Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-16 00:00:00

24.01.2020р. [PERSON] (далі - заявник) звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, а саме, що державний акт на право постійного користування землею серії МК №1561 на земельну ділянку площею 1,0 га розташованої на території Доброжанівської сільської ради народних депутатів, з цільовим призначанням для особистого підсобного господарства належить [PERSON] , [INFO] . Заява мотивована тим, що з метою приведення документів у відповідність до чинного законодавства, заявник звернувся до Відділу у Врадіївському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області за консультацією, під час чого було встановлено, в Державному акті в графі прізвище заявника вказано " [PERSON] ", а в паспорті громадянина України в графі прізвище вказано " [PERSON] ", тому через вказану помилку він позбавлений можливості розпоряджатися своїм майном. Заявник в судове засідання не з`явилася, проте 17.02.2020р. звернувся до суду із заявою, в якій підтримує вимоги заяви та просить розглянути справу за його відсутності. Представник Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області в судове засідання не з`явився, проте 03.02.2020р. звернувся до суду із заявою, в якій не заперечує щодо задоволення заяви [PERSON] та просить розглянути справу за його відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. На підставі вищевикладеного та враховуючи приписи ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних у справі матеріалів, оскільки неявка останніх не перешкоджає розгляду заяви. Дослідив письмові докази судом встановлено таке. Згідно копії паспорта громадянина України виданого 09.07.2019р., в графі прізвище заявника вказано " [PERSON] ", в графі дата народження " [INFO] ". Згідно Державного акту на право постійного користування землею серії МК № 1561, виданого 04.03.1996р. на підставі рішення сесії 22 скликання Дображанівської сільської ради народних депутатів Врадіївського району Миколаївської області № 5 від 22.08.1995р., власником земельної ділянки загальною площею 1,0 га, з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована в межах території Дображанівської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області є [PERSON] . Згідно довідки Дображанівської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області № 23 від 13.01.2020р. та довідки про реєстрацію місця проживання особи [PERSON] на території сільської ради не зареєстрований та не проживає. В [ADDRESS] , з 21.05.1996р. зареєстрований та проживає по теперішній час [PERSON] , [INFO] , який сплачує земельний податок за користування земельною ділянкою площею 1,0 га, яка розташована на території Дображанівської сільської ради. З рішення сесії 22 скликання Дображанівської сільської ради народних депутатів Врадіївського району Миколаївської області № 5 від 22.08.1995р. "Про надання земельних ділянок для особистих підсобних господарств" вбачається, що [PERSON] також внесено в список осіб, яким надано земельні ділянки для особистих підсобних господарств. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. При прийнятті рішення, суд керується п. 6 ч. 1 ст. 315, ст.ст. 316, 318, 319 ЦПК України, п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31.03.1995р. Встановив вказані обставини, які підтверджують факт належності правовстановлюючого документу заявнику, суд приходить до висновку, що в іншому порядку, окрім судового, заявник не зможе довести належність йому вказаного правовстановлюючого документу та реалізувати своє право на розпорядження своїм майном, а тому його право підлягає захисту у судовому порядку, а відтак заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved