Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до Хмільницького міськрайонного суду з позовом до Сальницької сільської ради про визнання права власності на спадкове майно. Позов мотивовано тим, що 22.02.2006 року померла його мати - [PERSON]. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами, земельна ділянка площею 0,2500 га., для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, земельна ділянка площею 0,1649 га., для ведення особистого селянського господарства, які розташовані по вул.Плахотнюка, 18, с.Сальниця, Хмільницького району, Вінницької області та право на земельну частку (пай) в КСП "Сальницьке", с.Сальниця, Хмільницького району, Вінницької області, площею 1,58 в умовних кадастрових гектарах. Позивач вчасно звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак отримати свідоцтво про право на спадщину, яка відкрилась після смерті 22.02.2006 року [PERSON], не представляється можливим, оскільки правовстановлюючі документи на спадкове майно відсутні. За таких обставин позивач просить визнати за ним право власності на житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами, земельну ділянку площею 0,2500 га., для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, земельну ділянку площею 0,1649 га., для ведення особистого селянського господарства, які розташовані по вул.Плахотнюка, 18, с.Сальниця, Хмільницького району, Вінницької області, а також право на земельну частку (пай), яка перебувала в колективній власності КСП "Сальницьке", розміром 1,58 в умовних кадастрових гектарах, що належала [PERSON] відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ВН №0224356. У судове засідання позивач, представник позивача не зявились, представник позивача надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Також представник позивача зазначив, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача Сальницької сільської ради у судове засідання не зявився, причини неявки суду не відомі. Про дату, час і місце судового засідання повідомлено завчасно та належним чином (а.с.54). Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки наявних у справі доказів достатньо для вирішення справи по суті та враховуючи, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, а відповідач, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, не з'явився, суд, у відповідності до ст. 224 ЦПК України ухвалив здійснювати заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, враховуючи наступне. Свідоцтвом про смерть серії 1-АМ №035741 (а.с.5) підтверджено, що [PERSON] померла 22.02.2006 року. Відповідно до заповіту від 02 жовтня 1987 року посвідченого секретарем Сальницької сільської ради Хмільницького району Вінницької області, [PERSON] заповіла все належне їй майно [PERSON] та [PERSON], в рівних долях кожному. Заповіт зареєстровано в реєстрі за №27. Заповіт не змінено і не відмінено (а.с. 49). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами, який розташований по вул.Плахотнюка, 18, с.Сальниця, Хмільницького району, Вінницької області(а.с.6-10, 21), земельна ділянка площею 0,2500 га., для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, яка розташована по вул.Плахотнюка, 18, с.Сальниця, Хмільницького району, Вінницької області, вартістю 22263,44 грн.(а.с.12), що належала [PERSON] згідно державного акта на право власності на земельну ділянку ВН №080291(а.с.11), земельна ділянка площею 0,1649 га., для ведення особистого селянського господарства, яка розташована по вул.Плахотнюка, 18, с.Сальниця, Хмільницького району, Вінницької області, вартістю 2027,58 грн.(а.с.14), що належала [PERSON] згідно державного акта на право власності на земельну ділянку ВН №080292(а.с.13), а також право на земельну частку (пай) розміром 1,58 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), вартістю 52043,90 грн.(а.с.16), яка розташована на території Сальницької сільської ради Хмільницького району Вінницької області та на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ВН №0224356 (а.с.15) належала [PERSON] Довідками Сальницької сільської ради №№1660, 1661 від 16.11.2015 року (а.с.50,51) підтверджено, що [PERSON], яка померла 22.02.2006 року, на момент смерті була зареєстрована та проживала в житловому будинку по вул.Плахотнюка, 18, с.Сальниця, Хмільницького району, Вінницької області. Після її смерті в даному будинку ніхто не зареєстрований та не проживає. Вказане також підтверджується витягами з погосподарських книг. Суд враховує, що у технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виданий КП "ВООБТІ" від 24.11.2015 року (а.с.6-10) відсутні відмітки про те, що дане нерухоме майно є самочинно побудованим, наявний запис про відсутність правовстановлюючих документів. Як видно з технічного паспорта житловий будинок був збудований 1960 року, а господарські споруди 1960, 1982 р.р. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 1 липня 2004 року N 1952-ІV, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. На час виникнення спірних правовідносин діяла Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, згідно із ст. 1, ст. 6 якої встановлено, що реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР проводять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих. Не підлягають реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Відповідно до пп. 6-7 Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 12.05.1985 року № 5-24/26, дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності громадян. Отже, судом встановлено, а також доведено належними та допустимими доказами факт належності вищевказаного будинку з господарськими будівлями та спорудами [PERSON] Здобуті докази свідчать про те, що за життя вона володіла, користувалась та розпоряджалась вищевказаним будинковолодінням, яке перебувало у її власності, відповідно до вимог діючого на той момент законодавства. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. У відповідності до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. З досліджених доказів, а саме заповіту від 02.10.1987 року (а.с.49) вбачається, що спадкоємцями після смерті [PERSON], яка померла 22.02.2006 року, являються [PERSON] та [PERSON] Разом з тим, свідоцтвом про смерть серії 1-АМ №243651 (а.с.58) підтверджено, що [PERSON] померла 13.09.2004 року. Листом завідуючої Хмільницької районної державної нотаріальної контори [PERSON] (а.с.37-40) повідомлено, що після смерті [PERSON], яка померла 22.02.2006 року, 01.03.2006 року заведено спадкову справу №96/2006. З заявою про прийняття спадщини за законом звернувся [PERSON]. Інші спадкоємці по даній спадковій справі з заявами про прийняття та/або про відмову від спадщини, до Хмільницької районної нотаріальної контори не звертались та відповідно свідоцтва про право на спадщину не видавались. Листом в.о. державного нотаріуса Хмільницької районної державної нотаріальної контори [PERSON] (а.с.57) представнику позивача [PERSON] повідомлено, що видати свідоцтво на право на спадщину за законом на нерухоме майно, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями, за відсутності правовстановлюючих документів, неможливо. Розяснено процедуру вирішення зазначеного питання у судовому порядку. За таких обставин, наявні підстави для задоволення позовних вимог, оскільки матеріалами справи, дослідженими судом, доведено, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, який у строк, визначений статтею 1270 ЦК України, подав заяву про прийняття спадщини. Задоволення позову не суперечить вимогам та законним інтересам сторін та відповідає чинному законодавству України, а тому перешкод в прийнятті позивачем спадщини суд не вбачає. Судові витрати залишити за сторонами.

Outcome: approved