Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-19 00:00:00

Позивач [PERSON] (далі також - позивач) звернувся до суду з позовною заявою до Канівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), треті особи: АТ «Райффайзен Банк Аваль», [PERSON] про зняття арешту з майна. Позов мотивує тим, що рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 08.09.2014 з нього стягнуто на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 354411/0587/0042-8 від 21.02.2008 у розмірі 11 352,22 дол. США, що в еквіваленті по курсу станом на 25.04.2014 складає 129 224,60 грн. та судовий збір в сумі 1 292,25 грн. 25.09.2019 на підставі виконавчого листа № 697/1205/14-ц виданого 19.09.2014 Канівським міськрайонним судом Черкаської області за заявою стягувача АТ «Райффайзен Банк Аваль» головним державним виконавцем Канівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Гладковою Т.М. було відкрито виконавче провадження № 48819741 та накладено арешт на майно боржника [PERSON] 24.02.2016 вказане виконавче провадження було закрите, а виконавчий лист повернутий стягувачу, оскільки у боржника не було виявлене майно, на яке може бути звернене стягнення, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». На даний час, [PERSON] у добровільному порядку сплатив АТ «Райффайзен Банк Аваль» всю суму заборгованості та судового збору у відповідності до рішення суду від 08.09.2014. Просить суд зняти арешт з майна, належного йому на праві приватної власності, накладеного 25.09.2015 постановою головного державного виконавця Канівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області та виключити всі заборони з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна і Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У ході розгляду справи проведено наступні процесуальні дії: 13.07.2020 ухвалою судді відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 14.08.2020 (а.с.18). 17.07.2020 старшим державним виконавцем Канівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шамсутдіновою Ю.В. до суду подано клопотання про розгляд справи без участі представника Канівського міськрайонного відділу ДВС. Проти заявлених позовних вимог не заперечує (а.с.25). 31.07.2020 до суду від Департаменту проблемної заборгованості роздрібних клієнтів ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» надійшли письмові пояснення на позовну заяву про зняття з-під арешту майна. У зв`язку зі здійсненням карантинних заходів, просить розгляд справи проводити за відсутності представника АТ «Райффайзен Банк Аваль» (а.с.26-52). 14.08.2020 судове засідання по даній справі не відбулось, у зв`язку з тим, що суддя перебувала у судовому засіданні по розгляду кримінального провадження 697/209/20 про застосування примусових заходів медичного характеру, про що Канівським міськрайонним судом Черкаської області складено відповідну довідку (а.с.60). Судове засідання перенесено на 15.10.2020 на 09:00, про що учасників процесу повідомлено додатково (а.с.61, 62, 63, 64). 29.09.2020 від Департаменту проблемної заборгованості роздрібних клієнтів ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника АТ «Райффайзен Банк Аваль» (а.с.65-68). Крім цього, 13.10.2020 до суду від Канівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшов відзив на позов [PERSON] про зняття з-під арешту майна. Просить в задоволенні позовної заяви відмовити за безпідставністю. Розгляд справи проводити без участі його представника (а.с.77-78). 15.10.2020 судове засідання по даній справі не відбулось, у зв`язку з тим, що суддя перебувала у відпустці (наказ від 07.10.2020 № 49), про що Канівським міськрайонним судом Черкаської області складено відповідну довідку (а.с.70). Судове засідання відкладено на 20.10.2020 на 08:00. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, матеріали справи містять клопотання про розгляд справи у відсутність представника. Представник Канівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у судове засідання не з`явився, матеріали справи містять клопотання про розгляд справи без його участі. Просить в задоволенні позовної заяви відмовити за безпідставністю. Треті особи - представник ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] в судове засідання також не з`явилися, матеріали справи містять клопотання про розгляд справи у їх відсутність. Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. У судовому засіданні встановлено, що 25.09.2019 на підставі виконавчого листа № 697/1205/14-ц виданого 19.09.2014 Канівським міськрайонним судом Черкаської області за заявою стягувача АТ «Райффайзен Банк Аваль» головним державним виконавцем Канівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Гладковою Т.М. було відкрито виконавче провадження № 48819741 та накладено арешт на майно боржника [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ; місце проживання: [ADDRESS] (а.с.13). 24.02.2016 вказане виконавче провадження було закрите, а виконавчий лист повернутий стягувачу, оскільки у боржника не було виявлене майно, на яке може бути звернене стягнення, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження». Як стверджує позивач, на даний час він у добровільному порядку сплатив АТ «Райффайзен Банк Аваль» всю суму заборгованості та судового збору, у відповідності до рішення суду від 08.09.2014. Однак, арешт накладений на все його майно так і не було знято, що слугувало підставою для звернення до суду з вказаним позовом. Суд дослідивши письмові матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов до наступного. Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року. Відповідно до положень ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з роз`ясненнями п. 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Відповідно ч. 2 ст. 30 ЦПК України, позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). При розгляді позову про визнання права власності на арештоване майно та/або зняття арешту з майна судам слід всебічно і повно з`ясовувати обставини, наведені позивачем на підтвердження своїх вимог, неухильно додержуючись при цьому як правових норм, що гарантують права осіб, які беруть участь у справі, так і положень про належність та допустимість доказів (статті 77, 78 ЦПК). Судом встановлено, що виконавче провадження № 48819741 здійснювалось у період з 2015 по 2016 роки, а отже до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року № 606-XIV та Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Нормою ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року № 606-XIV визначено випадки, коли виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу. Так, виконавчий документ повертається стягувачеві у разі: якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними (п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону). Згідно зі ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження підлягає закінченню у разі: 1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання рішення суду; 2) визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання; 3) смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва; 4) скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; 5) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі; 6) закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення; 7) визнання боржника банкрутом; 8) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом; 9) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ; 10) направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби; 11) повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому ч. 3 ст. 75 цього Закону; 12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини; 13) непред`явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені ст. 51 цього Закону; 14) списання згідно із Законом України "Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію" заборгованості, встановленої рішенням суду, яке підлягало виконанню на підставі виконавчого документа. У разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 1 ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження"). Згідно з ч. 2 ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження", у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. За змістом ст. 57 вказаного Закону, арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом в тому числі й винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виноситься державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення (якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження) та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна. Предметом оскарження у цій справі є постанова головного державного виконавця Канівського МРВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області Гладкової Т.М. про відкриття виконавчого провадження № 48819741 та накладення арешту на майно боржника [PERSON] 24.02.2016 вказане виконавче провадження було закрите, а виконавчий лист повернутий стягувачу, оскільки у боржника не було виявлене майно, на яке може бути звернене стягнення, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження». Позивач зазначив, що він у добровільному порядку сплатив АТ «Райффайзен Банк Аваль» всю суму заборгованості та судового збору, у відповідності до рішення суду від 08.09.2014. Однак, як зазначено ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в своїх письмових поясненнях, Банк не може погодитись з твердженням [PERSON] щодо повного погашення суми боргу за кредитним договором, зважаючи на наступне. Так, станом на дату подання пояснень, зобов`язання [PERSON] перед АТ «Райффайзен Банк Аваль» не виконано. Сума заборгованості [PERSON] перед АТ «Райффайзен Банк Аваль» станом на 22.07.2020 складає 125 398,04 грн., а саме: заборгованість за «тілом» кредиту - 122 580,10 грн., у тому числі й прострочена заборгованість по «тілу» кредиту - 647,06 грн.; заборгованість по відсоткам - 2 677,34 грн., у тому числі й прострочена заборгованість по сплаті відсотків - 1 709,43 грн.; розрахована пеня за прострочення виконання зобов`язань - 140,60 грн. Відповідний розрахунок додано Банком до матеріалів справи (а.с.26-52). Крім цього, як вбачається з відзиву на позов [PERSON] , наданого Канівським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), відповідач просить відмовити у задоволенні позову, оскільки виконавче провадження про стягнення коштів з [PERSON] завершено з підстав, що не передбачають звільнення майна з-під арешту, інформація про погашення боргу на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» не надходила (а.с.77-78). Згідно положень ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження", повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання. У відповідності до ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження", повернення виконавчого документа стягувачу не є підставою для закінчення виконавчого провадження. Крім того, статтею 60 Закону України "Про виконавче провадження", якою врегульовані питання зняття державним виконавцем арешту з майна, також не передбачено право державного виконавця зняти арешт у разі повернення виконавчого документа стягувачу. Отже, зняття арешту з майна боржника пов`язується із закінченням виконавчого провадження, а не з поверненням виконавчого документа стягувачу. Вказаний висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 17 січня 2018 року у справі № 910/8019/15-г, від 16 травня 2018 року у справі № 10/56-08, від 01 серпня 2019 року у справі № 754/15469/16-ц, від 02 жовтня 2019 року у справі № 369/3031/18. Зважаючи на те, що виконавчий лист у рамках виконавчого провадження № 48819741 повернуто стягувачеві, відповідач та третя особа заперечують проти задоволення позовних вимог, а матеріали справи не містять доказів про сплату [PERSON] на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» суми заборгованості за кредитним договором № 354411/0587/0042-8 від 21.02.2008, відсутні підстави для скасування арешту, накладеного у цьому виконавчому провадженні на майно боржника відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року № 606-XIV. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що підстави для зняття арешту з майна, належного позивачу на праві приватної власності, накладеного 25.09.2015 постановою головного державного виконавця Канівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області та виключення всіх заборон з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна і Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - відсутні, у зв`язку з чим, в задоволенні позову слід відмовити. У зв`язку з відмовою в задоволенні позову з відповідача не підлягає стягненню на користь позивача судовий збір, сплачений за розгляд справи судом в розмірі 840 гривень 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed