були виплачені їй у медичному училищі, як особі, яка після закінчення навчального закладу була направлена на роботу у сільську місцевість. Відповідач після реєстрації шлюбу не мав постійного місця роботи, не мав постійного доходу. Починаючи з грудня 2012 року і до березня 2013 року, вони займалися капітальним ремонтом належної відповідачу квартири, виконавши ремонт туалетної та ванної кімнат (покладений кахель, замінена вся сантехніка); ремонт кухні (покладений кахель, ламінат на підлогу); ремонт кімнати (поштукатурені стіни та поклеєні шпалери), а також замовили 2 пластикових вікна, та встановили нові міжкімнатні й вхідні двері. Після ремонту вони придбали нові меблі, в тому числі кухонний куток, придбати який допомогли її батьки, оскільки у них з відповідачем не вистачало грошей. Всі їх витрати відповідач особисто контролював та записував, що підтверджується копіями його записів відносно використаних коштів на ремонт та оснащення квартири, придбання меблів та побутової техніки. Холодильник та мякий кухонний куток були подаровані їм на весілля, а телевізор був придбаний за кредитні кошти, які вона отримала за укладеним кредитним договором, а потім виплачувала банку із своєї заробітної плати. В лютому 2014 року чоловік зрадив її, запропонував розлучитися і звільнити належну йому квартиру. Залишаючи квартиру, вона не змогла забрати частку спільного майна подружжя і всі свої особисті речі, а потім чоловік поміняв замки на вхідних дверях і вона більше не мала доступу до житлового приміщення. У вересні 2014 року вона народила дочку і була вимушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини. ЇЇ спроби мирним шляхом вирішити з відповідачем питання щодо поділу спільного майна подружжя позитивного результату не дали. Вважає, що спільні грошові кошти їх подружжя, які були витрачені на ремонт квартири відповідача, на придбання будівельних матеріалів та оплати вартості робіт спеціалістів підлягають поділу між нею та відповідачем. За рахунок спільних коштів ними були придбані будівельні матеріали, побутові товари, оплачені послуги, повязані з ремонтом і оснащенням житлового приміщення, а саме: вікна пластикові, вартістю 2450 грн., кахель, клей та затирка для кахлю, вартістю 4065 грн.; ванна, сифон, екран для ванни, вартістю 2066 грн.; кахель для кухні, вартістю 1030 грн.; душ, вартістю 300 грн.; двері до ванної кімнати, кухні та туалету, вартістю 2125 грн.; фотошпалери, вартістю 525 грн.; шпалери для стелі в кімнаті, вартістю 190 грн.; пластикові труби, вартістю 275 грн.; завіси, вартістю 100 грн.; ножки до ванної, вартістю 115 грн.; ручки на двері, вартістю 100 грн.; облицювання на двері, вартістю 125 грн.; фотошпалери, вартістю 220 грн.; фотошпалери, вартістю 130 грн.; установка дверей до ванної кімнати, вартістю 800 грн.; штора до ванної кімнати, вартістю 100 грн.; пластиковий профіль до туалету, вартістю 270 грн.; кахель на підлогу в туалеті, вартістю 120 грн.; двері міжкімнатні, вартістю 1200 грн.; унітаз, вартістю 700 грн.; ламінат на кухню, вартістю 1000 грн.; дзеркало, вмивальник до ванної кімнати, вартістю 1700 грн.; водонагрівач, вартістю 1500 грн., а всього на загальну суму 21206 грн. Вказане майно є неподільним, так як є частиною ремонту та оснащення квартири, і його вилучення призведене до його знецінення, а тому воно повинно бути залишено в користуванні відповідача. Також підлягає поділу між нею та відповідачем придбане в період зареєстрованого шлюбу за спільні кошти наступне майно: кухонні меблі, вартістю 6100 грн.; диван, вартістю 4600 грн.; пральна машина «Самсунг», вартістю 2555 грн.; чайник, вартістю 175 грн., штора на кухню, вартістю 200 грн.; люстра, вартістю 200 грн.; куток кухонний мякий, стіл, 2 стільця, вартістю 1000 грн.; журнальний стіл, вартістю 200 грн.; холодильник «Індезіт», вартістю 5500 грн.; телевізор LG, вартістю 5613 грн., а всього на загальну суму 26143 грн. Всього за час подружнього життя на ремонт квартири відповідача, її оснащення, придбання меблів і побутової техніки було витрачено 47349 грн. спільних коштів подружжя. Вважає, що вона має право на 1/2 частку майна, на яке були витрачені спільні сумісні кошти подружжя, тобто на суму 23674,50 грн., і просить виділити їй: кухонний куток, кухонний стіл, 2 стільця, вартістю 1000 грн.; кухонні меблі (навісні та напільні шафи), вартістю 6100 грн.; пральну машину «Самсунг», вартістю 2555 грн.; телевізор LG, вартістю 5613 грн.; диван, вартістю 4600 грн. всього на суму 19868 грн. Відповідачу виділити все інше майно, на суму 27481 грн., стягнувши з нього на її користь у відшкодування грошової компенсації за недоотриману частку у спільному майні 3806,50 грн. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні підтримувала заявлений позов, надала пояснення, аналогічні його обґрунтуванню, просила позов задовольнити. Пояснила також, що одразу після припинення шлюбних відносин, відповідач обіцяв віддати частину спільного майна, але своєї обіцянки не дотримався. Віддав їй тільки газову піч та мікрохвильову піч, гроші на придбання яких давала її мати. Інше майно відповідач обіцяв віддати після розірвання шлюбу, але до теперішнього часу нічого не віддав. Квартира [ADDRESS] була у занедбаному стані, і за спільні кошти вони зробили її ремонт. Для виконання ремонтних робіт наймали спеціалістів, яким платили за роботу їх спільними грошима. Стіл та два стільця (кухонний куток) купили дід та бабуся відповідача за свої кошти і передали їм з відповідачем після ремонту квартири. Телевізор вона придбала за кредитні кошти, які повернула банку в період спільного проживання. Також в період спільного проживання придбали два мобільних телефони, один для відповідача, один для неї. Вона відмовляється від поділу фотошпалер, вартістю 220 грн. та 130 грн. Батьки відповідача купили для них унітаз та водонагрівач за їх з відповідачем кошти. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, надав пояснення, аналогічні запереченням проти позову, пояснивши суду, що квартира [ADDRESS], в якій вони проживали з позивачкою, є його особистою приватною власністю. Вона дійсно була у поганому житловому стані, і в ній проживали квартиранти. В 2010-2011 роках його батьки зробили косметичний ремонт у вказаній квартирі, поклеїли шпалери, поміняли двері у ванній кімнаті, туалеті, кухні, кімнаті, встановили вхідні металеві двері, поміняли труби, унітаз, поклали кахель, встановили пластикові панелі у ванній та туалетній кімнатах. 11 серпня 2012 року він та позивачка зареєстрували шлюб і спочатку проживали у його батьків в селі Лобойківка. У лютому 2013 року вони з позивачкою дійсно поміняли 2 вікна у квартирі [ADDRESS], поклали ламінат в кухні, поклеїли шпалери в кухні, коридорі, в одній кімнаті, утеплили передню стіну на балконі. Кухонні меблі були придбані до шлюбу, диван подарував його батько ще до шлюбу. Пральну машину, яка була встановлена у квартирі, також купив в кредит його батько 14 серпня 2013 року в магазині "Комфі" і подарував йому. Коли вони з позивачкою зустрічали 2013 рік, пральна машина вже була встановлена у ванній кімнаті його квартири. Кухонний куток подарувала йому його бабуся [PERSON] Штору на кухню купила позивачка за гроші його бабусі; люстру подарували його дід та бабуся, журнальний стіл купили разом за гроші його батьків, холодильник подарували його дід та бабуся на весілля. Він вів записи щодо витрат, копії яких знаходяться в матеріалах справи, але не памятає, коли він це писав. Фотошпалери, вартістю 220 грн. та 130 грн. - це фотиальбоми, які позивачка забрала. Він готовий віддати позивачці телевізор "LG", за який вони разом виплачувати кредит, в іншій частині позов не визнає, просить відмовити в його задоволенні. Вивчивши матеріали справи, вислухавши сторони, показання свілків, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що з 11 серпня 2012 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про шлюб та свідоцтвом про народження дитини (а.с. 12, 13). В період з грудня 2012 року до березня 2013 року сторони у справі за спільні кошти подружжя у належній відповідачу квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS], виконали ремонтні роботи, а саме: зробили ремонт у ванній та туалетній кімнатах, в кухні, в кімнатах, нелоджиї. Для виконання ремонтних робіт сторонами за спільні кошти подружжя були придбані наступні будівельні матеріали та обладнання: вікна металопластикові, вартістю 2450 грн.; кахель, клей та затирка для кахлю, вартістю 4065 грн.; ванна, сифон, екран для ванни, вартістю 2066 грн.; кахель для кухні, вартістю 1030 грн.; душ, вартістю 300 грн.; двері до ванної кімнати, кухні та туалету, вартістю 2125 грн., фотошпалери, вартістю 525 грн.; шпалери для стелі в кімнаті, вартістю 190 грн.; пластикові труби, вартістю 275 грн.; завіси, вартістю 100 грн.; ніжки до ванної, вартістю 115 грн.; ручки на двері, вартістю 100 грн.; облицювання на двері (лутки), вартістю 125 грн.; штора до ванної кімнати, вартістю 100 грн.; пластиковий профіль до туалету, вартістю 270 грн.; кахель на підлогу в туалеті, вартістю 120 грн.; двері міжкімнатні, вартістю 1200 грн.; ламінат на кухню, вартістю 1000 грн.. Крім того було придбані дзеркало і вмивальник до ванної кімнати, вартістю 1700 грн.; чайник, вартістю 175 грн., люстра, вартістю 200 грн., журнальний стіл, вартістю 200 грн., кухонні меблі, вартістю 5800 грн.; пральна машина "Самсунг", вартістю 2555 грн., телевізор "LG", вартістю 5613 грн. (в тому числі ПДО для телевізорів, моніторів, вартістю 599 грн.), диван, вартістю 4600,00 грн., а всього на загальну суму 36999 грн. Вказане вище майно суд вважає спільним майном подружжя, набутим за час шлюбу. Сторонам було роз'яснено про можливість призначення у справі судової товарознавчої експертизи для визначення вартості спільного майна подружжя, але позивачка та відповідач відмовилися від призначення та оплати такої експертизи. Відповідачем в судовому засіданні не оспорювалася вартість вказаного вище майна. Те, що ремонті роботи у квартирі, розташованій [ADDRESS] в м Дніпродзержинську, виконувалися сторонами після реєстрації шлюбу, і вказані вище будівельні матеріали та обладнання, меблі, побутова техніка куплялися позивачкою та відповідачем за спільні кошти подружжя, а також вартість придбаного майна, підтверджується видатковою накладною ТОВ "Технополіс -1" Дніпродзержинська філія від 29 червня 2013 року на придбання телевізору "LG", вартістю 5613 грн. (а.с. 21), а також особистими записами [PERSON] щодо сум використаних спільних коштів подружжя на ремонт та оснащення квартири, придбання меблів та побутової техніки, в тому числі й пральної машини, копії яких долучекно до справи, і які приймаються до уваги судом, як письмові докази (а.с. 23 - 24). Виконання ремонтних робіт в квартирі відповідача саме у 2013 році, а також придбання позивачкою та відповідачем після їх весілля вказаних вище меблів та побутової техніки підтвердили і допитані в судовому засіданні свідки. Так, свідки позивачки - [PERSON] і [PERSON] пояснили, що знайомі із сторонами з 2012 року, а вперше побували у їх квартирі по проспекту Дружби Народів на початку 2013 року. В той час в квартирі робився ремонт. Уже був зроблений ремонт у ванній кімнаті, туалеті, спальні, кухні, а коридори та зала були ще без ремонту. Їм особисто відповідач казав, що ремонт почали робити після весілля. Свідки позивачки - [PERSON] і [PERSON] пояснили, що ремонт у квартирі [ADDRESS], робився з осені 2012 року після весілля [PERSON] та [PERSON], які їм розповідали, що вони разом купляли будівельні матеріали, сантехніку, ставили пластикові вікна, клеїли шпалери, а після ремонту замовили та купили кухню, диван, пральну машину. При цьому свідок [PERSON] підтвердив, що холодильник купили дід та бабуся відповідача. Аналогічні пояснення надав в суді й свідок позивача - [PERSON] Суд також приймає до уваги пояснення свідків [PERSON] та [PERSON], які є матірью та бабусею відповідача, в тій частині, що унітаз та водонагрівач були придбані батьками відповідача, а холодильник та мякий куток на кухню - дідом та бабусею [PERSON], та були подарені особисто йом, так як в цій частині їх пояснення підтверджуються поясненням самої позивачки та інших свідків. Таким чином, суд вважає, що унітаз, вартістю 700 грн., водонагрівач, вартістю 1500 грн. холодильник "Індезіт", вартістю 5500 грн. та кухонний куток (кухонний стіл та два стільці), вартістю 1000 грн., належать особисто відповідачу [PERSON] і не підлягають поділу між сторонами. В судовому засіданні позивач не підтримувала позов відносно поділу фотошпалер вартістю 220 грн. і 130 грн., погодившись з твердженнями відповідача, що це вартість фотографій, які знаходяться у позивачки. З урахуванням зазначеного, суд не відносить вказані фотошпалери до спільного майна продружжя, що підлягає поділу. В письмових запереченнях проти позову та в судовому засіданні відповідач наполягав на тому, що ремонт у належній йому квартирі [ADDRESS], був виконаний його батьками за їх кошти ще у 2010-1011 роках, а також заперечував проти придбання за спільні кошти подружжя будівельних матеріалів, кухонних меблів, дивану, пральної машини. Але його твердження спростовуються його особистими записами щодо використаних коштів на ремонт та оснащення квартири, придбання меблів та побутової техніки, а в судовому засіданні [PERSON] підтвердив, що він дійсно вів ці записи, але не памятає коли це писав. Показання відповідача про те, що ремонт у належній йому квартирі [ADDRESS] робили його батьки у 2010 - 2011 роках спростовується також показаннями допитаного за його клопотанням свідка [PERSON] про те, що ремонт у цій квартирі робився відповідачем приблизно три роки тому, тобто після реєстрації шлюбу сторін. Судом не приймаються до уваги пояснення відповідача про те, що пральна машина, яку позивач просить розділити разом з іншим майном, була подарована тільки йому його батьком, який купив цю пральну машину за кредитні кошти у 2013 році. Як стверджувала позивачка і це вбачається із фотографій ванної кімнати, які долучені до цивільної справи, сторонами в період шлюбу було придбаноно пральну машина "Самсунг". Відповідач в судовому засіданні пояснив, що вказані фотографії були зроблені під час святкування Нового 2013 року. На вказаних фотографіях видно зображення ванної кімнати, де знаходиться пральна машина "Самсунг". Згідно особистих записів відповідача, вартість правльної машини становить 2555 грн. (а.с. 22). При ухваленні рішення суд не приймає до уваги надані відповідачем копії видаткової накладної (а.с. 45), кредитного договору (а.с. 46 - 47) відносно придбання 14 серпня 2013 року батьком відповідача - [PERSON] пральної машину "LG" вартістю 2900 грн., яка не має відношення до цієї цивільної справи. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 70 ч.1 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка вважаються рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст. 69 СК України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина та чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Суд ввадає доведеним, що за час шлюбу сторонами було набуте майно на загальну суму 36999 грн., отже кожен з них має право на виділення йому 1/2 частки спільно набутого майна на суму 18499,50 грн. З урахуванням того, що будівельні матеріали, дзеркало, вмивальник для ванної кімнати, загальною вартістю 18431 грн., які були придбані за спільні кошти сторін, є частиною ремонту та оснащення належної відповідачу квартири [ADDRESS], а їх вилучення призведе до знецінення цього майна, вказані речі необхідно виділити відповідачу [PERSON] та залишити в його користуванні. Інше майно, а саме: кухонні меблі, вартістю 5800 грн.; пральну машину "Самсунг", вартістю 2555 грн., телевізор "LG", вартістю 5613 грн., на загальну суму 18568 грн. необхідно виділити позивачу [PERSON] Прои вирішенні справи суд не вважає спільним майном подружжя, що пілягає поділу "установку двері до ванної кімнати, вартістю 800 грн.", бо вартість виконання якихось робі не може вважатися спільним майном подружжя, що підлягає поділу. При ухваленні рішення суд не приймає до уваги те, що позивачка вивезла із квартири відповідача мікрофильову піч та газову піч. Вказане майно не є предметом позову, а зустрічний позов відносно поділу цього майна відповідачем не заявлявся. Крім того, позивачка наполягала на тому, що мікрофильова піч та газова піч були придбані за гроші подарені їй її мамою і вони не відносяться до спільного майна подружжя. Оскільки вартість майна, що виділяється позивачці на 68,50 грн. більше вартості 1/2 частки спільно майна сторін набутого в шлюбі (18568 грн. - 18499,50 грн. = 68,50 грн.), з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню ця різниця в рахунок вартості недоотриманої частки у спільному майні. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з позовом позивачка сплатила судовий збір в розмірі 243,60 грн. за позовними вимогами, ціна яких складала 23674,50 грн. Пропорційно до розміру задоволених позовних вимог з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] належить стягнути сплачений судовий збір в сумі 190,35 грн. З урахуванням заліку суми грошової компенсації в розмірі 68,50 грн., яка підлягає стягненню з позивачки на користь відповідача, з останнього на користь [PERSON] належить стягнути судовий збір в сумі 121,85 грн.

Outcome: partial