Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом в якому просили, визнати [PERSON], таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Зоопаркова,6 та усунути перешкоди у здійсненні права власності шляхом зняття його з реєстраційного обліку за цією адресою, мотивуючи тим, що їм на підставі договору дарування від 8 червня 2011 року належить домоволодіння №6 по вул. Зоопарковій у м. Дніпропетровськ. Однак, незважаючи на те, що зазначений будинок знаходиться у їх користуванні, відповідач [PERSON] колишній мешканець, ще досі не знявся з реєстраційного обліку. Обставин, за яких відповідач не бажає зніматися з реєстраційного обліку, їм невідомо, так як по перше, і перед усім, він для них абсолютно стороння та незнайома людина і їм невідоме його місце знаходження. Тим, що відповідач досі зареєстрований в спірному домоволодінні, порушуються їх права власників. Наскільки їм відомо, відповідач припинив проживати у спірному домоволодінні ще до 2005 року. Саме у 2005 році попередні власники продали домоволодіння [PERSON], яка в свою чергу подарувала його їм у 2011 році. Представник позивачів у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач\~\~у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений через періодичне видання газети «Вісті Придніпров'я», оскільки місце мешкання його не відоме. На підставі\~\~ч.9\~ст.74 ЦПК України\~після опублікування\~\~оголошення\~\~в пресі відповідач вважається повідомленим\~\~про час та місце розгляду справи. Третя особа Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області явку свого представника в судове засідання не забезпечила, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Заслухав доводи представника позивачів, покази свідків, дослідив письмові докази по справі, дав їм оцінку в їх сукупності, суд прийшов до наступного. Позивачі є співвласниками будинку №6 по вул. Зоопаркова в м. Дніпропетровську, що підтверджується договором дарування та витягом з державного реєстру прав (а.с.7-10). Відповідно копії домової книги в домоволодінні №6 по вул. Зоопарковій в м. Дніпропетровську зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Як вбачається з довідки квартального комітету №21 Самарської районної у м. Дніпропетровську ради від 23.01.2016 року [PERSON] зареєстрована та проживає з сімєю у м. Дніпропетровську по вул. Зоопаркова,6 , яка складається з трьох чоловік. [PERSON], який зареєстрований за цією ж адресою, в домоволодінні не проживає з моменту продажу будинку 03.03.2005 року. Дані обставини, також підтверджуються показами свідків, який в судовому засіданні пояснили, що більше десяти років тому сімя "Корєнєвих" продала сімє "Александрових" домоволодіння №6 по вул. Зоопаркова в м. Дніпропетровськ. З того часу відповідача в тому домоволодінні не бачили та про нього ніхто не питав. Відповідно до\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно зі\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню, ч. 1, 2\~ст. 386 ЦК України. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном\~ст. 391 ЦК України. Таким чином, враховуючи, що позивачі є співвласниками домоволодіння №6 по вул. Зоопаркова в м. Дніпропетровськ, а відповідач добровільно не знявшись з реєстрації за вказаною адресою, здійснює їм перешкоди у користуванні своєю власністю, суд приходить до висновку, що вимоги позивачів щодо визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є законними та обґрунтованими, тому повинні бути задоволенні. Відповідно до\~статті 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11 грудня 2003 року зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду, зокрема, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою тощо. Виходячи зі змісту зазначеної норми права, поняття "зняття з реєстрації" нерозривно пов'язане з поняттям "житлові права" (право власності на житлове приміщення, право користування житловим приміщенням, визнання особи такою, що втратила таке користування, виселення із займаного приміщення та інше). Як випливає з вказаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Таким чином, оскільки суд дійшов висновку, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням, то є достатні підстави для зняття його з реєстрації за місцем проживання. Питання судових витрат вирішити відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved