Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-19 00:00:00

05.02.2020 [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, уточнивши найменування відповідача ( а.с. 22-24), просить стягнути з Державного бюджету України на його користь грошові кошти, що були з нього примусово стягнути під час виконання виконавчих проваджень № 569442256 в сумі 1979,04 грн та №56941928 в сумі 1260,8 грн, а також стягнути 35700 грн заподіяної йому Відділом Державного архітектурно-будівельного контролю - виконавчого комітету Бердичівської міської ради моральної шкоди, внаслідок незаконного притягнення його до адміністративної відповідальності. Позов пред`явлено із тих підстав, що 10.05.2018 Відділом державного архітектурно-будівельного контролю - виконавчого комітету Бердичівської міської ради, було проведено позапланову перевірку щодо дотримання суб`єктами містобудування [PERSON] та [PERSON] вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, за адресу: [ADDRESS] . За результатами вищевказаної перевірки, начальником Відділу державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Бердичівської міської ради було винесено постанови про адміністративні правопорушення відносно [PERSON] : №1 від 29.05.2018 та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн; №№ 2, 3 від 29.05.2018 та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі по 8500 грн. Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 20.12.2018 в справі №274/2672/18 було визнано протиправними дії вищевказаного Відділу державного архітектурно-будівельного контролю - виконавчого комітету Бердичівської міської ради про проведення позапланової перевірки. Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 22.04.2019 в справі №806/2532/18 було визнано протиправним та скасовано припис і всі три вищезазначені постанови про адміністративні правопорушення. Незважаючи на наявність рішень, якими вищевказані постанови скасовані у серпні 2019 року Відділ державного архітектурно-будівельного контролю Бердичівської міської ради звернулося до виконавчої служби із заявами про стягнення штрафів. Житомирським районним відділом виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирський області, за заявами відділу державного архітектурно-будівельного контролю - виконавчого комітету Бердичівської міської ради були відкриті виконавчі провадження: 13.08.2019 - № 56942256 з примусового виконання постанови № 1 від 29.05.2018 і стягнення 17000 грн штрафу; 08.08.2019 - №56942006 із примусового виконання постанови № 2 від 29.05.2018 і стягнення 1700 грн штрафу; 13.08.2019 - №56941928 із примусового виконання постанови № 3 від 29.05.2018 і стягнення 8500 грн. штрафу. Відповідно до листа № 8.5-20/9/2019/45270 від 18.09.2019 Житомирського районного відділу виконавчої служби Головного територіально управління юстиції у Житомирсь\-кій області по виконавчому провадженню №56942256 з [PERSON] було стягнуто штраф 1700 грн, 109,04 грн - витрат виконавчого провадження на проведення виконавчих дій, 170 грн виконавчого збору на користь держави. По виконавчому провадженню за №56941928 з [PERSON] було стягнуто 999,47 грн- штра\-фу; 161,40 грн - витрат виконавчого провадження на проведення виконавчих дій; 99,93 грн - виконавчого збору на користь держави. Всього було стягнуто 3239,84 грн та всі ці кошти було перераховано на користь Відділу державного архітектурно-будівельного контролю - виконавчого комітету Бердичівської міської ради. У подальшому коли [PERSON] дізнався, що незважаючи на рішення судів про скасування постанов щодо стягнення з нього штрафів Відділ державного архітектурно-будівельного контролю - виконавчий комітет Бердичівської міської ради подав документи до виконавчої служби щодо стягнення з нього штрафів, ці події у нього викликали глибоке відчуття несправедливості, він був морально пригнічений. Крім того, увесь час протягом року коли розглядались справи в судах позивач постійно знаходився у стані правової невпевненості та морального тиску. Таким чином [PERSON] вважає, що діями Відділу державного архітектурно-будівельного контролю - виконавчого комітету Бердичівської міської ради йому нанесено моральну шкоду, розмір якої має бути у подвійному розмірі штрафних санкцій, які намагалися до нього застосувати - 35 700 грн. У відзиві на позовну заяву представник відповідача Бердичівського управління Держаної казначейської служби України Житомирської області Пухальська Ю. вважає позовні вимоги [PERSON] безпідставними та необґрунтованими, з тих підстав, що позивачем не надано жодних доказів та не наведено прикладів будь-яких дій з боку відповідачів які б підтверджували заподіяння йому моральної шкоди. Вказує, що позивачем не обґрунтована мотивація розрахунку розміру (суми) відшкодування, не обґрунтовані вимоги щодо відшкодування в контексті душевних страждань, приниження честі і гідності. Посилається при цьому на ст.ст. 23 ч. 2, 1166, 175 ЦК України, п. 3 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування морально-немайнової шкоди" (а.с. 31-33). У відповіді на відзив Бердичівського управління Держаної казначейської служби України Житомирської області Малик В.Г. зазначає що всі три постанови про адмінправопорушення, якими його було притягнуто до адміністративної відповідальності визнані протиправними та скасовані. Тобто факт прийняття органом державної влади незаконного рішення мав місце, що на його думку є підставою для стягнення моральної шкоди. На твердженням представника відповідача щодо необґрунтованості визначення розміру моральної шкоди позивач зазначає, що розрахунок суми відшкодування моральної шкоди в розмірі суми штрафних санкцій запроваджених відповідно до незаконно прийнятих постанов є на його думку розумним і справедливим. Представник відповідача помилково вказує, що кошти у розмірі 3239, 84 грн, які він просить повернути стягуються як майнова шкода. Насправді це кошти які були стягнути з [PERSON] під час відкритих виконавчих проваджень. Посилається при цьому на ст. 56 Конституції України, ст.ст. 2, 170, 1173, 1174, 1212 ЦК України, ст. 45 Бюджетного кодексу України(а.с. 43). У відзиві на позовну заяву представник відповідача - начальник Відділу державного архітектурного контролю - виконавчого комітету Бердичівської міської ради Зозуля С.М. вказує, що матеріалами справи не підтверджено та не доведено належними та допустимими доказами факт заподіяння [PERSON] фізичних страждань та витрат немайнового характеру, наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправною поведінкою відповідача, а також не обґрунтовано, з чого позивач виходив при визначенні моральної шкоди. Тобто представник відповідача вважає, що позивачем не доведено факту завдання моральної шкоди рішеннями відповідачів у заявленому позивачем розмірі та не доведено, що позивач перебував в стані правової невпевненості та морального тиску, які обумовлені неправомірними рішеннями відповідача, посилається при цьому на ст.ст. 23, 1167 ЦК України, абз. 2 п.5 Постанови Пленуму ВСУ від 25.05.2001 № 5. Також представник відповідача звертає увагу на те, що позивач самовільно здійснив добудову нового торгового залу та приміщення санвузла з втручанням у зовнішні стіни існуючого магазину по [ADDRESS] , даний факт не був спростований при розгляді судових справ № 806/2532/18, № 274/6272/18. Тобто представник відповідача вважає, що позивач своїми діями сам спричинив дану ситуацію. А тому сам по собі факт наявності судових рішень не є підставою для стягнення моральної шкоди (а.с.38-40). У відповіді на відзив Відділу державного архітектурного контролю виконавчого комітету Бердичівської міської ради Малик В.Г. зазначає, що позиція відповідача викладена у відзиві на позову заяву є необґрунтованою та такою, що не відповідає вимогам закону. Посилається при цьому на ст. 56 Конституції України, статті 1173, 1174 ЦК України. Зазначає, що сам факт прийняття органом держаної влади або органом місцевого самоврядування при здійсненні ним своїх повноважень незаконного рішення вже є підставою для стягнення моральної шкоди. Крім того, посилаючись на висновки Європейського суду з прав людини зазначає, що інколи факт заподіяння моральної шкоди не вимагає окремого доказування. Вважає, що розмір моральної шкоди який він зазначає у позові у розмірі штрафних санкцій запроваджені відповідно до незаконно прийнятих постанов є на його думку розумним і справедливим. Щодо посилання представника відповідача у відзиві на рішення Європейського суду з прав людини, [PERSON] вважає, що висновки цих рішень не стосуються предмету його позову. Позивач звертає увагу й на той факт, що представник відповідача просить відмовити у задоволені позову в частині стягнення моральної шкоди, тобто щодо позовної вимоги про стягнення коштів з Державного бюджету представник Відділу державного архітектурного контролю виконавчого комітету Бердичівської міської ради не заперечує (а.с. 45). У запереченнях на відповідь на відзив на позову заяву начальник Відділу Державного архітектурно-будівельного контролю Зозуля М.С. зазначає, що позивач не обґрунтував і не довів заявлений розмір компенсації та завдану йому моральну шкоду. Крім того, представник відповідача звертає увагу на те, що Житомирським окружним адміністративним судом позов [PERSON] задоволено частково, а саме акт складений за результатними проведення позапланової перевірки не скасовано. Збудувавши самочинно добудову нового торгового залу та приміщення санвузла з втручанням у зовнішні стіни існуючого магазину по [ADDRESS] позивач сам своїми протиправними діями спричинив дану ситуацію, а не відповідач своїми рішеннями. Крім того, представник відповідача зазначає, що відповідач здійснив забудову на земельній ділянці, яка перебуває у комунальній власності територіальної громади міста і право оренди йому не передано. Тобто позивач самовільно заволодів земельною ділянкою, при цьому уникає сплати обов`язкових податків та зборів. Тоді як орієнтовний розмір щорічно не сплаченої до бюджету орендної плати позивачем за користування земельною ділянкою становить 2244 грн, що за три роки складає - 6732 грн. Також представник відповідача звертає увагу на те, що позивач зазначає недостовірну інформацію, щодо звернення до Відділу Державного архітектурно-будівельного контролю - виконавчого комітету Бердичівської міської ради із заявою до виконавчої служби про стягнення з [PERSON] штрафу. Так як позивач у добровільному порядку у п`ятнадцятиденний термін не сплатив штраф, відділ Відділ Державного архітектурно-будівельного контролю - виконавчого комітету Бердичівської міської ради відповідно до ст. 308 КУпАП надіслав до Житомирського РВ ДВС ГТУЮ у Житомирській області за місцем проживання позивача заяви від 02.08.2018 №№ 92, 93, 94. Згідно повідомлень від 08.08.2018 № 7.6-20/9/2018/40825 відділом ДВС відкриті виконавчі провадження у серпні 2018 року, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду прийнято 22.04.2019. Тобто твердження позивача, що Відділ Державного архітектурно-будівельного - виконавчого комітету Бердичівської міської ради контролю у квітні знав, що рішеннями суду постанови про накладення штрафу на [PERSON] скасовані, в серпні 2019 року звертається до відділу ДВС є такими, що не відповідають дійсності та вводять суд в оману. Тому позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди і повернення коштів стягнутих під час виконання виконавчого провадження не можуть підлягати задоволенню(а.с. 46-49). У додаткових поясненнях щодо заперечень Відділу Державного архітектурно-будівельного контролю - виконавчого комітету Бердичівської міської ради від 09.04.2020 [PERSON] зазначив, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 20.12.2018 у справі № 274/2672/18 дії відповідача щодо проведення позапланової перевірки були визнані протиправними, тому всі документи складені під час перевірки є нікчемними. При цьому посилається на висновки Верховного суду у справі № 822/2087/17 від 20.02.2018 та № 826/11213/15 від 31.08.2018, згідно яких акт перевірки не породжує жодних правових наслідків чи обов`язків, тому не мають ознак рішень. Такі документи відповідно до норм КАС України, стверджують факт проведення перевірок за дотриманням вимог законодавства і є лише носіями інформації. Щодо стягнення моральної шкоди [PERSON] посилається на с. 3, 56 Конституції України, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно яких держава відповідає перед людиною та гарантує право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів держаної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Крім того, посилається на практику Європейського суду з прав людини, Верховного суду відповідно до рішень яких порушення державою прав людини, що завдають психологічних страждань, розчарувань та незручностей зокрема через порушення принципу неналежного врядування кваліфікуються як такі, що завдають моральної шкоди. Рішення які порушують права фізичної особи приводять до моральних страждань і факт заподіяння моральної шкоди не вимагає окремого доказування. Тому позивач вважає позицію відповідача необґрунтованою та протиправною, а відшкодування моральної шкоди за порушення його прав одним із засобів юридичного захисту (а.с. 60). Ухвалою від 21.02.2020, після усунення недоліків позовної заяви, відповідно до ухвали від 10.02.2020, позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін. Дослідивши докази та з`ясувавши обставин справи, суд доходить висновку про часткове задоволення позову, з таких підстав. Судом встановлено такі факти. Відповідно до Постанови № 1 від 29.05.2018 винесеної Відділом державного архітектурно-будівельного контролю - виконавчого комітету Бердичівської міської ради [PERSON] визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 96 КУпАП на накладено стягнення у розмірі 850 грн (а.с. 6). Відповідно до Постанови № 2 від 29.05.2018 винесеної Відділом державного архітектурно-будівельного контролю - виконавчого комітету Бердичівської міської ради [PERSON] визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 96 КУпАП на накладено стягнення у розмірі 8500 грн(а.с. 7). Відповідно до Постанови № 3 від 29.05.2018 винесеної Відділом державного архітектурно-будівельного контролю - виконавчого комітету Бердичівської міської ради [PERSON] визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого ч. 9 ст. 96 КУпАП на накладено стягнення у розмірі 8500 грн(а.с. 7). Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 20.12.2018 у справі за адміністративним позовом [PERSON] до Відділу державного архітектурно-будівельного контролю - виконавчого комітету Бердичівської міської ради про визнання дій протиправними, зобов`язання утриматись від притягнення до адмінвідповідальності позовні вимоги задоволено частково, дії відповідача про проведення позапланової перевірки, щодо дотримання суб`єктними містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт по [ADDRESS] визнані протиправними. У задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання Відділу державного архітектурно-будівельного контролю Бердичівської міської ради Бердичівської міської ради утриматись від притягнення до адміністративної відповідальності відмовлено (а.а. 9-10). Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 22.04.2019 у справі за адміністративним позовом [PERSON] до Відділу державного архітектурно-будівельного контролю Бердичівської міської ради про визнання протиправним припису і постанов, позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано припис Відділу державного архітектурно-будівельного контролю Бердичівської міської ради від 23.05.2018 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів та правил. Визнано протиправними та скасовано: -Постанову № 1 від 29.05.2018 винесену Відділом державного архітектурно-будівельного контролю - виконавчого комітету Бердичівської міської ради про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ч. 1 ст. 96 КУпАП. -Постанову № 2 від 29.05.2018 винесену Відділом державного архітектурно-будівельного контролю - виконавчого комітету Бердичівської міської ради про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ч. 5 ст. 96 КУпАП. -Постанову № 3 від 29.05.2018 винесену Відділом державного архітектурно-будівельного контролю - виконавчого комітету Бердичівської міської ради про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ч. 9 ст. 96 КУпАП ( а.с. 11-15). З повідомлення за вих. № 8.5-20/9/2019/45270 від 18.09.2019 Житомирського районного відділу держаної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області вбачається, що відповідно до заяви б/н від 27.08.2019 станом на 18.09.2019 у відділі на примусовому виконанні перебували виконавчі провадження про стягнення з [PERSON] на користь держави в особі Відділу державного архітектурно-будівельного контролю Бердичівської міської ради: - в/п № 56942256 із примусового виконання постанови № 1 від 29.05.2018 1700 грн штрафу. 13.08.2018 ( у відповіді зазначено помилково 2019 рік) державним виконавцем відкрито виконавче провадження. 18.09.2019 на підставі п.5.ст. 39, ст. 40 ЗУ "Про виконавче провадження" виконавче провадження закінчено. По вказаному виконавчому провадженню пенсійного забезпечення боржника стягнуто на депозитний рахунок відділу та перераховано на користь стягувача - Відділ державного архітектурно-будівельного контролю Бердичівської міської ради штраф - 1700 грн; 109, 04 грн - витрати виконавчого провадження на проведення виконавчих дій; 170 грн - виконавчий збір на користь держави. - в/п № 56942006 і з примусового виконання постанови № 2 від 29.05.2018 - 17 000 грн штрафу. 08.08.2018 ( у відповіді зазначено помилково 2019 рік) державним виконавцем відкрито виконавче провадження. 16.09.2019 на підставі п.5.ст. 39, ст. 40 ЗУ "Про виконавче провадження" виконавче провадження закінчено. - в/п № 56941928 і з примусового виконання постанови № 2 від 29.05.2018 8500 грн штрафу. 10.08.2018 ( у відповіді зазначено помилково 2019 рік) державним виконавцем відкрито виконавче провадження. 16.09.2019 на підставі п. 5.ст. 39, ст. 40 ЗУ "Про виконавче провадження" виконавче провадження закінчено. По вказаному виконавчому провадженню з пенсійного забезпечення боржника стягнуто на депозитний рахунок відділу та перераховано на користь стягувача - Відділ державного архітектурно-будівельного контролю Бердичівської міської ради - 999, 47 грн; 161, 40 грн - витрати виконавчого провадження на проведення виконавчих дій; 99, 93 грн - виконавчий збір на користь держави (а.с. 16). З листа № 92 від 02.08.2018 Відділу державного архітектурно-будівельного контролю - виконавчого комітету Бердичівської міської ради вбачається, що відділом було направлено до Житомирського районного відділу держаної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області постанову про адміністративне правопорушення у сфері містобудівної діяльності № 1 від 29.05.2018 якою за ч. 1 ст. 96 КУпАП на [PERSON] накладено адмінстягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн (а.с. 50). З листа № 93 від 02.08.2018 Відділу державного архітектурно-будівельного контролю - виконавчого комітету Бердичівської міської ради вбачається, що відділом було направлено до Житомирського районного відділу держаної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області постанову про адміністративне правопорушення у сфері містобудівної діяльності № 2 від 29.05.2018 якою за ч. 5 ст. 96 КУпАП на [PERSON] накладено адмінстягнення у виді штрафу у розмірі 8500 грн (а.с. 51). З листа № 94 від 02.08.2018 Відділу державного архітектурно-будівельного контролю - виконавчого комітету Бердичівської міської ради Бердичівської міської ради вбачається, що відділом було направлено до Житомирського районного відділу держаної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області постанову про адміністративне правопорушення у сфері містобудівної діяльності № 3 від 29.05.2018 якою за ч. 9 ст. 96 КУпАП на [PERSON] накладено адмінстягнення у виді штрафу у розмірі 8500 грн (а.с. 52.) Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 08.08.2018, відкрито виконавче провадження № 56942006 на підставі постанови № 2 від 29.05.2018 виданої Відділом державного архітектурно-будівельного контролю - виконавчого комітету Бердичівської міської ради щодо стягнення з [PERSON] штрафу на користь держави в особі Відділу державного архітектурно-будівельного контролю - виконавчого комітету Бердичівської міської ради штрафу у розмірі 17000 грн (а.с. 54). Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 10.08.2018, відкрито виконавче провадження № 56941928 на підставі постанови № 3 від 29.05.2018 виданої Відділом державного архітектурно-будівельного контролю - виконавчого комітету Бердичівської міської ради щодо стягнення з [PERSON] штрафу на користь держави в особі Відділу державного архітектурно-будівельного контролю - виконавчого комітету Бердичівської міської ради штрафу у розмірі 8500 грн (а.с. 56). Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 13.08.2018, відкрито виконавче провадження № 56942256 на підставі постанови № 1 від 29.05.2018 виданої Відділом державного архітектурно-будівельного контролю - виконавчого комітету Бердичівської міської ради щодо стягнення з [PERSON] штрафу на користь держави в особі Відділу державного архітектурно-будівельного контролю - виконавчого комітету Бердичівської міської ради штрафу у розмірі 1700 грн (а.с. 55). Позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд задовольняє позов частково з таких підстав. Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені статтями 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу). Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (стаття 1173 ЦК України). Відповідно до статті 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Указане узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України 25 травня 2016 року у справі № 6-440цс16. Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, серед іншого, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Оскільки з матеріалів справи слідує, що [PERSON] був незаконно притягнутий до адміністративної відповідальності, вимушений був приймати участь у процедурі притягнення його до відповідальності у статусі порушника, звертатися до суду щодо поновлення його порушених прав, то останній відповідно відчував душевні страждання, занепокоєння та зазнавав вимушених змін у своєму житті. Зважаючи на те, що його порушені праві відновлені, доказів, що наступили негативні наслідки не надано суду, тому виходячи із принципу розумності та справедливості, суд стягує у відшкодування моральної шкоди 3000 грн. Щодо позовних вимог про стягнення грошових коштів що були з позивача примусово стягнуті під час виконання виконавчого провадження № 569442256 в сумі 1979, 04 грн та виконавчого провадження №56941928 в сумі 1260, 80 грн, суд зазначає наступне. Згідно ч. 2 ст. 5 ЦПК України, саме позивач визначає спосіб захисту свого права, а відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України, позивач на власний розсуд розпоряджається своїми процесуальними правами. Відповідно до пункту четвертого частини 2 статті 16 ЦК одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності правової підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але в подальшому відпала. Судом встановлено, що на виконання постанов про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності було стягнено грошові кошти з його пенсії. Так, за в/п № 56942256 із примусового виконання постанови № 1 від 29.05.2018 з [PERSON] стягнуто на депозитний рахунок відділу та перераховано на користь стягувача - Відділ державного архітектурно-будівельного контролю Бердичівської міської ради 1700 грн штрафу; 109, 04 грн - витрат виконавчого провадження на проведення виконавчих дій; 170 грн - виконавчого збору на користь держави; за в/п № 56941928 і з примусового виконання постанови № 2 від 29.05.2018 з боржника стягнуто на депозитний рахунок відділу та перераховано на користь стягувача - Відділ державного архітектурно-будівельного контролю Бердичівської міської ради - 999, 47 грн штрафу, а також: 161, 40 грн - витрат виконавчого провадження на проведення виконавчих дій; 99, 93 грн - виконавчого збору на користь держави. Відповідно до частини другої статті 45 Бюджетного кодексу України Казначейство України здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, перерахування компенсації частини суми штрафних (фінансових) санкцій. Відповідно до п.39 ч.1 ст.2 Бюджетного кодексу України органами, що контролюють справляння надходжень бюджету є органи державної влади, а також органи місцевого самоврядування, уповноважені здійснювати контроль за правильністю та своєчасністю справляння податків і зборів, інших надходжень бюджету. Процедура повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів (обов`язкових платежів) та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою або під державні гарантії (далі - платежі) врегульована Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, встановленому наказом Міністерства фінансів України затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 03.09.2013 № 787, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.09.2013 за № 1650/24182 ( Далі Порядок № 787) Відповідно до пункту 5 Порядку № 787 повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням (висновком) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за судовим рішенням, яке набрало законної сили. У разі повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної податкової служби України (далі - органи ДПС) та органи Державної митної служби України (далі - органи Держмитслужби)) подання подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку. Зазначені положення встановлюють порядок взаємодії державних органів між собою. Тому у разі, коли орган стягнення в установлений законом строк не надає відповідний висновок органу державного казначейства, платник вправі скористатись своїм правом на судове оскарження бездіяльності шляхом звернення з позовом про стягнення відповідної суми коштів (повернення надміру сплаченої суми) з державного бюджету. Таким чином, територіальний орган Державної казначейської служби України є органом, який здійснює повернення коштів, що були помилково або надмірно зараховані до бюджету, за поданням органу стягнення, яким у цьому спорі виступає Відділ Державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Бердичівської міської ради щодо сум стягненого штрафу за скасованими постановами та Відділ Державної виконавчої служби України щодо повернення стягнутих сум виконавчого збору та витрат виконавчого провадження. Кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. При цьому в цивільному процесі відповідно до ч. 4 ст. 58 ЦПК України держава, Автономна Республіка Крим, територіальна громада беруть участь у справі через відповідний орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник, інша уповноважена особа відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування), або через представника. Зважаючи на викладене, відповідач - Відділ Державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Бердичівської міської ради допустив бездіяльність щодо не вчинення дій, які мали би бути спрямовані на повернення коштів позивачу, оскільки до відповідного органу Державної казначейської служби України з поданням про повернення коштів позивачу не звертався. Тому, оскільки Відділ Державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Бердичівської міської ради, достеменно знаючи про скасування постанов про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності, не звернувся із відповідним поданням до територіального органу Державної казначейської служби України про повернення помилково стягнутих грошових коштів, наявні підстави для стягнення із Державного бюджету України грошових коштів, перерахованих в якості штрафів в сумі 2699, 47 грн ( 999, 47 + 1700), як такі, що перебувають у володінні держави без достатньої правової підстави в порядку статті 1212 ЦК України. Зважаючи, що відповідно до наведених вище норм набувачем сплаченого боржником у виконавчому провадженні збору є Державний бюджет України, помилково або надмірно сплачені суми виконавчого збору підлягають стягненню саме з Державного бюджету України. Зазначені висновки суду щодо правової підстави стягнення грошових коштів узгоджуються із правовими висновками Великої Палати Верховного Суду у Постанові від 19 червня 2018 року у справі 910/23967/16. Між тим, суд відмовляє у стягненні грошових коштів на загальну суму 540, 37 грн, що включає в себе : 109, 04 грн - витрат виконавчого провадження на проведення виконавчих дій; 170 грн - виконавчого збору на користь держави стягнутих у в/п № 56942256 та 161, 40 грн - витрат виконавчого провадження на проведення виконавчих дій; 99, 93 грн - виконавчого збору за в/п № 56942006, оскільки позову до відповідного відділу Державної виконавчої служби, який має ініціювати подання до територіального органу Державної казначейської служби України про повернення помилково стягнених грошових коштів - [PERSON] не пред`явлено, а Відділ Державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Бердичівської міської ради не є органом стягнення за вказаними виплатами. Вирішуючи питання щодо судових витрат, суд зазначає наступне. За положеннями ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог позивача та той факт, що позивач звільнений від сплати судового збору, розмір судового збору, виходячи із ціни позову складав при пред`явленні позову 840,8 грн, суд стягує судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених вимог з Відділу Державного архітектурно-будівельного контролю - виконавчого комітету Бердичівської міської ради на користь держави, в розмірі 123 грн ( 5699,47*840,8:38939,84).

Outcome: partial