Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Українського державного університету фінансів та міжнародної торгівлі (далі також - Університет), третя особа: [PERSON] про скасування наказу про дисциплінарне стягнення, визнання незаконним факту ненарахування і невиплати надбавки за складність, напруженість у роботі, виплати суми надбавки за високі досягнення у праці. В заявлених позовних вимогах позивач просить скасувати наказ в.о. ректора Українського державного університету фінансів та міжнародної торгівлі [PERSON] від 13 березня 2013 року № 60-к "Про дисциплінарне стягнення [PERSON]", визнати незаконним факт ненарахування і невиплати надбавки за складність, напруженість у роботі першому проректору Українського державного університету фінансів та міжнародної торгівлі з навчально - методичної роботи [PERSON] з 1 березня 2013 року, виплатити першому проректору Українського державного університету фінансів та міжнародної торгівлі з навчально- методичної роботи [PERSON] встановлену суму надбавки за високі досягнення у праці. 10 лютого 2014 року представником позивача було надіслано заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить суд визнати незаконним факт ненарахування і невиплати першому проректору з навчально-методичної роботи [PERSON] надбавки за складність, напруженість у роботі за вісім робочих днів березня 2013 року, визнати незаконним факт ненарахування і невиплати окладу та інших необхідних нарахувань за три робочі дні червня 2013 року, визнати наказ в.о. ректора [PERSON] № 60-к від 13.03.2013 року "Про дисциплінарне стягнення [PERSON]" протиправним і скасувати його, зобов'язати Український державний університет фінансів та міжнародної торгівлі виплатити [PERSON] суму надбавки за високі досягнення у праці за період дії наказу № 60-к "Про дисциплінарне стягнення [PERSON]" від 13.03.2013 року з 13.03.2013 року по 27.06.2013 року. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що наказ в.о. ректора Українського держаного університету фінансів та міжнародної торгівлі [PERSON] від 13 березня 2013 року № 60-к "Про дисциплінарне стягнення [PERSON]" (а.с. 38) про накладення стягнення на першого проректора з навчально - методичної роботи у вигляді догани за порушення трудової дисципліни, а саме - за неналежне виконання завдань та обов'язків, передбачених п. 2.2. посадової інструкції є необґрунтованим, протизаконним і таким, що виданий з порушенням норм КЗпП України. Сторони в судове засідання не з"явилися. Представник позивача звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, також зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Представник відповідача звернувся до суду з письмовою заявою про розгляд справи за його відсутності, в якій вказав, що не заперечує проти позову та просив суд задовольнити позовні вимоги [PERSON] Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Так, судом встановлено, що [PERSON] з квітня 2011 року працював в Українському державному університеті фінансів та міжнародної торгівлі, з 29.04.2011 року - на посаді проректора з навчально-наукової та методичної роботи, з 26.10.2011 року - на посаді першого проректора з навчально-методичної роботи Університету. За порушення трудової дисципліни, а саме - неналежне виконання завдань та обов'язків, передбачених пунктом 2.2. посадової інструкції, затвердженої ректором Університету 01.06.2012 року, згідно з яким на першого проректора з навчально-методичної роботи покладається забезпечення організації підготовки матеріалів та їх своєчасне подання до Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України для проходження університетом в установленому порядку ліцензування, атестації та акредитації, наказом № 60-к від 13.03.2013 року на [PERSON] накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани. Крім того, у зв'язку з накладенням дисциплінарного стягнення цим же наказом скасовано раніше встановлену [PERSON] надбавку за високі досягнення у праці. Судом також встановлено, що процедура підготовки і подачі документів щодо ліцензування та акредитації Українським державним університетом фінансів та міжнародної торгівлі до Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України (далі - Міністерство) була розпочата ще до призначення [PERSON] на посаду першого проректора з навчально - методичної роботи. Так, 27 січня 2011 року Університет звернувся до Міністерства із заявою про проведення акредитації Університету за ІV рівнем та заявою про проведення акредитації за спеціальністю "Правознавство". 10 березня 2011 року рішенням Державної акредитаційної комісії України Університету було продовжено термін дії сертифікатів про акредитацію за спеціальністю " Правознавство" до 01 квітня 2011 року. 29 вересня 2011 року Університет повторно звернувся до Міністерства із заявою про проведення акредитації за ІV рівнемё однак експертною комісією Міністерства виявлено невідповідність між заявленими Університетом обсягами про акредитацію від 27 січня 2011 року і фактично ліцензованими обсягами. Як наслідок Державною акредитаційною комісією України Університету відмовлено в акредитації за спеціальністю "Правознавство". В свою чергу відмова в акредитації за спеціальністю "Правознавство" стало причиною призупинення акредитації всього Університету. Відповідно до наказу № 675-к "Про переведення [PERSON]" від 26 жовтня 2011 року [PERSON] переведений на посаду першого проректора з навчально-методичної роботи. На час проходження процедури акредитації за спеціальністю "Правознавство" [PERSON] займав посаду проректора з навчально-наукової та методичної роботи і до його посадових обов'язків не входило забезпечення організації підготовки матеріалів та їх своєчасне подання до Міністерства освіти і науки України для погодження Університетом в установленому порядку ліцензування, атестації та акредитації. Під час перебування на посаді першого проректора з начально - методичної роботи [PERSON] було повторно направлено заяву до профільного Міністерства про проведення акредитації за ІV рівнем від 27 грудня 2011 року, однак через невідповідність змісту акредитаційної справи встановленим вимогам Міністерства її повернуто до Університету. Стягнень на [PERSON] у зв'язку з цим не накладалося. В подальшому за участю [PERSON] було підготовлено та направлено апеляційну скаргу до Міністерства. 07 травня 2012 року апеляційна скарга Університету була розглянута, як результат акредитовано підготовку бакалаврів та спеціалістів Університету, в акредитації підготовки магістрів за спеціальністю "Правознавство" - відмовлено. Рішенням Ректорату Університету від 26 грудня 2012 року (протокол № 18, 5 питання порядку денного) (а.с. 20-26) проректору з наукової роботи та міжнародних відносин [PERSON] було доручено підготовку до акредитації ОКР "Правознавство" та проходження цієї акредитації у січні 2013 року. На [PERSON], як на першого проректора з навчально- методичної роботи, цим рішенням було покладено лише контроль за його виконанням. [PERSON] виконав обов'язки, покладені на нього п.2.2. посадової інструкції першого проректора з навчально- методичної роботи та рішенням Ректорату Університету від 26 грудня 2012 року (протокол № 18, питання 5 порядку денного). Претензій з боку керівництва Університету щодо цього до нього не пред'являлося і дисциплінарних стягнень не застосовувалося. Відповідно до ст.147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Згідно зі ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Відповідно до ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Підставою для застосування дисциплінарного стягнення є дисциплінарний проступок, під яким розуміється протиправне винне невиконання або неналежне виконання робітником його трудових обов'язків. Протиправним визнається діяння чи бездіяльність, які порушують вимоги закону або підзаконних актів, котрими встановлені трудові обов'язки працівника. Рішенням Ректорату від 26.12.2012 року (протокол № 18, 5 питання порядку денного "Про організацію виконання Листа МОНмолодьспорту України від 21.12.2012 року № 1/9-921 "Щодо формування пропозицій обсягу прийому та випуску фахівців з вищою освітою на 2013 рік") на [PERSON] не покладалося зобов'язання проходження акредитації Університетом, а покладено виключно контроль за виконанням рішення з цього питання, тому правові підстави для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності в Університету були відсутні. Таким чином, суд приходить до висновку, що дисциплінарне стягнення відповідачем застосовано до позивача незаконно. Незаконне притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності призвело також до порушення законних прав позивача щодо отримання сум надбавки за високі досягнення у праці з березня 2013 року, виплату якої скасовано у зв'язку з накладенням на [PERSON] дисциплінарного стягнення. У зв'язку з цим суд вважає такими, що підлягають задоволенню, позовні вимоги [PERSON] щодо визнання протиправним і скасування наказу про накладення на нього дисциплінарного стягнення та про зобов'язання Українського державного університету фінансів та міжнародної торгівлі виплатити суму надбавки за високі досягнення у праці за період з 13.03.2013 року по 27.06.2013 року. Водночас, з урахуванням положень ч.5 ст.174 ЦПК України, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог позивача про визнання незаконним ненарахування і невиплати окладу та інших необхідних нарахувань за три робочі дні червня 2013 року та ненарахування і невиплату надбавки за складність, напруженість в роботі за вісім робочих днів березня 2013 року з таких підстав. Як свідчить надане суду пояснення головного бухгалтера Українського державного університету фінансів та міжнародної торгівлі [PERSON] від 01.04.2014 року (а.с.91), нарахування [PERSON] по заробітній платі за 3 робочі дні червня 2013 року у розмірі 1046,95 грн. було здійснено у липні 2013 року. Зазначене підтверджується розшифровкою по заробітній платі до довідки № 26/1-9/1 від 02.10.2013 року (а.с.74). Надбавка за складність, напруженість в роботі встановлюється працівникам Університету згідно з Положенням про надання надбавок і доплат до посадового окладу працівникам Українського державного університету фінансів та міжнародної торгівлі, за рішенням ректора. Згідно з п.2.4. названого Положення ректор Університету має право скасувати або зменшити встановлені передбачені Положенням надбавки у разі несвоєчасного виконання завдань, погіршення якості роботи і порушення трудової дисципліни або за відсутності економії коштів по загальному та спеціальному фондах державного бюджету, затверджених у кошторисі доходів та видатків на поточний рік. Як вбачається з наданої представником відповідача копії наказу в.о. ректора Українського державного університету фінансів та міжнародної торгівлі [PERSON] від 01.02.2013 року № 7 (а.с.92), виплата працівникам Університету, у тому числі [PERSON], надбавки за складність, напруженість у роботі припинена з 01.02.2013 року. Зазначене рішення в.о. ректора прийнято у зв'язку із службовою запискою заступника головного бухгалтера з економічних питань Університету [PERSON] (а.с.95) про невизначеність економії коштів фонду заробітної плати у 2013 році і не пов'язане з накладенням дисциплінарного стягнення на [PERSON] Враховуючи викладене, у задоволенні зазначеної частини позовних вимог [PERSON] необхідно відмовити. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що у позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

Outcome: partial