Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Алексеєнко В.П. звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визначення додаткового строку на прийняття спадщини. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] доводяться доньками [PERSON] та [PERSON] . Так, [INFO] [PERSON] помер. Внаслідок його смерті відкрилась спадщина, до складу якої війшла частина житлового будинку [ADDRESS] та земельна ділянка площею 12,3754га. Після смерті [PERSON] в термін, встановлений законодавством, до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини звернулась [PERSON] , а [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , довідавшись про звернення [PERSON] до нотаріуса, звернулись лише 21.01.2019р., тобто поза межами шестимісячного строку, при цьому [PERSON] з заявою про прийняття спадщини, а [PERSON] та [PERSON] - із заявою про відмову від прийняття спадщини після смерті батька на користь [PERSON] . Але, враховуючи, що заяви про відмову від прийняття спадщини подані після 6 місяців, вони не створюють юридичних наслідків. 29.03.2019р. позивачці [PERSON] від [PERSON] стало відоме, що при житті, а саме 16.09.2010р., [PERSON] склав заповіт, яким заповів спірну земельну ділянку [PERSON] та склав ще один заповіт, що не суперечить попередньому, яким заповів [PERSON] належну йому частку спірного домоволодіння та грошові кошти по всім належним йому рахункам в ТВБВ №10007/0323 філії ЗОВ «Ощадбанку». Коли відкрилась спадщина і при подачі заяви про відмову від спадщини, позивачці не було відоме про існування заповіту, виданого на її ім`я, а відповідачка [PERSON] приховала ту обставину, що батько висловив свою волю щодо розподілу належного йому майна. Якщо позивачці вчасно було б відоме про існування цього заповіту, вона зробила б всі належні дії щодо вчасного прийняття спадщини та належного його оформлення. Ця обставина суттєво змінює ставлення позивачки [PERSON] до батьківської спадщини, але вона пропустила строк на його прийняття, а спадкоємці [PERSON] та [PERSON] не надають згоду на подачу позивачкою [PERSON] заяви про прийняття спадщини поза строками на її подачу. Вищевикладені обставини стали підставою звернення з даним позовом до суду. 09 серпня 2019 року ухвалою суду відкрито загальне провадження у даній справі. 18 вересня 2019 року до суду від представника відповідача [PERSON] адвоката Тимцясь Р.А. надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач [PERSON] та її представник адвокат Тимцясь Р.А. не визнають позов, оскільки вимоги позивача є такими, що не відповідають як нормам процесуального, так і нормам матеріального права України. Крім того, до позовної заяви позивачка [PERSON] не додає та не посилається на жодний доказ, який є законною підставою для задоволення її вимог. Позивачка достовірно знала про смерть батька та була присутня на його похованні. Про існування земельних ділянок та будинку, які належали за життя [PERSON] , позивачка теж знала. [PERSON] мала достатньо часу для прийняття спадщини, а необізнаність про існування заповіту не є законною підставою для визнання причини пропуску строку для прийняття спадщини поважною. 27 вересня 2019 року проведено підготовче судове засідання по справі та справу призначено до судового розгляду. У судове засідання сторони не з`явились. Від представника позивача [PERSON] адвоката Алексеенко В.П. до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує, на їх задоволені наполягає. Від представника відповідача [PERSON] адвоката Тимцясь Р.А. до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, та відсутності відповідачки, з позовними вимогами не згодні в повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Від представника відповідача [PERSON] адвоката Каталіна В.В. до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, та відсутності відповідачки, позовні вимоги визнають в повному обсязі та просять суд їх задовольнити. Від відповідачки [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає та просить їх задовольнити в повному обсязі. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши і дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає повному задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 04 серпня 1972 року, [PERSON] є донькою [PERSON] та [PERSON] /а.с.10/. Як вбачається зі свідоцтва про смерть, виданого Мелітопольським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, серії [NUMBER] - [INFO] [PERSON] помер /а.с.9/. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої увійшла частина житлового будинку [ADDRESS] та земельна ділянка площею 12,3754га., кадастровий номер 2320387000:05:003:0007, з цільовим призначенням «Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», розташована на території Чорноземненської сільської ради, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло, копією технічного паспорта, копією Державного акту на право приватної власності на землю ЯГ №697048 від 22.10.2007р. та копією витягу з ДЗК /а.с.11-14/. Відповідно до заповіту, посвідченого секретарем Чорноземненської сільської ради та зареєстрованого в реєстрі за №19 від 01.07.2013 року [PERSON] заповів [PERSON] належну йому частину житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] та грошові кошти по всім належним йому рахункам в ТВБВ №10007/0323 філії ЗОВ «Ощадбанку» /а.с.15/. Як вбачається з роз`яснень приватного нотаріуса Мелітопольського міського нотаріального округу Малярчук Н.М. №72/02-14 від 16.04.2019 р., після смерті [PERSON] в термін встановлений ст.1270 ЦК України, 19.11.2018 року до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини звернулась [PERSON] , 21.01.2019 року з заявою про прийняття спадщини звернулась [PERSON] , яка фактично прийняла спадщину, оскільки постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини (ч.3 ст.1268 ЦК України), 21.01.2019 року з заявами про відмову на прийняття спадщини звернулась [PERSON] та [PERSON] , але, враховуючи, що заяви про відмову від прийняття спадщини подані після шості місяців, вони не створюють юридичних наслідків /а.с.16-17/. Крім того, згідно роз`яснень, приватного нотаріуса Мелітопольського міського нотаріального округу Малярчук Н.М. №264/02-14 від 20.11.2019 р., 11 листопада 2019 року нотаріусом був отриманий лист від дочки померлого [PERSON] , [INFO] , міститься заява з бажанням прийняти спадщину після смерті [PERSON] . Однак, законних підстав для прийняття заяви нотаріус не встановив та рекомендував вирішити питання щодо спадкування в судовому порядку /а.с.75/. Відповідно до приписів Цивільного кодексу України (статті 1268, 1269) спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати у строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 УК України), до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Правила ч.3 ст.1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року по справі № 6-1320цс17. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Судом встановлено, що позивачка не звернулась своєчасно до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. У вирішенні\~питання про\~поважність причин\~пропуску строку\~для прийняття\~спадщини колегія\~суддів враховує\~прецедентну практику\~Європейського Суду\~з прав\~людини. Стала практика ЄСПЛ (серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах "Спорронґ і Льоннрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року, "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства" від 21 лютого 1986 року, "Щокін проти України" від 14 жовтня 2010 року, "Сєрков проти України" від 7 липня 2011 року, "Колишній король Греції та інші проти Греції" від 23 листопада 2000 року, "Булвес" АД проти Болгарії" від 22 січня 2009 року, "Трегубенко проти України" від 2 листопада 2004 року, "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року) свідчить про наявність трьох критеріїв, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно "суспільний", "публічний" інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. Стаття 1 Першого протоколу гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і для оцінки додержання "справедливого балансу" в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за якими майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується. Згідно роз`яснень, які викладені у постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», спадкоємець є таким, що спадщину не прийняв, якщо свідомо, за відсутності будь-яких перешкод своєчасно не вчиняв дії з прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту її відкриття. Згідно п. 24 вищевказаної постанови Пленуму Верховного суду України, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно наявних матеріалів справи, позивач не подала вчасно заяву про прийняття спадщини, т.я. була необізнана про наявність заповіту. Суд вважає\~обґрунтованими доводи\~представника позивача\~\~про\~те,\~що на час відкриття спадщина і при подачі заяви про відмову від спадщини, позивачці [PERSON] не було відомо про існування заповіту складеного на її користь. Позивачка дізналася про існування заповіту поза межами строку, передбаченого ч.1 ст.1270 ЦК України, а такі обставини свідчать про поважність причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця при поданні заяви про прийняття спадщини, що є підставою для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Таким чином, суд вважає,\~\~що\~\~позивачка пропустила строк на прийняття спадщини з поважних причин, а тому йому\~необхідно визначити додатковий строк в один місяць для подання заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved