Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Садівничого товариства масиву "Прикордонник", третя особа на стороні відповідача [PERSON], про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення з посади та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він є членом обслуговуючого садово-городнього неприбуткового кооперативу Садівничого товариства масиву «Прикордонник», який створений шляхом об'єднання фізичних осіб для надання послуг членам садівничого товариства з метою провадження їх господарської діяльності, та здійснює свою діяльність на земельній ділянці розташований в районі ріки Зах. Буг с. Литовеж, Іваничівського району, Волинської області. Загальними зборами садівничого товариства від 15.03.2015 року затверджено Статут Садівничого товариства масиву «Прикордонник», який зареєстрований у встановленому порядку. Рішенням звітно-виборної конференції Садівничого товариства масиву «Прикордонник» від 12.02.2017 року, яка розглядала і інші питання, його обрали головою нашого садівничого товариства масиву «Прикордонник». 14.02.2017 року між ним і товариством було укладено трудовий договір, як з головою товариства, на термін до 12.02.2020 року, тобто на 3 роки, оскільки Статутом товариства передбачено, що голова товариства може бути обраний на термін до 3-х років, а згідно ст. 16 Закону України «Про кооперацію» не більше ніж на 5-ть років, після чого він приступив до виконання своїх трудових обов'язків, як голова товариства, таким чином між ним та відповідачем виникли трудові відносини за які отримував заробітну плату. Вказує, що наказом №2-к від 10.08.2017 року його звільнено з посади голови масиву «Прикордонник» з 10.08.2017 року, згідно п.1 ст.36 КЗпП за згодою двох сторін, та зобов'язано передати [PERSON] згідно акту прийому передачі майно, печатки, та всю документацію садівничого товариства, даний наказ підписано [PERSON], як в.о. головою масиву «Прикордонник». Позивач у позові посилається на те, що підставою для винесення наказу послужило рішення Нововолинського міського суду від 13.05.2017 року, яке набрало законної сили 19.07.2017 року після його перегляду в апеляційному порядку, відповідно до якого визнано недійсним рішення звітно-виборної конференції Садівничого товариства масиву «Прикордонник» від 12.02.2017 року, оформлені протоколом звітно-виборної конференції Садівничого товариства масиву «Прикордонник» від 12.02.2017 року, на якій його було обрано головою цього садівничого товариства. Вказує, що про наказ про звільнення його з посади голови масиву «Прикордонник» з 10.08.2017 року, згідно п.1 ст. 36 КЗпП за згодою двох сторін, дізнався лише 12.09.2017 року, коли йому його надали для ознайомлення і підпису. Вважає наказ про його звільнення незаконним та таким, що підлягає скасуванню. Позивач вказує, що незаконність його звільнення полягає в тому, що він не давав згоди на своє звільнення, в тому числі за вказаною правовою підставою, що підтверджено документами, які йому надіслані супровідним листом. Фактично розірвання трудового договору проведено з ініціативи відповідача без правових підстав, які дозволяють йому це зробити, відповідно до вимог законодавства та статуту садівничого товариства. Позивач посилається на те, що його звільнено з посади голови товариства з припиненням трудових відносин з ініціативи відповідача, не на підставі рішення загальних зборів, а на підставі рішення правління СТМ "Прикордонник" від 09.08.217 року, до компетенції якого це питання не відноситься. Тому вважає, що підлягає визнанню незаконним та скасуванню не тільки наказ про його звільнення від 10 серпня 2017 року, але й має бути визнано незаконним рішення правління СТМ "Прикордонник" від 09 серпня 2017 року щодо звільнення його з посади голови масиву на підставі вказаного судового рішення, а тим більше, що суд не вправі приймати рішення про звільнення з посади, і така підстава для припинення трудового договору в законодавстві відсутня. Крім того позивач посилається на ст.233, ч.1,2 ст.235 КЗпП України та зазначає, що розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу надасть в ході розгляду справи, оскільки його необхідно надати на час вирішення справи. Позивач просить суд визнати незаконним та скасувати наказ №2-к від 10.08.2017 року щодо його звільнення з посади голови масиву "Прикордонник" з 10.08.2017 року згідно п.1 ст.36 КЗпП України за згодою сторін, визнати недійсним з цього приводу рішення правління СТМ "Прикордонник" від 10.08.2017 року, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу, вирішити питання судових витрат. Ухвалою суду від 21 листопада 2018 року з ініціативи суду виправлено описку в постановленому у даній справі відповідно до ч.6 ст.259 ЦПК України короткому рішенні Нововолинського міського суду Волинської області від 15 листопада 2018 року, а саме у третьому та четвертому абзаці резолютивної частини щодо дати визнання рішення правління Садівничого товариства масиву "Прикордонник", а саме 09 серпня 2017 року, та щодо дати з якої слід стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу, а саме з 12 вересня 2017 року. Позивач [PERSON] до проведення судового засідання подав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності та у відсутності його представників, позов підтримує повністю, просить його задовольнити в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення у разі необхідності заочного рішення, додає розрахунок середнього заробітку станом на 31.10.2018 року, який підлягає стягненню в його користь із збільшенням суми на момент прийняття рішення, відповідно до якого всього підлягає стягненню за період з 12.09.2017 року по 15.11.2018 року 40256,37 грн. У даному розрахунку вказує, що до 12 вересня 2017 року він перебував у відпустці згідно наказу від 07.08.2017 року, саме у зв'язку із тим, що він до 12 вересня 2017 року був у відпустці по11 вересня 2017 року включно, СТМ "Прикордонник" подало до фіскальної служби данні про його звільнення з 11.09.2017 року, тобто під час відпустки, що також є порушенням закону та вказує на незаконність його звільнення, тому позивачем надано розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу лише з 12 вересня 2017 року (а.с.168-169). Представник відповідача СТМ "Прикордонник" в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомив. Третя особа на стороні відповідача [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст.281, ст.282 ЦПК України суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов є підставним і підлягає задоволенню у зв'язку з наступним. Судом встановлено, що [PERSON] 14 лютого 2017 року згідно наказу №13/02-2017 від 13.02.2017 року прийнятий на посаду голови СТМ "Прикордонник" згідно трудового договору (а.с.41). В судовому засіданні встановлено, що наказом №2-к від 10.08.2017 року [PERSON] звільнено з посади голови масиву "Прикордонник" з 10.08.2017 року, згідно п.1 ст.36 КЗпП України, на підставі рішення суду, рішення правління (протокол №2) (а.с.8). Із акту СТМ "Прикордонник" від 12.09.2017 року про відмову керівника підписатись у наказі про звільнення з роботи встановлено, що комісією у складі в.о. голови масиву [PERSON], бухгалтера [PERSON], членів правління [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], складений акт про те, що 12.09.2017 року керівник [PERSON] відмовився підписати наказ №2-К про звільнення його з посади голови масиву з 10.08.2017 року, в зв'язку з рішенням Нововолинського міського суду від 13.05.2017 року справа №165/685/17, провадження №2/165/338/17 і рішенням апеляційного суду від 19.07.2017 року справа №165/685/17, провадження №22-ц/773/880/17, категорія 59, про визнання недійсним рішення звітно-виборної конференції СТМ «Прикордонник» від 12.02.2017 року, оформлені протоколом звітно-виборної конференції СТМ «Прикордонник» від 12.02.2017 року. Рішення звітно-виборної конференції СТМ «Прикордонник» від 12.02 2017року, оформлені протоколом звітно-виборної конференції СТМ, де п.4 «відкритим голосуванням обраний головою масиву [PERSON]." відмінено і немає можливості про подальше його працевлаштування (а.с.9). Із рішення правління СТМ «Прикордонник» від 09 серпня 2017 року підписаного від імені голови правління [PERSON] та секретаря правління [PERSON], та нотаріально завіреного приватним нотаріусом Нововолинського міського нотаріального округу Волинської області [PERSON] вбачається, що рішенням правління вирішено: "Звільнити [PERSON] з посади голови масиву, згідно рішення Нововолинського міського суду від 13 травня 2017 року, підтвердженого Волинським апеляційним судом від 19 липня 2017 року (а.с.10). Відповідно до п.1 ст.36 КЗпП України підстави припинення трудового договору є угода сторін. Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 6 листопада 1992 р. № 9 роз'яснено, що в разі домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за пунктом 1 статті 36 КЗпП (угода сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами. Анулювання такої домовленості може відбутися лише тоді, коли власник або уповноважений ним орган і працівник дійшли взаємної згоди. Припинення трудового договору за пунктом 1 статті 36 КЗпП застосовується у випадку взаємної згоди сторін трудового договору, але пропозиція (ініціатива) про припинення трудового договору за цією підставою може виходити як від працівника, так і від власника або уповноваженого ним органу. За угодою сторін може бути припинено як трудовий договір, укладений на невизначений строк, так і строковий трудовий договір. Припинення трудового договору за пунктом 1 статті 36 КЗпП не передбачає попередження про звільнення ні від працівника, ні від власника або уповноваженого ним органу. День закінчення роботи визначається сторонами за взаємною згодою. Пропозиція (ініціатива) і сама угода сторін про припинення трудового договору за пунктом 1 статті 36 КЗпП можуть бути в письмовій або в усній формі. Якщо працівник подає письмову заяву про припинення трудового договору, то в ній мають бути зазначені прохання звільнити його за угодою сторін і дата звільнення. Саме ж оформлення припинення трудового договору за угодою сторін має здійснюватися лише в письмовій формі. У наказі (розпорядженні) і трудовій книжці зазначаються підстава звільнення за угодою сторін з посиланням на пункт 1 статті 36 КЗпП і раніше домовлена дата звільнення. Судом встановлено, що [PERSON] відповідно до п.1 ст.36 КЗпП України заяви про звільнення його з посади голови масиву "Прикордонник" не писав і не подавав, тим більше заяви за згодою сторін, він взагалі не давав згоди на його звільнення, що підтверджується супровідним листом за підписом в.о. голови СТМ "Прикордонник" про направлення [PERSON] для ознайомлення копії рішення апеляційного суду, копію опису документів, що надаються юридичною особою державному реєстратору для проведення реєстраційної дії "Скасування реєстраційної дії за судовим рішенням", копії наказу №2-К про звільнення, копії акту про відмову керівника підписатись у наказі про звільнення (а.с.5). Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 14.03.2017 р. Садівниче товариство масиву «Прикордонник» за організаційно-правовою формою є обслуговуючим кооперативом (а.с.22-24). Відповідно, діяльність СТМ «Прикордонник» провадиться на підставі Статуту Садівничого товариства масиву «Прикордонник», затвердженого загальними зборами від 15.03.2015 року (далі Статут), та врегульована Законом України «Про кооперацію»(а.с. 31-36). Відповідно до п.6.2 Статуту СТМ "Прикордонник" органами управління садівничого товариства є вищий орган управління (загальні збори членів садівничого товариства або збори уповноважених), і правління. Згідно п.п. 6.3.2 Статуту СТМ "Прикордонник" загальні збори членів садівничого товариства обирають на три роки правління в кількості не менше п'яти осіб, ревізійну комісію, а також затверджують голову товариства. Згідно п.п. 6.3.12 Статуту СТМ "Прикордонник" загальні збори членів садівничого товариства достроково відкликають членів правління, голови товариства і ревізійної комісії. Відповідно до п.6.4, п.6.5 Статуту СТМ "Прикордонник", ст.ст. 15, 16 "Про кооперацію", голова товариства обирається, так і може бути звільнений не з своєї ініціативи, лише загальними зборами, які є найвищим органом правління кооперативу. Правління ж садівничого товариства згідно п. 6.4.17 Статуту СТМ "Прикордонник" може лише тимчасово до скликання позачергових зборів, відсторонити від виконання обов'язків голову товариства у встановлених статутом випадках. Таким чином, приймаючи рішення від 09.08.2017 року про звільнення [PERSON] з посади голови масиву "Прикордонник" згідно рішення Нововолинського міського суду від 13.05.2017 року, підтвердженого Волинським апеляційний судом від 19.07.2017 року правління СТМ "Прикордонник" фактично вийшло за межі наданих йому Статутом садівничого товариства масиву "Прикордонник" повноважень, оскільки повноваження щодо звільнення голови товариства СТМ "Прикордонник" є виключною компетенцією загальних зборів товариства, а не його правління. За таких обставин рішення правління СТМ "Прикордонник" від 09 серпня 2017 року щодо звільнення [PERSON] з посади голови масиву, згідно рішення Нововолинського міського суду від 13.05.2017 року, підтвердженого Волинським апеляційний судом від 19.07.2017 року підлягає визнанню недійсним, як таке, що прийнято Правлінням товариства за відсутності статутних повноважень, на вирішення даного питання. Згідно п.6.4.2 Статуту правління товариства обирається на загальних зборах на 3 роки в кількості не менше п'яти осіб. Порядок обрання або відкликання членів правління та голови кооперативу, а також порядок проведення засідань правління кооперативу та прийняття ним рішень визначаються статутом кооперативу. Судом встановлено, що рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 13 травня 2017 року визнано недійсним рішення звітно-виборчої конференції СТМ «Прикордонник» від 12 лютого 2017 року, оформлені протоколом звітно-виборчої конференції СТМ «Прикордонник» від 12 лютого 2017 року. Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 19 липня 2017 року апеляційну скаргу СТМ «Прикордонник» відхилено, а рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 13 травня 2017 року залишено без змін, рішення суду набрало законної сили. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. З огляду на встановлені обставини, суд приходить до висновку що у правління СТМ "Прикордонник" відсутні статутні повноваження необхідні для прийняття оскаржуваного рішення, представниками відповідачів жодних належних та допустимих доказів на спростування вищевикладених обставин до суду надано не було, а тому суд визнає незаконним та скасовує наказ СТМ «Прикордонник» №2-К від 10 серпня 2017 року про звільнення з 10 серпня 2017 року [PERSON] з посади голови масиву «Прикордонник», згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України за згодою двох сторін та визнає рішення правління Садівничого товариства масиву «Прикордонник» від 09 серпня 2017 року в частині звільнення [PERSON] з посади голови масиву, згідно рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 13 травня 2017 року. Відповідно до ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. Судом встановлено, що [PERSON] був звільнений із займаної посади з порушенням вимог чинного трудового законодавства України, звернувшись із даним позовом до суду не ставив вимогу щодо поновленню його на посаді голови масиву "Прикордонник", лише просив стягнути 40256,37 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу, починаючи з 12 вересня2017 року по 15 листопада 2018 року включно, згідно поданого ним розрахунку, та не оспорюваного відповідачем. Згідно до ч. 1, 2 ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Відповідно до п.32 постанови Пленуму ВСУ № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» у випадку стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично відпрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100. Із розрахунку наданого позивачем суду вбачається, що позивачем було проведено розрахунок середнього заробітку, який підлягає стягненню в його користь з відповідача СТМ "Прикордонник" за час його вимушеного прогулу однак не з дня звільнення, а з 12 вересня 2017 року, оскільки згідно наказу СТМ "Прикордонник" від 07.08.2017 року [PERSON] перебував у щорічній основній відпустці з 29.08.2017 року по 11.09.2017 року і СТМ "Прикордонник" подало до фіскальної служби дані про його звільнення з 11.09.2017 року, тому позивачем проведено розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу лише з 12 вересня 2017 року по день винесення рішення суду - по 15 листопада 2018 року, як і було зазначено ним у позові (а.с.3) та не було оспорено відповідачем, в сумі 40256,37 грн. (а.с.168-169). Таким чином суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача Садівничого товариства масиву «Прикордонник» в користь позивача [PERSON] середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 12 вересня 2017 року по 15 листопада 2018 року в сумі 40256,37 грн., згідно розрахунку наданого позивачем (а.с.168-169). Відповідно до ст.141 ЦПК України, Закону України "Про судовий збір" з відповідача в дохід держави слід стягнути витрати по оплаті судового збору в розмірі 1920,00 грн., із розрахунку дві вимоги немайнового характеру та одна майнова вимога: 640,00 грн. х 2 + 640, 00 грн. = 1920,00 грн.

Outcome: approved