Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-16 00:00:00

У листопаді 2017 року позивач звернувся до Печерського районного суду міста Києва із позовом до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "Універсальна", в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача пеню в розмірі 14430,96 грн., інфляційне збільшення суми боргу в розмірі 4451,75 грн., 3% річних в розмірі 1154, 00 грн. Свої вимоги позивач мотивував тим, що відповідачем не своєчасно було виплачено страхове відшкодування, тому з відповідача підлягають стягненню штрафні санкції, передбачені договором страхування. Представник відповідача надав суду письмові заперечення проти позову, в яких просив суд застосувати позовну давність до вимог позивача про стягнення пені та відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про місце день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду письмову заяву, в якій позов з викладених у ньому підстав підтримав, просив задовольнити та не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с. 43). Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про місце день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, в порядку встановленому ст.128 ЦПК України (а.с. 40), про причини неявки суду не повідомив. У відповідності до п.2 ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 19 січня 2015 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ВАЗ 2109, державний номер [NUMBER] та автомобіля [NUMBER]. Згідно постанови Вишгородського районного суду м. Києва від 22 квітня 2015 року вищезазначена дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення Правил дорожнього руху України, водієм автомобіля ВАЗ 2109, державний номер [NUMBER], [PERSON]. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника ВАЗ 2109 була застрахована в СК "Універсальна", згідно якого СК "Універсальна" взяла на себе зобов'язання відшкодувати заподіяну шкоду третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу ВАЗ 2109, державний номер [NUMBER]. З метою отримання страхового відшкодування позивач, у встановлений законом строк, звернувся до СК "Універсальна" із заявою на отримання страхового відшкодування на загальну суму 50 000,00 грн. та всіма необхідними документами.15 червня 2015 року СК "Універсальна" провела часткову виплату страхового відшкодування в розмірі 30965,78 грн. Позивач не погодився з рішення страхової компанії щодо розміру страхового відшкодування та звернувся за захистом свого права до суду. Відповідно до рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 7 липня 2016 року та ухвали Апеляційного суду м. Києва від 31 травня 2017 року, позовні вимоги були задоволені та стягнуто з відповідача 18,524,22 грн. страхового відшкодування та 551,2 грн. державного мита. Рішення суду було виконано відповідачем 13.07.2017 року. За таке прострочення виплати страхового відшкодування позивач вимагає від відповідача виплати пені в розмірі 14430,96 грн., інфляційне збільшення суми боргу в розмірі 4451,75 грн., 3% річних в розмірі 1154, 00 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до п. 3 ст. 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно із статтею 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п. 3 ст. 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. Крім того, відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. З розрахунку, наданого позивачем вбачається, що позивач вимагає від відповідача виплати пені в розмірі 14430,96 грн., інфляційне збільшення суми боргу в розмірі 4451,75 грн., 3% річних в розмірі 1154, 00 грн. Щодо розмірів стягнень слід зазначити наступне. Згідно ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що пеню за несвоєчасну виплату страхового відшкодування слід стягнути за один рік у сумі 2 458.11 грн. З розрахунками позивача розміру 3% річних- 1154, 00 грн. та інфляційних втрати- 4451,75 грн., суд погоджується, оскільки зазначені розрахунки були виконані з дотриманням положень чинного законодавства України. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оскільки, в судовому засіданні знайшло своє підтвердження порушення відповідачем законних прав та інтересів позивача, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з урахуванням положень ст.ст. 256, 258 ЦК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial