Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог вказує, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 03.07.2013 року стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 875 гривень щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви, тобто з 22 травня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття. На даний час відповідач не приймає участі у вихованні дитини, ухиляється від виконання батьківських обов»язків, не піклується про здоров»я, фізичний, духовний, інтелектуальний, соціальний та моральний розвиток дитини. Єдиною допомогою, яку відповідач надає їхній спільній дитині є аліменти визначені згідно рішення суду від 03.07.2013 року в розмірі 875 грн. Однак, на сьогоднішній день витрати на утримання дитини є досить значними, вказаної суми не вистачає для задоволення потреб дитини. Просить суд змінити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на її користь на утримання сина - [PERSON], [INFO] на підставі рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 03.07.2013 року по справі № 569/9529/13-ц з твердої грошової суми в розмірі 875 грн. на розмір 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи стягнення від дня пред»явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття Представник позивача - адвокат [PERSON] в судовому засіданні зменшив позовні вимоги [PERSON] та просить суд змінити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина - [PERSON], [INFO] на підставі рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 03.07.2013 року по справі № 569/9529/13-ц з твердої грошової суми в розмірі 875 грн. на розмір ? частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи стягнення від дня пред»явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, стягнути з відповідача на користь [PERSON] сплачений судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. Зменшені позовні вимоги підтримав, просить їх задоволити. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується його підписом на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення наявного в матеріалах справи (а.с. 16), причини неявки суду не повідомив. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. За таких обставин, в зв"язку із неявкою в судове засідання належним чином повідомленого відповідача на підставі ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи зі згоди представника позивача. Будь-яких заперечень по суті позовних вимог відповідачем суду не надано. Заслухавши думку представника позивача адвоката [PERSON], дослідивши в судовому засіданні надані письмові докази, суд вважає, що зменшені позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Судом встановлено, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 03.07.2013 року по справі №569/9529/13-ц стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 875 гривень щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви, тобто з 22 травня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття. З долученої до матеріалів справи довідки про доходи № 56/17 від 30.01.2017 року вбачається, що загальна сума доходу відповідача - [PERSON] за грудень 2016 року та січень 2017 року становить 25\~013 грн. 96 коп., за виключенням аліментів загальна сума доходу відповідача за даний період становить - 23\~263 грн. 96 коп. (а.с. 20). Враховуючи зазначену вище довідку, суд приходить до висновку, що відповідач має стабільний, регулярний дохід, щомісячно отримує заробітну плату у достатньому розмірі, тому його матеріальне становище є достатнім для стягнення аліментів у розмірі ? частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №\~789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України, розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Ч. 1 ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у звязку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не повязує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Згідно правової позиції, яка викладена у справі №143цс13 від 05.02.2014 року, судова палата у цивільних справах Верховного Суду України постановила, що при розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", ст. 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", ст. 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі"). Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. На думку суду, на даний час розмір раніше стягнутих аліментів є недостатнім, оскільки в силу свого віку дитина, природньо, потребує більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту та інше, що тягне і відповідну зміну матеріального становища матері. Крім того, матеріальне становище позивача також погіршилося у зв»язку з інфляційними процесами у державі, подорожчанням продуктів харчування та товарів загального вжитку, що є загальновідомим фактом. В той же час, відповідач, не є особою похилого віку, має задовільний стан здоров»я, є військовослужбовцем, має стабільний, регулярний дохід, щомісячно отримує заробітну плату у достатньому розмірі, отже спроможний сплачувати аліменти на дитину щомісячно, у більшому розмірі ніж визначено попереднім рішенням суду, оскільки належне утримання дитини являється обов'язком не тільки матері, але й батька. При цьому, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів є більш важливими за інші обставини, тому що виплата аліментів призначена саме для дитини, а не для матері. Враховуючи все вищенаведене, суд вважає, що розмір аліментів, які стягуються з відповідача, підлягають зміні з твердої грошової суми в розмірі 875 грн. на розмір ? частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, що буде законним та справедливим і відповідатиме інтересам сторін, а що саме головне - дитини. Разом з тим, в позовній заяві позивачка [PERSON] зазначила, що просить стягувати змінений розмір аліментів починаючи з дня подання позовної заяви. Однак п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" вказує на те, що визначені в порядку ст. 192 СК України аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання рішенням законної сили, таким чином позивачу слід відмовити у стягненні змінених аліментів від дня пред»явлення позову до суду. За таких обставин суд вважає за необхідне змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивача на утримання їхньої дитини - [PERSON], [INFO], на підставі рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 03 липня 2013 року у розмірі 875 гривень 00 копійок щомісячно та стягувати починаючи з дня набрання рішенням законної сили з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їхньої дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви до суду у розмірі 551,20 грн.

Outcome: partial