Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], треті особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON], ПАТ «Комерційний банк «Преміум», Головне територіальне управління юстиції у Харківській області, Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, про звернення стягнення на предмет іпотеки та надання права на вчинення дій. Мотивуючи свої вимоги тим, що між ним та [PERSON] укладено договір позики, предметом якого є надання ним - [PERSON] - як позикодавцем [PERSON] - як позичальнику грошових коштів в сумі 600 000 доларів США, щоеквівалентно до національної валюти України - гривні - 4 560 000 грн. 00 коп., виходячи із розрахунку 7 грн. 60 коп. за 1 долар США на час укладення угоди - 10 грудня 2008 року. Фактична передача та отримання цієї суми підтверджується розпискою, за якою [PERSON] підтвердив отримання та обов"язок повернення коштів в загальній сумі сумі 600 000 доларів СШАна строк до 10 грудня 2012 року. У якості забезпечення виконання зобов»язання з повернення позики між ним - [PERSON] та [PERSON] укладеного договір іпотеки від 11 червня 2009 року, за умовами якого іпотекодавець передав в іпотеку належні йому на праві власності два об»єкти нерухомого майна, а саме: нежиле приміщення [NUMBER] в літ. А - виставка-продаж будівельних товарів, що в будинку [ADDRESS] загальною площею 152, 7 кв м, оцінену сторонами в сумі 4 500 000 (чотири мільйони п»ятсот тисяч) грн. 00 (нуль) коп., й квартиру № 41, що по в будинку № 5 по вулиці Морозова в місті Харкові, загальною площею 53, 3 кв м, оцінену сторонами в сумі 60 000 грн. 00 коп. Проте, в обумовлений строк позичальник кошти у повному обсязі не повернув, чим взяті на себе зобов"язання не виконав. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 16 листопада 2010 року позов [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту спільного проживання однією сім»єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільним сумісним майном та його поділ, задоволено. Проведено поділ майна, за яким за [PERSON] визнано право власності на майно, що знаходиться в іпотеці, а саме - два об»єкти нерухомого майна:нежиле приміщення [NUMBER] в літ. А - виставка-продаж будівельних товарів, що в будинку [ADDRESS] 19 жовтня 2012 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Верби В.М. із заявою про виключення з Державного реєстру іпотек запис від 11 червня 2009 року про обтяження спірного майна, що перебувало в іпотеці, внесеного до Державного реєстру іпотек приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мельниченко Т.Б., проте їй в цьому було відмовлено, за наслідками якого вона 29 жовтня 2012 року звернулась до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Верби В.М. про зобов»язання останнього виключити з Державного реєстру іпотек запис від 11 червня 2009 року про обтяження спірного майна, що перебувало в іпотеці, внесеного до Державного реєстру іпотек приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мельниченко Т.Б. Рішенням вказаного суду від 08 листлпада 2012 року позов [PERSON] задоволено та зобов»язано приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Вербу В.М. виключити з Державного реєстру іпотек запис від 11 червня 2009 року про обтяження спірного майна, що перебувало в іпотеці, внесеного до Державного реєстру іпотек приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мельниченко Т.Б. Отримавши звільнення майна з-під арешту, уподальшому [PERSON] 10 грудня 2012 року продала спірне майно [PERSON] Вказане рішення суду скасовано рішенням Апеляційного суду м. Дніпропетровська від 02 лютого 2016 року й засилене ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 липня 2016 року. Відповідно вважає, що іпотека є чинною. Якщо судовий акт скасовано, він не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення. За таких умов після скасування судового рішення, на підставі якого з Державного реєстру іпотек було виключено запис з порядковим номером 8796068 від 11 червня 2009 року, зазначений договір іпотеки є дійсним з моменту внесення про нього первинного запису в Державний реєстр іпотек - з 11 червня 2009 року. За наслідками невиконання зобов»язання позивальником [PERSON]по поверненню грошових коштів за позикою й на підставі договору іпотеки, просить звернути стягнення на предмети іпотеки: належне на праві власності [PERSON]нежиле приміщення [NUMBER] в літ. А - виставка-продаж будівельних товарів, що в будинку [ADDRESS] загальною площею 152, 7 кв м, оцінену в сумі 4 500 000 (чотири мільйони п»ятсот тисяч) грн. 00 (нуль) коп., яке належить [PERSON] на праві приватної власності згідно договору купівлі-продажу від 10 грудня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Борозенець Ю.Г., й квартиру [ADDRESS] яка також належить на праві приватної власності [PERSON], загальною площею 53, 3 кв м, згідно договору купівлі-продажу від 13 грудня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Борозенець Ю.Г., оцінену в сумі 60 000 (шістдесят тисяч) грн. 00 (нуль) коп., - які є предметом іпотеки за договором іпотеки від 11 червня 2009 року, укладеним між [PERSON] та [PERSON], для задоволення вимог [PERSON], що виникли на підставі договору займу грошових коштів від 10 грудня 2008 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] загальній сумі 600 000 (шістсот тисяч) доларів 00 (нуль) центів США, що еквівалентно до національної валюти України - гривні - 4 560 000 (чотири мільйони п»ятсот шістдесят тисяч) грн. 00 (нуль) коп., виходячи із розрахунку 7 грн. 60 коп. за 1 долар США (на час укладення угоди - 10 грудня 2008 року), шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України "Про виконавче провадження" та Закону України "Про іпотеку", виходячи із початкової ціни кожного предмета іпотеки, визначеного сторонами зобов»язання згідно договору іпотеки від 11 червня 2009 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], що вцілому становлять 4 560 000 (чотири мільйони п»ятсот шістдесят тисяч) грн. 00 (нуль) коп., що еквівалентно 600 000 (шістсот тисяч) доларів 00 (нуль) центів США - за два об»єкти договору іпотеки. Й, з метою забезпечення збереження предметів іпотеки - нежилого приміщення [NUMBER] в літ. А - виставка-продаж будівельних товарів, що в будинку [ADDRESS] загальною площею 152, 7 кв м, та квартири [ADDRESS] загальною площею 53, 3 кв м, до моменту іх реалізації, передати в управління [PERSON] на період його реалізації; надати [PERSON] особисто або через представника право пред»явити правовстановлюючі документи на предмет іпотеки, усно та письмово звертатись, одержувати і подавати необхідні довідки, у тому числі про сімейний стан іпотекодавцяв, належність їм майна на праві власності, про кількість продажів, визначення нормативної вартості тощо, будь-які витяги з усіх державних реєстрів прав власності, інших речових прав на нерухоме майно та обтяжень об»єктів нерухомого майна, звіти про оцінку майна, в тому числі висновки експертів, та будь-які інші документи в Державній реєстраційній службі України, Державній міграційній службі України та інших державних установах, підприємствах, організаціях усіх форм власності, в державних нотаріальних конторах, у приватних нотаріусів та в архівних установах, у тому числі з вимогами про відкриття нових розділів стосовно предметів іпотеки в реєстрі прав власності на нерухоме майно, та вчиняти всі інші необхідні дії, пов»язані з продажем предметів іпотеки. В судовому засіданні представники позивача [PERSON], діючий на підставі довіреності від 14 жовтня 2016 року (а.с.101), [PERSON], діючий на підставі довіреності від 05 грудня 2016 року (а.с.158), позовні вимоги підтримали з тих же підстав та просили їх задовольнити, посилаючись на вимоги закону про належне виконання зобов»язань за договором іпотеки та його умов, право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки згідно ЦК України та Закону України "Про іпотеку". Представник третьої особи - в особі ПАТ«Комерційний банк «Преміум» [PERSON], діючий на підставі довіреності від 10 травня 2018 року (а.с.254), позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні за недоведеністю та безпідставністю вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з»явивився, про час та місце розгляду справи повідомлений згідно чинного законодавства належним чином - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення, розміщеним оголошенням на офіційному сайті судої влади (суду). Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Третя особа - Головне територіальне управління юстиції у Харківській області в судове засідання повторно не з»явивився, про час та місце розгляду справи повідомлений згідно чинного законодавства належним чином - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення, розміщеним оголошенням на офіційному сайті судої влади (суду). Звернувся до суду із заявою про розгляд справи за відсутності його представника з проханням прийняти рішення на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, згідно чинного законодавства (а.с.208-210). Треті особи - [PERSON], [PERSON], Верба В.М., Головне територіальне управління юстиції у м. Києві в судове засідання повторно не з»явивились, про час та місце розгляду справи повідомлені згідно чинного законодавства належним чином - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення, розміщеним оголошенням на офіційному сайті судої влади (суду). За таких підстав судом відповідно до положень статті 280 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та за погодженням позивача, третьої особи. 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким зокрема Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції. Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Вислухавши пояснення позивача, третьої особи, їх доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із наступних підстав. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON]перебувають у договірних/зобов»язальних правовідносинах. Так, між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, предметом якого є надання [PERSON] - як позикодавцем [PERSON] - як позичальнику грошових коштів в сумі 600 000 доларів США, щоеквівалентно до національної валюти України - гривні - 4 560 000 грн. 00 коп., виходячи із розрахунку 7 грн. 60 коп. за 1 долар США на час укладення угоди - 10 грудня 2008 року (а.с.10, 11). Фактична передача та отримання цієї суми підтверджується розпискою, за якою [PERSON] підтвердив отримання та обов"язок повернення коштів в загальній сумі сумі 600 000 доларів СШАу строк до 10 грудня 2012 року (а.с.10, 11). Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику, така позиція висвітлена у постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року (6-63цс13). За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Таким чином між [PERSON] та [PERSON]був укладений договір позики грошей на визначений термін. За умовами якого позивач передав [PERSON]зазначену грошову суму у позику, а [PERSON]зобов»язався повернути отримані кошти готівкою у строк, визначений умовами договору, й у визначений спосіб, що підтверджується умовами вказаного договору, засвідченим розпискою (а.с. 10, 11). Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами. Договір є укладеним, відповідно до ст. 638 ЦК України, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. На підтвердження чого посвідчують своїми підписами, що відповідає даним правовідносинам. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За договором позики, відповідно до статті 1046 ЦК України одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов»язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Так, ст. 1046 ЦК України чітко передбачені істотні умови договору позики: він є публічним, іменним, двостороннім, реальним, платним. Згідно ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менша як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, у випадку, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми, що не суперечить даним правовідносинам. Позивач згідно даних зобов»язальних правовідносин належним чином виконав умови договору позики - передав [PERSON] зазначену суму, а [PERSON]зобов»язання не виконав, отримані у борг кошти у визначений термін не повернув. З урахуванням вказаних фактів як кожен окремо, так і в сукупності, суд вважає доведеним факт отримання [PERSON]в борг від позивача коштів у сумі 600 000 доларів 00 центів США в якості позики та зобов»язання [PERSON]повернути грошові кошти в строк та на умовах, визначених його умовами (а.с. 10, 11). На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч.2 ст. 1046 ЦК України). Відповідно до частини 2 статті 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). У якості забезпечення виконання зобов»язання з повернення позики між [PERSON] та [PERSON] укладеного договір іпотеки від 11 червня 2009 року, за умовами якого іпотекодавець передав в іпотеку належні йому на праві власності два об»єкти нерухомого майна, а саме: нежиле приміщення [NUMBER] в літ. А - виставка-продаж будівельних товарів, що в будинку [ADDRESS] загальною площею 152, 7 кв м, оцінену сторонами в сумі 4 500 000 (чотири мільйони п»ятсот тисяч) грн. 00 (нуль) коп., й квартиру [ADDRESS] загальною площею 53, 3 кв м, оцінену сторонами в сумі 60 000 грн. 00 коп. (а.с.12, 13). Проте, в обумовлений строк позичальник кошти у повному обсязі не повернув, чим взяті на себе зобов"язання не виконав. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 16 листопада 2010 року позов [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту спільного проживання однією сім»єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільним сумісним майном та його поділ, задоволено й проведено поділ майна, за яким за [PERSON] визнано право власності на майно, що знаходиться в іпотеці, а саме - два об»єкти нерухомого майна:нежиле приміщення [NUMBER] в літ. А - виставка-продаж будівельних товарів, що в будинку [ADDRESS] (а.с.25-28). 19 жовтня 2012 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Верби В.М. із заявою щодо виключення з Державного реєстру іпотек запису від 11 червня 2009 року про обтяження спірного майна, що перебувало в іпотеці, внесеного до Державного реєстру іпотек приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мельниченко Т.Б., проте їй в цьому було відмовлено, за наслідками якого вона 29 жовтня 2012 року звернулась до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Верби В.М. про зобов»язання останнього виключити з Державного реєстру іпотек запис від 11 червня 2009 року про обтяження спірного майна, що перебувало в іпотеці, внесеного до Державного реєстру іпотек приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мельниченко Т.Б. (а.с. 21-24, 25-28). Рішенням вказаного суду від 08 листопада 2012 року позов [PERSON] задоволено та зобов»язано приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Вербу В.М. виключити з Державного реєстру іпотек запис від 11 червня 2009 року про обтяження спірного майна, що перебувало в іпотеці, внесеного до Державного реєстру іпотек приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мельниченко Т.Б. (а.с.18-20). Отримавши звільнення майна з-під арешту, уподальшому [PERSON] 10 грудня 2012 року продала спірне майно [PERSON] Вказане рішення суду скасовано рішенням Апеляційного суду м. Дніпропетровська від 02 лютого 2016 року, яке засилене ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 липня 2016 року (а.с. 21-24, 25-28). Відповідно, іпотека є чинною. Якщо судовий акт скасована, він не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення. За таких умов після скасування судового рішення, на підставі якого з Державного реєстру іпотек було виключено запис з порядковим номером 8796068 від 11 червня 2009 року, зазначений договір іпотеки є дійсним з моменту внесення про нього первинного запису в Державний реєстр іпотек - з 11 червня 2009 року. За наслідками невиконання зобов»язання по поверненню грошових коштів за договором позики від 10 грудня 2008 року й на підставі договору іпотеки від 11 червня 2009 року (а.с.10, 11, 12-13), за вимогою позичальника/іпотекодержателя суд вважає звернути стягнення на предмети іпотеки: належне на праві власності [PERSON]нежиле приміщення [NUMBER] в літ. А - виставка-продаж будівельних товарів, що в будинку [ADDRESS] загальною площею 152, 7 кв м, оцінену в сумі 4 500 000 (чотири мільйони п»ятсот тисяч) грн. 00 (нуль) коп., яке належить [PERSON] на праві приватної власності згідно договору купівлі-продажу від 10 грудня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Борозенець Ю.Г., й квартиру [ADDRESS] яка також належить на праві приватної власності [PERSON], загальною площею 53, 3 кв м, згідно договору купівлі-продажу від 13 грудня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Борозенець Ю.Г., оцінену в сумі 60 000 (шістдесят тисяч) грн. 00 (нуль) коп., - які є предметом іпотеки за договором іпотеки від 11 червня 2009 року, укладеним між [PERSON] та [PERSON], для задоволення вимог [PERSON], що виникли на підставі договору займу грошових коштів від 10 грудня 2008 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] загальній сумі 600 000 (шістсот тисяч) доларів 00 (нуль) центів США, що еквівалентно до національної валюти України - гривні - 4 560 000 (чотири мільйони п»ятсот шістдесят тисяч) грн. 00 (нуль) коп., виходячи із розрахунку 7 грн. 60 коп. за 1 долар США (на час укладення угоди - 10 грудня 2008 року), шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України "Про виконавче провадження" та Закону України "Про іпотеку", виходячи із початкової ціни кожного предмета іпотеки, визначеного сторонами зобов»язання згідно договору іпотеки від 11 червня 2009 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], що вцілому становлять 4 560 000 (чотири мільйони п»ятсот шістдесят тисяч) грн. 00 (нуль) коп., що еквівалентно 600 000 (шістсот тисяч) доларів 00 (нуль) центів США - за два об»єкти договору іпотеки. Й на підставі ч.1 ст. 34Закону України «Про іпотеку» та з метою забезпечення збереження предметів іпотеки - нежилого приміщення [NUMBER] в літ. А - виставка-продаж будівельних товарів, що в будинку [ADDRESS] загальною площею 152, 7 кв м, та квартири [ADDRESS] загальною площею 53, 3 кв м, до моменту іх реалізації, передати в управління [PERSON] на період його реалізації. Так, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (ч.1 ст. 546 ЦК України). В силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (ч.1 ст. 572 ЦК України). Предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення (ч.1 ст. 576 ЦК України). Відповідно до ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом (ч.ч.1, 2 ст. 590 ЦК України). [PERSON] відповідно до умов договору позики та договору іпотеки засвідчив, що всі умови договору йому зрозумілі, й він вважає їх справедливими по відношенню до себе та підтвердив свою здатність їх виконувати своїм підписом. Зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Як встановлено в ході судового розгляду справи [PERSON] не виконав взяті на себе зобов»язання, передбачені договором позики, тобто не повертає отримані в борг кошти (а.с. 10, 11, 12). Позивачем на виконання умов договору позики та Закону України "Про іпотеку" надсилалися [PERSON], як боржнику, та відповідачу [PERSON], як власнику спірного майна, рекомендовані листи з повідомленням про вручення щодо існуючої заборгованості й необхідністю погасити вказаний борг, проте дані повідомлення залишено без уваги та виконання, сума боргу залишилась незмінною (а.с.33-34, 35, 36, 37, 38-39, 40, 41, 42). Судом також встановлено, що [PERSON] належним чином ознайомлений зі змістом договору, що засвідчується його особистим підписом, його умови ним не спростовані. Так, рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 25 березня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 02 липня 2014 року, й засилене ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 вересня 2014 року, у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним договору позики та договорі іпотеки відмовлено (а.с. 16-17). Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. Боржник, відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України, вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов»язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. На час розгляду страви загальна заборгованість третьої особи - позичальника [PERSON] перед позивачем становить 600 000 доларів 00 центів США. Таким чином, судом встановлений факт неналежного виконання зобов»язань позичальника за договором позики. Позивачем при зверенні до суду дотримані вимоги ст.ст. 33, 35 Закону України «Про іпотеку», згідно з яким іпотекодержатель надіслав іпотекодавцю/боржнику письмову вимогу про усунення порушення у не менш, ніж тридцяти денний строк. У цьому документі зазначений стислий зміст порушених зобов»язань та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги (а.с.33-34, 35, 36, 37, 38-39, 40, 41, 42). Так, відповідно до ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Вимога, встановлена частиною першою цієї статті, не перешкоджає іпотекодержателю здійснювати свої права, визначені статтею 12 цього Закону, без попереднього повідомлення іпотекодавця, якщо викликана таким повідомленням затримка може спричинити знищення, пошкодження чи втрату предмета іпотеки. Матеріали даної справи містять підтверджуючі документи, що боржник отримав вказане повідомлення (зворотнє поштове повідомлення з особистим підписом). Проте, дана вимога ним залишена без задоволення, борг ним не погашений, тому іпотекодержатель/позивач правомірно розпочав процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до вказаного Закону. Згідно ст. 14 ЦК України цивільні обов»язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (ч.3 ст. 33 вказаного закону). Після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки і з метою отримання продукції, плодів та доходів, забезпечення належного господарського використання переданого в іпотеку нерухомого майна згідно з його цільовим призначенням предмет іпотеки на підставі договору між іпотекодавцем і іпотекодержателем або рішення суду може бути переданий іпотекодержателю або іншій особі в управління на період до його реалізації у порядку, встановленому цим Законом. Управління майном здійснюється відповідно до законодавства та умов, визначених договором чи рішенням суду (ч.1 ст. 34Закону України «Про іпотеку»). Відповідно до ч.1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Судом надана правова оцінка заперечень третьої особи проти позову, та вважає, що останні не заслуговують на увагу, розцінюються судом як такі, що спрямовані на уникнення від виконання зобов»язань позивачальника, оскільки докази ним на спростування позовних вимог не надані, тому такі заперечення не можуть бути прийняті судом та покладені в основу рішення як такі, що спростовуються доказами, наданими позивачем по справі. Так, відповідно до ч.1 ст. 520 ЦК України боржник у зобов»язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача в цій частині вимог є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню; обставини, що спростовують позовні вимоги, судом не встановлені. Що стосується похідної позовної вимоги про надання позивачу повноважень особисто або через представника право пред»явити правовстановлюючі документи на предмет іпотеки, усно та письмово звертатись, одержувати і подавати необхідні довідки, у тому числі й про сімейний стан іпотекодавцяв, належність їм майна на праві власності, про кількість продажів, визначення нормативної вартості тощо, будь-які витяги з усіх державних реєстрів прав власності, інших речових прав на нерухоме майно та обтяжень об»єктів нерухомого майна, звіти про оцінку майна, в тому числі висновки експертів, та будь-які інші документи в Державній реєстраційній службі України, Державній міграційній службі України та інших державних установах, підприємствах, організаціях усіх форм власності, в державних нотаріальних конторах, у приватних нотаріусів та в архівних установах, у тому числі з вимогами про відкриття нових розділів стосовно предметів іпотеки в реєстрі прав власності на нерухоме майно, та вчиняти всі інші необхідні дії, пов»язані з продажем предметів іпотеки, то останні не можуть бути задоволені, оскільки сам по собі позивач як іпотекодержатель наділений такими правами згідно Закону України «Про іпотеку», й це право ніким не спростовується, відповідно додатково затверджувати таке право рішенням суду не має потреби. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України. Так, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в сумі 6 890 грн. 00 коп., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного, ст. 14, 509, 510, 546, 526, 546, 572, 576, 589, 590, 612, 625, 629, 638, 1046, 1047 ЦК України, ст.ст. 33, 34, 35, 38, 39 Закону України «Про іпотеку»,

Outcome: partial