Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ "Авто Просто" про стягнення коштів та моральної шкоди, посилаючись на те, що 25 липня 2011 року він уклав з ТОВ "Авто Просто" угоду №366349 про надання послуг, спрямованих на придбання автомобіля марки "ЗАЗ Сенс", вартістю 59 840 грн. На виконання умов вказаної угоди позивач сплатив вступний внесок в розмірі 18000 грн., за вступ до групи - 2154,24 грн., щомісячні внески у період з 25.07.2011р. по 17.03.2014р. - 27000 грн., а всього сума сплачених за договором платежів складає 47154,24 грн. Автомобіль він не отримав, дату отримання автомобіля йому не називають, обманюють. Вважає, що умови договору є несправедливими та непрозорими, внаслідок чого утворюється істотний дисбаланс договірних прав і обов'язків на шкоду споживачеві, а також що укладена угода суперечить законодавству та порушує його права як споживача внаслідок застосування ТОВ "Авто Просто" нечесної підприємницької практики, пірамідальної схеми, а тому є недійсною. Оскільки недійсність цієї угоди визначена ч. 5 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів", то такий договір є нікчемним. Просить суд стягнути з ТОВ "Авто Просто" на його користь 47154,24 грн. сплачених коштів за недійсним договором, моральну шкоду - 3000 грн. Із змісту поданих до суду заперечень вбачається, що відповідач позов не визнає і просить у задоволенні вимог [PERSON] відмовити, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, підстави для визнання укладеної з позивачем угоди недійсною та повернення коштів відсутні, так як останній ознайомлений з умовами договору, погодився з ними і ця обставина свідчить про волевиявлення позивача. Позивачем не надано також доказів вчинення дій товариством направлених на введення позивача в оману та порушення Закону України "Про захист прав споживачів". Крім того, ТОВ "Авто Просто" у своїй діяльності керується вимогами Закону України "Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг", товариство включено до реєстру фінансових установ та 15.01.2013 року отримало ліцензію згідно з Ліцензійними умовами на провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, тому їх діяльність не може бути визнана незаконною. Також, вважає посилання позивача на суттєвий дисбаланс прав та обов'язків на шкоду споживача необґрунтованим і нічим не підтвердженим. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, звернувшись до суду із заявою про розгляд справи у його відсутність. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Судом встановлено, що 25 липня 2011 року між [PERSON] та ТОВ "Авто Просто" укладено угоду №366349 із додатками №1 та №2 (далі - угода), предметом якого є надання учаснику послуг системи АвтоТак, спрямованих на придбання автомобіля "ЗАЗ СЕНС" за ціною 59 840 грн. у групі. Статтею 1 угоди визначено, що угода укладається шляхом підписання сторонами угоди, додатку №1 та додатку №2, які є невід'ємними частинами угоди. Статтею 2 угоди зазначено, що АВТО ПРОСТО є товариством, що надає послуги, предметом яких є придбання автомобілів учасниками через систему придбання у групах АвтоТак. Статтею 3 угоди передбачено зобов'язання відповідача щодо організації та створення умов для придбання автомобілів учасниками програми "АвтоТак", здійснення адміністративних процедур, необхідних для сплати та передачі автомобіля учаснику. Відповідно до ст. 5 угоди учасник зобов'язується виконувати зобов'язання, передбачені договором, у порядку та строки, визначені договором; у ст. 7 визначено, що договір діє до моменту виконання обома сторонами всіх зобов'язань, передбачених договором. Статтею 6 угоди передбачено, що учасник системи уповноважує та доручає АВТО ПРОСТО укласти від його імені договір страхування життя та договір страхування автомобіля. На виконання умов угоди в період з 25 липня 2011 року по 17 березня 2014 року [PERSON] сплачено відповідачу за вступ до групи - 2154,24 грн., вступний внесок 18000 грн., щомісячні внески - 27 000 грн., а всього сума сплачених за угодою платежів складає 47154,24 грн., що підтверджується відповідними квитанціями. Не отримавши після сплати вказаних коштів право на придбання автомобіля, позивач звернувся до суду. Вирішуючи спір, суд виходить з того, що відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені чч. 1-3, 5 та 6 ст.203 цього Кодексу. Відповідно до положень, закріплених у ч.1, п.7 ч. 3, ч.6 ст.19 Закону України "Про захист прав споживачів", забороняється здійснення нечесної підприємницької практики. Нечесна підприємницька практика включає в себе будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Зокрема, відповідно до пункту 7 частини третьої статті 19 цього Закону забороняються як такі, що вводять в оману, утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Таким чином, Законом України "Про захист прав споживачів " закріплена можливість визнання недійсними правочинів, здійснених із використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема, у введенні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми. При цьому в зазначеному Законі нормативне визначення поняття "пірамідальної схеми " не надано, однак визначені ознаки, які відносять діяльність суб'єкта підприємництва до "пірамідальної схеми ". Аналіз п.7 ч.3 ст.19 Закону України "Про захист прав споживачів" дає підстави для висновку, що поняття "пірамідальна схема" у розумінні цієї норми має такі обов'язкові ознаки: а) здійснення сплати за можливість одержання учасником компенсації; б) компенсація надається за рахунок залучення учасником інших споживачів схеми; в) відсутність продажу або споживання товару. Таким чином, для кваліфікації "пірамідальної схеми" необхідна наявність усіх зазначених ознак. Відсутність вищевказаних ознак виключає можливість визнання схеми як "пірамідальної", тобто такої, що порушує норми чинного законодавства України. Так, пірамідальній схемі властива сплата за можливість одержання окремим учасником компенсації, яка повинна надаватися за рахунок залучення цим учасником схеми інших споживачів. У той самий час предметом угоди сторін від 25.07.2011 р. №366349, укладеного в рамках функціонування системи придбання автомобілів у групах "АвтоТак", є надання учаснику програми послуг з метою придбання ним автомобіля. Відповідно до угоди ТОВ "Авто Просто" забезпечує надання кожному учаснику права на отримання автомобіля за умови виконання ним усіх зобов'язань, передбачених угодою. Згідно п.2.3 ст.2 розділу ІІ додатку №2 до угоди учасник зобов'язаний повністю сплатити повні внески згідно з графіком внесків. Учасник зобов'язаний сплачувати повний внесок протягом перших 15 (п'ятнадцяти) календарних днів місяця. ТОВ "Авто Просто" щомісяця надсилає рахунки на сплату за адресою, вказаною учасником в угоді. Згідно п.п. 2.4-2.6 ст.2 розділу ІІ додатку №2 до угоди учасник має право сплатити послуги ТОВ "Авто Просто" щомісячними внесками відповідно до графіка внесків або достроково. З першого повного внеску та до наступного місяця після одержання права на отримання автомобіля, учасник щомісяця сплачує, за власним вибором: цілий чистий внесок або половинний чистий внесок. Чисті внески, сплачені учасником у встановлені строки та відповідно до поточної ціни автомобіля, дійсної на момент сплати, зараховуються як відсоток від поточної ціни автомобіля. Відповідно до п.1.2 розділу ІІ додатку №2 до угоди учаснику, який сплатив повну вартість автомобіля та виконав усі зобов'язання щодо сплати внесків в оплату послуг та страхових платежів, буде надано право на отримання автомобіля на найближчому асигнаційному акті, який буде проводитись у місяці, наступному за місяцем, в якому учасник повністю виконав усі зобов'язання за угодою. Такий учасник користується пріоритетом в отриманні автомобіля перед іншими учасниками в групі. Згідно п.4.4 розділу ІІ додатку №2 до угоди учасник, який належним чином виконує свої зобов'язання за даним договором, отримує автомобіль через визначені механізми надання права на отримання автомобіля: накопичення внесків (ст. 5) та пропозиція авансових внесків (ст.6 розділу ІІ). Угодою встановлено мінімальний (6 місяців після початку функціонування групи) строк набуття права на отримання автомобіля, так само як і гарантії його отримання (п. 6.1.1-6.5). При цьому, поняття "право на отримання автомобіля" означає право учасника одержати власне автомобіль та обов'язок товариства передати автомобіль у зазначений термін, якщо учасник на момент фактичної передачі автомобіля належно виконує свої зобов'язання. Так, згідно п.8.1 статті 8 додатку №2 до угоди ТОВ "Авто Просто" зобов'язується надіслати постачальнику замовлення на передачу автомобіля учаснику протягом 5 робочих днів після того, як учасник, який одержав право на отримання автомобіля, здійснить відповідні платежі згідно з умовами договору. Також, за умовами договору між ТОВ "Авто Просто" та постачальником останній протягом 30 календарних днів з дня отримання замовлення зобов'язаний передати автомобіль учаснику, який одержав право на отримання автомобіля. Отже, угодою передбачена щомісячна сплата внесків за автомобіль, який передається споживачеві в рамках укладеного договору, а не за можливість одержання права на купівлю товару. Споживач, який виконав усі умови договору, має повне право вимагати від ТОВ "Авто Просто" виконання свого зобов'язання, а саме: оплатити продавцю вартість автомобіля та передати автомобіль споживачу, незалежно від того, чи сплачують кошти інші споживачі. За системою придбання автомобілів у групах "Авто Так" кожен з учасників, який належним чином виконує зобов'язання за договором, отримує автомобіль через механізм, передбачений в угоді, оскільки система функціонує таким чином, що кількість учасників групи, яким надається право на отримання автомобіля, відповідає кількості автомобілів, яку можна придбати за рахунок фонду групи, створеного за рахунок щомісячних внесків учасників групи (п.1.2 ст.1, п. 4.1 ст.4 розділу ІІ). Таким чином, ТОВ "Авто Просто" надає споживачам послуги на основі системи, кінцевим результатом якої, на підставі договорів з учасниками групи є отримання автомобіля всіма учасниками, а споживачі сплачують кошти саме за одержання послуги, яка споживається в процесі її виконання. Крім того, кожний учасник отримує автомобіль відповідно до платежів, здійснених ним самим, та продовжує сплачувати за автомобіль до повної виплати. За таких обставин, діяльність ТОВ "Авто Просто" не є функціонуванням "пірамідальної схеми" у зв'язку з відсутністю головних ознак "пірамідальної схеми" - безтоварність та сплати компенсації одним учасником за рахунок інших, оскільки за схемою придбання товарів у групах придбавають товар усі учасники за рахунок об'єднання внесків кожного з них. Різниця між споживачами - учасниками схеми є тільки в часі одержання автомобіля кожним із них, за умови виконання своїх зобов'язань. Крім того, для віднесення схеми до пірамідальної необхідно врахувати й інші норми чинного законодавства України, що регулюють спірні правовідносини, оскільки діяльність ТОВ "Авто Просто" з адміністрування фінансових коштів підпадає під поняття "фінансова послуга". Відповідно до ч.5 ст.1 Закону України "Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг" під поняттям "фінансова послуга" розуміється операція з фінансовими активами, що здійснюється в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. Відповідно до п.11-1 ч.1 ст.4 Закону України "Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг" до фінансових послуг віднесено послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах. На підставі цього Закону Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (як уповноважений державний орган) (далі - Нацкомфінпослуг), затвердила Ліцензійні умови провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах (розпорядження від 09.10.2012 року № 1676 "Про затвердження Ліцензійних умов провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах") (далі - Ліцензійні умови). Ліцензійні умови закріпили визначення, сутність, правовий статус учасників (і вимоги до них) такого виду фінансових правовідносин, як придбання товарів у групах. З аналізу Ліцензійних умов слід зробити висновок про те, що діяльність таких груп направлена на легітимне використання фінансової схеми із залученням грошових коштів споживачів для придбання певного виду товарів та/або послуг. Згідно з п.1.2 ч.1 Ліцензійних умов адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групі - це фінансова послуга, що надається ліцензіатом і передбачає залучення грошових коштів учасників групи, об'єднання цих коштів з метою придбання та розподілу товарів між учасниками групи. Відповідно до визначення термінів, які використовуються у договорі система "АвтоТак" - це торговельна марка зареєстрована згідно із законодавством України та використовується для позначення послуги, що надається ТОВ "Авто Просто" з адміністрування фінансових активів для придбання товарів (автомобілів) у групах. Кожна укладена угода включається в групу, кожній сформованій групі надається порядковий номер, кожному учаснику системи - порядковий номер його в групі. Після формування групи учасників залучення інших учасників не відбувається. Право на отримання автомобіля здійснюється в порядку, передбаченому договором (статті 5, 6 розділу ІІ договору), і відповідно до платежів, здійснених самим учасником, а не відповідно до платежів, здійснених іншими учасниками групи. Отже, отримання кожним споживачем автомобіля здійснюється виключно відповідно до платежів, здійснених ним самим, і незалежно від платежів інших клієнтів відповідача. Тобто, законодавець розрізняє ознаки, що застосовуються до поняття "пірамідальна схема" та "придбання товарів у групах". Якщо перше є порушенням законодавства, то друге, за умови отримання відповідного дозволу та дотримання всіх встановлених вимог, є легітимною підприємницькою діяльністю. Такий висновок ґрунтується на головній ознаці відсутності "пірамідальної схеми" згідно з п.7 ч.3 ст.19 Закону України "Про захист прав споживачів" - це товарність схеми, тобто передбачення надання споживачу товару в обмін на внесені ним кошти. Так, за схемою придбання товарів у групах придбання товарів для кожного споживача (крім останнього) відбувається, у тому числі й за рахунок внесків інших учасників. Різниця між споживачами-учасниками є тільки в часі одержання товару кожним із них, оскільки в кінцевому підсумку товар одержать усі учасники, навіть ті, які фінансово були найменш "активними", за умови виконання ними умов договору. Отже, якщо укладений сторонами правочин передбачає одержання споживачем необхідного йому товару, визначає умови (схему фінансування тощо), за яких такий товар може бути одержаний (у тому числі закріплює відповідні права та обов'язки сторін), то до такого правочину не може бути застосовано визначення "пірамідальної схеми". Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ "Авто Просто" є юридичною особою, зареєстрованою як фінансова установа, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи від 19.01.2012 року, та отримало ліцензію на провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах відповідно до рішення Нацкомфінпослуг №2887 від 25 грудня 2012 року. Строк дії ліцензії - з 15 січня 2013 року по 15 січня 2018 року. Враховуючи викладене, суд вважає помилковими доводи позивача, які містяться у позовній заяві, про те, що угода №366349 від 25.07.2011 року є частиною пірамідальної схеми, створеної ТОВ "Авто Просто", а відтак і про те, що цей договір було укладено внаслідок здійснення товариством нечесної підприємницької практики. Помилковим є й висновок позивача про введення його в оману з підстав оплати ним не самого товару, а права купівлі товару та відсутності залучення власних коштів відповідача. Такий висновок суперечить нормам чинного законодавства й суті самого правочину, визначеного в ч.5 ст.1 Закону України "Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг". Відповідно до абз.2 ч.1 ст.230 ЦК України обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Позивач своїм підписом підтвердив, що з умовами придбання автомобіля у групах ТОВ "Авто Просто" ознайомлений. Наведене підтверджує належне роз'яснення позивачу відповідачем суті послуги, що надається, ще до укладення угоди. З матеріалів справи також вбачається, що під час укладення договору позивач отримав примірник угоди та додатки до неї. Підписання угоди та додатків до неї є підтвердженням факту ознайомлення, розуміння сторонами та згоди сторін з усіма визначеннями, умовами та змістом угоди й додатків до неї. Згідно з п.13.8 додатку 2 у разі розірвання угоди протягом семи днів з дати її підписання учаснику повертається сума всіх коштів, внесених ним на рахунок ТОВ "Авто Просто". Для цього необхідно письмово повідомити ТОВ "Авто Просто" про розірвання угоди. Доказів того, що [PERSON] із заявою про розірвання договору звертався до ТОВ "Авто Просто", не подано, а відтак, суд дійшов висновку, що позивач розумів та погодився з усіма умовами угоди від 25.07.2011 року №366349. Таким чином, твердження позивача про наявність обману та ознак "пірамідальної схеми" у діях ТОВ "Авто Просто" під час укладення угоди є помилковим і не узгоджується з положеннями п.7 ч.3 ст.19 Закону України "Про захист прав споживачів" у взаємозв'язку з нормами Закону України "Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг". Крім того, позивач відмічає істотний дисбаланс договірних прав і обов'язків, відповідальності на користь відповідача, а також, посилаючись на ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів" доводить те, що укладений договір порушує його права, оскільки містить несправедливі умови, у зв'язку із чим ця угода згідно з ч.6 ст.19 Закону України "Про захист прав споживачів" є недійсною. Однак, суд вважає такі доводи позивача необґрунтованими, оскільки із загального аналізу угоди від 25.07.2011 року можна зробити висновок про те, що наведені позивачем окремі положення договору, як несправедливі, не можуть вважатись такими з огляду на суть фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, яка за договором надається відповідачем позивачу, а також оцінюючи зміст договору в цілому. Також судом не встановлено істотного дисбалансу договірних прав і обов'язків, оскільки положення угоди, в яких закріплені права і обов'язки сторін, не суперечать вимогам чинного законодавства, співвідношення кількості передбачених договором пунктів, що містять зобов'язання ТОВ "Авто Просто" і [PERSON], також не вказує на такий дисбаланс. Крім того, позивачем не вказано, чи є зазначені ним обставини відповідно до ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів" підставою для зміни або визнання недійсними саме цих (яких конкретно) умов договору та чи є підстави для визнання недійсним договору в цілому. [PERSON], зазначаючи, що підставою недійсності угоди є несправедливість її умов (ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів"), посилається на норму ч.6 ст.19 цього Закону, яка регулює питання недійсності угоди у зв'язку зі здійсненням нечесної підприємницької практики (недобросовісна конкуренція та діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною). У той самий час ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів" містить інші самостійні підстави визнання угоди (чи її умов) недійсною. Так, за змістом ч.5 цієї норми у разі визнання окремого положення договору, включаючи ціну договору, несправедливим може бути визнано недійсним або змінено саме це положення, а не сам договір. Тільки у разі, коли зміна окремих положень або визнання їх недійсними зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення підлягають зміні або договір може бути визнаний недійсним у цілому (ч. 6 ст. 18 Закону). Таким чином, ст.ст. 18, 19 Закону України "Про захист прав споживачів" передбачають різні взаємовиключні підстави визнання угод недійсними. Визначення поняття "несправедливі умови договору" закріплено в ч. 2 ст. 18 цього Закону - умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Аналізуючи норму ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів", можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. Посилаючись на вказану норму Закону, позивач не вказав на підставі яких ознак, зазначених у ч. 2 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" слід кваліфікувати умови договору як несправедливі, і чи тягне несправедливість цих умов недійсність договору в цілому. Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що підстави для задоволення позову відсутні. Згідно з вимогами ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом. Частиною 2 статті 214 ЦПК України передбачено, що при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового Суд зазначає, що на виконання вказаних норм ЦПК України при ухваленні рішення було враховано правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові № 6-40цс 13 від 11.09.2013 року.

Outcome: dismissed