Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом в якому вказує, що їй на праві часткової власності належить 23/100 частини будинку [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 05 липня 1983 року, посвідченим в.о. секретаря виконкому Гаванської міської ради та зареєстрованим у Вінницькому обласному БТІ 22.06.1986 року в книзі № 5 за реєстром № 143. Також 23/100 частини даного будинку належить на праві часткової власності відповідачу - [PERSON], а 54/100 частини - [PERSON], що вбачається з актів виконкому Гніванської міської ради від 10.07.2014 та від 12.06.2014 р. До [PERSON] вона ніяких претензій не має, оскільки погодила йому межі земельної ді\-лянки і він отримав Державний акт на земельну ділянку в розмірі 0,1 га, ніяких перешкод їй не чи\-нить. Загальна ж площа земельної ділянки відповідно до інвентарної справи БТІ становить 0,2105 га. Вона і відповідач мають у спільному користуванні двір і частину земельної ділянки, загальною пло\-щею 0,1105 га. 20 квітня 2001 року вона і відповідач уклали угоду про спільне конкретне користування земельною ділянкою. Загальна площа спільного двору складає 81 кв. метр. Однак, через деякий час відповідач почав чинити їй перешкоди в користуванні загальним подвір'ям без її згоди встановив металевий гараж, тримає без прив'язі свою собаку, чим порушує її права, визначені ст.95 ЗК України, ст.319 ЦК Украї\-ни як власника частини будинку та порушує вимоги ст.ст. 96 і 103 ЗК України, ст.358 ЦК України. Враховуючи те, що державних актів на землю вони не отримали, просить ухвалити рішення, яким встановити порядок користування спільною земельною ділянкою - площею 0,1105 га по [ADDRESS] Вінницької області, між нею та [PERSON]. Стягнути з відповідача на її користь судові витрати по справі. В судовому засіданні позивачка та її представники позов підтримали та уточнили його, просять встановити порядок користування земельною ділянкою площею 0,1105га, що розташована по [ADDRESS] між [PERSON] та [PERSON] згідно варіанту №4 (додаток №5) висновку судової земельно-технічної експертизи від 30 січня 2017 року №321 складеного ТОВ Подільським центром судових експертиз згідно з яким [PERSON] користується земельною ділянкою площею 513 кв.м. зазначеною у висновку червоним кольором. [PERSON] користується земельною ділянкою площею 513 кв.м. зазначеною у висновку зеленим кольором. Сторони спільно в рівних частках користуються земельною ділянкою площею 79 кв.м. зазначеною у висновку фіолетовим кольором. Представник позивачки [PERSON] пояснив, що відповідно до ДБН 360-92 п.3.22 передбачено проїзд до житлових будинків, а не до земельних ділянок і даний проїзд має бути не ближче 5м. від стін будинків, а ширина проїзду має бути не менше 3,5м., тому проїзд до земельної ділянки, про який просить відповідач суперечить нормам ДБН. Крім того на земельній ділянці, яка за варіантом №2 запропонована під спільне використання знаходиться тимчасова споруда навіс "В1" 2004 року забудови (експертом зазначена як самовільна забудова). Вважає, що дана тимчасова споруда не є самочинною, оскільки 08.01.2013 року внесено зміни до п. 3.2 «Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна» не належить до самочинного будівництва зведення на земельній ділянці тимчасових будівель та споруд, навісів, альтанок. В рекомендаціях експерта щодо знесення даного навісу не оговорюється питання компенсації витрат його власнику, також не можна знищувати один об'єкт щоб користуватись іншим, а тому даний варіант вважає неприйнятним. Вигрібна яма позивача не проінвентаризована тому немає підстав вважати, що вона є в наявності. Позивачка пояснила, що згідна зменшити розмір навісу "В1" на 42см. та перенести паркан по ширині 2.87 м. в двох місцях, під'їзд до земельної ділянки [PERSON] звільняти не бажає. Коли відповідач придбав частину будинку, то навіс "В1" вже був нею споруджений. Відповідач [PERSON] позов не визнав та пояснив, що коли він придбав у власність частину будинку по [ADDRESS], то існували лише сарай «В» та прибудова «В1», до якої позивачка спорудила навіс «В1», а вбиральня якою він користується вже була спорудженою на тому місці, де вона знаходиться і тепер. Просить позивачку встановити порядок користування земельною ділянкою за 2-м варіантом розподілу, оскільки тоді обоє матимуть вільний проїзд до своїх земельних ділянок і йому буде доступ асенізаційної техніки до вигрібної ями. Згоден перенести за власний рахунок свій паркан відповідно до варіанту № 2 (додаток №3) розподілу. Представник відповідача [PERSON] доповнила, що навіс «В1» споруджений не на земельній ділянці, яка передана у власність чи користування [PERSON] та без погодження з іншими землекористувачами, тому в будь - якому разі він все одно є самочинним. 4-й варіант розподілу не є найменш затратним, а 2-й варіант повністю відповідає встановленому порядку користування. Вся земельна ділянка передана для користування і обслуговування будинку. [PERSON] перенесе паркан відповідно до варіанту №2 і тоді більше не повинно виникати конфліктів, оскільки в кожного буде можливість проїзду до земельних ділянок, якими вони вже користуються. Варіант, який пропонується позивачкою конфліктних питань не знімає. Представник третьої особи на стороні відповідача- Гніванської міської ради Михайлюк О.І. вважає за доцільне визначити порядок користування земельними ділянками між сторонами відповідно до варіанту №2, експертизи №321 складеного ТОВ Подільським центром судових експертиз, оскільки жоден із інших запропонованих варіантів не вирішить конфліктних питань. Судом встановлено, що позивачкою [PERSON] відповідно до договору купівлі продажу від 05.07.1983 року придбано у власність 23/100 частки житлового будинку з відповідними господарськими спорудами розташованого в [ADDRESS], яка, зареєструвала своє право власності набуте за даним договором у Вінницькому ОБТІ 22.05.1986 року за реєстровим № 143 (а.с.9). Відповідно до договору купівлі продажу від 12.05.1987 року [PERSON] придбав у власність 23/100 частки житлового будинку з відповідними господарськими спорудами розташованого в [ADDRESS], на земельній ділянці площею 600 кв. метрів. Зареєстрував своє право власності набуте за даним договором у Вінницькому ОБТІ 03.06.1987року за реєстровим № 143 (інвентарна справа а.с.78,79). Житловий будинок та господарські будівлі між сторонами фактично розподілені, житловий будинок облаштований самостійними входами в кожного із сторін. По справі ТОВ Подільським центром судових експертиз проведено судово земельно-технічну експертизу №321, якою запропоновано 4 варіанти визначення порядку розподілу користування земельної ділянки. Позивачка [PERSON] просить встановити порядок користування за 4 варіантом, згідно з яким, вона користується земельною ділянкою площею 513 кв.м., зазначеною у висновку червоним кольором, а [PERSON] - земельною ділянкою площею 513 кв.м., зазначеною у висновку зеленим кольором. Сторони спільно користуються земельною ділянкою площею 79 кв.м. зазначеною у висновку фіолетовим кольором. Відповідач просить провести розподіл за 2-м варіантом розподілу додаток №3, згідно з яким, [PERSON] користується земельною ділянкою площею 500кв.м. зазначеною у висновку червоним кольором; [PERSON] користується земельною ділянкою площею 500 кв.м. зазначеною у висновку зеленим кольором, сторони спільно користуються земельною ділянкою площею 105 кв.м. зазначеною у висновку фіолетовим кольором, відповідно до даного варіанту розподілу необхідно перенести паркан, який розмежовує земельні ділянки виділені в користування [PERSON] та [PERSON] Суд вважає за необхідне визначити порядок користування земельною ділянкою між сторонами за 2 варіантом експертизи , виходячи з наступного. При застосуванні варіанту розподілу №4 у [PERSON] буде відсутня можливість проїзду транспортними засобами для обробки земельної ділянки, що залишається в його користуванні (городу) та проїзду асенізаційної техніки до вбиральні, яка знаходиться на ній , тоді як у [PERSON] така можливість є як при другому, так і при четвертому варіанті, визначеного експертизою №321. Згідно матеріалів інвентаризаційної справи на домоволодіння в [ADDRESS], навіс «В1», 2004 року забудови (а.с. 122- 124). Доказів про інший рік забудови суду не надано. Згідно п. 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України N 127 від 24.05.2001 ( в редакції наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №2 від 08.01.2013р.) зазначений навіс не є самочинною будівлею. Однак, навіс «В1» зведений на земельній ділянці, яка знаходилася в спільному користуванні сторін, згоди на його забудову ні відповідач [PERSON], ні міська рада [PERSON] не надавали, земельна ділянка під його забудову їй не виділялася. Доказів про дотримання державних архітектурно - будівельних, санітарних, протипожежних норм при його спорудженні суду також не надано, а відтак підстав стверджувати про набуття права власності на даний навіс [PERSON] немає. Зведення даного навісу не тягне за собою набуття [PERSON] права користування (власності) земельною ділянкою, яка знаходиться під даним навісом. Суд також враховує , що [PERSON] погоджується перенести паркан за власний рахунок, а тому застосування даного варіанту порядку користування не створить для позивачки додаткових труднощів, її права в даному випадку не порушуються. Згідно ст. 11 ЦПК України суд справу розглядає в межах позовних вимог. Вимога про знесення (перенесення) зазначеного навісу в даній справі не розглядалась , а тому суд не вправі, за таких обставин, вирішувати питання щодо компенсації за його знесення ( перенесення). Згідно роз'яснень Пленуму ВСУ в п. 19 постанови №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з'ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір'я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. В разі неможливості перенесення співвласником господарських будівель і насаджень на надану в його користування частину ділянки суд має обговорити питання про відповідну грошову компенсацію. При пред'явленні вимог кожним з учасників спільної власності про встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою суд може залишити в спільному користуванні лише ділянки, роздільне користування якими встановити неможливо. Тобто, в даному роз'ясненні не йдеться про необхідність визначення земельної ділянки для спільного користування як в найменшому розмірі, про що стверджував представник позивачки [PERSON] Оскільки суд позов задовольняє частково, відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати позивача суд стягує пропорційно до розміру задоволених вимог - в розмірі половини понесених витрат. Суд відмовляє в стягненні добових витрат представника позивача в сумі 60 грн., оскільки представник позивача та позивач не перебувають між собою у трудових відносинах.

Outcome: partial