Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-13 00:00:00

Позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» звернулось до суду з цивільним позовом до [PERSON] , третя особа ,що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - [PERSON] , про звернення стягнення на предмет іпотеки. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 09.11.2007р. між ЗАТ «АК Промінвестбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №11-11, відповідно до умов якого Банк зобов`язується надати Позичальнику кредит в сумі 3 780 000 грн, а останній зобов`язується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування ним в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. Банк свої зобов`язання за Кредитним договором виконав в повному об`ємі, надавши Позичальнику кредит в сумі 3 780 000,00 грн, в свою чергу Позичальник порушив істотні умови Кредитного договору, в результаті чого станом на 27.02.2020р. утворилась прострочена заборгованість за кредитом в сумі - 3 732 552,30 грн, а також заборгованість по відсотках в сумі - 4 111 897,69 грн, пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 8 860 895,50 грн. Разом з тим 09.11.2007р. в якості забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором, між Кредитором та [PERSON] укладено Іпотечний договір, відповідно до якого відповідач по справі передав в іпотеку Кредитору нерухоме майно, а саме: житловий будинок, загальною площею 222,9 кв.м, житловою площею 106,9 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 17.12.2012р. між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» було укладено Договір про передачу прав за договорами забезпечення та укладений Договір про відступлення прав вимоги, відповідно до п. 2.2 якого внаслідок передачі (відступлення) Кредитного портфеля за цим Договором, новий Кредитор набуває усіх прав вимоги первісного Кредитора за Кредитними договорами та Договорами забезпечення, включно з правом вимагати від Позичальників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань, правом стягнення за зобов`язаннями Позичальників на заставне майно, та іншими правами вимоги за кредитними договорами забезпечення. Посилаючись на вищевикладене, позивач по справі просить звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: на житловий будинок загальною площею 222,9 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №11-11 від 09.11.2007р., а саме: заборгованість за кредитом в сумі - 3 732 552,30 грн, по відсотках в сумі - 4 111 897,69 грн, пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 8 860 895,50 грн. на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», стягнути з відповідача по справі на користь позивача витрати по сплаті судового збору. Ухвалою судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 07.09.2020 року відкрито загальне позовне провадження у даній цивільній справі та призначено підготовче засідання. 28.09.2020 року представником відповідача по справі [PERSON] - адвокатом Романюком Л.С. до суду подано відзив на позовну заяву, виклавши в ньому заперечення проти позову, у якому зазначає, що розрахунок заборгованості станом на 27.07.2020 року [PERSON] перед Кредитором в особі ТОВ »Кредитні ініціативи», в розумінні ст.76- ч.1 ст.80 ЦПК України не відповідає вимогам ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», так як відсутні первинні документи бухгалтерського обліку, які би підтверджували заборгованість [PERSON] в розмірі 16 705 345,49 грн. Посилається на те, що у відповідності до ст. 22 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII, захист прав споживачів, в даному випадку [PERSON] , передбачених законодавством, здійснюється судом та заявляє про невідповідність Закону України «Про захист прав споживачів» вимогам позивача про нарахування останнім пені в розмірі 8 860 895,50 грн, щодо якої заявив про застосування строку позовної давності в один рік. Окрім того, представник відповідача по справі у відзиві на позовну заяву зазначає, що листом №1142 від 12.08.2020 року «Повідомлення про усунення порушень, вимога про добровільне виселення» позивач по справі вимагав звільнення предмету іпотеки - житлового будинку за адресою: [ADDRESS] з обов`язковим зняттям всіх мешканців з реєстраційного обліку у відділі громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб. У відповіді в листі від 26.08.2020р. на вимогу позивача про добровільне виселення, [PERSON] зазначив, що в даному будинку за адресою: [ADDRESS] зареєстровані та проживають неповнолітні діти, що з огляду на діюче законодавство України унеможливлює виконання вимоги без згоди органів опіки та піклування, яким не надано згоди на звернення стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . При цьому відповідач по справі [PERSON] зазначає, що вказана вище обставина відома позивачу по справі. Просить в позові відмовити. Позивач по справі відповідь на відзив до суду не надіслав. Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 12.01.2021 року за клопотанням представника [PERSON] - адвоката Романюка Л.С. залучено до участі у справі, як третю особу на стороні відповідача без самостійних вимог - орган опіки та піклування Ківерцівської районної державної адміністрації, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 18.02.2021 року було замінено у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи» до [PERSON] , треті особи на стороні відповідача [PERSON] , орган опіки і піклування Ківерцівської районної державної адміністрації, про звернення стягнення на предмет іпотеки, третю особу орган опіки та піклування Ківерцівської районної державної адміністрації на орган опіки та піклування Ківерцівської міської ради без самостійних вимог на стороні відповідача. Представник позивача по справі [PERSON] подав до суду клопотання про підтримання позову та розгляд справи у його відсутності за наявними в матеріалах справи доказами. Представник відповідача по справі [PERSON] - адвокат Романюк Л.С. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, просив відмовити в задоволенні позову з підстав викладеному у відзиві на позовну заяву. Третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог - [PERSON] будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце розгляду справи, шляхом розміщення судового оголошення на офіційному веб-сайті Ківерцівського районного суду Волинської області, однак до суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог - служби у справах дітей Ківерцівської міської ради як органу опіки та піклування - Поліщук О.Л. в судовому засіданні надала суду висновок затверджений рішення Ківерцівської міської ради про неможливість звернення стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок за адресою: [ADDRESS] так як у ньому зареєстровані та проживають неповнолітні діти і іншим житлом вони не забезпечені. Суд заслухавши пояснення представника відповідача по справі [PERSON] - адвоката Романюка Л.С., представника третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог Поліщук О.Л. , дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, приходить до наступного висновку. При розгляді справи суд відповідно до вимог статей 10, 12, 13 ЦПК керується принципом верховенства права та розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для вирішення справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 09.11.2007 р. між ЗАТ «АК Промінвестбанк», правонаступником якого є ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний Банк» та [PERSON] було укладено договір про іпотечний кредит №11-11, з якого вбачається, що [PERSON] отримав кредит в сумі 3 780 000 грн, зі сплатою 15 (п`ятнадцять) процентів річних, строком до 29 жовтня 2027 року і дані обставини ніким не оспорюються (а.с. 5-8). Відповідно до п. 2.5. вищевказаного договору, дані кредитні кошти надавалися позичальнику [PERSON] для придбання нерухомості у власність, а саме: комплекс: адміністративний будинок та господарська будівля площею 390,8 кв.м. та земельна ділянка розміром 0,2498 га, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , що у відповідності до п.п. 2.6, п. 4.1 договору є іпотечним майном, в тому числі і житловий будинок площею 222,9 кв.м. та земельна ділянка площею 0,0529 га, за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5, 6 на звороті). Посилання позивача на те, що 09.11.2007р. в якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між Кредитором та [PERSON] укладено іпотечний договір, відповідно до якого відповідач передав в іпотеку Кредитору нерухоме майно, а саме: житловий будинок, загальною площею 222,9кв.м., житловою площею 106,9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки, як вбачається із наданих позивачем письмових доказів, досліджених судом, укладений між «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний Банк»(закрите акціонерне товариство) - іпотекодержатель та [PERSON] - іпотекодавець, іпотечний договір укладений на забезпечення вимоги іпотекодержателя, що випливає із кредитного договору №17-10 від 20.06.2007р., за яким предметом іпотеки є вищевказаний житловий будинок, (розділ І Договору) (а. с. 9-11). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майна та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта нерухомого майна, внесено відомості про основне зобов`язання в розмірі 3 780 000,00 грн., строк виконання 29.10.2027 року (що відповідає договору №11-11 від 09.11.2007р.), до іпотечного майна входить: адміністративний будинок та господарська будівля площею 390,8 кв.м. та земельна ділянка, розміром 0,2498 га, що знаходиться за адресою [ADDRESS] та належало іпотекодавцю [PERSON] . Саме на це майно було накладено обтяження за заявою Банку (а.с. 180-184). Дане майно було придбано [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу від 09.11.2007 року (а.с. 178-179). Вказане майно, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта №261293239, вищевказане майно було реалізоване 02.02.2019р. відділом примусового виконання рішень ДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором №11-11 від 09.11.2007 року (а.с. 185-186). Доказів того, що позивач у зв`язку із невиконанням позичальником боргових зобов`язань за кредитним договором №11-11 від 09.11.2007 року, в результаті чого утворилась заборгованість за тілом кредитом в сумі - 3 732 552,30 грн, по відсотках в сумі - 4 111 897,69 грн, пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 8 860 895,50 грн. звертався з позовом до суду про дострокове повернення усієї суми кредиту та нарахованих відсотків (а.с. 13) суду не надано. Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини. Відповідно до вимог ст. ст. 526, 530, 599 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, іншіх актів цивільного законодавства, у встановлені строки та припиняються виконанням , проведеним належним чином. Частиною першою ст. 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з вимогами ст. ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання і при цьому порушенні наступають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі статтею 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Відповідно до статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. На підставі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» від 05.06.2003 року №898/IV, іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку встановленому цим Кодексом. Відповідно до статей 12 і 33 Закону України "Про іпотеку" одним зі способів захисту прав та інтересів іпотекодержателя є звернення стягнення на предмет іпотеки. Підставами звернення стягнення на предмет іпотеки є рішення суду, виконавчий напис нотаріуса або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (частина третя статті 33 Закону України "Про іпотеку"). З огляду на вказане Закон України "Про іпотеку" визначає такі способи звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду); позасудовий: захист прав нотаріусом (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса) або самозахист (згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя). Згідно з частинами 1, 3 ст. 33, ч. 