Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

У вересні 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк", в якому просила припинити порушення та визнати кредитний договір № 77.2/СЖ - 268.07.2 від 25.07.2007 року таким, що порушує права споживача та таким, що укладений із застосуванням нечесної підприємницької практики. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що 25.07.2007 року між нею та відповідачем було укладено кредитний договір № 77.2/СЖ - 268.07.2 про надання кредиту на споживчі цілі у вигляді відновлювальної кредитної лінії на загальну суму 90 000 доларів США з процентною ставкою в розмірі 14,5 % річних. Проте, при підписанні цього договору ПАТ "Родовід Банк" порушено права позивача. Вважає, що при підписанні зазначених вище кредитного договору відповідачем були порушені права позивача як споживача фінансових послуг через невиконання відповідачем вимог Цивільного кодексу України та Закону України «Про захист прав споживачів», крім того, вказаний кредитний договір містить несправедливі та дискримінаційні умови, оскільки у зв'язку із істотною зміною курсу валюти на протязі 2008-2014 років, та зростанням курсу долара з 4, 5 грн. за 1 долар США до курсу 13 грн. за 1 долар США виникла ймовірність того, що Позичальник взагалі не буде спроможний погасити зобов'язання за кредитом. Про таку істотну зміну обставин Позичальникові ніхто не повідомляв та при підписанні умов Кредитного договору згода Позичальником на це не надавалася. Оскільки Банк повинен був попередити позивачку про такі валютні ризики, але цього не зробив, вона прагне визнати свої права порушеними, у зв'язку з чим остання була змушена звернутися до суду з даним позовом. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд задовольнити позов у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надіслав до суду свої письмові заперечення, просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, у зв'язку з необґрунтованістю та безпідставністю заявлених позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд встановив насткпні обставини та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що 25.07.2007 року між [PERSON] та ПАТ "Родовід-Банк" було укладено кредитний договір № 77.2/СЖ - 268.07.2 про надання кредиту на споживчі цілі у вигляді відновлювальної кредитної лінії на загальну суму 90 000 доларів США з процентною ставкою в розмірі 14,5 % річних. Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. (ст. 627 ЦК України) Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У відповідності до Рішення Конституційного Суду України № 15-рп/2011 від 10 листопада 2011 року (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) до споживчого кредитування застосовуються положення Закону України "Про захист прав споживачів". У вищезазначеному Рішенні Конституційного Суду України зазначається, що у справі про захист прав споживачів кредитних - послуг держава забезпечує особливий захист більш слабкого суб'єкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах, шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфер і споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Це здійснюється через встановлення особливого порядку укладення цивільних договорів споживчого кредиту, їх оспорювання, контролю за змістом та розподілу відповідальності між сторонами договору. Згідно п. 8.10. Договору позичальник, підписуючи договір, підтверджує, що він отримав в письмовій формі та ознайомився з інформацією, наданою банком про умови кредитування, вартість супутніх послуг, орієнтовану сукупну вартість кредиту. Детальний розпис сукупної вартості кредиту наведено в Додатку 1 до Договору. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] 25.07.2007 року власноручно заповнено на підтвердження щодо моменту укладення цього Договору у письмовій формі повідомлена про всі умови кредитування, передбачені п. 2 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів". Відповідно до Додатку 1 кредитного договору № 77.2/СЖ - 268.07.2. від 25.07.2007 року, у разі отримання кредиту в іноземній валюті всі валютні ризики, пов`язані зі змінами та коливанням курсів валют покладаються на споживача. Згідно п. 2 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: особу та місцезнаходження кредитодавця; кредитні умови, зокрема: мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; форми його забезпечення; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; тип відсоткової ставки; суму, на яку кредит може бути виданий; орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; строк, на який кредит може бути одержаний; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; можливість дострокового повернення кредиту та його умови; необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. З матеріалів справи вбачається, що позивачка ознайомилася з умовами, викладеними у Додатку 1 кредитного договору № 77.2/СЖ - 268.07.2. від 25.07.2007 року, про що свідчить її особистий підпис (а.с.20) та що не заперечувалось нею у судовому засіданні. Також, Положення про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів, затвердженого постановою Правління Національного Банку України № 496 від 12. 11. 2003 року, визначається, що офіційний курс гривні до іноземних валют, зокрема до долара США установлюється щоденно. Відповідно до ст. 19 ЗУ «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Представником позивача не наведено жодних обставин, стосовно яких [PERSON] введено у оману при укладенні кредитного договору, а також стосовно яких її вибір був несвідомим. Згідно ст. 36 Закону України «Про Національний банк України» Національний банк встановлює офіційний курс гривні до іноземних валют та оприлюднює його. Тобто про зміну курсу долара США по відношенню до гривні банки України дізнаються після того як це питання вирішується на рівні НБУ. Позивач, вирішуючи питання про одержання кредиту в іноземній валюті, діяв на власний ризик і достовірно знав про можливу нестабільність національної валюти гривні по відношенню до долара США. Згідно ч. 1 ст. 8 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», для валютних операцій використовуються валютні (обмінні) курси іноземних валют, виражені у валюті України, курси валютних цінностей в іноземних валютах, а також у розрахункових (клірингових) одиницях. Зазначені курси встановлюються Національним банком України за погодженням з Кабінетом Міністрів України. З наведеного вище вбачається, що діючим законодавством не передбачений стабільний курс долара США до національної валюти - гривні. Окрім цього, зростання курсу долара США та знецінення національної валюти, саме по собі не є підставою для визнання кредитного договору таким, що порушує права споживача та таким, що є укладеним із застосуванням нечесної підприємницької практики, оскільки у позивача існувала можливість передбачити в момент укладання договору зміну курсу гривні по відношенню до долара США, виходячи з динаміки зміни курсів валют з моменту введення в обіг національної валюти - гривні та її девальвації й можливості отримання кредиту в національній валюті. Таким чином, укладаючи кредитний договір в іноземній валюті та беручи на себе певні обов'язки щодо погашення цього кредиту саме в іноземній валюті, позивач повинна була усвідомлювати, що курс національної валюти України до долара США не є незмінним, що є загальновідомим фактом, а тому повинна була передбачити та врахувати підвищення валютного ризику за договором кредиту. Норма ч. 2 ст. 192 ЦК України визначає правовий режим обігу іноземної валюти на території України, іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановленому законом. Відповідно до ч. 3 ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Порядок та правила використання іноземної валюти на території України встановлені Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». Згідно ст. 2 Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» резиденти і нерезиденти мають право здійснювати валютні операції з урахуванням обмежень, встановлених цим Декретом та іншими актами валютного законодавства України. Окрім цього, ч. 2 ст. 1056 ЦК України передбачено право позичальника відмовитися від одержання кредиту частково або в повному обсязі, повідомивши про це кредитодавця до встановленого договором строку його надання. Проте, як вбачається, позичальник не скористалась своїм правом і отримала кредит в іноземній валюті - доларах США. Відповідно до ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначенні законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Враховуючи те, що між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір, суд приходить до висновку, що вони дійшли згоди щодо істотних умов договору та взяли на себе зобов'язання щодо виконання даного договору. Таким чином, уклавши кредитний договір сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, дотримались принципу свободи договору (ст. 627 ЦК України) та принципу волевиявлення учасника правочину, що визначений ч. 3 ст. 203 ЦК України. Статтею 627 Цивільного кодексу України встановлено, що сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 203 Цивільного кодексу України під час підписання договору 25 липня 2007 року позивачка виявила власне волевиявлення та вільну внутрішню волю, що знайшло підтвердження у ході розгляду справи судом. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, наведені сторонами доводи та заперечення з предмету позову, суд вважає, що відповідач не порушив жодних договірних зобов'язань перед позивачем та вимог чинного законодавства України, а тому правові підстави позивача наведені на обґрунтування позовних вимог суд вважає безпідставними та такими, що суперечать вимогам чинного законодавства, яке регулює договірні відносини, які виникли між сторонами у справі, а умови договору та додатки до нього не суперечать ЗУ «Про захист прав споживачів» та не дають підстави вважати суду, що вони укладені з використанням нечесної підприємницької практики.

Outcome: dismissed