Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

У квітні 2016 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 17 вересня 2015 року померла його мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок №5, розташований по вул.Калініна в місті Боярка Києво-Святошинського району Київської області. 1/2 частина спадкового житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами належала його матері на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 31.08.2007 року, виданого [PERSON], державним нотаріусом Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №1-1664 та інша 1/2 частина належала їй згідно Свідоцтва про право власності від 31.08.2007 року, виданого [PERSON], державним нотаріусом Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №1-1662. Право власності спадкодавиці на дане нерухоме майно зареєстроване КП "БТІ Києво-Святошинської районної ради Київської області" 03.10.2007 року, згідно витягів про реєстрацію права власності за №16144719, №16144784. На випадок своєї смерті спадкодавиця залишила заповіт, посвідчений 31.08.2007 року [PERSON], державним нотаріусом Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №1-1661, за умовами якого все своє майно вона заповіла йому, [PERSON]. Як вважає позивач, після смерті 17.09.2015 року [PERSON] він фактично прийняв спадщину, так як на момент її смерті, тобто на час відкриття спадщини постійно проживав з нею у належному їй будинку №5 по вул.Калініна в м.Боярка, однак був зареєстрований за іншою адресою в м.Києві. 09 квітня 2016 року він звернувся з заявою до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом де дізнався, що реалізувати своє право на спадщину через нотаріальну контору не може, оскільки своєчасно не подав заяву про її прийняття. На підставі його заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно в Києво-Святошинській районній державній нотаріальній конторі була заведена спадкова справа №176/2016 до майна померлої 17 вересня 2015 року [PERSON]. Згідно Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 09.04.2016р. за вих.№641/02-31 державного нотаріуса [PERSON] Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, з посиланням на те, що він в установлений законом строк не подав заяву про прийняття спадщини і тому вважається таким, що її не прийняв. В звязку з відмовою Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори видати йому свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно він вимушений звернутись за захистом своїх прав до суду. Позивач зазначає, що йому необхідно в судовому порядку встановити факт його постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що буде підтвердженням прийняття ним спадщини у відповідності із ч.3 ст.1268 ЦК України. Позивач також посилається на те, що він дійсно постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, доглядав її в звязку з її старістю та хворобами. Посилаючись на п.1 ч.2 ст.16, ч.1 ст.328, ч.3 ст.1268, ст.1296 ЦК України, ч.2 ст.256 ЦПК України, п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", позивач просить суд встановити факт постійного проживання [PERSON] в будинку №5 по вул.Калініна в м.Боярка Києво-Святошинського району Київської області на час відкриття спадщини із спадкодавцем [PERSON], яка померла 17 вересня 2015 року та визнати за ним право власності на житловий будинок №5, під літерою А, загальною площею 67,4 кв.м., житловою площею 49,1 кв.м., з відповідними господарськими будівлями і спорудами: сарай-Б, погріб "під Б", вбиральня В, огорожа №1,2, розташований по вул.Калініна в м.Боярка Києво-Святошинського району Київської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті 17 вересня 2015 року [PERSON]. У судове засіданні позивач та його представник не з'явилися. Про час та місце розгляду справи повідомлені. Представник позивача надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі та без участі позивача, позов підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач повторно в судове засідання свого представника не направив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. За таких обставин та за відсутності заперечень позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних в матеріалах справи доказах. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Як визначено у\~ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. В процесі розгляду справи судом встановлено, що 17 вересня 2015 року померла мати позивача [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть, виданим Виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області 18 вересня 2015 року, серії І-ОК № 343811. Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок №5, з господарськими будівлями та спорудами, розташований по вул.Калініна в місті Боярка Києво-Святошинського району Київської області, який належав спадкодавцю в 1/2 частині на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 31.08.2007 року, виданого [PERSON], державним нотаріусом Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №1-1664 та іншій 1/2 частині згідно Свідоцтва про право власності від 31.08.2007 року, виданого [PERSON], державним нотаріусом Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №1-1662. Право власності спадкодавця на дане нерухоме майно зареєстроване КП "БТІ Києво-Святошинської районної ради Київської області" 03.10.2007 року, згідно витягів про реєстрацію права власності за №16144719, №16144784. Відповідно до заповіту, посвідченого 31.08.2007 року [PERSON], державним нотаріусом Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №1-1661, спадкодавець [PERSON] все своє майно заповіла позивачу [PERSON]. 09 квітня 2016 року позивач звернувся з заявою до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті своєї матері [PERSON] На підставі його заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно в Києво-Святошинській районній державній нотаріальній конторі була заведена спадкова справа №176/2016 до майна померлої 17 вересня 2015 року [PERSON]. Згідно Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 09.04.2016р. за вих.№641/02-31 державного нотаріуса [PERSON] Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, з посиланням на те, що він в установлений законом строк не подав заяву про прийняття спадщини і тому вважається таким, що її не прийняв. В звязку з відмовою Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори видати позивачу свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно позивач звернувся за захистом своїх прав до суду. Згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України УДМС України в Київській області від 31.05.2016р. позивач [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO]. Судом встановлено, що доводи позивача, що не зважаючи, що зареєстрований в [INFO], він постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини в м.Боярка, по вул.Калініна,5, підтверджуються [PERSON] депутата Боярської міської ради [PERSON] від 10.06.2016р. засвідченого підписами сусідів [PERSON] та [PERSON] Згідно матеріалів спадкової справи №176/2016 до майна померлої 17 вересня 2015 року [PERSON], єдиним її спадкоємцем в порядку спадкування за заповітом є син померлої, позивач по даній справі [PERSON]. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч.2 ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Як роз'яснено в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.\~У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Місцем відкриття спадщини, відповідно до ч.1 ст.1221 ЦК України, є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно ч. 1 ст.1223 ЦК право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Враховуючи, що позивачем наданими доказами доведено факт постійного проживання зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, тобто на час її смерті, то він вважається таким, що прийняв спадщину і тому його право на спадщину підлягає судовому захисту. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Outcome: approved