Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

10 травня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], Вербовецької сільської ради про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Позов мотивувала тим, що [INFO] помер її чоловік - [PERSON], який був зареєстрований та постійно проживав в [ADDRESS]. Після його смерті залишилось спадкове майно - право на земельну частку (пай), яка перебувала в колективній власності КСП "Росія" с.Вербовець Мурованокуриловецького району. Крім неї, після смерті [PERSON] спадкоємцем за законом є [PERSON], який в свою чергу стосовно оформлення своєї частки у спадщині до нотаріальної контори не звертався та на неї не претендує, інших спадкоємців, ні за законом, ні за заповітом немає. Спадщину вона прийняла шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Однак отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі не взмозі, оскільки правовстановлюючий документ на земельну частку (пай) відсутній (втрачений), тому змушена звернутися до суду для оформлення своїх спадкових прав. Просить суд визнати за нею право на земельну частку (пай) в порядку спадкування після смерті [PERSON]. В судове засідання [PERSON] не з'явилася, просила справу розглянути у її відсутності, про що зазначила у позовній заяві (а.с. 5). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає. Вважає позов таким, що підлягає задоволенню (а.с.25). Представник відповідача Вербовецької сільської ради також в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає (а.с. 24). Враховуючи те, що сторони скористались своїм правом врегульованим ч.2 ст.158 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, давши оцінку зібраним доказам, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] в с.Виноградне Мурованокуриловецького району Вінницької області помер [PERSON] (а.с. 7). [PERSON] належало право на земельну частку (пай), яка перебувала у колективній власності КСП "Росія" с.Вербовець Мурованокуриловецького району Вінницької області, розміром 1,4704 в умовних кадастрових гектарах, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) [NUMBER], за порядковим номером 302. Вартість зазначеної земельної частки (паю) становить 36777,64 грн. Межі ділянки в натурі не визначалися (а.с. 11, 12). Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є його дружина позивач [PERSON] та син відповідач [PERSON] (а.с.8, 10). Згідно довідки Вербовецької сільської ради №94 від 04.04.2016 року спадщину прийняла позивач [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном (а.с. 10). Інший спадкоємець за законом спадщину не прийняв та на неї не претендує. Постановою державного нотаріуса Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори від 22.04.2016 року (а.с.13) з підстав відсутності правовстановлюючих документів на земельну частку (пай) позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) на території Вербовецької сільської ради, належну померлому [INFO] [PERSON] З оголошення в газеті "Наше Придністров'я" від 22 квітня 2016 року слідує, що оригінал сертифіката, що посвідчував право [PERSON] на земельну частку (пай) втрачено (а.с. 9). З інформаційних довідок зі Спадкового реєстру № 43823919 та № 43823939 від 12.05.2016 року слідує, що спадкова справа на ім'я померлого [INFO] [PERSON] не заводилася, тобто спадкові права ніким не оформлялися (а.с.22, 23). Стаття 524 ЦК УРСР (1963 р.) встановлює, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. За таких обставин суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги позивача повністю, оскільки матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні, доведено, що [PERSON] є спадкоємцем за законом та прийняла спадщину після смерті [PERSON] шляхом фактичного управління та володіння спадковим майном, інші спадкоємці за законом на спадщину не претендують, відповідачі визнали позовні вимоги повністю, задоволення позову не суперечить вимогам та законним інтересам сторін та відповідає чинному законодавству України, не порушує прав та інтересів третіх осіб, перешкод в прийнятті ним спадщини суд не вбачає.

Outcome: approved