Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-07 00:00:00

04 січня 2018 року представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності в інтересах [PERSON] звернулася до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя з позовом до [PERSON], [PERSON] про розподіл особового рахунку з оплати житлово-комунальних послуг. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилалась на те, що квартира № 26 у будинку № 45 корпус 1 по вулиці Київській у місті Маріуполі належала на праві власності чоловіку позивача, [PERSON] та його матері, [PERSON] по 1/2 частині. Після смерті [PERSON] спадкоємцем частки став її син та чоловік позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом. 29 червня 2015 року [PERSON] помер. На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 жовтня 2017 року позивач [PERSON] отримала спадщину після смерті чоловіка у вигляді 3/8 частини вказаної квартири, іншими спадкоємцями стали відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON], син та брат померлого. Відповідачі по справі не сплачують комунальні послуги, у звязку з чим позивач [PERSON] самостійно несе витрати по оплаті комунальних послуг, що ставить її у скрутне матеріальне становище. 08 листопада 2017 року позивач [PERSON] зверталася до голови ОСББ з заявою щодо розподілу особового рахунку, проте листом від 10 листопада 2017 року їй було відмовлено та запропоновано для вирішення даного питання звертатись до суду. Враховуючи, що іншого способу захисту прав позивача не існує, вони вимушені звертатись до суду для розвязання конфліктної ситуації, що виникла між сторонами по справі. Просила суд провести розподіл особового рахунку з оплати житлово-комунальних послуг між [PERSON] та [PERSON], [PERSON], та укласти [PERSON], [PERSON] та [PERSON] окремі договори найму користування житловим приміщенням у квартирі № 26 в будинку № 45 корпус 1 по вулиці Київській в місті Маріуполі. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON], яка діє на підставі довіреності, до судового засідання не зявилися, надіславши на адресу суду заяви з проханням справу розглянути за їхньої відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечували. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у відкрите судове засідання не з'явилися за невідомих суду причин, про день та час слухання справи повідомлялися своєчасно та належним чином шляхом надіслання судових повісток рекомендованою поштою за адресами реєстрації та опублікуванням судових викликів на офіційному веб-сайті «Судова влада», тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] належить 3/8 частки квартири № 26 в будинку № 45 корпус 1 по вулиці Київській в місті Маріуполі на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 жовтня 2017 року, виданого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 2031. Іншими співвласниками квартири № 26 в будинку № 45 корпус 1 по вулиці Київській в місті Маріуполі є [PERSON], якому належить 3/8 частини, та [PERSON], якому належить 1/4 частина спірної квартири, що також підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 21 вересня 2004 року, виданого державним нотаріусом Першої маріупольської державної нотаріальної контори [PERSON] З позовної заяви вбачається, що позивач [PERSON] фактично бажає розподілити витрати, які вони з відповідачами мають нести, як співвласники квартири відповідно до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до ст.358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитись про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною власністю. Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобовязаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обовязкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобовязаннями, повязаними зі спільним майном. Правовідносини з приводу користування та утримання квартир, у тому числі тих, що належать громадянам на праві власності, регулюються, зокрема, Законами України "Про житлово-комунальні послуги", Законом України "Про теплопостачання", Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45), Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630, Правилами користування тепловою енергією, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2007 року № 1198. Статтями 20, 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначені обовязки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обовязком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обовязком виконавця надання послуг своєчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Згідно з пунктом 2 Правил користування приміщеннями житлових будинків користування приміщеннями житлових будинків здійснюється згідно зі свідоцтвом на право власності або договором найму (оренди), а згідно з пунктом 7 - власник зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг та оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з пунктом 10 мешканці