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і у договорі іпотеки зазначено, що за рішенням суду предмет іпотеки підлягає реалізації шляхом проведення процедури прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду (стаття 39 Закону України "Про іпотеку") є: 1) реалізація предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів (статті 41-47 Закону України "Про іпотеку"); 2) продаж предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (стаття 38 Закону). Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, є (частина третя статті 36 Закону України "Про іпотеку"): 1) передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; 2) право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 вказаного Закону. Відповідний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 року у справі № 310/11024/15-ц, провадження № 14-112цс19. У разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки (частина перша статті 12 Закону України "Про іпотеку"). У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки (частина перша статті 33 Закону України "Про іпотеку"). У разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору (частина перша статті 35 Закону України "Про іпотеку"). Положення вказаної частини не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку (частина друга статті 35 Закону України "Про іпотеку"). Як вбачається із повідомлення про усунення порушень. Вимога про добровільне виселення, було скеровано позивачем [PERSON] та [PERSON] 13.08.2020 року, а з позовом до суду про звернення стягнення на предмет іпотеки позивач звернувся 03.09.2020 року (а.с. 14, 16). Крім того судом встановлено та вбачається із постанови винесеної ст.державним виконавцем Ківерцівського РВ ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Львів) про примусове виконання виконавчого напису приватного нотаріуса №2229 виданого 11.11.2008 року про стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ «Кредитні ініціативи» боргу в сумі 157 724 грн. 45 коп. 25.05.2016р. було відкрито виконавче провадження за заявою стягувача ТзОВ «Кредитні ініціативи» і постановою від 16.04.2020р. даний виконавчий документ був повернутий стягувачу так як рішенням комісії з питань захисту прав дитини Ківерцівської райдержадміністрації відмовлено у наданні дозволу на реалізацію нерухомого майна у якому зареєстровані та проживають неповнолітні діти (а.с. 40-41). З копії довідки про склад сім`ї від 14.09.2020 року Ківерцівської міської ради витікає, що як член сім`ї власника майна в будинку проживають малолітні діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Витягом з копії будинкової книги підтверджується, що на момент укладення договору про іпотечний кредит №11-11 від 09.11.2007 року в будинку за адресою [ADDRESS] , була зареєстрована та проживала малолітня дитина [PERSON] (а.с. 43-48). Згідно довідки виданої ВП №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області №2104/50/1/01-2021 від 24.02.2021р. [PERSON] протягом останніх 6-ти років за адресою: адресою [ADDRESS] не проживає (а.с. 121). Відповідно до ч. 5 ст. 19 Сімейного кодексу України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Рішенням №81 виконавчого комітету Ківерцівської міської ради від 06 травня 2021 року «Про надання висновку про відмову у зверненні стягнення на предмет іпотеки» було затверджено висновок, яким відмовлено у зверненні стягнення на предмет іпотеки ТОВ «Кредитні ініціативи» до [PERSON] , зазначений правочин порушує житлові права дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які зареєстровані та мають право проживання у житловому будинку [ADDRESS] та іншого житла у них немає (а.с. 151-153). Згідно з частиною другою статті 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Відповідно до статті 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям. Аналогічний висновок зазначений в постанові ВС/КЦС від 25.11.2019 року у справі № 718/482/15-ц провадження №61-34289св18. Цивільний кодекс України як і спеціальний Закон України «Про іпотеку», не містять норм які б обмежували право членів сім`ї власника, якими є малолітні внуки відповідача [PERSON] , на користування жилим приміщенням у разі передання його в іпотеку. (Постанова ВС/КЦС від 16.10.2019 року у справі № 234/6602/16-ц). Статтею 405 ЦК України визначено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Тобто право користування майном члена сім`ї власника житла пов`язано з моментом здійснення реєстрації за місцем проживання особи. Відповідно ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна, або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Права дитини, щодо забезпечення її житлом закріплені у ст. ст. 16, 27 Конвенції про права дитини, Принципі 4 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959р. Європейський суд з прав людини у справі "Кривіцька та Кривіцький проти України" наголосив на загальних принципах, а саме: що втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла( 41). Концепція "житла" має першочергове значення для особистості людини, самовизначення, фізичної та моральної цілісності, підтримки взаємовідносин з іншими, усталеного і безпечного місця в суспільстві(44). Позивач по справі суду не надав доказів того, що між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» 17.12.2012р. було укладено Договір про передачу прав за договорами забезпечення та Договір про відступлення прав вимоги в тому числі і за договором про іпотечний кредит №11-11 від 09.11.2007 року та по іпотечному договору від 20.06.2007 року, за якими [PERSON] та [PERSON] набули відповідних прав та обов`язків. Згідно із ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає в повному об`ємі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed