Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-23 00:00:00

13.12.2017року [PERSON] та [PERSON] звернулися в суд з позовом до Станківецької сільської ради Миколаївського району Львівської області, [PERSON] , в якому просили суд ухвалити рішення, яким: за [PERSON] та [PERSON] визнати право власності по 1/2 ідеальної частки індивідуального житлового будинку, разом з господарськими спорудами, що розташований в [ADDRESS] , в порядку визнання за ними права власності на належні їм частку в спільному сумісному майні колишнього колгоспного двору та в порядку спадкування по смерті [PERSON] , який помер [INFO] . 05.03.2018року позивачі [PERSON] та [PERSON] подали до суду додаткову позовну заяву в порядку ст.49 ЦПК України, в якій просять визнати за ними по 4/9 ідеальної частини індивідуального житлового будинку, разом з господарськими спорудами, що розташований в [ADDRESS] , в порядку визнання за ними права власності на належні їм частки в спільному сумісному майні колишнього колгоспного двору та в порядку спадкування по смерті [PERSON] , який помер [INFO] . 04.04.2018року [PERSON] та [PERSON] подали додаткову позовну заяву в порядку ст.49 ЦПК України, в якій просять визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Станківецької сільської ради Миколаївського району Львівської області, б/н, від 27.11.2001 року «Про оформлення права власності на житловий будинок [ADDRESS] [PERSON] » та визнати за ними по 4/9 ідеальної частини індивідуального житлового будинку, разом з господарськими спорудами, що розташований в [ADDRESS] , в порядку визнання за ними права власності на належні їм частки в спільному сумісному майні колишнього колгоспного двору та в порядку спадкування по смерті [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування позовних вимог покликаються на те, що в [ADDRESS] , розташоване будинковолодіння, яке станом на 17.10.2015 рахувалося за [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] . [PERSON] був чоловіком [PERSON] та батьком [PERSON] . Дане господарство було колгоспним двором. В ньому проживали та були зареєстровані станом на 15 квітня 1991 року такі члени двору: [PERSON] , [PERSON] , [INFO] [PERSON] , [INFO] -донька. Рішенням Виконавчого комітету Станківецької сільської ради Миколаївського району. Львівської області від 27.11.2001 року було вирішено оформити право власності на житловий будинок [ADDRESS] [PERSON] . 21 червня 2016 року [PERSON] та [PERSON] одержали в Новороздільській ДНК свідоцтва про право на спадщину земельних ділянок, наданих [PERSON] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,9650 га, кадастровий номер [NUMBER] та площею 0,6468 га, кадастровий номер [NUMBER] по 1/3 частині [PERSON] , за час до своєї смерті, не встиг оформити право власності на цей житловий будинок, а тому позивачі змушені в даний час звернутися із цим позовом до суду. Позивачі за первісним позовом просять визнати незаконним та скасувати рішенням Виконавчого комітету Станківецької сільської ради Миколаївського району Львівської області від 27.11.2001 року, « Про оформлення права власності на житловий будинок [ADDRESS] [PERSON] », оскільки вказане рішення порушує права позивачів, постановлено незаконно, без відома та участі усіх членів сімї та з`ясування їхньої думки. 06.02.2018року [PERSON] звернулася в суд із зустрічним позовом до [PERSON] , [PERSON] , Станківецької сільської ради в якому просить визнати за нею - право власності в порядку спадкування за законом на 1/3 ідеальну частину індивідуального житлового будинку разом з господарськими спорудами та земельну ділянку, що розташовані в [ADDRESS] , в порядку спадкування після смерті батька - [PERSON] , який помер [INFO] , право власності на збудовані нею за власні кошти: сарай 2007р., позначений під літерою "В", вартістю: 84257.00грн.;- сарай, позначений під літерою "Г", вартістю: - 50 790.00 грн.; - навіс позначений під літерою "Е", вартістю: -25204.00 грн.; - гараж 1999р., позначений під літерою "Б", вартістю: - 60 798.00 грн.; - літня кухня 2013 року, позначена під літерою "Д", вартістю: - 165 170.00 грн.; - дворові споруди "1,2" вартістю: -16611.00 грн., які зазначені в технічному паспорті від 23.02.2017року та розташовані в [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона являється донькою [PERSON] , за яким рахувалося будинковолодіння в [ADDRESS] . Вона проживала в спірному будинковолодінні з 1967р. і проживає там на даний момент. 11.08.2016року Новороздільською державною нотаріальною конторою видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частку земельних ділянок площею 0,9650га. та 0,6468га після смерті [PERSON] , розташованої в с.Станківці, а 23.01.2018року постановою державного нотаріуса їй відмовлено у видачі свідоцтва на частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані в [ADDRESS] у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на такий будинок. Оскільки, [PERSON] звернулася 25.03.2016року в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , являється одним із спадкоємців його майна і претендує на належну їй частку , тому звернулася в суд за захистом свої прав. 13.12.2017року ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області відкрито провадження по справі. 27.04.2018року [PERSON] та [PERSON] подали відзив на зустрічну позовну заяву, в якому частково визнали позовні вимоги [PERSON] та не заперечують проти визнання за нею права власності на 1/9 частку житлового будинку в [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . В решті зустрічних позовних вимог просять відмовити за безпідставністю. Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 26.06.2018року закрито підготовче провадження і справу призначено до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивачів за первісним позовом [PERSON] заявлені додаткові позовні вимоги від 04.04.2019року підтримав повністю, надавши суду пояснення аналогічні наведеним у позовній заяві. Просив позов задоволити. Зустрічні позовні вимоги [PERSON] не визнав. Представник Станківецької сільської ради в судовому засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи у його відсутності, щодо розгляду справи покладається на думку суду Державний нотаріус Новороздільської державної нотаріальної контори Шолок О.Я. в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Відповідач за первісним позовом ( позивач за зустрічним позовом ) [PERSON] позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] не визнала, вважає що такі заявлені безпідставно, необґрунтовано, а тому у їх задоволенні слід відмовити. Заявлені нею позовні вимоги підтримала в повному обсязі. В судовому засіданні представник позивача за зустрічним позовом Семенина В.М. проти задоволення первісного позову заперечив. Ствердив, що [PERSON] визнає право власності [PERSON] та [PERSON] по 1\\3 частині в спірному житловому будинку. Додатково пояснив, що позивачі за первісним позовом намагаються захопити збудоване [PERSON] майно, на яке вона просить визнати право власності. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] проживає в [ADDRESS] від народження, місце проживання вона не змінювала. ЇЇ батьки [PERSON] та [PERSON] розпочинали будівництво спірного будинку, а закінчувала будівельні роботи [PERSON] з своїм чоловіком. Вони збудували стайню, стодолу, літню кухню, гараж та навіс. [PERSON] на даний час здійснює будівництво свого окремого будинку в іншому місці. Ствердила, що бачила, як чоловік [PERSON] , наймав майстрів для будівельних робіт. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він являється сусідом сторін по справі. [PERSON] проживала спочатку у спірному будинку разом із мамою, батьком, і сестро., а зараз проживає з чоловіком і дитиною. Чоловік [PERSON] будував гараж, навіс, стайню, хату, а [PERSON] та [PERSON] не займалися будівництвом. Майстри які проводили будівельні роботи казали, що їм платить за роботу [PERSON]. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що перебуває в родинних стосунках з сторонами. [PERSON] проживає в с.Станківці, з 1967року по даний час. Спочатку вона проживала з батьками і сестрою, а потім вийшла заміж. Усіма будівельними роботами займається чоловік [PERSON] . [PERSON] був головою Станківецької сільської ради з 1992 по 2007р. На місці даного нового будинку була стара хата , яку розібрали, і збудували нову. Головою господарства був покійний [PERSON] Ствердив, що він підписував рішення Станківецької сільської ради від 27.11.2001року про оформлення права власності на спірний будинок за [PERSON] . Сторони по справі знали про вказане рішення і жодних претензій не заявляли. Судом встановлено: Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] . В селі Станківці, по [ADDRESS] , розташоване будинковолодіння, яке згідно Витягу з погосподарської книги села Станківці, Миколаївського району, Львівської області від 30.11.2017 за № 997, станом на 17.10.2015 рахувалося за [PERSON] . Згідно Витягу з погосподарської книги села Станківці, Миколаївського району, Львівської області, станом на 15 квітня 1991 року, це будинковолодіння - в с .Станківці, Миколаївського району Львівської області було колгоспним двором. В ньому проживали та були зареєстровані станом на 15 квітня 1991 року такі члени двору: [PERSON] , [INFO] - голова двору; [PERSON] , [INFO] - дружина голови двору; [PERSON] , [INFO] -донька. Рішенням Виконавчого комітету Станківецької сільської ради Миколаївського району. Львівської області від 27.11.2001 року було вирішено: Оформити право власності на житловий будинок [ADDRESS] [PERSON] ; Доручити Стрийському МБТІ провести реєстрацію права власності на житловий будинок згідно цього рішення та видати Свідоцтво про право власності на [PERSON] . Суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] , та [PERSON] в частині визнання незаконним та скасування вищевказаного рішення сільської ради б/н від 27.11.2001року задоволенню не підлягає з наступних підстав. 21.06.2019року адвокат Семенина В.М. подав до суду заяву про застосування судом строку позовної давності до позовної вимоги в частині визнання недійсним та скасування рішення сільської ради від 27.11.2001року. Відповідно до п.6 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила Цивільного кодексу України про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред`явлення яких, встановлений законодавством , що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом. Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. З долучених до позовної заяви доказів встановлено, що рішення Станківецької сільської ради б\\н « Про оформлення права власності на житловий будинок [ADDRESS] [PERSON] » винесено 27.11.2001року, і саме з цієї дати у позивачів виникло право вимоги до відповідача. Про те, що [PERSON] та [PERSON] було відомо про існування вищевказаного рішення ствердив в судовому засіданні свідок [PERSON] , який на день винесення рішення працював сільським головою с.Станківці і підписував його. Крім цього, суд вважає, що позивачам було відомо про існування оскаржуваного рішення, оскільки вони спільно проживали разом із [PERSON] , спілкувалися з ним, а після його смерті прийняли спадщину, не заявляючи про виключення будинку [ADDRESS] із складу спадкового майна. Інших доказів, що свідчили б про те, що перебіг строку позовної давності почався пізніше суду не надано. Тому, суд доходить висновку, що перебіг строку позовної давності слід відраховувати з 27.11.2001. Відповідно до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що у задоволенні позовної вимоги в частині визнання незаконним та скасування рішення Станківецької сільської ради б\\н від 27.11.2001, слід відмовити, оскільки відповідач заявив про застосування строку позовної давності, судом встановлено, що строк позовної давності сплив 27.11.2004, а позов пред`явлено лише 04.04.2019, позивач не подав заяви про поновлення строку позовної давності і не надав доказів, що підтверджують поважні причини пропуску строку позовної давності. Суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] в частині визнання на ними права власності по 4\\9 ідеальної частки індивідуального житлового будинку разом із господарськими спорудами, що розташовані в [ADDRESS] в порядку спадкування по смерті [PERSON] , який помер [INFO] в порядку визнання права власності на частку в колгоспному дворі, підлягає до часткового задоволення. На день смерті [PERSON] 17.10.2015року на його спадкове майно претендували, відповідно до ст.1261 ЦК України, діти: [PERSON] , [PERSON] та дружина [PERSON] . Відповідно до ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом рівні. Як вбачається із технічного паспорту від 10.05.2017 на садибний (індивідуальний ) житловий будинок [ADDRESS] , із відміткою про самочинно збудоване, числиться гараж - літера «В», сарай - літера «Е», літня кухня - літера «Є». В судовому засіданні позивачами [PERSON] та [PERSON] не представлено, а судом не здобуто підтверджуючих документів, про те, що об`єкти будинковолодіння: гараж - літера «В», сарай - літера «Е», літня кухня - літера «Є», зазначені в технічному паспорті як самочинне будівництво були збудовані [PERSON] . Навпаки в судовому засіданні з показів свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] встановлено, що будівництвом та фінансування будівництва гаража, сараю , літньої кухні займалася [PERSON] та її чоловік. А від так у відповідності до ст.1217ЦК України, об`єкти зазначені в технічному паспорті : гараж - літера «В», сарай - літера «Е», літня кухня - літера «Є» не входять до складу спадщини, а тому, суд вважає, що право власності [PERSON] та [PERSON] слід визнати на індивідуальний житловий будинок та господарські споруди, що розташовані в [ADDRESS] , за винятком об`єктів, що зазначенні в технічному паспорті від 10.05.2017року як самочинно збудовані: гараж - літера «В», сарай - літера «Е», літня кухня - літера «Є». Аналізуючи вимоги вищевказаних статтей ЦК України, суд приходить до висновку про те, що за [PERSON] та [PERSON] необхідно визнати право власності по 1/3 ідеальної частки індивідуального житлового будинку та господарських споруд, що розташовані в [ADDRESS] , та позначені в технічному паспорті від 10.05.2017року виданого Стрийським МБТІ, під літерами: А-1 ( житловий будинок, 1989 року побудови), «Б» ( сарай, 1949року побудови), «Д» (убиральню, 1979 року побудови) в порядку спадкування по смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Щодо заявлено зустрічного позову [PERSON] то такий підлягає до часткового задоволення. Відповідно до акту обстеження фактичного проживання від 08.05.2018року, складеного сільським головою с.Станківці Шараном Т.П., секретарем сільської ради Скоропад У.М. та депутатами [PERSON] , [PERSON] , вбачається що [PERSON] була знята з реєстрації за місцем проживання [ADDRESS] 20.12.1988року, однак 09.06.2017року разом із дочкою [PERSON] зареєстрували за вищевказаною адресою. Про те, фактично [PERSON] , проживала та проживає за адресою [ADDRESS] від народження і по даний час. Разом з нею проживає її чоловік та двоє дітей. Як вбачається із повідомлення державного нотаріуса Шолок О.Я. від 17.04.2018року, [PERSON] є спадкоємцем до 1/3 частки спадкового майна , належного [PERSON] . Окрім неї, спадкоємцями які прийняли спадщину за законом по 1/3 частки є [PERSON] та [PERSON] . 15.03.2016року [PERSON] звернулася в Новороздільську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Спадковим майном зазначено, дві земельні ділянки для ведення сільськогосподарського виробництва на території Станківецької сільської ради, дві земельні ділянки в [ADDRESS] та житловий будинок в [ADDRESS] . Як вбачається із свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 11.08.2016року, [PERSON] успадкувала 1\\3 частку земельної ділянки площею 0,9650 га, розташованої за адресою Львівська область , Миколаївський район, Станківецька сільська рада , кадастровий номер [NUMBER] . Як вбачається із свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 11.08.2016року, [PERSON] успадкувала 1\\3 частку земельної ділянки площею 0,6468га, розташованої за адресою Львівська область , Миколаївський район, Станківецька сільська рада , кадастровий номер [NUMBER] . Враховуючи той факт, що до складу спадкового майна після смерті [PERSON] входить земельна ділянка по [ADDRESS] , що підтверджується державним актом на право приватної власності серії [NUMBER] , тому суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] , як спадкоємця першої черги, - право власності на 1/3 частку даної земельної ділянки. Враховуючи вказане, суд вважає, що за [PERSON] слід визнати право власності на 1/3 ідеальну частину індивідуального житлового будинку, господарських споруд та земельну ділянку, що розташовані в [ADDRESS] , та позначені в технічному паспорті від 10.05.2017року виданого Стрийським МБТІ, під літерами: А-1 ( житловий будинок, 1989 року побудови), «Б» ( сарай, 1949року побудови), «Д» (убиральню, 1979 року побудови) в порядку спадкування після смерті батька - [PERSON] , Щодо заявленої позовної вимоги [PERSON] про визнання права власності на господарські споруди по [ADDRESS] , то судом встановлено наступне. В судовому засіданні із показів свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] вбачається що [PERSON] з часу народження і по даний час проживає в [ADDRESS] . Вона разом із чоловіком займалася завершенням та фінансуванням будівельних робіт за вищевказаною адресою. [PERSON] представлено суду ряд квитанцій та накладних на придбання будівельних матеріалів, покупку дверей, вікон та проведення їх монтажу. Як вбачається із листа Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області №1013-6/2150-18 від 16.05.2018, встановити суб`єкта самочинного будівництва господарських будівель в [ADDRESS] встановити неможливо. Відповідно до ч.1 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. В постанові Верховного Суду від 07.02.2018 у справі № 127/18746/15-ц , вказано, що звернення до суду з позовом з приводу самочинного будівництва має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право (пункт 9 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)»). Оскільки позивач [PERSON] не зверталась до компетентних державних органів для оформлення свої прав на вказане вище майно та не позбавлена можливості такого звернення в подальшому, тому у задоволенні вимог в частині визнання права власності на самочинно збудовані об`єкти, будинковолодіння по [ADDRESS] , слід відмовити. Відповідно до ч.1, ч.3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Згідно ч.2, 3 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] , які заперечували проти зустрічних позовних вимог - в користь [PERSON] - 1236 гривень сплаченого судового збору, оскільки судом частково задоволено позовні вимоги [PERSON] . При стягнені вказаної суми судового збору , суд виходив з наступних міркувань. [PERSON] просить визнати за нею право власності на збудоване майно загальною вартістю 402830грн., один відсоток від вказаної суми становить 4028грн. Згідно з квитанцією про сплату судового збору нею було сплачено 6500 грн. Як вбачається з позовної заяви [PERSON] , нею заявлені дві основні вимоги ( інші є похідними), а саме визнати право власності на майно в порядку спадкування, а також про визнання права власності на збудоване нею майно, у задоволені якої було відмовлено. Враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України, сплата судового збору в сумі 4028грн. покладається на [PERSON] . Таким чином різниця становить 2472 грн. ( 6500- 4028= 2472). Частина 1 ст.141 ЦПК України вказує на те, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що з двох позовних вимог задоволено одну, дотримуючись засад пропорційності, суд вважає, що з [PERSON] та [PERSON] слід стягнути 1236 грн. ( 2472:2=1236).

Outcome: dismissed