Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

25 жовтня 2013 року позивач звернувся до Комінтернівського районного суду м. Харкова з вищезазначеним позовом, в обгрунутвання якого зазначив, що відповідно до укладеного договору № б/н від 15.02.2007 року, [PERSON] отримав кредит у позивача в розмірі 250,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення , що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов кредитного договору позичальник - [PERSON] зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, що складається з заборгованості за кредитом, за процентами, комісією, винагородою та інших витрат, в порядку та на умовах передбачених кредитним договором, а саме щомісяця в період сплати надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж). Зобов'язання [PERSON] за кредитним договором забезпечено порукою, а саме Договором поруки від 22.03.2011 року, укладеним з поручителем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Українське Фінансове Агентство "ВЕРУС", в особі філії "Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське Фінансове Агентство "ВЕРУС"у Комінтернівському районі міста Харкова. Згідно із зазначеним договором, поручитель та боржник відповідають перед ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" як солідарні боржники. Взяті на себе зобов'язання по кредитному договору позивач виконав своєчасно і повністю, надавши [PERSON] вищевказані грошові кошти. У порушення умов договору [PERSON] зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 31.08.2013 року в нього виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 30933,81 грн. Посилаючись на вказані обставини позивач просив стягнути виниклу заборгованість з відповідачів відповідно до умов кредитного договору та договору поруки, а також стягнути з [PERSON] понесені позивачем судові витрати. Заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03.12.2013 року позивні вимоги ПАТ КБ „ПриватБанк" до ТОВ „Українське Фінансове Агенство „ВЕРУС" в особі філії ТОВ „Українське Фінансове Агенство „ ВЕРУС" у Комінтернівському районі м. Харкова та до [PERSON], були задоволені в повному обсязі. Ухвалою суду від 30.01.2014 року за заявою [PERSON] заочне рішення Комінтернівського районного суду від 03.12.2013 року скасовано та зазначену справу було призначено до розгляду в загальному порядку. В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи позивної заяви та просив її задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти позову, посилаючись на те останній платіж по кредиту ним був внесений в серпні 2008 року, після цього, з причин скрутного матеріального становища він припинив сплачувати кредит, при цьому позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором в тільки у вересні 2013 року. Таким чином, відповідач [PERSON] вказує на те, що коли позивач дізнався про порушення ним умов кредитного договору , минуло більш трьох років, у зв'язку з чим відповідач просив застосувати до вимог позивача строк позовної давності та відмовити в задоволені позову. Представник відповідача ТОВ « УФА « Верус», в судове засідання не з»явився про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, вислухавши пояснення представника позивача та відповідача [PERSON] приходить до висновку про відмову в задоволені позову з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 15.02.2007 року, [PERSON] отримав кредит у позивача в розмірі 250,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно умов укладеного договору, Кредитний договір складається із зави позичальника та умов і правил надання банківських послуг. Відповідно до умов, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку : щомісяця в період сплати , позичальник повинен надавати Банку грошові кошти ( щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитним договором , яка складається із заборгованості за кредитом , відсотками , комісією, а також інших витрат згідно Умов. Зобов'язання [PERSON] за кредитним договором забезпечено порукою, а саме Договором поруки від 22.03.2011 року, укладеним з поручителем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Українське Фінансове Агентство "ВЕРУС", в особі філії "Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське Фінансове Агентство "ВЕРУС"у Комінтернівському районі міста Харкова. Згідно із зазначеним договором, поручитель та боржник відповідають перед ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК"як солідарні боржники. Відповідно до наданого суду розрахунку заборгованості за кредитним договором, встановлено, що [PERSON] не дотримувався умов кредитного договору, внаслідок чого станом на 31.08.2013 року в нього виникла заборгованість в розмірі 30933 грн. 81 коп. Крім того, як вбачається з вищезазначеного розрахунку заборгованості, остання оплата в рахунок погашення заборгованості здійснена 08 серпня 2008 року. Відповідно до вимог ст.ст. 256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ст.. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Оскільки з наданих позивачем документів, а саме : з заяви позичальника та Умов і правил надання банківських послуг, кінцевого терміну повернення кредитних коштів та строк дії картки не вбачається, у зв'язку з чим початком перебігу строку позовної давності слід вважати 09 серпня 2008 року. Відповідно до вимог ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмови у позові. Враховуючи, що позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом 25 жовтня 2013 року, а строк звернення до суду сплинув 09 серпня 2011 року суд застосовує позовну давність до заявлених вимог та відмовляє в задоволені позову . Питання про стягнення судових витрат, суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі ст. ст. 256, 257, 276 ЦК України,

Outcome: dismissed