Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

До суду з вказаним первісним позовом звернувся [PERSON], посилаючись на те, що з 26 лютого 2011 року по 21 серпня 2015 року він з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який зареєстрований та проживає із ним в смт. Ставище Київської області, де відвідує дошкільний навчальний заклад. Після розірвання шлюбу відповідачу присвоєно прізвище - «Балашкевич». 2 вересня 2014 року відповідач залишила сім'ю. Участі у вихованні сина не приймає, не здійснює догляд за ним, не цікавиться дитиною та його здоров'ям, не спілкується, ніякої матеріальної допомоги та моральної підтримки не надає, проживає окремо, не проявляє материнської уваги, любові та турботи, ніколи не виявляла бажання забрати сина на вихідні, побути з ним. В результаті чого, 13 лютого 2015 року постановою Ставищенського районного суду Київської області по справі ЄУН 378/172/15-п, провадження № 3/378/45/15 відповідач притягувалася до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 184 КУаАП. Питання позбавлення батьківських прав відповідача розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при Ставищенській райдержадміністрації (протокол №2 від 24.04.2015 р.), де було прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Згідно висновку служби у справах дітей Ставищенської РДА №06-20/567 від 14.05.2015 року відповідач не виконує свої обов'язки по вихованню [PERSON], не піклується про його фізичний та духовний розвиток, не забезпечує належного харчування та медичного догляду. Як вбачається із вказаного висновку малолітній [PERSON] проживає разом зі своїм батьком та перебуває на його повному утриманні, тому служба у справах дітей Ставищенської РДА, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] щодо її неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюб з відповідачем розірвано рішенням Ставищенського районного суду Київської області 21 серпня 2015 року по справі ЄУН 378/715/15-ц, яке набрало чинності. Після розірвання шлюбу відповідачу присвоєно прізвище - «Балашкевич». В даний час дитина проживає із ним та бабою [PERSON], він один виховує сина та матеріально утримує його. На даний час відповідач є працездатною. Інформації про місце роботи відповідач не надала. Дитина здорова, на диспансерному обліку не перебуває. Власного майна не має. Позивач просить суд позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], уродженку та жительку [ADDRESS] відносно її неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], та стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання неповнолітнього сина. До суду з вказаним зустрічним позовом звернулася [PERSON], посилаючись на те, що з 26 лютого 2011 року по 21 серпня 2015 року вона з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO]. В даний час син проживає з відповідача, а дочка проживає з нею і знаходиться на її утриманні. На її утриманні перебуває ще одна дочка [PERSON], [INFO]. Вона перебуває у відпустці по догляду за дітьми до досягнення ними трьох років. Відповідач допомоги на утримання дочки не надає, є працездатним. Просить суд стягнути із відповідача на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини його доходу (заробітку), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини. В судовому засіданні представники позивача [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги по первісному позову підтримали, підтвердили обставини, на які посилається в позовній заяві позивач, позовні вимоги по зустрічному позову не визнали. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги по первісному позову не визнав, позовні вимоги по зустрічному позову підтримав, підтвердив обставини, викладені в позовній заяві позивачем. Суду пояснив, що [PERSON] є матір'ю малолітньої дитини [PERSON], [INFO], з позивачем спільно проживали до 2 вересня 2014 року. З того часу вони припинили шлюбні стосунки і проживають окремо. З нею проживає дочка [PERSON], [INFO], а сина [PERSON] [PERSON] не дозволив забрати. З того часу останній чинить перешкоди у її спілкуванні з сином. Висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення [PERSON] не містить посилань на обставини, які вказують на необхідність застосування крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав, не зазначено у чому полягає винна поведінка матері та свідоме нехтування нею обов'язками щодо утримання та виховання дитини. Даний висновок ґрунтується лише на факті окремого проживання матері та дитини. Причини такої поведінки останньої орган опіки та піклування не з'ясовував, умови проживання дитини з матір'ю не досліджував. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки, як для матері, так і для дитини. До матеріалів справи не надано доказів того, що відповідач негативно характеризується, жорстоко поводиться з дитиною, є алкоголіком чи наркоманом, або своєю поведінкою негативно впливає на виховання дитини [PERSON] Разом з тим, навпаки, вона намагалася усунути перешкоди, які чинить її колишній чоловік [PERSON], про що свідчить рішення виконкому Розумницької сільської ради № 5 від 10 березня 2015 року «Про розгляд заяви жительки с. Розумниця [PERSON] про визначення порядку побачень з її малолітнім сином [PERSON] Крім сина [PERSON] відповідачка також має ще одну дитину від позивача, дочку [PERSON], яка проживає та перебуває на утриманні матері, при цьому, позивач, жодним чином участі у вихованні та матеріальному утриманні дочки не бере, не провідує її та подарунки не дарує. Відповідно до довідок Красилівської сільської ради № 208 від 06 квітня 2016 року та № 207 від 06 квітня 2016 року [PERSON] проживає разом із співмешканцем [PERSON] в [ADDRESS]. З нею також за вказаною адресою проживає її малолітня дочка, [PERSON] та перебуває на її утриманні. Правопорушень боку громадської дисципліни не має, спиртними напоями не зловживає. Характеризується з позитивної сторони, спокійна, врівноважена, за час проживання в селі будь-яких заяв та скарг на по віденку відповідачки не надходило. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов проживання сім'ї [PERSON] від 06 квітня 2016 року, остання проживає в добре облаштованому будинку з усіма зручностями, який знаходиться в належному стані, забезпечена задовільно. Дитини здорова, отримує профілактичні щеплення і знаходиться під постійним наглядом сільської медицини. Також, у відповідачки разом із її співмешканцем 07 квітня 2016 року народилася ще одна дитина [PERSON] Враховуючи ставлення відповідачки до дитини і те, що позбавлення батьківських прав це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини і як крайній захід впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, застосовується лише за умови доведеності винної поведінки матері в ухилянні від виховання дитини, свідомого нехтування нею своїми обов'язками, про що позивачем не надано відповідних належних та допустимих доказів - підстави для задоволення позовних вимог в частині позбавлення батьківських прав відсутні. Також, вважає необгрутованими вимоги позивача щодо стягнення аліментів на користь позивача на утримання малолітнього сина [PERSON], оскільки у відповідачки із позивачем є ще одна спільна дитина, [PERSON], яку позивач матеріально не утримує, участі у вихованні не приймає, та жодного разу не відвідував. Тому вважає, що позивач з відповідачем несуть рівні затрати на утримання їхніх спільних дітей. В судовому засіданні представник третьої особи - служби у справах дітей та сім'ї Ставищенської РДА - Даценко В.М. не заперечив проти задоволення позову. В судове засідання представник третьої особи - виконкому Ставищенської селищної ради не прибув, направили до суду заяву в якій проти задоволення позову не заперечили, просять справу розглядати без участі представника (а.с. 39). Допитана в якості свідка представник позивача [PERSON] суду показала, що відповідач є її невісткою. З 2 вересня 2014 року остання залишила її сина та онука [PERSON]. З того часу онук проживає разом із нею і знаходиться на утриманні сина. Участі у вихованні сина не приймає, не здійснює догляд за ним, не цікавиться дитиною та його здоров'ям, не спілкується, ніякої матеріальної допомоги та моральної підтримки не надає, проживає окремо, не проявляє материнської уваги, любові та турботи, ніколи не виявляла бажання забрати сина на вихідні, побути з ним. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] суду показали, що їм відомо, що неповнолітній [PERSON] проживає зі своїми бабою та дідом, які займаються його вихованням. Мати дитини [PERSON] вихованням дитини не займається, проживає окремо від дитини 2 роки, син не згадує про матір. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача по первісному позову [PERSON], [PERSON], покази, допитаної в якості свідка [PERSON], представника позивача по зустрічному позову [PERSON], пояснення представника третьої особи: служби у справах дітей та сім'ї Ставищенської РДА - Даценка В.М., покази свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги по первісному позову слід задовольнити частково, позовні вимоги по зустрічному позову слід задовольнити повністю, виходячи з наступного. З копії свідоцтва про шлюб (а.с. 9), копії рішення Ставищенського районного суду від 21 серпня 2015 року (а.с. 7), копії свідоцтва про народження (а.с. 8) судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 26 лютого 2011 року по 21 серпня 2015 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Неповнолітній [PERSON] зареєстрований та проживає разом із батьком [PERSON] в смт. Ставище по вул. Лісовій, 44 Київської області, знаходиться на його утриманні, відвідує дошкільний навчальний заклад № 3 „Сонечко", що підтверджується довідками виконкому Ставищенської селищної ради від 1 лютого 2016 року (а.с. 16) Ставищенського дошкільного навчального закладу № 3 „Сонечко" від 18 січня 2016 року (а.с. 18). Разом із позивачем за вказаною адресою проживають його батьки [PERSON] та [PERSON], які допомагають виховувати та утримувати неповнолітнього [PERSON], дитини охайна, доглянута, має всі умови для повноцінного проживання та виховання, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї від 15 січня 2016 року (а.с. 21), довідкою про склад сім"ї від 15 січня 2016 року (а.с. 23). З 3 вересня 2014 року відповідач [PERSON] залишила сім'ю, що підтверджується актом (а.с. 22). 25 лютого 2016 року виконком Ставищенської селищної ради вирішив звернутися з клопотанням щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її сина до Ставищенської РДА (а.с. 11). Служба у справах дітей та сім'ї Ставищенської РДА, вивчивши питання про необхідність позбавлення батьківських прав відповідача, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] щодо її неповнолітнього сина [PERSON], що підтверджується висновком служби у справах дітей та сім'ї Ставищенської РДА від 14 травня 2015 року (а.с. 10). З витягу з протоколу № 4 виконкому Ставищенської селищної ради від 25 лютого 2016 року (а.с. 12), довідок дитячої консультації Ставищенської районної ЦРЛ № 4 від 24 лютого 2016 року (а.с. 14) та від 26 лютого 2016 року № 11 (а.с. 15), довідки Ставищенського дошкільного навчального закладу № 3 „Сонечко" від 18 січня 2016 року (а.с. 18), показів свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] судом встановлено, що [PERSON] участі у вихованні сина не приймає, не здійснює догляд за ним, не цікавиться дитиною та його здоров'ям, не спілкується, ніякої матеріальної допомоги та моральної підтримки не надає, проживає окремо, не проявляє материнської уваги, любові та турботи, ніколи не виявляла бажання забрати сина на вихідні, побути з ним. Притягувалася до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання покладених на неї обов'язків щодо забезпечення необхідних умов життя та виховання свого сина [PERSON], оскільки з вересня 2014 року не доглядала за ним, не піклувалася про його здоров'я, проживала окремо від дитини, що підтверджується копією постанови Ставищенського районного суду від 13 лютого 2015 року (а.с. 20). Відповідно до довідок Красилівської амбулаторії загальної практики - сімейної медицини від 5 березня 2016 року (а.с. 60), від 5 квітня 2016 року (а.с. 61), довідками, виданими 6 квітня 2016 року виконкомом Красилівської сільської ради № № 208, 207 (а.с. 62, 63), актом обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON] (а.с. 64-65), копіями свідоцтв про народження (а.с. 67-68) судом встановлено, що [PERSON] проживає разом із своїм співмешканцем [PERSON] в с. Красилівка, ніяких правопорушень громадської дисципліни не має, спиртними напоями не зловживає, за місцем проживання характеризується позитивно. Разом з нею проживає і знаходиться на її утриманні їх спільна з позивачем дочка [PERSON], [INFO], та спільна з співмешканцем [PERSON] дочка [PERSON], [INFO], діти доглянуті, відповідач старанно виконує обов'язки матері. Сім'я матеріально забезпечена, чоловік працевлаштований, вони спільно ведуть господарство, проживають в будинку, де є всі умови для повноцінного проживання та виховання дітей. З копії рішення виконкому Розумницької сільської ради від 10 березня 2015 року № 5 (а.с. 59) судом встановлено, що відповідачу на її прохання було визначено дні її побачень з сином [PERSON] в першу та третю суботу кожного місяця з 9.00 год. до 17.00 год., а також рекомендовано позивачу не чинити опір зустрічам матері з дитиною. Відповідно до копії висновку про результати розгляду звернення [PERSON] від 6 січня 2015 року (а.с. 90) судом встановлено, що відповідач зверталася з заявою до Ставищенського РВ щодо погроз фізичної розправи на її адресу з боку свекрухи [PERSON], проте перевіркою факт вчинення кримінального правопорушення не підтвердився. З 7 по 11 квітня 2016 року відповідач перебувала у пологовому відділенні КЗ „Ставищенська ЦРЛ", в даний час перебуває у відпустці по догляду за дітьми до досягнення трьох років, що підтверджується довідкою КЗ „Ставищенська ЦРЛ" від 19 квітня 2016 року № 311 (а.с. 98), випискою з історії пологів від 22 квітня 2016 року (а.с. 99), довідкою Ставищенського УСЗН від 18 квітня 2016 року № 2304/05 (а.с. 97). Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов"язані піклуватися про здоров"я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов"язків по вихованню дитини. Суд дійшов до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] в частині вимоги про позбавлення батьківських прав останнього відносно неповнолітнього сина [PERSON] не підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усунення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.) що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і грунтуються на факті спорідненості з нею є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пунктом 16 цієї Постанови роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Враховуючи те, що позбавлення батьківських прав це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, суд у кожному випадку має з'ясувати, чи буде досягнутий позитивний результат у долі дитини у разі позбавлення батьківських прав її матері. Якщо такий результат не передбачається, позбавлення батьківських прав не дасть дитині полегшення, тому такі вимоги про позбавлення батьківських прав є передчасними. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Відповідно до ч. 1ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише за наявності вини в діях батьків. Статтями 10, 11, 60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. З урахуванням зібраних по справі доказів суд вважає, що до відповідача [PERSON] не може бути застосований крайній захід позбавлення її батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], оскільки вона з вересня 2014 року стала проживати з іншою неповнолітньою дитиною [PERSON] окремо від позивача та їх неповнолітнього сина [PERSON], спільна дочка сторін [PERSON], [INFO], перебуває на утриманні відповідачки, 7 квітня 2016 року народила ще одну дитину, перед цим намагалася вжити заходи щодо визначення порядку побачень з її малолітнім сином [PERSON], про що свідчить рішення виконавчого комітету Розумницької сільської ради № 5 від 10 березня 2015 року; на даний час негативний вплив на фізичний та психологічний розвиток [PERSON] зі сторони відповідачки відсутній, вона позитивно характеризується за місцем проживання. Не встановлено судом і інших фактів негативного ставлення матері до дитини (жорстокого поводження, застосування недопустимих методів виховання тощо). Наявний у справі висновок органу опіки та піклування прийнятий 14 травня 2015 року, не відповідає вимогам ч 5 ст. 19 СК України, не містить посилань на обставини, які вказують на необхідність застосування крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав та не узгоджується з іншими доказами у справі, а тому погодитися з таким висновком не можна. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову [PERSON] в частині вимоги про позбавлення батьківських прав відповідача відносно неповнолітнього сина [PERSON] слід відмовити, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання сина і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням нею батьківських обов'язків. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Оскільки відповідач по первісному позову [PERSON] є особою працездатного віку, добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає, з неї слід стягнути на користь позивача [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і до його повноліття, починаючи з дня пред'явлення позову. Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що у [PERSON] та [PERSON] є ще одна неповнолітня дитина, дочка [PERSON], [INFO], яка проживає разом із матір'ю і знаходиться на її утриманні (а.с. 68, 62), батько дитини є особою працездатного віку, добровільно матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, тому з нього слід стягнути на користь позивача [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і до її повноліття, починаючи з дня пред'явлення позову. Відповідно ст. 88 ЦПК України з [PERSON] та [PERSON] слід стягнути судовий збір на користь спеціального фонду Державного бюджету України в розмірі 551 гривня 20 копійок, з кожного. У відповідності з п. 1 ст. 367 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає обов'язковому негайному виконанню

Outcome: partial