Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

[PERSON] Зіяфет Місірхан-кизи звернулася з позовом до [PERSON] сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, [PERSON] районної державної адміністрації, про встановлення факту належності документа та визнання права на земельну частку (пай). В обґрунтування позовних вимог вказала, що 17 жовтня 1993 року вона була прийнята в члени колгоспу ім.Кірова Царичанського району Дніпропетровської області, який було реорганізовано з правонаступництвом в КСП ім.Кірова Царичанського району Дніпропетровськоїх області, який на даний час ліквідовано і правонаступника не має. Після реорганізації колгоспу вона стала членом КСП ім.Кірова і працювала по 2001 рік. В той час відбувалось розпаювання землі, і вона, маючи право на земельну частку (пай), отримала [PERSON] серії ДП №045664, про що в Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) членів КСП ім.Кірова Царичанського району мається запис під №0664-р від 1802.1997 року. Проте, в [PERSON] на право на земельну частку (пай) помилково вказано її ім'я "Зоя", а не "Зіяфет". До цього ж вказаний [PERSON] втрачено. Повідомлення про загублений [PERSON] на право на земельну частку (пай) і його недійсність вона надрукувала в районній газеті "Приорільська правда" від 19.03.2016 року. Про своє порушене право вона дізналася в кінці 2013 року. 04 квітня 2016 року за №2016 вона отримала з КУ "[PERSON] трудовий архів" [PERSON] районної ради Дніпропетровської області архівну довідку про те, що в книгах обліку праці та нарахування зарплати колгоспу (КСП) ім.Кірова значиться "[PERSON].". Внести зміни в документи не має можливості, а тому для підтвердження факту роботи в КСП ім.Кірова їй необхідно встановити факт належності їй архівної довідки. Звернувшись до [PERSON] райдержадміністрації щодо видачі їй дубліката [PERSON] на право на земельну частку (пай), вона отримала усну відмову, у зв'язку з тим, що відповідно до вимог п.5 Указу Президента України від 08.08.1995 року №720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям" видача громадянам [PERSON] на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація проводяться відповідною райдержадміністрацією, проте на даний момент видача дубліката сертифіката на право на земельну частку (пай) є неможливим, оскільки законодавчо така процедура не передбачена. Відповідно до п.24 ч.1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 16 квітня 2004 року №1 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акту на право власності на землю. Державного акту на право власності на землю вона не отримувала. Розмір земельної частки (пай) по колишньому КСП ім.Кірова [PERSON] сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області становить 4,36 умовних кадастрових гектарах. Правонаступника КСП ім.Кірова не має. Враховуючи вищевикладене та посилаючись на вимоги ст.16 ЦК України, прохає суд: - встановити факт належності їй архівної довідки від 04.04.2016 року №191, видану КУ "[PERSON] трудовий архів [PERSON] районної ради Дніпропетровської області" на "Камалова Зоя М" та довідки від 26.11.2013 року №3542/0/1/-13 про те, що [PERSON] на земельну частку (пай) КСП ім.Кірова виданий на "[PERSON] Місірхан"; - визнати за нею право на право на земельну частку (пай), розміром 4,36 умовних кадастрових гектар, розташована на території [PERSON] сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області з земель колишнього КСП ім.Кірова Царичанського району Дніпропетровської області. Позивач [PERSON] в попереднє судове засідання не зявилася, надіславши до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю. Представник позивача [PERSON] адвокат [PERSON] в попередньому судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області голова сільської ради [PERSON] в попередньому судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю та пояснив, що дійсно позивачу був виданий [PERSON] на право на земельну частку (пай), який потім позивачем і був втрачений. Представник відповідача [PERSON] райдержадміністрації [PERSON] в попередньому судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. Свідок [PERSON] в попередньому судовому засіданні показала, що з 1979 року працювала секретарем, а потім інспектором по кадрам в колгоспі (КСП) ім.Кірова. Позивач [PERSON] дійсно працювала в колгоспі (КСП) ім.Кірова на фермі та мала право на земельну частку (пай) та отримувала [PERSON] на право на земельну частку (пай), як член КСП ім.Кірова. Суд, заслухавши представника позивача [PERSON] - адвоката [PERSON], представників відповідачів, свідка [PERSON], перевіривши матеріали справи, вивчивши всі надані по справі докази та даючи їм оцінку у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню за слідуючих підстав. Згідно ст.11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.16 ч.2 п.1 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу (ч.1 ст.60 ЦПК України). Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 174 і 175 цього Кодексу. Нормами ч. 4 ст. 174 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В даному випадку у судовому засіданні відповідно до норм ч. 1 ст. 61 ЦПК України встановлено наступне. Позивач [PERSON] з 17 жовтня 1993 року була прийнята в члени колгоспу ім.Кірова Царичанського району Дніпропетровської області, а після реорганізації колгоспу вона була прийнята в члени КСП ім.Кірова зборами уповноважених членів КСП ім.Кірова (а.с.9, 10). На даний час КСП ім.Кірова Царичанського району Дніпропетровської області ліквідовано без правонаступника. Відповідно до інформації [PERSON] райдержадміністрації від 26.11.2013 року №3542/0/1-13 [PERSON] на право на земельну частку (пай) серії ДП №045664 в книзі реєстрації сертифікатів на земельний пай членів КСП ім.Кірова Царичанського району значиться під №0664 від 18.02.1997 року та виданий на ім'я [PERSON] Місірхан (а.с.6, 7). Крім цього, [PERSON] на право на земельну частку (пай) серії ДП №045664 позивачем був втрачений, про що було надруковане повідомлення в районній газеті "Приорільська правда" від 19.03.2016 року (а.с.12, 13). Також, позивач 04 квітня 2016 року за №2016 отримала в КУ "[PERSON] трудовий архів" [PERSON] районної ради Дніпропетровської області архівну довідку про те, що в книгах обліку праці та нарахування зарплати колгоспу (КСП) ім.Кірова значиться "[PERSON].", а згідно копії паспорта серії АО №107338 вона "[PERSON] Зіяфет Місірхан-кизи". Внести зміни в документи не має можливості, а тому для підтвердження факту роботи в КСП ім.Кірова позивачу необхідно встановити факт належності їй архівної довідки (а.с.9). Звернувшись до [PERSON] райдержадміністрації щодо видачі дубліката [PERSON] на право на земельну частку (пай), позивач отримала відмову, у зв'язку з тим, що видача дубліката сертифіката на право на земельну частку (пай) на даний час є неможливою, оскільки законодавчо така процедура не передбачена. Відповідно до п.24 ч.1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 16 квітня 2004 року №1 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акту на право власності на землю. Державний акт на право власності на землю позивач не отримувала. Відповідачами заявлені позовні вимоги визнані у повному обсязі, тобто визнані всі ті обставини, на які позивач посилається на обґрунтування заявлених позовних вимог. Крім цього, свідок [PERSON] в попередньому судовому засіданні показала, що дійсно позивач мала право та отримувала [PERSON] на земельну частку (пай) із земель КСП ім.Кірова Царичанського району Дніпропетровської області, як член КСП. Отже, за викладених обставин, суд приходить до висновку про те, що маються законні підстави для винесення судового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved