Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно укладеної та у встановленому порядку підписаної кредитної угоди відповідно до умов заяви № 002-25802-070813 від 07 серпня 2013 року, [PERSON] отримав в ПАТ "Дельта Банк", кредитні кошти в сумі 10000,00 гривень, шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок вказаний відповідачем. Зазначає, що протягом строку кредиту, відповідач повинен сплачувати проценти, виходячи з розміру процентної ставки - 9,99 в рік, яка може змінюватися відповідно до умов договору. Вказує також на те, що за обслуговування кредитної заборгованості встановлений пільговий період у 0,00 місяців, протягом якого розмір комісії складає 0,00, а після закінчення пільгового періоду - 3,49 % за місяць. Посилається на те, що протягом дії кредитного договору відповідач взяті на себе зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконував, в результаті чого станом на 02 липня 2014 року виникла загальна заборгованість в сумі 14218,94 гривень, яку в добровільному порядку відповідач не погашає, а тому просив задовольнити позов. Представник позивача заявленні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Відповідач та його представник позовні вимоги не визнали та просили відмовити у їх задоволенні, оскільки грошових коштів він не отримував. Вказували на те що, після підписання заяви про отримання кредитних коштів, він вдома детально ознайомився з умовами кредиту, які його не влаштували, а тому на наступний день він зателефонував начальнику банку та повідомив його про відмову від отримання кредиту, який повинен був отримати через 2-3 дня. Однак, через 2 місяці, до нього почали надходити листи про сплату боргу, якого він не брав, оскільки думав, що банк, сам поверне нараховані йому кошти. Та додав те, що він підписував тільки заяву, щодо отримання грошових коштів, а кредитного договору не підписував. Представник третьої особи вказала на те, що відповідачем при оформлені кредиту, було надано всі відповідні документи та підписано заяву-анкету. Крім того, нараховані кошти [PERSON], знаходяться на його рахунку в банку. Допитана у судовому засіданні у якості свідка [PERSON] пояснила суду, що [PERSON] було самостійно підписано всі документи для отримання кредиту, через кредитну карточку, яка на даний момент знаходиться в банку. Також вказала на те, що укладена заява і є кредитним договором, який на протязі 14 днів міг бути розірваний, так як вона самостійно повідомляла відповідача про таку можливість. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши матеріали справи знаходить, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами, відповідно до ст. 57 ЦПК України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Так, в судовому засіданні встановлено, що згідно укладеної кредитної угоди відповідно до умов заяви № 002-25802-070813 від 07 серпня 2013 року, [PERSON] отримав в ПАТ "Дельта Банк", кредитні кошти в сумі 10000,00 гривень, шляхом перерахування зазначених коштів на рахунок АБ «Укргазбанк», з розрахунку 9,99 % річних за весь час користування кредитними коштами, а також 3,49% в місяць за обслуговування кредитної заборгованості, після закінчення пільгового періоду, в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Згідно договору №6.1 про перерахування кредитних коштів від 25 червня 2012 року, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ АБ «Укргазбанк», останній зобов'язується надавати послуги банку, щодо розрахунково-касового обслуговування, а саме: перераховувати кредитні кошти на рахунки позичальників банку в національній валюті, зараховані банком в безготівковій формі на відкриті рахунки. Зобов'язання, щодо своєчасного повернення кредиту та плати за його користування відповідач за вказаним договором належним чином не виконував, як наслідок з розрахунку заборгованості по кредиту виданої банком вбачається, що сума заборгованості станом на 02 липня 2014 року виникла загальна заборгованість в сумі 14218,94 гривень, з яких: заборгованість за сумою кредиту - 10000,00 гривень; заборгованість за відсотками - 728,94 гривень; заборгованість за комісіями - 3490,00 гривень. У відповідності до ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та цивільного законодавства у встановлений строк. Одним з видів забезпечення зобов'язання, згідно вимог ст.ст. 546, 549-552 ЦК України, є пеня - неустойка що стягується з боржника і обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" визначає банківський кредит як будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. З положень ст. 1054, 1055 ЦК України вбачається, що сторонами дотримано в повному обсязі вимог цивільного законодавства щодо предмету договору, його ціни, строку повернення кредиту, розміру відсотків, письмової форми та інше. Позичальник своїм підписом засвідчив факт та згоду з умовами договору № 002-25802-070813 від 07 серпня 2013 року, підтвердив свої права та обов'язки за цим договором і погодився з ними, підтвердив свою здатність виконувати умови цього договору, та що всі умови даного договору йому цілком зрозумілі і позичальник вважає їх справедливими по відношенню до нього. Суд вважає, що при укладенні спірного договору волевиявлення його сторін було вільним і відповідало їхній внутрішній волі, сторони договорів мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, договори вчинені в письмовій формі, встановленій законом для його виду, спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними. Зміст укладеного договору не суперечить вимогам цивільного законодавства України, а також моральним засадам суспільства, в ньому передбачені як права, так і обов'язки, а також відповідальність за неналежне виконання договору обох сторін. Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Посилання [PERSON] на те що, він підписував тільки заяву, а не кредитний договір і не мав реальної можливості ознайомитись з умовами договору перед його укладанням та введення в оману щодо предмету договору не відповідає дійсності. Як вбачається з умов оскаржуваного договору, банком було роз'яснено позивачеві умови кредитування, позивач з ними ознайомився та погодився, що підтверджується підписом [PERSON] в кредитному договорі. Суд, також враховує те, що [PERSON] звертався в суд з позовом до ПАТ «Дельта Банк» про захист прав споживача, і рішенням Кіцманського районного суду від 01 квітня 2014 року, йому було відмовлено в задоволенні позову, однак відповідачем рішення першої інстанції не оскаржувалася. Крім того, відповідно до виписки ЧОД ПАТ АБ «Укргазбанк» від 03 грудня 201 4року, вбачається, що згідно рахунку 26251000736385 власника [PERSON], за період з 01 серпня по 03 грудня 2014 року, вихідний залишок його коштів складає 10000,00 гривень. Згідно ст.ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання. На підставі наведеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення із стягненням з відповідача на користь позивача понесених ним судових витрат у відповідності до ст.88 ЦПК України. На підставі Закону України "Про банки і банківську діяльність" , ст. ст. 2, 11, 14, 16, 514, 525, 526, 527, 530, 543, 549, 551 ч. 3, 554, 611, 612, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved