Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 18.02.2017 року між Приватним акціонерним товариством "Українська пожежно-страхова компанія" (надалі ПрАТ "УПСК") та [PERSON] було укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/2764016, відповідно до якого ПрАТ "УПСК" взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки "Daewoo" державний реєстраційний номер [NUMBER] сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам. 24.06.2017 року о 13 год. 50 хв. у м.Львові по вул.Клепарівській, 28а відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки "Daewoo" державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля марки "Skoda" державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП автомобіль "Skoda" державний реєстраційний номер [NUMBER] отримав механічні пошкодження. Постановою Шевченківського районного суду м.Львова від 12.09.2017 року справа №466/5209/17 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. 28.09.2017 року власник пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля "Skoda" д.н.з. [NUMBER] [PERSON] звернулася до ПрАТ "УПСК" із заявою про виплату страхового відшкодування за полісом №АК/2764016. На підставі страхового акту №ОЦ/024/000/17/0199 від 22.12.2017 року ПрАТ "УПСК" було виплачено страхове відшкодування в розмірі 18109 грн. 83 коп., що підтверджується платіжним дорученням №715 від 22.12.2017 року. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого страхового відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Підпунктом "г" підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Відповідно до ст.33 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. З моменту дорожньо-транспортної пригоди і до цього часу відповідачем не було письмово повідомлено страховика про ДТП. Право регресної вимоги виникло у ПрАТ "УПСК" з моменту виплати страхового відшкодування в повному обсязі, тобто з 22.12.2017 року. 01.10.2020 року між ПрАТ "УПСК" та фізичною особою-підприємцем [PERSON] було укладено договір цесії №01/10/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор (позивач) отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у додатку №1 до договору. Відтак позивач просить стягнути з [PERSON] завдані збитки в порядку регресу у розмірі 18109 грн. 83 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 2000 грн. 00 коп. Ухвалою судді Яворівського районного суду Львівської області від 17.03.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 11.05.2021 року вирішено проводити заочний розгляд справи. У судове засідання позивач не з`явився, його представник - адвокат Самойленко П.М. надіслав на адресу суду клопотання, у якому просив проводити судове засідання за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, а саме шляхом надіслання судової повістки за зареєстрованим місцем проживання та розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Яворівського районного суду Львівської області. Про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву та клопотань про відкладення розгляду справи не подавав. Відтак, суд, у відповідності до вимог ч.8 ст.178 ЦПК України, вирішує справу за наявними матеріалами. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно та об`єктивно встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд виходить з наступного. Судом установлено, що 24.06.2017 року о 13 год. 50 хв. у м.Львові по вул.Клепарівській, 28а відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки "Daewoo" державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля марки "Skoda" державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Постановою Шевченківського районного суду м.Львова від 12.09.2017 року справа №466/5209/17 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/2764016, укладеного останнім із ПрАТ СК "УПСК", строк дії полісу з 18.02.2017 року до 17.02.2018 року. На підставі заяви потерпілої [PERSON] про страхове відшкодування від 28.09.2017 року, ПрАТ "УПСК" виплатило останній страхове відшкодування у розмірі 18109 грн. 83 коп., що підтверджується платіжним дорученням №715 від 22.12.2017 року. 16.03.2018 року ПрАТ "УПСК" зверталося до [PERSON] з претензією про відшкодування збитків в порядку регресу №РУ/17/0199. На даний час витрати в добровільному порядку відповідачем не компенсовано. 01.10.2020 року між ПрАТ "УПСК" та фізичною особою-підприємцем [PERSON] було укладено договір цесії №01/10/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор (позивач) отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у додатку №1 до договору. Відповідно до ст.3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст.979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з ч.1 ст.22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників неземних транспортних засобів", при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Враховуючи вищенаведене, загальний розмір фактично понесених витрат ПрАТ "УПСК" становить 18109 грн. 83 коп. Відповідно до ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 33 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Згідно з ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ч.6 ст.261 ЦК України, за регресним зобов`язанням перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання. Як вбачається з вищенаведеного, право регресної вимоги виникло у ПрАТ "УПСК" з моменту виплати страхового відшкодування в повному обсязі, тобто 22.12.2017 року, що підтверджується платіжним дорученням №715 від 22.12.2017 року. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відтак новий кредитор ФОП [PERSON] отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за полісом №АК/2764016 від 18.02.2017 року. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити та стягнути з відповідача завдані збитки у порядку регресу у розмірі 18109 грн. 83 коп. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до приписів ст.137 ЦПК України, визначено, що з витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як убачається з матеріалів справи, представником ФОП [PERSON] у даній справі є адвокат Самойленко П.М., який діяв на підставі договору про надання правової допомоги №30/01/19 від 30 січня 2019 року. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представник ФОП [PERSON] - адвокат Самойленко П.М. долучив до матеріалів справи акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) до договору про надання правової допомоги №30/01/19 від 30.01.2019 року з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, підписаний адвокатом Самойленком П.М. та ФОП Поповим В.Є. та копію платіжного доручення №Р24А834719850А41554 від 04.12.2020 року про оплату ФОП [PERSON] наданих адвокатських послуг на суму 2000 грн. Таким чином, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 840 гривень 80 копійок. та 2000 грн. 00 коп. витрат на правничу допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: approved