Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

Позивач [PERSON], [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа - [PERSON], в якому просить встановити порядок користування двокімнатною квартирою [ADDRESS] житловою площею 28,4 кв.м., виділивши співвласнику квартири [PERSON] та члену її сім'ї [PERSON] кімнату площею 20,0 кв.м., визначену в технічному номером «6», залишивши в користуванні' [PERSON] кімнату площею 8,4 кв.м., визначеної в технічному'паспорті під № «5». Кухню, плошею 5,7, визначену в технічному паспорті під № «4», ванну кімнату, вбиральню, коридор, шафу та балкон залишити у загальному користуванні. [PERSON] в свою чергу звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], в якому просить суд визначити частки у спільній сумісній власності за [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на квартиру [ADDRESS] по ? частці кожному, припинивши право спільної сумісної власності і виділивши ідеальні частки співвласників в натурі, виділити у користування [PERSON], [PERSON], [PERSON] кімнату №6, площею 20,0 кв.м., у користування [PERSON] житлову кімнату №5, площею 8, 4 кв.м., вбудовану шафу №8, площею 0,6 кв.м., залишивши кухню №4, площею 5,7 кв.м., ванну кімнату, вбиральню коридор залишити у спільному користуванні. В обґрунтування первісного позову позивач зазначив, що згідно ордеру Виконавчого комітету Ленінської Ради депутатів трудящих м. Харкова, виданого 1 квітня 1967 року на ім'я батька [PERSON] їх сім'я з 4 чоловік отримала право на зайняття двокімнатної квартири [ADDRESS]. Після смерті батька, в 2000 році квартира була приватизована, про що було видано свідоцтво про право власності зареєстрованим №п-8-23234 від 26.07.2000 року Харківського міською радою. В грудні 2010 року вона, як співвласник приватизованої квартири і її чоловік, [PERSON], як член сім'ї співвласника житла, вселились за згодою її матері - [PERSON] в спірну квартиру. За час проживання в квартирі вона та її чоловік повністю сплачують кумунальні послуги та утримують квартиру в належному стані, дотримуються всіх норм щодо норм громадського порядку та добросусідства, однак, останній рік у них склались неприємні стосунки з відповідачами з причин спору щодо користування житловою площею. Фактично в квартирі мешкають [PERSON], [PERSON], та її чоловік - [PERSON], спори виникають відносно участі кожного співвласника у сплаті комунальних послуг та житлову площу. [PERSON] проживає у приватному будинку [ADDRESS], протягом останнього року, на підґрунті неприязливих стосунків постійно підбурює [PERSON] до сімейних сварок, він постійно здійснює злочини в відношенні сім'ї позивача, у зв'язку з чим позивачі неодноразово зверталися до правохоронних органів. В обґрунтування зустрічного позову [PERSON] зазначила, що у відповідності зі свідоцтвом про право власності на житло квартира [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належить [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. [PERSON] не є власником спірної квартири, а лише зареєстрований та мешкає в ній. Особовий рахунок відкрито на ім'я [PERSON], на підставі рішення виконавчого комітету Фрунзенської районної ради м Харкова від 20.06.2000 року за № 135\\21 [PERSON] було визнано наймачем вищезазначеної квартири. [PERSON] зробила її життя та життя її онука нестерпним, Позивач є літньою людиною, пенсіонеркою, є «дитиною війни», у [PERSON] та [PERSON] на теперішній час склалися неприязнені стосунки з [PERSON] та [PERSON] спірна квартира є двокімнатною, одна з житлових кімнат має площу 8,4 кв.м., а інша 20,0 кв.м., і позивач вважаю за можливе і необхідне виділити їй та її онукам [PERSON] та [PERSON] у користування кімнату площею 20,0 кв.м. ( приміщення № 6) , а [PERSON] кімнату №5, площею 8,4 кв.м. У судовому засіданні позивачі [PERSON], [PERSON] первісний позов підтримали у повному обсязі, просили його задовольнити, зустрічний позов не визнали у повному обсязі, просили у його задоволенні відмовити, надали суду пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. У судовому представник відповідача [PERSON] - [PERSON] первісні позовні вимоги не визнала у повному обсязі, просила у їх задоволенні відмовити, зустрічний позов підтримала у повному обсязі. Третя особа за первісним позовом, відповідач за зустрічним [PERSON] зустрічний позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити, у задоволенні первісного позову просив відмовити, надав суду пояснення аналогічні викладеним у зустрічному позові Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає первісні позовні вимоги та зустрічні позовні в частині визначення порядку користування житловим приміщенням такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Даний принцип полягає у змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Стороні зобов'язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, як того вимагають положення ст. 60 ЦПК України, за якими доказуванню підлягають обставиш які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, яг беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. ст. 11, 27, 60 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір. У ході судового розгляду встановлено, що спірна квартира [ADDRESS], на праві власності належить [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (свідоцтво про право власності на житло від 7 серпня 2000 року реєстраційний номер №8-00-199500, видане Центром приватизації державного житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна Харківської міської ради Згідно технічного паспорту на квартиру [ADDRESS], вона складається з 2-х кімнат, площею 8,4 кв.м. та 20 кв.м. Так, відповідно до положень ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до роз'яснень п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" №20 від 22 грудня 1995 року (з наступними доповненнями) квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. , Відповідно до ч.4ст.10 ЦПК України, суд роз'яснював сторонам наслідки не вчинення ним процесуальних дій, зокрема, наслідки недоведення належними та допустимими доказами (ст..58, 59 ЦПК України) обставин, якими вони обґрунтовують позовні вимоги. Так, виходячи з характеру спірних правовідносин, того, що внаслідок встановлення порядку користування квартирою вона набуде статусу комунальної, суд роз'яснював сторонам право на призначення судової будівельної експертизи для вирішення питань можливості встановлення порядку користування квартирою для всіх співвласників, однак сторонами таке клопотання не заявлялось, у зв'язку з чим суд позбавлений можливості встановити порядок користування двокімнатною квартирою [ADDRESS] та взагалі визначити чи можливий поділ спірної квартири. Окрім того, за вимогою ст. 30 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач та відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Сторони мають рівні процесуальні права і обов'язки, можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії цивільного процесу і кожна зі сторін має право вимагати виконання судового рішення в частині, що стосується цієї сторони. [PERSON], [PERSON] є повноправними власниками спірної квартири, однак, позивачем за первісним позовом [PERSON] не залучена до участі у справі, а [PERSON] залучений позивачем до участі у справі як третя особи, у той час як процесуальні права третьої особи значно вужчі, ніж права сторони у справі, тобто позивачем невірно визначений суб'єктний склад осіб, які беруть участь у справі у зв'язку з чим неправильно визначено спосіб захисту своїх інтересів. Судом неодноразово під час судового розгляду наголошувалося на необхідності зміну процесуального статусу зазначених осіб, що було проігноровано позивачем [PERSON] Зустрічні позовні вимоги в частині визначення частки у спільній сумісній власності за [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на квартиру [ADDRESS] по ? частці кожному, припинивши право спільної сумісної власності підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст.ст.317, 319 ЦК України власнику належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 317 ЦК України власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 372 ЦК України у разі поділу майна , що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до ст. 355 ЦК України „Майно, що є у власності двох або більше осіб /співвласників/ належить їм на праві спільної власності /спільне майно/". При цьому, згідно зі ст. 368 ЦК України „Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю" Окрім того, згідно до ст. 370 ЦК України „Співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду." Як вже зазначалося вище, що сторонам по справі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS]. Враховуючи характер правовідносин, що склалися між сторонами, суд вважає, що до останніх слід застосовувати положення ст. 357 ЦК України. Так, згідно ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. На підставі ст. 364 ЦК України у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визначення часток у спільній сумісній власності , припинення права спільної сумісної власності позивачів та відповідачів на спірну квартиру законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial