Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-24 00:00:00

09.09.2021 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Позивач просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , в сумі 2500,00 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 03.05.2021 року до повноліття дитини. Позов мотивовано тим, що з 16.10.1993 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, у якому в них [INFO] народилася дочка - [PERSON] . Дитина проживає з позивачем. З середини 2019 року сторони не підтримують шлюбні відносини. До моменту припинення сімейних відносин відповідач перестав утримувати сім`ю. Між сторонами не досягнуто згоди щодо утримання відповідачем їхньої дитини. Позивач не має можливості повністю утримувати дитину. У відповідача відсутній постійний заробіток. Відповідач не подав відзив на позовну заяву. 25.10.2021 року позивач заявила клопотання про надання строку для примирення з відповідачем. 25.10.2021 року судом постановлено ухвалу, якою сторонам призначено строк для примирення, провадження у справі в частині позовної вимоги про розірвання шлюбу зупинено. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , яка народилася [INFO] . Дитина сторін проживає з позивачем. Відповідач несистематично надає позивачу матеріальну допомогу на утримання дитини. Відповідач працездатний, на його утриманні відсутні інші особи, крім спільної з позивачем дитини. Наведені обставини стверджуються наступними доказами: 1) показаннями позивача як свідка про те, що у неї та відповідача є неповнолітня дитина [PERSON] , яка народилася [INFO] . Дочка проживає з позивачем за адресою: [ADDRESS] та перебуває на її утриманні. Середньомісячний дохід позивача становить близько 5000,00 грн. Відповідач періодично купує для дитини речі, продукти харчування, надає грошові кошти. Однак, даної матеріальної допомоги недостатньо для забезпечення потреб дитини. Відповідач працездатний. Відповідач не має постійного місця роботи, у нього відсутні утриманці. Звернення позивача до відповідача з приводу належної участі в утриманні дитини відповідач ігнорує; 2) копією свідоцтва про народження [PERSON] , виданого 21.04.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Виноградівського районного управління юстиції Закарпатської області, серія [NUMBER] (а.с. 10). Правовідносини між сторонами врегульовані нормами Сімейного кодексу України (далі - СК України). Згідно статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як встановлено судом відповідач несистематично приймає участь в утриманні дитини, домовленість щодо спільного утримання дитини між сторонами відсутня, тому з відповідача слід стягувати аліменти на утримання дитини. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви (частина перша статті 191 СК України). У частині другій статті 191 СК України передбачено, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Відповідно до частини першої статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У частині першій статті 182 СК України закріплено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. У відповідності до положень статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" від 15.12.2020 року № 1082-IX (із змінами) з 01.07.2021 року прожитковий мінімум для дітей віком від шести до вісімнадцяти років встановлений у розмірі 2510,00 грн. Відповідно до частини другої статті 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище дитини, матеріальне становище відповідача, відсутність у відповідача інших осіб, які б перебували на його утриманні, а також визначений законом мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину та прийшов до висновку про часткове задоволення позову у відповідній частині - стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини у розмірі 1800,00 грн., щомісячно, з індексацією відповідно до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 року № 1282-XII (із змінами). Аліменти підлягають стягненню з відповідача на користь позивача від дня пред`явлення позову, тобто з 09.09.2021 року. Підстави для стягнення аліментів з 03.05.2021 року відсутні, оскільки позивач не надала докази того, що вживала заходи щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням відповідача від їх сплати. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Згідно положень частини шостої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивач звільнена від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 року № 3674-VI (із змінами), де передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Відтак, судовий збір в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 908,00 грн., що з врахуванням положень підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" у 2021 році є мінімальною ставкою судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Отже, слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial