Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-14 00:00:00

У жовтні 2019 року Акціонерне товариство "Універсал Банк" (далі - Банк або АТ "Універсал Банк") звернулося до суду з позовом, у якому просить стягнути на його користь з [PERSON] суму заборгованості за договором про надання банківських послуг "Мonobank" від 23 листопада 2017 року в загальному розмірі 69970 грн. 18 коп. В обґрунтування позову зазначало, що у жовтні 2017 року Банк запустив новий проект "Мonobank", у рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки " Мonobank ". Після перевірки кредитної історії на платіжних картках " Мonobank " за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Попередня ідентифікація клієнта відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та реєстраційного номера облікової картки платника податків у мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом Банку, що виїжджає за адресою, зазначеною Клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрати в розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ "Універсал Банк" опубліковані на офіційному сайті Банку та вони є постійно доступними для ознайомлення. 23 листопада 2017 року між Банком і [PERSON] (далі - Позичальник або Клієнт) був укладений кредитний договір № б/н, за умовами якого Банк надав відповідачу кредит у розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок. Банк взяті на себе зобов`язання за кредитним договором виконав, надав Позичальникові кредит у вказаній вище сумі. Проте відповідач своїх зобов`язань за цим договором належним чином не виконує. Станом на 30 грудня 2018 року прострочення відповідачем зобов`язання із сплати щомісячного мінімального платежу за кредитним договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим на підставі положень пп. 5.16 п. 5 Розділу ІІ Умов обслуговування рахунків фізичної особи в АТ "Універсал Банк" відбулося істотне порушення Клієнтом своїх зобов`язань, вся сума заборгованості за кредитом стала простроченою. 30 грудня 2018 року Банк направляв Позичальнику повідомлення про істотне порушення ним умов договору та необхідність погасити суму заборгованості, проте відповідач [PERSON] жодних дій не вчинив, заборгованість за кредитним договором не погасив. Станом на 22 серпня 2019 року [PERSON] має перед Банком заборгованість за вказаним кредитним договором від 23 листопада 2017 року в загальному розмірі 69970 грн. 18 коп., з яких: 43017 грн. 75 коп. - залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), 26952 грн. 43 коп. - заборгованість за пенею та комісією. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій просив суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем його проживання, про причини неявки суд він не повідомив, відзив на позов і заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Провівши заочний розгляд справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. За змістом ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Судом встановлено, що 23 листопада 2017 року на підставі анкети-заяви Позичальника, Умов обслуговування рахунків фізичної особи, Тарифів банку між позивачем АТ "Універсал Банк" і відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н. За умовами цього договору Банк надав відповідачу кредит у розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка, зі сплатою процентів за користування кредитом у визначеному тарифом розмірі та інших платежів, зокрема, пені, комісії та штрафу. Відповідач [PERSON] в анкеті-заяві підтвердив, що його заява разом із Умовами обслуговування рахунків фізичної особи (далі - Умови), тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту становить між ним і Банком договір про надання банківських послуг (далі - кредитний договір). У пп. 2.3 п. 2 розділу І Умов визначено, що своїм підписом на анкеті-заяві Клієнт беззастережно підтверджує, що на момент укладення договору ознайомився з цими Умовами, паспортом споживчого кредиту, графіком щомісячних платежів, їх зміст йому зрозумілий повністю та він погоджується з викладеним у даних документах. Згідно із пп. 5.3 п. 5 розділу ІІ Умов сторони домовилися, що Банк має право на власний розсуд переглядати ліміт до використання в межах суми ліміту кредитування, що зазначена у договорі. Інформація щодо зміни ліміту до використання зазначаються Клієнту текстовим повідомленням в електронному вигляді на номер мобільного телефону Клієнта або у мобільному додатку. Відповідно до пп. 5.9 п. 5 розділу ІІ Умов на суму наданого кредиту Банк нараховує відсотки. Відсотки нараховуються за кожен календарний день використання кредитного ліміту, з розрахунку 365/366 календарних днів у році, за процентними ставками, зазначеними у тарифах. За змістом пп. 5.11 п. 5 розділу ІІ Умов Клієнт зобов`язаний щомісяця сплачувати щомісячний мінімальний платіж в розмірі та в термін, що зазначені в мобільному додатку. При несплаті щомісячного мінімального платежу Клієнт повинен сплатити штраф за несплату щомісячного мінімального платежу згідно з Тарифами. Банк розглядає будь-який надісланий платіж Клієнта як визнання Клієнтом даного штрафу в розмірі платежу, що надійшов, але не більше суми штрафу, визначеного тарифами. У пп. 5.16 п. 5 розділу ІІ Умов сторонами визначено, що у разі порушення терміну сплати щомісячного мінімального платежу понад 90 днів вся заборгованість за кредитом вважається простроченою (істотне порушення Клієнтом зобов`язань). На залишок простроченої заборгованості Банк нараховує, а Клієнт сплачує штраф у розмірі згідно з Тарифами, але не більше 50 % від суми одержаного Клієнтом кредиту. При цьому діє відсоткова ставка за користування кредитом у розмірі 0,00001 % річних. Згідно із пп. 5.19 п. 5 розділу ІІ Умов у випадку, якщо істотне порушення Клієнтом зобов`язань не буде усунуто протягом строку до 120 календарних днів, кредит стає у формі "на вимогу", а Банк не пізніше наступного робочого дня за допомогою мобільного додатку направляє Клієнту вимогу про повне повернення всієї суми заборгованості за кредитом (з урахуванням відсотків) та нарахованих штрафних санкцій. З моменту направлення вимоги і до повного погашення на залишок суми заборгованості нараховується штраф в розмірі 100 грн. та пеня у розмірі 6,4 % на місяць за кожен день прострочення виконання. Відповідно до пп. 5.27 п. 5 розділу ІІ Умов строк дії кредитної лінії 5 років. Сторони домовилися, що строк користування лімітом кредитування автоматично подовжується на новий строк дії ліміту кредитування, починаючи з першого календарного дня наступного дня, що слідує за датою закінчення попереднього строку дії ліміту кредитування та Клієнт має право отримати у Банку нову картку. За змістом ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Судом встановлено, що позивач АТ "Універсал Банк" свої зобов`язання за кредитним договором № б/н від 23 листопада 2017 року виконало, надало відповідачу [PERSON] кредит у визначеному договором розмірі, проте останній у порушення вимог закону та умов договору своїх зобов`язань за цим договором належним чином не виконує, заборгованість за кредитом, проценти та інші платежі Банку він не сплачує. Із розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 22 серпня 2019 року внаслідок невиконання [PERSON] належним чином своїх зобов`язань за кредитним договором № б/н від 23 листопада 2017 року, враховуючи часткове погашення ним кредиту, відповідач має перед Банком заборгованість за цим договором на загальну суму 69970 грн. 18 коп., з яких: 43017 грн. 75 коп. - залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), 26952 грн. 43 коп. - заборгованість за пенею та комісією. За змістом ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України). У ч. 1 ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У ч. 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно із ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Суд вважає, що оскільки Позичальник належним чином взяті на себе зобов`язання щодо своєчасної сплати сум заборгованості за кредитом не виконує, позовні вимоги Банку щодо стягнення з [PERSON] на користь АТ "Універсал Банк" заборгованості за кредитним договором ґрунтуються на нормах чинного законодавства та умовах укладеного 23 листопада 2017 року сторонами кредитного договору № б/н, тому із відповідача на користь позивача підлягають стягненню заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту) в розмірі 43017 грн. 75 коп. Що стосується вимог Банку про стягнення із Позичальника за невиконання зобов`язань за кредитним договором пені та комісії, суд дійшов наступних висновків. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на порушника невигідних правових наслідків, що ґрунтуються на умовах договору або на законі, та, які полягають у позбавленні його певних прав або у заміні невиконання обов`язку новим, або у покладенні на цю особу нового додаткового обов`язку. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). За змістом п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. У ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно із пп. 8.1 п. 8 розділу ІІ Умов (Додатки) сторонами договору встановлено санкції (штрафи) за порушення зобов`язань за кредитом (у залежності від кількості днів прострочення), зокрема, від 1 до 30 днів - штраф у розмірі 50 грн., від 31 до 90 днів - штраф у розмірі 100 грн., від 91 до 120 (210) днів - штраф у розмірі 100 грн. + 6,4 % від суми загальної заборгованості, що виникла на перший день відповідного календарного місяця, Відповідно до зазначеного підпункту Умов Клієнт сплачує комісію за зняття власних коштів за карткою " Мonobank " у банкоматах і пунктах видачі готівки банків України в розмірі 0,50 %, за зняття власних коштів за карткою "Мonobank" у банкоматах і пунктах видачі закордонних банків у розмірі 2 %, за зняття готівки, що перевищує залишок власних коштів у банкоматах і пунктах видачі готівки будь-яких українських і закордонних банків у розмірі 4 % від суми зняття. У наданих до суду поясненнях представник Банку зазначав, що залежно від строку прострочення виконання Позичальником своїх зобов`язань Банк робить розрахунок щодо заборгованості за пенею та комісією, які вказуються загальною сумою відповідно до того, що складається із взаємопов`язаних значень, а саме: комісія з обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касового обслуговування, комісія за надання кредиту та інші послуги Банку. У разі коли у Клієнта закінчується пільговий період та Клієнт не вносить мінімальний платіж, для того, щоб не виходити в прострочення, то з першого дня пільгового періоду, коли Клієнт розпочав використовувати кредитні кошти нараховується пеня та комісія, яка підлягає повному відшкодуванню. Верховний Суд України у постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16 висловив правову позицію щодо сплати комісії та зазначив, що банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Обґрунтування сплати комісії, її розміру та строків позовна заява АТ "Універсал Банк"не містить, у розрахунку заборгованості суми комісії та пені зазначені сумарно однією сумою, хоча за змістом умов кредитного договору комісія сплачується Клієнтом за надані Банком послуги, пов`язані з укладенням та обслуговуванням кредитного договору, пеня сплачується Позичальником за несвоєчасне виконання ним взятих на себе зобов`язань. Суд вважає, що комісія і пеня є різними за змістом платежами та залежать від різних обставин, що виникли у правовідносинах між сторонами, тому їх нарахування загальною сумою є неприпустимим, оскільки неможливо вставити дані суми та правильність їх нарахування. За змістом ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. У ч. 1 ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ч. 2 ст. 76 ЦПК України). Згідно із ст. ст. 77, 79, 80 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 12, ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Із розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що [PERSON] своїх зобов`язань належним чином відповідно до умов укладеного 23 листопада 2017 року договору не виконував, загальний розмір заборгованості відповідача становить 69970 грн. 18 коп., частиною якої є сума 26952 грн. 43 коп., зазначена як сума заборгованості за пенею та комісією (накопичувальним підсумком)". При цьому у даному розрахунку заборгованості не відображено окремо розмір комісії та окремо розмірі пені, належним чином на підставі чого нарахована комісія та пеня у даному розрахунку та у позові АТ "Універсал Банк" не зазначено. Згідно із ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. За змістом ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Виходячи з наведеного, беручи до уваги правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16, щодо сплати комісії, суд дійшов висновку, що правові підстави для стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача АТ "Універсал Банк" комісії за вказаним кредитним договором відсутні. Оскільки позивачем АТ "Універсал Банк" у розрахунку заборгованості за кредитним договором від 23 листопада 2017 року не зазначено окремо суму пені за несвоєчасне виконання відповідачем [PERSON] зобов`язань за кредитним договором, розмір пені необґрунтовано, самостійно розмежувати та визначити суму пені можливим не вбачається, суд дійшов висновку, що позов Банку у частині вимог про стягнення з Клієнта заборгованості за пенею та комісією в розмірі 26952 грн. 43 коп. задоволення не підлягає, у зв`язку з недоведеністю в суді позивачем обґрунтованості цих заявлених вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи, що [PERSON] не виконує своїх зобов`язань за договором про надання банківських послуг "Monobank" від 23 листопада 2017 року, суд дійшов висновку, що позов АТ "Універсал Банк" є обґрунтованим частково, тому із відповідача на користь позивача підлягає стягненню залишок заборгованості за наданим кредитом у загальному розмірі 43017 грн. 75 коп. у межах заявлених вимог і наданих позивачем доказів. Також відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений Банком при подачі позову судовий збір у розмірі 1921 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial