Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» (далі ПАТ "АМКР") про відшкодування моральної шкоди працівнику в разі ушкодження його здоров'я. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що більше 30 років він працював на різних посадах ПАТ "АМКР", з них більше 17 років в умовах впливу шкідливих виробничих факторів, внаслідок чого отримав професійне захворювання. Актом розслідування причини виникнення хронічного професійного захворювання від 16.05.2013 року підтверджена вина відповідача. За довідкою обласної МСЕК № 6 від 08.06.2016 року при огляді [PERSON], останньому встановлений ступінь втрати професійної працездатності в розмірі 15 % з 08 червня 2016 року безстроково. Завдану йому відповідачем моральну шкоду він оцінює грошовою сумою в розмірі 23 040 грн., виходячи з наступного. Внаслідок вищевказаного він змушений тривалий час проходити чисельні медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури, лікування. У зв'язку із захворюванням було порушено та порушуються нормальні життєві зв'язки, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, у нього постійно виникають складнощі у зв'язку з загальною слабістю, втомою, постійними болями. Перебуваючи на лікуванні, він не міг і не може вести повноцінний спосіб життя, відчуває фізичні страждання, фізичний біль, обґрунтований важкістю самопочуття та особливостями лікування, психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на душевному та фізичному стані. У судовому засіданні представник позивача [PERSON], - [PERSON] (договір про надання правової допомоги від 11.01.2017 року (а.с.19), надала пояснення по суті справи, позовні вимоги підтримала у повному обсязі з мотивів викладених у позові, просила їх задовольнити. Суду пояснила, що позивач переніс тяжкі моральні страждання внаслідок отримання професійного захворювання. Внаслідок професійного захворювання позивач зазнав моральних страждань. Просить позов задовольнити та стягнути моральну шкоду, заподіяну ушкодженням здоров'я по нейросенсорна приглухуватість. Представник відповідача ПАТ «АМКР» - Новікова А.Ю. (довіреність ПАТ «АМКР» № 14-407юр. від 12.10.2016 року, термін дії, до 10.10.2017 року (а.с. 22), позовні вимоги не визнала з мотивів, викладених у письмових запереченнях (а.с. 24-28). Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини. З 20.01.1984 року по 24.12.2008 року [PERSON] працював на різних посадах на Криворізькому коксохімічному заводі, КДІ «Криворіжсталь», ВАТ КГМК «Криворіжсталь», ВАТ «Міттал Стіл Кривий Ріг», ВАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» - нова назва - ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг». Так, з 20.01.1984 року по 02.01.1991 року [PERSON] працював на посаді - слюсар по ремонту металургійного устаткування, з 02.01.1991 року по 01.03.1996 року на посаді - майстер з ремонту металургійного устаткування, з 01.03.1996 року по 24.12.2008 року на посаді - старший майстер виробничої дільниці коксосортування косового цеху № 2. Відповідно до АКТу № 20 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 16.05.2013 року проведено розслідування випадку хронічного професійного захворювання: нейросенсорна приглухуватість справа першого ст. (з легким зниженням слуху), другого ст. (з помірним зниженням слуху) Н90.3. Захворювання професійне (09.04.2013 року). Зазначений діагноз встановлений 09.04.2013 року Українським науково-дослідним інститутом промислової медицини під час звернення до клініки [PERSON] (а.с.12). Відповідно до п. 16 АКТу № 20 встановлено, що професійне захворювання виникло у позивача за таких обставин: [PERSON], працюючи старшим майстром виробничої дільниці коксосортування косового цеху № 2 з 01.03.1996 по 24.12.2008, виконував наступні роботи - ремонт механічного устаткування та контролював виконання ремонтних робіт підлеглими, підрядними організаціями, підпадав під дію шуму, що перевищував гранично допустимий рівень через недосконалість робочих місць основного технологічного персоналу. А також, працюючи: в коксовому цеху № 2: з 20.01.1984 по 02.01.1991 - слюсарем по ремонту металургійного устаткування, з 02.01.1991 по 01.03.1996 - майстром з ремонту металургійного устаткування на Криворізькому коксохімічному заводі, КДІ «Криворіжсталь», ВАТ КГМК «Криворіжсталь», ВАТ «Міттал Стіл Кривий Ріг», ВАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», теж підпадав під дію шуму, що перевищував норматив. Причиною виникнення професійного захворювання визнано: шум. Рівень шуму: 70дБА при 65 дБА; 87-108 дБА при 85 дБА; 82-87 дБА при 80 дБА. При первинному огляді обласною МСЕК № 6 від 08.06.2016 року [PERSON] встановлено 15 % втрати професійної працездатності з 08 червня 2016 року безстроково, група інвалідності не встановлена (а.с. 5). Сторонами не оспорюється та визнається той факт, що Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг» є правонаступником Криворізького коксохімічного заводу, КДІ «Криворіжсталь», ВАТ КГМК «Криворіжсталь», ВАТ «Міттал Стіл Кривий Ріг», ВАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг». 09.04.2013 року на підставі протоколу засідання лікарсько-експертної комісії від складено Медичний висновок лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу про наявність (відсутність) професійного характеру захворювання № 657 від 09 квітня 2013 року, щодо професійного захворювання [PERSON], [INFO], відповідно до якого встановлено діагноз: нейросенсорна приглухуватість справа першого ст. (з легким зниженням слуху), другого ст. (з помірним зниженням слуху). З 10.03.2015 року по 23.03.2015 року та з 07.04.2016 року по 15.04.2016 року позивач знаходився на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні Українського НДІ промислової медицини (а. с. 9-10). Статтею 153 Кодексу законів про працю України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Стаття 173 КЗпП України закріплює за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків. Суд вважає доведеним спричинення позивачу моральної шкоди, провину відповідача в її спричиненні та причинно-наслідковий зв'язок між винними діями відповідача вимог ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України "Про охорону праці", визначені Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 16.05.2013 року, та настанням у позивача негативних наслідків - стійкої втрати професійної працездатності з 08.06.2016 року: 15 % на безстроковий термін. Суд не може погодитися із запереченнями представника відповідача, що позивач був ознайомлений із шкідливими умовами праці, погодився з ними, через що відсутня вина підприємства у заподіянні шкоди, оскільки той факт, що роботодавець ознайомив свого працівника з умовами праці, в тому числі її шкідливими факторами, не позбавляє підприємства від законодавчо встановленого обов'язку забезпечити якісні та безпечні умови праці. Причиною професійного захворювання позивача була недосконалість робочих місць, як визначено висновками комісії при розслідуванні профзахворювання, і які не оспорило підприємство - відповідач. Рішенням Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008 року встановлено, що обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди покладається на підприємства, які заподіяли шкоду. Частина 1 ст. 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Встановлено, що внаслідок професійного захворювання позивачу заподіяні моральні і фізичні страждання, що спричинили погіршення реалізації його фізичних можливостей, змінився його звичний спосіб життя, спричинені й інші негативні наслідки морального характеру, що призводить до порушення його звичайного способу життя та вимагає від нього додаткових зусиль для його організації. Рішенням Конституційного Суду від 27 січня 2004 року № 1-рп/2004 року встановлено, що «громадяни, яким установлена стійка втрата професійної працездатності, мають право на стягнення на їх користь моральної шкоди». Відповідно до п. 4.1 цього ж рішення ушкодження здоров'я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов'язків незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, заподіюють йому моральні й фізичні страждання. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року, із змінами, внесеними Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 25.05.2001 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин. Частиною 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. При вирішенні питання про розмір відшкодування спричиненої моральної шкоди суд враховує конкретні обставини справи, характер, обсяг, тривалість та наслідки заподіяних позивачу моральних страждань, стан його здоров'я, вину підприємства в заподіянні шкоди, суттєвість вимушених змін в житті. Відповідно до наданих виписних епікризів позивач в результаті отримання професійних захворювань неодноразово в зв'язку з погіршенням стану здоров'я знаходився на стаціонарному лікуванні в медичних закладах. Суд також враховує, що згідно з Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 16.05.2013 року встановлено, що причиною профзахворювань є тривалий стаж роботи впродовж більше 17 років в шкідливих умовах праці. Визначаючи розмір відшкодування [PERSON] моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини по справі, ступінь втрати професійної працездатності у зв'язку з професійним захворюванням, які встановлені при первинному огляді 15 %, обсяг фізичних та моральних страждань позивача, їх інтенсивність та довготривалість, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, наслідків, що настали. Також суд враховує вину підприємства - відповідача в отриманні позивачем професійного захворювання, як нейросенсорна приглухуватість справа першого ст. (з легким зниженням слуху), другого ст. (з помірним зниженням слуху). З урахуванням вищевказаного суд вважає, що належною компенсацією спричиненої позивачу моральної шкоди є сума 7000,00 (сім тисяч) гривень 00 копійок без урахування податку з доходу громадян, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, що він зазнає у зв'язку з погіршенням здоров'я. На підставі вищевикладеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню - стягненню з відповідача на користь позивача на відшкодування моральної шкоди 7000,00 гривень без врахування податку з доходів фізичних осіб. У задоволенні іншої частини позову щодо стягнення коштів на відшкодування моральної шкоди - позивачу необхідно відмовити. Також підлягає стягненню з відповідача судовий збір в дохід держави. На підставі ст.ст. 8, 22, 58 Конституції України, ст.ст. 5, 23, 1166, 1167, 1168 ЦК України, ст.ст. 153, 173, 237-1 КзПП України, ст. 9 Закону України «Про охорону праці», та

Outcome: partial