Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON], вказавши, що вона є колишньою дружиною відповідача. Рішенням Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 19.05.2010 року їх було розлучено. [INFO] року у них народився син - [PERSON] Після розлучення батьків, [PERSON] проживає разом з позивачкою, батько взагалі не бачиться з сином. Рішенням Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 01.03.2012 року з відповідача було стягнуто аліменти на утримання сина. Проте відповідач ухиляється від сплати аліментів. Ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає та не надавав. Позивач просить позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] відносно [PERSON] Відповідач до суду не з'явився, про місце і час розгляду справи у суді був повідомлений належним чином. Представник органу опіки та піклування позов підтримала, просить його задовольнити, надала суду Висновок районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району про позбавлення батьківських прав [PERSON], у якому комісія з питань захисту прав дитини районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському районну від 29.09.2016, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO] відносно сина [PERSON], [INFO] Допитані у якості свідків [PERSON], [PERSON] підтвердили той факт, що відповідач не спілкується зі своїм сином вже тривалий час, у вихованні дитини ніякої участі не приймає. Вислухавши пояснення позивача, представника органу опіки та піклування, покази свідків, вивчивши матеріали справи, оцінивши всі докази в сукупності, суд приходить до висновку, що позов пред'явлений обгрунтовано і підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності зі ст.164 Сімейного кодексу України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. В абзаці 2 п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України судам роз'яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своїми батьками. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого 01.03.2007 р. [NUMBER]. [PERSON] проживає разом зі своєю матір'ю. Відповідач по справі не має ніякого впливу на сина, не піклується про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, не створює належні умови для розвитку його природних здібностей. У відповідності до ст.12 Закону України "Про охорону дитинства", виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Оскільки відповідач не приймає ніяких достатніх мір по виконанню своїх батьківських обов'язків, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському районну від 29.09.2016 року №1700/05-05/01, на підставі якого було зроблено висновок про позбавлення батьківських прав [PERSON], вважає за необхідне, з метою захисту прав і інтересів неповнолітньої дитини, позбавити відповідача батьківських прав. За таких підстав, у суду немає підстав вважати, що [PERSON] може змінити своє відношення до своїх батьківських обов'язків. На підставі викладеного і

Outcome: approved