Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-27 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Кунисівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, [PERSON], [PERSON], в якому просить визнати за ним право на земельну частку (пай) розміром 42,84 умовних кадастрових гектарів на території Кунисівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, після смерті батька [PERSON], в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] помер [PERSON], батько позивача , який був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS]. [PERSON], згідно Сертифікату на право власності на земельну ділянку в межах середньої земельної частки, отримав право на земельну частку (пай) в розмірі 42,84 умовних кадастрових гектарів на території Кунисівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. На час смерті [PERSON] був чинним ЦК УРСР 1963 р. За ст. 524 згаданого кодексу, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно з ст. 529 ЦК УРСР 1963 р. при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина і батьки померлого. Ст. 548 ЦК УРСР встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 цього кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до довідки Кунисівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області від 23.01.2017 № 25, позивач на момент смерті був зареєстрований та проживав разом із спадкодавцем в одному житловому будинку, та вели спільне господарство. Отже, в розумінні ст. 549 ЦК УРСР 1963 р., позивач спадщину прийняв, яка відкрилася після смерті батька - [PERSON]. Після смерті батька [PERSON], позивач звернувся до Городенківської державної районної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Проте, згідно із постанови державного нотаріуса від 27.01.2017 № 172/02- 31, позивачу було відмовлено у виданні свідоцтва про право власності на спадщину на підставі відсутності оригіналу правовстановлюючого документа, і рекомендовано звернутися до суду. Для визначення ціни позову, отримано відповідь Відділу Держгеокадастру у Городенківському районі Івано-Франківської області від 09.03.2017 № 240/2-17, в якій зазначено, що нормативно-грошова оцінка земельної частки (паю) розміром 42,84 умовних кадастрових гектарів на території Кунисівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області на 2017 рік становить 44620,10 грн. Ухвалою суду від24 квітня 2017 року замінено неналежного відповідача [PERSON] на належного відповідача [PERSON], [INFO], який проживає за адресою [ADDRESS] В судове засідання сторони та їхні представники не з'явилися. Подали до суду заяви про розгляд справи без їхньої участі. Позивач позовні вимоги підтримує та просить позов задовільнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] позов повністю підтримують. Кунисівська сільська рада позовні вимоги визнає. Передбачених ч.1 ст.169 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Як слідує з копії свідоцтва про смерть серії № [NUMBER], виданого 25.03.1996 року [PERSON] помер [INFO] року в с. Кунисівці. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2004 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Внаслідок його смерті відкрилась спадщина. Померлий заповіту не вчиняв. Згідно ст.ст. 524, 529 ЦК УРСР, який діяв на час смерті [PERSON], спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом; при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв; визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. [PERSON] з [PERSON] 26.02.1978 року уклали шлюб, актовий запис № 5, що стверджено копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 00001585995 від 27.10.2009 року. [PERSON] померла [INFO] року, що стверджено копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] Свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 25.12.1978 р., серії [NUMBER] від 23.10.1979 р., серії [NUMBER] від 23.06.1984 р., стверджено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [PERSON], [PERSON]. [PERSON] після укладення шлюбу 14.11.2005 року з [PERSON], змінила прізвище "[PERSON]" на "[PERSON]", що стверджено копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] Згідно довідки № 25 від 23.01.2017 року, виданої виконавчим комітетом Кунисівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області встановлено, що на час смерті батька [PERSON], який помер [INFO] р., проживали разом та разом вели спільне господарство: син - [PERSON], [INFO], син - [PERSON], [INFO], дочка - [PERSON], [INFO], мати дружини - [PERSON], [INFO] за адресою [ADDRESS] Стаття 553 ЦК УРСР, який діяв на час смерті [PERSON], передбачає, що спадкоємець за законом або за заповітом може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій; вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу), що і кореспондується ч. 2 ст. 1274 ЦК України, згідно якої спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Судом встановлено, що спадкоємцями першої черги [PERSON] є його діти: [PERSON] (позивач), [PERSON] (відповідач), [PERSON] (відповідач). [PERSON] (відповідач), [PERSON] (відповідач) позов повністю підтримують, що слідує з поданих до суду заяв. Спадкоємець [PERSON] прийняв спадщину та вступив в управління спадковим майном після смерті батька [PERSON], оскільки на момент його смерті, спільно з ним проживав та разом вели спільне господарство, про що свідчить довідка № 25 від 23.01.2017 року, видана виконкомом Кунисівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого кодексу - спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, в саме право на земельну ділянку в розмірі 42,84 умовних кадастрових гектарів на території Кунисівської сільської Ради в межах середньої земельної частки без визначення на місцевості, згідно з сертифікатом на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки серії [NUMBER] виданого на підставі рішення Кунисівської сільської ради народних депутатів від 2.12.95 № 52. Згідно листа Відділу держгеокадастру у Городенківському районі № 240/2-17 від 09.03.2017 року, нормативно грошова оцінка земельної ділянки, яка розташована на території Кунисівської сільської ради згідно сертифікату, виданого [PERSON] розміром 42,84 ум.кад.га станом на 2016 рік становить 44620,10 грн. З постанови в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори слідує, що позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON], померлого [INFO] року, на земельну ділянку площею 42,84 га, що розташована на території Кунисівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, оскільки спадкоємець не надав правовстановлюючий документ, що посвідчує право власності спадкодавця на землю при виділенні меж ділянки на місцевості. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. Пункт 3 Указу Президента України "Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва" від 10 листопада 1994 року №666/94 передбачає, що право на земельну частку (пай) може бути об`єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. В силу вимог ч. 2 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до п. «а» ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» передбачено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, враховуючи, що відповідачі не заперечують щодо задоволення позову, тому суд вважає, що є підстави для задоволення вимог позивача. На підставі ст.ст. 524, 529, 548, 549, 553 ЦК УРСР,

Outcome: approved