Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-15 00:00:00

16 жовтня 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Дочірнього підприємства державної компанії «Укрспецекспорт» - Державне підприємство «Укроборонсервіс» (далі - Державне підприємство "Укроборонсервіс") про поновлення на роботі з дати звільнення на посаді майстра дільниці технічного обслуговування та ремонту стрілецької зброї виробничо-випробувального комплексу, про стягнення з підприємства середнього заробітку за час вимушеного прогулу з дати звільнення до дня поновлення на роботі, який на день пред`явлення позову становить 50055 грн 88 коп., матеріальної допомоги на оздоровлення, яка передбачена при виході у щорічну відпустку за 2018-219 робочі роки у розмірі посадового окладу - 6500 грн. В обґрунтування позову зазначив, що працював у Державному підприємстві «Укроборонсервіс» з 15.05.2014 по 03.04.2019 - майстром дільниці технічного обслуговування та ремонту стрілецької зброї виробничо-випробувального комплексу. 03 квітня 2019 року наказом №79-к його було звільнено на підставі п.1 ст. 40 Кодексу Законів про працю України (далі - КЗпП України) у зв`язку із скороченням штату. Вважає, що його звільнення незаконне, та таке що не відповідає вимогам чинного законодавства. Всупереч вимогам ст. 49-2 КЗпП України йому не було запропоновано жодної вакантної посади на підприємстві. Він є учасником бойових дій, а згідно п. 5 ч. 2 ст. 42 КЗпП України при рівних умовах продуктивності праці та кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається певному колу осіб. Але, 03.04.2019 року його було звільнено. В день звільнення [PERSON] отримав лише компенсацію за частину невикористаної щорічної основної відпустки та заробітну плату. Наказ про звільнення та трудової книжки не отримав, також не отримав виплати на оздоровлення, яка гарантована Колективним договором який укладено між адміністрацією та трудовим колективом Державного підприємства "Укроборонсервіс" (хоча її отримали інші працівники, які залишились працювати). Також, не був повідомлений про нараховані суми, які були нараховані йому при звільненні. Вважає, що звільнений з роботи незаконно. Зазначає також, що унаслідок таких дій відповідача, у нього загострилася хвороба, у зв`язку із чим він змушений був проходити стаціонарне лікування, що призвело до втрати сталих життєвих зв`язків та потребувало докладання зусиль для організації свого життя. Крім того, відповідно до ч.2 ст.235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Розмір такого стягнення слід обчислювати відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100, виходячи із середньоденного заробітку позивача за два останні місяці роботи до звільнення, помноженого на кількість робочих днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. При цьому середньоденна заробітна плата обчислюється діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів. Сума, що підлягає до виплати за час вимушеного прогулу за період з 04.04.2019 по 16.10.2019 становить 50055 грн 88 коп. (133 робочі дні х376,36 грн). 18 жовтня 2019 року ухвалою суду прийнято справу до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення осіб, у якій роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали. Ухвалу про відкриття провадження від 18 жовтня 2019 року разом із позовною заявою та додатками до неї було надіслано відповідачу рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за його місцезнаходженням, яке було отримано відповідачем 16.01.2020. (а.с.33) 03 лютого 2020 року від представника відповідача Державного підприємства «Укроборонсервіс» надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити. В обґрунтування відзиву зазначив, що 06.03.2019 керівництвом Державного підприємства «Укроборонсервіс» було проведено нараду щодо необхідності проведення скорочення штату Підприємства у зв`язку із скороченням обсягів замовлень і робіт. Керівників структурних підрозділів зобов`язано подати пропозиції щодо визначення посад, які підлягатимуть скороченню. 12.03.2019 від начальника ВВК [PERSON] надійшла службова записка з пропозицією скорочення посади майстра дільниці технічного обслуговування та ремонту стрілецької зброї ВВК (далі - майстер). Відповідно до вказаної службової записки посаду майстра обіймали два працівника: [PERSON] та [PERSON] (службова записка додається до матеріалів справи). В службовій записці було проведено порівняльну оцінку кваліфікації та продуктивності праці працівників за сукупністю ознак, які характеризують виробничу діяльність. На думку начальника ВВК [PERSON] кваліфікація та продуктивність праці [PERSON] більш високі, ніж у [PERSON] , який має освіту за військовою спеціальністю, яка ніяк не стосується займаної посади майстра. Інший майстер [PERSON] має технічну освіту за спеціальністю «технологія твердих хімічних речовин», що безпосередньо стосується виконуваної ним роботи та безперервний стаж роботи на посаді майстра з ремонту з 1986 року та стаж роботи на підприємстві з 2011 року. Також на засіданні комісії було встановлено, що [PERSON] добре знає процес роботи обладнання, його технічні характеристики та порядок обслуговування, безпосередньо з бригадою виконує завдання на виробництві. [PERSON] - в основному виконує паперову роботу, пов`язану з наданням інформації керівництву. Начальник ВВК [PERSON] пояснив членам комісії, що в разі скорочення роботу [PERSON] зможуть виконувати інші працівники, проте виконання роботи на виробництві та на обладнанні, яку виконує [PERSON] , замінити немає ким. У зв`язку з цим, для продовження нормального функціонування обладнання та підтримання роботи підрозділу в належному стані слід залишити на посаді особу, яка має вищу кваліфікацію, кращі навички та досвід роботи. За результатами проведення порівняльної оцінки кваліфікації та продуктивності праці працівників, було вирішено, що переважне право на залишення на роботі має [PERSON] , оскільки його кваліфікація та продуктивність праці більш висока, ніж у [PERSON] 19.03.2019 Щербака було повідомлено що посада майстра, яку він обіймає, скорочується і він підлягає вивільненню на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України 22.05.2019. Одночасно з повідомленням позивача про скорочення, йому було письмово повідомлено під підпис, що в Державному підприємстві «Укроборонсервіс» немає вакантних посад, які відповідають його кваліфікації, а також вакантних нижчих і менш оплачуваних робіт. Дійсно [PERSON] було запропоновано [PERSON] скористатись своїм правом, передбаченим п. 6.10 Колективного договору на 2018-2021 роки, відповідно до якого працівник, якого попереджено про скорочення, може бути звільнений за скороченням раніше ніж за два місяці. В такому випадку працівникові виплачується компенсація з розрахунку середньомісячної заробітної плати за два місяці пропорційно дням від дати фактичного звільнення до закінчення двомісячного терміну та вихідна допомога, як того вимагає закон. [PERSON] при звільненні були здійснені наступні нарахування: 13 960,54 грн - компенсація відпустки при звільненні; 12 043,69 грн - компенсація з розрахунку середньомісячної заробітної плати за два місяці пропорційно дням від дати фактичного звільнення до закінчення двомісячного терміну (за 32 р.д.); 7 527,40 грн - вихідна допомога. Загальна сума виплат при звільненні склала: 13 960,54 грн + 12 043,69 грн + 7 527,40 грн = 33 531, 63 грн. - 19,5 % (1,5 % військовий збір. 18 % ПДФЛ) = 26 993.08 грн З даного розрахунку вбачається, що відповідач з дотриманням норм чинного законодавства здійснив виплати звільненому працівнику, а позивач навмисно приховує фактично отримані суми. Крім того, в позовній заяві позивач зазначає, що всупереч вимог законодавства, він не отримав трудову книжку. Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належним чином оформлену трудову книжку. 03.04.2019 (в день звільнення) [PERSON] написав заяву, в якій просив переслати йому трудову книжку на відділення «Укрпошти» за адресою: вул. Бульварна, м. Шостка, 41101. 03.04.2019 Відповідач рекомендованим листом направив трудову книжку [PERSON] за зазначеною адресою, 10.04.2019 [PERSON] отримав трудову книжку, що підтверджується повідомленням про вручення (копія повідомлення про вручення додається до матеріалів справи). З огляду на вищевикладене, звільнення [PERSON] , розрахунок з ним та видача трудової книжки було здійснено на законних підставах, при визначенні переважного права залишення на роботі було враховано висновки Верховного Суду, викладі в Постанові від 22.05.2019 року по справі 753/3889/17, тому відповідач просить відмовити [PERSON] у задоволенні його позову повністю.(а.с.35-40) Відповідь на відзив [PERSON] до суду не подавав. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі, також не надходили. Відповідно до ч. 13 ст. 7 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно із копією трудової книжки серії [NUMBER] , позивач [PERSON] з 15 травня 2014 року працював на посаді майстра дільниці технічного обслуговування та ремонту стрілецької зброї виробничо-випробувального комплексу центру сертифікації та випробування у Державному підприємстві «Укроборонсервіс». 03 квітня 2019 року наказом №79-к/к його було звільнено у зв`язку з скороченням штату, (п.1 ст. 40 КЗпП України). (а.с.8) Із повідомлення від 18 березня 2019 року майстру дільниці технічного обслуговування та ремонту стрілецької зброї виробничо-випробувального комплексу [PERSON] , вбачається, що [PERSON] підлягає вивільненню на підставі п.1 ст.40 КЗпП України 22 травня 2019 року. Також у повідомленні вказано, що на підприємстві немає вакантних посад, що відповідають кваліфікації позивача, а також вакантних нижчих і менш оплачуваних робіт. Крім того, [PERSON] має право розірвати трудовий договір і до закінчення двомісячного терміну з дня вручення цього повідомлення.(а.с.9) Листом №29/1.5.1-5360 від 16 серпня 2019 року Державне підприємство «Укроборонсервіс» надало роз`яснення на звернення [PERSON] з питань незаконного його скорочення та невиплати йому коштів на оздоровлення. (а.с.16) Згідно із Службовою запискою начальника ВВК [PERSON] , директору Державного підприємства "Укроборонсервіс" від 12 березня 2019 року, надана характеристика на [PERSON] та [PERSON] , які займають посаду - майстра дільниці технічного обслуговування та ремонту стрілецької зброї. (а.с.41) Із Протоколу №5/19 засідання комісії Державного підприємства "Укроборонсервіс" з визначення переважного права працівників на залишення на роботі, у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників, вбачається, що перевага на право працівників на залишення на роботі - надана майстру [PERSON] , який має технічну освіту за спеціальністю «технологія твердих хімічних речовин», що безпосередньо стосується виконуваної ним роботи, безперервний стаж роботи на посаді майстра з ремонту з 1986 року. [PERSON] працює на посаді майстра з 2014 року і має військову спеціальність «командна тактика мотострілкових військ». Крім того, у разі скорочення, роботу [PERSON] (в основному виконує паперову роботу) можуть виконувати інші працівники, проте виконання роботи на виробництві та на обладнанні, яку виконує [PERSON] - замінити не має ким. Рішення комісії про переважне право на залишення на роботі має [PERSON] , оскільки його кваліфікація та продуктивність праці більш висока, ніж у [PERSON] (а.с.42,43) Згідно із Наказом №27-шр Державного підприємства "Укроборонсервіс" від 18 березня 2019 року «Про скорочення штату», скорочено штат Державного підприємства "Укроборонсервіс" з 23 травня 2019 року на 11 штатних одиниць. Із додатку №1 до цього Наказу вбачається які посади підлягають скороченню. Із додатку №2 до цього Наказу, також вбачається що [PERSON] бувіз цим Наказом ознайомлений 19 березня 2019 року.(а.с. 44-46) Як вбачається із заяви [PERSON] від 19 березня 2019 року, він просить надати щорічну відпустку з 20 березня 2019 року на 14 календарних днів та матеріальну допомогу на оздоровлення. (а.с.47) Із заяви від 02 квітня 2019 року, вбачається, що [PERSON] просить директора Державного підприємства "Укроборонсервіс" скоротити термін попередження про скорочення на вивільнити його раніше встановленого строку тобто з 03 квітня 2019 року. (а.с.48) Із заяви від 03 квітня 2019 року, вбачається, що [PERSON] просить надіслати йому трудову книжку на відділення «Укрпошта» та вказує адресу місцепроживання. (а.с.49) Із Наказу №79-к/к від 03 квітня 2019 року, вбачається, що [PERSON] звільнено 03.04.2019 згідно із п.1 ст. 40 КЗпП України, у зв`язку із скороченням штату, згідно з його заявою до закінчення терміну попередження. Також, наказано виплатити компенсацію з розрахунку середньомісячної плати за два місяці пропорційно дням від дати фактичного звільнення до закінчення двомісячного терміну попередження, вихідну допомогу, компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки за період з 15.05.2014 по 14.05.2015 за 2 дні; з 15.05.2015 по 14.05.2016 16 календарних днів; з 15.05.2018 по 03.04.2019 за 28 календарних днів. (а.с.51) Із довідки №29/1.7.1-395 виданої 23.01.2020 Державним підприємством "Укроборонсервіс", вбачається, що [PERSON] працював майстром дільниці технічного обслуговування та ремонту стрілецької зброї виробничо-випробувального комплексу з 15 травня 2014 року. 18 березня 2019 року його попереджено про скорочення посади та звільнений 3 квітня 2019 року . З 18 березня 2019 року по теперішній час вакантних посад, що відповідають його кваліфікації на підприємстві немає. (а.с.58) Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. У частині першій статті 21 КЗпП України передбачено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Аналіз даної норми дає підстави дійти висновку про те, що вона передбачає декілька самостійних підстав для розірвання з ініціативи власника трудового договору з працівником, а саме: ліквідацію; реорганізацію; банкрутство; перепрофілювання підприємства, установи, організації; скорочення чисельності працівників; скорочення штату працівників. Звільнення з підстав, зазначених в цьому пункті цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу (частина друга статті 40 КЗпП України). Частиною третьою статті 49-2 КЗпП України передбачено, що одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника. Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. За правилами ст.42 КЗпП при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці переважне право залишитися на роботі надається працівникам із більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. Вирішення питання щодо того, хто із працівників має більш високу кваліфікацію і продуктивність праці, - сфера компетенції роботодавця. Його завдання - переконливо довести у разі виникнення спору, за якими критеріями ним було надано перевагу тому чи іншому працівникові. Якщо очевидних переваг звільнений працівник не має, звільнення не може визнаватись незаконним. Як вбачається з матеріалів справи відповідною комісією підприємства був проведений аналіз щодо переваг двох майстрів однієї кваліфікації праці, наведені відповідні висновки. Враховуючи встановлені судом фактичні обставини, суд дійшов до висновку про об`єктивну неможливість Державного підприємства "Укроборонсервіс" запропонувати [PERSON] наявні вакансії та роботи на час його звільнення, які б останній міг виконувати за кваліфікаційним рівнем, а відтак звільнення позивача відбулося з дотриманням вимог чинного законодавства. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed