Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання недійсним договору страхування. Свої вимоги мотивував тим, що 04 грудня 2015 року між позивачем та відповідачем укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії [NUMBER]. Зі сторони позивача зазначений договір було підписано страховим агентом [PERSON] на підставі договору доручення № 77-15 від 19 листопада 2015 року. 06 грудня 2015 року відповідач звернулася до позивача з метою укласти договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів та просила для уникнення адміністративної відповідальності зазначити неправдиву інформацію щодо терміну дії та дати укладання полісу, тобто на добу раніше. 07 грудня 2015 року до позивача звернувся [PERSON] із заявою про настання страхового випадку, який стався 06 грудня 2016 року в м. Києві. Позивач вважає, що договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів було укладено після настання дорожньо-транспортної пригоди. У зв'язку з чим просить визнати договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів [NUMBER] від 04 грудня 2015 року, укладений між Товариством з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" та [PERSON], недійсним. 08 грудня 2016 року ухвалою суду залучено [PERSON] до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Представник позивача Мельниченко І.О. підтримав позовні вимоги. Дав пояснення, аналогічні викладеним у позові. Додатково пояснив, що у теперішній час за заявою Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" ведеться розслідування щодо скоєння страховим агентом злочину. Представник позивача Вакулік Я.І. підтримала позовні вимоги та пояснення представника позивача Мельниченка І.О. Відповідач позовні вимоги не визнала та пояснила, що 04 грудня 2015 року звернулася до представника страхової компанії для укладання договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який підписав договір від імені позивач та отримав страховий платіж. 06 грудня 2015 року сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пошкоджено транспортний засіб, який був застрахований у позивача, тому третя особа звернувся до страхової компанії із заявою про відшкодування шкоди. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову з тих підстав, що даний позов необґрунтований, просив суд відмовити позивачу у його задоволенні. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з»явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. До суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Свідок [PERSON] пояснив, що на підставі доручення страхової компанії ним укладено з відповідачем договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому на прохання відповідача зазначено дату укладання 04 грудня 2015 року. Після цього до страхової компанії звернувся [PERSON] із заявою про відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Про обставини укладання з відповідачем договору страхування ним надано страховій компанії письмові пояснення. Дослідив матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи. 19 листопада 2015 року між Товариством з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» та [PERSON] було укладено Договір доручення № 77-15 на здійснення посередницької діяльності в сфері страхування (а.с. 5-11,12-16). 04 грудня 2015 між позивачем та відповідачем було укладено поліс [NUMBER] обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, яким був застрахований транспортний засіб «Volkswagen» марки Polo, д/н [NUMBER] (а.с. 61). 06 грудня 2015 року о 10 год. 30 хв. по вул. Петропавлівська в м. Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER] та автомобіля [NUMBER] (а.с. 109). 07 грудня 2015 року [PERSON] звернувся до позивача із повідомленням потерпілої особи про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 06 грудня 2015 року (а.с. 20). Позивач просить визнати договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів [NUMBER], укладений 04 грудня 2015 року між Товариством з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" та [PERSON] недійсним. Підставою для задоволення позовних вимог позивачем зазначено, що спірний договір укладено шляхом обману та після настання страхового випадку. На підтвердження заявлених вимог позивачем надано письмові пояснення [PERSON] від 07 грудня 2015 року, що 06 грудня 2015 року приблизно в 11 год. 00 хв. до нього підійшла жінка, яка попросила його скласти поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності на автомобіль [NUMBER]. Страхувальник - [PERSON] в полісі попросила вказати дату укладення договору 04 грудня 2015 року (на день раніше), щоб поліс був дійсний на момент руху автомобіля, що він і зробив. За укладення полісу він узяв із страхувальника страховий платіж в розмірі 1 000,00 грн. готівкою (а.с. 17), заяву позивача до Солом'янського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві від 15 грудня 2015 року про проведення перевірки вищевикладеної інформації та надання оцінки дій [PERSON] та [PERSON] у відповідності до чинного законодавства України (а.с.24), заяву позивача до Києво-Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області від 03 лютого 2016 року про проведення перевірки вищевикладеної інформації та надання оцінки дій [PERSON] та [PERSON] у відповідності до чинного законодавства України (а.с.25), лист Києво-Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області від 12 лютого 2016 року про направлення заяви за територіальністю до Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві (а.с. 26). Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з: життям, здоров'ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Як зазначено в ст. 981 ЦК України договір страхування укладається в письмовій формі. Договір страхування може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката). У разі недодержання письмової форми договору страхування такий договір є нікчемним. На підставі ч.2 ст.18 Закону України «Про страхування» факт укладення договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування . Згідно зі ст. 983 ЦК України, договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором . Відповідно до вимог п.22.1, ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ч. 1 ст. 998 ЦК України договір страхування є нікчемним або визнається недійсним у випадках, встановлених законом. Відповідно до п. 1 абз. 2 ч. 1 ст.998 ЦК України договір страхування також визнається судом недійсним, якщо його укладено після настання страхового випадку. Відповідно до ст. 203 ЦК України умовами чинності правочинів є: законність змісту правочину; наявність у сторін(сторони) необхідного обсягу цивільної дієздатності; наявність об»єктивно вираженого волевиявлення учасника правочину та його адекватність внутрішній волі учасника правочину; відповідність форми вчиненого правочину вимогам закону; спрямованість волі учасників правочинів на реальне досягнення обумовленого ним юридичного результату. Статею 215 ЦК України визначені загальні правові підстави визнання правочину недійсним - недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п»ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам необхідно враховувати, що згідно із статтями 4, 10 та 203 ЦК зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України (статті 1, 8 Конституції України). Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Відповідно до п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Під обманом розуміється навмисне введення в оману однією стороною правочину іншої сторони з метою вчинення правочину. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування (ст. 230 ЦК України). Так, обман може стосуватись як обставин самого правочину, які мають істотне значення, а саме: природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей та якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням; так і обставин, які знаходяться за межами правочину, в тому числі мотиву та мети правочину. Відповідно до п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Судом встановлено, що в Інтернет роздруківці із сайту Моторно (транспортного) страхового бюро України статус поліса № [NUMBER] значиться як укладений, дата видачі поліса 04 грудня 2015 року; початок дії - 05 грудня 2015 року; дата закінчення дії поліса 04 грудня 2016 року (а.с. 62-64). Крім того, наявний в матеріалах справи страховий поліс №АЕ/6982767 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів підтверджує факт укладання договору страхування, який набрав чинності з 00. год.00 хв. 05 грудня 2015 року та дійсний до 04 грудня 2016 року включно. Страховий платіж в сумі 1 037,00 грн. сплачено відповідачем 04 грудня 2015 року (а.с. 61). Пояснення представника позивача щодо звернення Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" із заявою про скоєння страховим агентом злочину спростовується листом Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві про ненадходження в період з 2015 року по 28 серпня 2017 року звернення Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" щодо вчинення можливих неправомірних дій агентом [PERSON] під час підписання полісу обов'язкового страхування [NUMBER] (а.с. 153). Суд також критично ставиться до показань свідка [PERSON] щодо укладення спірного договору після настання страхового випадку з тих підстав, що свідок перебуває у трудових відносинах з позивачем. Отже, позивачем не доведено факт обману при укладенні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а також факт укладення спірного договору після настання страхового випадку, чим не виконано вимоги ст. 10 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона зобов'язана довести обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи вищезазначене, позовні вимоги Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" є необґрунтованими, тому у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed