Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просить стягнути з останнього на його користь 8739,16 грн. заборгованості із заробітної плати за період : за грудень 2014 року та з лютого 2015 року по липень 2015 року; стягнути 1132,50 грн. компенсації із заробітної плати у звязку з невиплатою та 2000 грн. моральної шкоди. В обґрунтування позову, покликається на те, що з 03.01.2007 року, він працює у відповідача. За час його роботи, відповідач допустив невиплату заробітної плати у звязку з чим утворилась заборгованість. Таким чином, з вини відповідача у нього порушені його звичайні звязки, що завдає йому моральних страждань. Сторони у судове засідання не зявилися, однак позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутності та підтримання позовних вимог, а від представника відповідача надійшла письмова заява про розгляд справи без його часті та визнання позову в частині стягнення заборгованості по заробітній платі, в частині стягнення моральної шкоди покладаються на думку суду. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Встановлено, що позивач [PERSON] перебуває у трудових відносинах з відповідачем - Публічним акціонерним товариством "Дрогобицький завод автомобільних кранів" з 03.01.2007 року по даний час ( а.с.3- довідка від 22.12.2015 року) . Згідно довідки Публічного акціонерного товариства «Дрогобицький завод автомобільних кранів» від 02.12.2015 року №1106, вбачається, що заборгованість перед [PERSON] у підприємства з виплати заробітної плати становить 8739,16 грн. за грудень 2014 року та з лютого 2015 року по липень 2015 року (а.с.4). Положеннями ст.115 КЗпП України встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Вимоги позивача в частині компенсації втрати частини заробітної плати в зв'язку із порушенням строку її виплати підлягають задоволенню. Компенсація втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати провадиться підприємством згідно зі ст. 34 Закону України "Про оплату праці" від 24.03.95 р. № 108/95-ВР, Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 р. № 2050-ІП та Постановою КМУ від 21.02.2001р. №159 "Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати" у разі затримки виплати нарахованої заробітної плати на один і більше календарних місяців, якщо в цей час індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги зріс більше ніж на один відсоток. Відповідно до ст. 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Згідно ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом та є загальновідомими. Грошова компенсація втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків виплати є гарантією прав робітника на компенсацію втрати її частини, санкцією за несвоєчасну виплату заробітної плати, обов'язок з нарахування та сплати якої, згідно ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», покладено на підприємство, яке зобов'язано виплатити громадянам суми компенсації у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць (стаття 4 цього Закону). Рішенням Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року №1-18/2013 у справі щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, визнано, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Разом з наведеним, суд перевірив та приймає до уваги розрахунок позивача компенсації втрати частини доходів у звязку з порушенням строків її виплати, виходячи із заборгованості за період : грудень 2014 року та з лютого 2015 року по липень 2015 року, що в загальному становить 1132,50 грн. З огляду на вказане, оскільки судом встановлено порушення трудових прав позивача, то суд вважає, що підлягає до задоволення і вимога позивача про стягнення на його користь моральної шкоди в розмірі 500 грн. Таким чином, суд бере до уваги те, що через невиплату заробітної плати позивачка зазнала душевних страждань, було порушено її нормальні життєві звязки, що викликало моральні страждання, та психологічний дискомфорту через те, вона та її члени сім»ї залишились без засобів для існування; та визначає її в розмірі 300 грн. з стягненням такої з відповідача. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, та за наведених обставин, приходить до переконання, що саме позовні вимоги знайшли своє підтвердження в повному обсязі і підлягають до задоволення. Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, рішення в частині стягнення на користь позивачки середнього заробітку виходячи з розміру заборгованості 8739,16 грн., тобто в сумі 416,15 грн. підлягає негайному виконанню. Крім цього, згідно п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому на підставі ст. 88 ЦПК України, ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 551,20 грн..

Outcome: approved