Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

У листопаді 2015 року позивач звернулася з позовом уточнивши його просила визнати незаконним і скасувати рішення загальних зборів Садівничого товариства "Зміївське" від 30.03.2014 року, оформлене протоколом №9, в частині передання земельної ділянки №257, у зв'язку з невнесенням нею членських внесків, всім бажаючим; визнати незаконним і скасувати рішення правління Садівничого товариства "Зміївське" від 01.03.2014 року, оформлене протоколом №32, в частині передання земельної ділянки №257, у зв'язку з невнесенням нею членських внесків, всім бажаючим; визнати незаконним і скасувати рішення правління Садівничого товариства "Зміївське" від 05.07.2014 року, оформлене протоколом №33, в частині виділення земельної ділянки №257 [PERSON]; зобов'язати Садівниче товариство "Зміївське" та [PERSON] звільнити земельну ділянку №257 та не чинити їй перешкод у користуванні вказаною земельною ділянкою та стягнути з відповідачів судові витрати. Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 13 вересня 2016 року позов задоволено. Визнано незаконними і скасовано: - рішення загальних зборів садівничого товариства "Зміївське" від 30.03.2014 року, оформлене протоколом №9, в частині передання земельної ділянки №257, у зв'язку з невнесенням [PERSON] членських внесків, всім бажаючим; - рішення правління садівничого товариства "Зміївське" від 01.03.2014 року, оформлене протоколом засідання правління №32, в частині передання земельної ділянки №257, у зв'язку з невнесенням [PERSON]\~ членських внесків, всім бажаючим; - рішення правління садівничого товариства "Зміївське" від 05.07.2014 року, оформлене протоколом засідання правління №33, в частині виділення земельної ділянки №257 [PERSON]. Зобов'язано садівниче товариство "Зміївське" та [PERSON] звільнити земельну ділянку №257 в садівничому товаристві "Зміївське", та не чинити [PERSON] перешкод у користуванні вказаною земельною ділянкою. Не погоджуючись з зазначеним рішенням СТ «Зміївське» звернулося з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Позивач посилаючись на відсутність у СТ «Зміївське» повноважень щодо розпорядження земельною ділянкою не врахувала той факт, що спірна земельна ділянка № 257 з моменту утворення товариства і відповідно до первинного списку засновників була виділена члену товариства [PERSON] і лише в подальшому за рішенням керівних органів товариства передана матері позивача [PERSON], а після її смерті і смерті батька [PERSON]І земельні ділянки відповідно № 257 і № 244 були передані у 2002 році за рішенням товариства у користування позивачу . Позивач [PERSON] фактично не користувалася ні одною з земельних ділянок, а лише переоформила членські книжки у 2002 році, жодного разу не приїжджала до товариства і не вчиняла жодних дій які б свідчили про користування земельними ділянками. Будучи ознайомленою з тим, що необхідно сплачувати членські внески щорічно, коштів ні за одну з земельних ділянок не сплачувала до 2011 року. В 2011 році вона частково погасила заборгованість за земельний участок №244. Після цього, впродовж чотирьох років також не сплачувала за жодну з земельних ділянок і перерахувала кошти лише тоді коли дізналася про передачу земельної ділянки № 257 іншому членові товариства. Суд першої інстанції дійшов неправильного висновку, оскільки СТ «Зміївське» діяло законно і в межах своєї компетенції. Представником позивача на апеляційну скаргу були подані заперечення в яких вона просила скаргу відхилити, рішення залишити без змін, посилаючись на те, що статутом не передбачено право товариства вилучати земельні ділянки і передавати іншим членам товариства. Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, що зявилися, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позов з яким звернулася позивач обґрунтований і обраний спосіб захисту порушеного права позивача відповідає вимогам закону, оскільки не передбачено повноважень загальних зборів чи правління садівничого товариства на вилучення земельної ділянки у члена садівничого товариства у разі невиконання ним обов"язків члена садівничого товариства. З таким висновком суду, судова колегія не погоджується, з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При розгляді справи суд першої інстанції дійшов висновку, який не відповідає обставинам справи і постановив рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права., що у відповідності до п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду і ухвалення нового. Судовим розглядом встановлено, що відповідно до державного акту на право користування землею Б №073347 1989 року, виданого на ім'я дирекції Зміївської ГРЄС було надано в безстрокове і безоплатне користування 30,7 гектарів землі в межах згідно з планом, а земля надана для організації колективних садів робітників та службовців (а. с. 30-32). Відповідно протоколу № 27 рішенням спільного засідання адміністрації та профкому Зміївської ГРЕС затверджено списки працівників Зміївської ГРЕС та інших організацій, яких прийнято в члени Садівничого товариства "Енергетик" та кожному виділено по 5 соток на площі 31,4 га, затвердженій Готвальдівською районною радою народних депутатів від 26.01.1988 року (а. с. 147-149). Відповідно протоколу №3 від 20.06.1988 року рішенням загальних зборів товариства,Садівниче товариство «Енергетик» було перейменоване в Садівниче товариство «Зміївське» (а. с. 79). Станом на 01.04.2016 року на території Садівничого товариства "Зміївське" відповідно довідок СТ "Зміївське" від 22.04.2016 року вбачається, що знаходиться 920 земельних ділянок та у складі товариства перебуває 884 члена товариства (а. с. 153, 154). 25 квітня 2002 року [PERSON] зверталася до голови профкому Зміївської ГРЄС та голови садівничого товариства з заявою про переоформлення земельних ділянок № 244, № 257 на своє імя. Відповідно відомостей членських книжок садовода підтверджується, що 25.04.2002 на ім'я [PERSON] було переоформлено дві земельні ділянки на території садівничого товариства "Зміївське": ділянка №257, розміром 0,051 га у кварталі № 11, що належала [PERSON], яка померла 16.03.1999 року та ділянка № 244, розміром 0,051 га у кварталі № 11, що належала [PERSON], який помер 17.08.2000 року. Зі змісту членської книжки садовода вбачається, що членом садівничого товариства [PERSON] сплачено членські внески нараховані за ділянку №244 за 2009-2011 роки, відомості щодо сплати членських внесків по ділянці №257 в членській книжці відсутні. Відповідно виписки з протоколу № 32 від 1 березня 2014 року правлінням Садівничого товариства "Зміївське" прийнято рішення про передачу земельної ділянки № 257 бажаючим (а.с. 18, 80-82). Правлінням Садівничого товариства "Зміївське" згідно протоколу № 33 від 9 червня 2014 року прийнято рішення про передачу земельної ділянки №257 члену Садівничого товариства [PERSON] (а. с. 92). Відповідно протоколу № 36 від 14.03.2015 року сплачені [PERSON] членські внески в сумі 1000 грн. рішенням правління садівничого товариства "Зміївське" були зараховані за ділянку №244 як частково погашена заборгованість, крім того зазначено, що за ділянкою № 257 яка належить іншому члену товариства заборгованість відсутня (а. с. 101). Відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію Садівничого товариства "Зміївське", виданого Зміївською районною державною адміністрацією 21.02.1995 року та довідки АБ №124418 з єдиного державного реєстру від 06.07.2009 року, Садівниче товариство «Зміївське» за своєю організаційно-правовою формою є обслуговуючим кооперативом, яке розташоване за адресою: Харківська область, Зміївський район, сел. Комсомольське, Балакліївське шосе, 4, код 23142205, керівник якого є [PERSON] (а. с. 29, 72). Як вбачається зі змісту Статуту Садове товариство створене згідно ЗУ " Про об"єднання громадян". З огляду на це, судова колегія зазначає, що на спірні правовідносини розповсюджується дія Закону України «Про кооперацію» , Закону України «Про сільськогосподарську кооперацію» та Закону України "Про об"єднання громадян". Згідно витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-6300140522013 від 30.04.2013 року, за заявою СТ "Зміївське" здійснена державна реєстрація земельної ділянки, площею 28,8527 га кадастровий номер якої 6321782700:01:002:0002, для ведення колективного садівництва, на території Лиманської сільської ради Зміївського району Харківської області і форма власності земельної ділянки зазначена "державна власність" (а. с. 150-152). Отже, судовим розглядом достовірно встановлено, що за СТ "Зміївське" зареєстровано земельну ділянку для ведення колективного садівництва , яка належить державі. Відповідно до ст. 24 ЗУ "Про об"єднання громадян" громадське об'єднання зі статусом юридичної особи для виконання своєї статутної мети (цілей) має право володіти, користуватися і розпоряджатися коштами та іншим майном, яке відповідно до закону передане такому громадському об'єднанню його членами (учасниками) або державою, набуте як членські внески, пожертвуване громадянами, підприємствами, установами та організаціями, набуте в результаті підприємницької діяльності такого об'єднання, підприємницької діяльності створених ним юридичних осіб (товариств, підприємств), а також майном, придбаним за рахунок власних коштів, тимчасово наданим у користування (крім розпорядження) чи на інших підставах, не заборонених законом. Згідно п.24,25 Статуту товариства виконавчим органом , який здійснює керівництво його поточною діяльністю є Правління до компетенції якого віднесено здійснення господарського управління майном Товариства (а.с.23-24). Згідно ст.16 ЗУ "Про кооперацію" виконавчим органом кооперативу є правління, яке очолює голова, повноваження якого визначаються статутом кооперативу. Виконавчий орган підзвітний вищому органу управління кооперативу і несе перед ним відповідальність за ефективність роботи кооперативу. Виконавчий орган може бути наділений іншими повноваженнями, визначеними вищим органом управління кооперативу або статутом кооперативу. Як зазначено вище, виконавчий орган Садового товариства "Зміївське" згідно Статуту наділений правом господарського управління майном. Судова колегія вважає, що Правління Садівничого товариства "Зміївське" діяло у відповідності до законів , які регулюють його діяльність, а саме Закону України «Про кооперацію» , та Закону України "Про об"єднання громадян". Позивач вступаючи у члени товариства у 2002 році була ознайомлена зі Статутом і зобов"язалась виконувати його вимоги про що свідчить її заява (а.с.14). Але, з 2002 року по 2011 рік вона взагалі не виконувала свої обов"язки як член товариства, яке існує за рахунок лише внесків його членів. Вона не сплачувала членські внески і не обробляла земельні ділянки. Правова природа взаємовідносин і правовий режим земельних ділянок у садівничих товариствах є таким, що саме товариству належить право розпорядження земельними ділянками, що закріплено і в ч. 6 ст. 35 ЗК України, а саме використання земельних ділянок садівницьких товариств здійснюється відповідно до закону та статутів цих товариств. Заперечуючи право товариства розпоряджатися земельними ділянками, позивач ставить під сумнів правомірність отримання і в своє користування земельних ділянок, оскільки спірна земельна ділянка № 257 з моменту утворення товариства і відповідно до первинного списку засновників була виділена члену товариства [PERSON] і лише в подальшому за рішенням керівних органів товариства передана матері позивача [PERSON], а після її смерті у 2002 році за рішенням товариства у користування позивачу . Згідно ст.23 Конституції України кожна людина має право на вільний розвиток своєї особистості, якщо при цьому не порушуються права і свободи інших людей. Позивач безвідповідально поставилась до виконання своїх обов"язків, чим порушила права товариства вцілому і кожного його члена , які несли тягар відповідальності і витрати на утримання майна товариства. Виходячи з засад розумності , судова колегія вважає, що позов задоволенню не підлягає, оскільки не є справедливим задоволення вимог позивача за рахунок прав інших осіб, які в кількості 581 проголосували за передачу земельної ділянки іншому члену товариства, який сплачує членські взноси і використовує її за призначенням для садівництва.

Outcome: dismissed