квартири, в яких проживає два і більше співвласники, наймачі (орендарі): мають рівні права на користування підсобними приміщеннями і обладнанням; можуть обирати відповідальну за виконання встановлених правил особу; встановлюють за узгодженням порядок використання підсобних приміщень, а також черговість їх прибирання; розподіляють за узгодженням загальні витрати на оплату житлово-комунальних та інших послуг. За умови відсутності поквартирного (покімнатного) обліку та відсутності згоди між мешканцями квартири щодо оплати житлово-комунальних та інших послуг плата розподіляється: за електроенергію при загальному лічильнику - пропорційно потужності побутового електричного обладнання кожного співвласника, наймача (орендаря); за газ, водопостачання та водовідведення, освітлення підсобних приміщень - за чисельністю членів сім'ї, що проживають у квартирі, та осіб, які проживають у квартирі, більше ніж місяць; за послуги з централізованого опалення, з утримання житлових будинків і споруд та прибудинкових територій - за встановленими тарифами відповідно до опалюваної та загальної площі приміщення, яким користується власник, співвласник, наймач (орендар). Спори між власниками у квартирах, в яких проживає два і більше власників, при розподілі витрат на оплату комунальних та інших послуг розвязуються судом. Отже, виходячи з вищезазначених норм, за умови відсутності поквартирного (покімнатного) обліку та у разі коли між співвласниками квартири відсутня згода щодо оплати житлово-комунальних послуг та інших послуг плата між ними розподіляється відповідно до п. 10 вищезазначених Правил. При цьому позивач не позбавлений можливості звернутися до конкретних виконавців (субєктів господарювання), які надають житлово-комунальні послуги з приводу укладення з ним окремого договору на надання житлово-комунальних послуг, якщо укладення такого договору є можливим відповідно до нормативно-правових актів, що регулюють надання конкретних-житлових послуг. Так як оплата житлово-комунальних послуг здійснюється на підставі договору про надання таких послуг, то відкриття окремих особових рахунків для оплати житлово-комунальних послуг здійснюється відповідною організацією після укладення з кожним із співвласників окремого договору. Таким чином, оскільки цивільним законодавством України не встановлено прямої норми, яка б регулювала правовідносини з приводу поділу особового рахунку з оплати житлово-комунальних послуг між співвласниками квартири, то вирішити питання про поділ особових рахунків, як це передбачено Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, суд може лише у випадку визначення конкретної житлової площі, якою користується кожна з осіб, яка претендує на оформлення особового рахунку на своє ім'я, у житловій власності повинна бути як мінімум одна ізольована кімната, квадратна площа кімнати має відповідати частці власника, яка виявила бажання про поділ рахунку та визначення площі приміщень, що перебуватимуть у спільному користуванні. Як вбачається з позовної заяви, порядок користування спірною квартирою між співвласниками з визначенням площі приміщень, не встановлено, окремі кімнати за ними не закріплені, зокрема, відповідачі на даний час навіть не користуються зазначеною квартирою. Як вбачається з матеріалів справи відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO], а відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO], що підтверджується довідками відповідних відділів реєстрації місця проживання фізичних осіб. При цьому, позивач [PERSON] 08 листопада 2017 року зверталася до голови ОСББ «Київська 45-1» з заявою про розподіл особового рахунку з урахуванням її права власності на 3/8 частини квартири № 26 в будинку № 45 корпус 1 по вулиці Київській. Проте відповіддю голови ОСББ «Київська-45-1» від 10 листопада 2017 року, їй було відмовлено у розподілі особового рахунку у звязку із зверненням лише одного співвласника. Відповідно до ст.6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна сторона має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених омцим Кодексу. В порушення зазначених процесуальних норм, стороною позивача не надано суду допустимих, змістовних та достовірних доказів на підтвердження того, яким чином відповідачі порушують права позивача [PERSON], чи дійсно вони ухиляються від добровільного укладання окремих договорів на оплату комунальних послуг, та чи укладення окремих договорів на надання житлово-комунальних послуг є можливим відповідно до нормативно-правових актів, що регулюють надання конкретних житлових послуг. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON], в інтересах якої діє представник [PERSON], до [PERSON], [PERSON] про розподіл особового рахунку з оплати житлово-комунальних послуг. У зв'язку з відмовою в задоволенні позовних вимог понесені позивачем [PERSON] судові витрати по сплаті судового збору відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed