Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому вказує, що рішенням Тиврівського районного суду від 11 травня 2018 року було стягнуто з [PERSON] на її користь аліменти в розмірі 750 гривень щомісячно на кожну дитину, а саме на утримання двох дітей: сина - [PERSON] , [INFO] та доньки - [PERSON] , [INFO] до їх повноліття починаючи з 20 березня 2018 року. Відповідач аліменти сплачує не регулярно, цих коштів недостатньо для того, щоб забезпечувати дітей самим необхідним. Вона тимчасово не працює, веде домашнє господарство та здійснює догляд за дітьми і їй важко належним чином забезпечити дітей, сплачувати комунальні послуги та забезпечувати її власну життєдіяльність. Їхні діти ростуть, їх потреби збільшуються тому вона вимушена витрачати багато коштів на їх забезпечення та утримання. Дивлячись на щоденний різкий зріст цін та інфляцію аліменти в розмірі 750 гривень на кожну дитину, які на сьогоднішній день сплачує відповідач в даній справі, не відповідають навіть мінімальним потребам дитини. Відповідно до ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів не повинен бути меншим ніж-50 прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожитковий мінімум для сина, [PERSON] , [INFO] з 01 липня 2020 року становить 2318 гривень, а для доньки. [PERSON] , [INFO] цей прожитковий мінімум з 01 липня 2020 року становить 1859 гривень. Аліменти які сплачує відповідач не відповідають половині прожиткового мінімуму для дітей такого віку як їхні діти. На даний час матеріальний стан відповідача в даній справі поліпшився, хоча доходи відповідача мінливі та нерегулярні, точно встановити розмір його доходу немає можливості, але він зараз більший ніж на момент подання нею позовної заяви про стягнення аліментів, яку вона подавала в 2018 році. Добровільно допомагати їй в утриманні їхніх дітей відповідач не бажає. Так як збільшився прожитковий мінімум і матеріальний стан відповідача покращився вона вважає, що відповідач спроможний сплачувати більшу суму аліментів на утримання їхніх дітей. В зв`язку з тим, що точно встановити розмір його доходу немає можливості вона вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі і має можливість сплачувати аліменти в розмірі 3000 гривень щомісячно на утримання сина [PERSON] та доньки [PERSON] . Такий розмір аліментів не погіршить матеріального становища відповідача і є реальним для нього. Саме такий розмір аліментів буде достатнім для того, щоб вона могла забезпечувати дітей самим необхідним Нею не було подано іншого позову до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав. Просить винести рішення, яким збільшити розмір аліментів які було присуджено відповідно до рішення Тиврівського районного суду від 11 травня 2018 року і стягувати з [PERSON] на її користь аліменти, в розмірі 3000 гривень щомісячно, на двох дітей, а саме: на утримання сина - [PERSON] , [INFO] та доньки - [PERSON] , [INFO] , з часу набрання рішенням законної сили і до досягнення ними повноліття. Ухвалою судді від 22.07.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження з викликом сторін в судове засідання. Запропоновано відповідачу в п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали подати до суду відзив на позовну заяву. Учасникам справи роз`яснено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Справу призначено до розгляду по суті на 14.09.2020 року. Згідно зворотних поштових повідомлень про вручення поштових відправлень ухвалу судді від 22.07.2020 року відповідач отримав 10.08.2020 року. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, просить їх задоволити, пояснила, що вона та діти здорові. У неї є будинок в [ADDRESS] , який купувала вона. Вона офіційно не працевлаштована, знаходиться на обліку в центрі зайнятості. Вона повідомляла відповідачу про слухання справи у суді. Відповідач [PERSON] інших дітей немає, здоровий. Він працює на фірмі "Барліне", його середня зарплата становить 10000 грн. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений в установленому законом порядку, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з судовою повісткою на 14.09.2020 року. Відзиву на позов, заяв про відкладення судового розгляду суду не подано. Суд, вислухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, вважає позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Тиврівського районного суду 11.05.2018 року розірвано, що стверджується копією рішення. Рішення набрало законної сили 18.06.2018 року. [INFO] в сторін по справі народився син - [PERSON] , [INFO] народилася дочка - [PERSON] , що стверджується свідоцтвами про їх народження (а.с. 4,5). Рішенням Тиврівського районного суду від 11.05.2018 року з [PERSON] на користь [PERSON] було присуджено аліменти в розмірі 750 гривень щомісячно на утримання кожного із дітей: сина [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] , починаючи з 20.03.2018 року до їх повноліття. Діти [PERSON] та [PERSON] проживають з позивачкою, що стверджується довідкою виконавчого комітету Сутисківської селищної ради № 1518 від 02.07.2020 року (а.с. 9) та актом обстеження житлово-побутових умов від 02.07.2020 року (а.с. 10). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства» України та ст. 141 СК України, батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст.180 СК України утримання дітей до досягнення ними повноліття є обов`язком обох батьків. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Із дня ухвалення рішення суду від 11.05.2018 року прожитковий мінімум на дітей сторін зріс, а саме на дитину віком до 6 років був 1559 грн., а на дитину віком від 6 до 18 років з 1944 грн. зріс на 2318 грн., з 1 грудня - 2395 грн. ( ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" від 07.12.2017 року (№ 2246-VІІI), ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" від 14.11.2019 р. № 294-ІХ). Відповідач молодого віку, працездатний, інших утриманців немає, а тому в змозі приймати участь в утриманні дітей. За таких обставин, суд вважає за необхідне позов задоволити, визначивши аліменти в розмірі по 1500 грн. щомісячно, на кожну дитину. Із змісту п. 23 постанови Пленуму ВСУ № 3 від 15.05.2003 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при зміні розміру аліментів, аліменти в новому розмірі сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог суд присуджує судовий збір з відповідача з врахуванням мінімального розміру судового збору.

Outcome: approved