Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-10 00:00:00

Позивач 27.02.2018 року звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , Товариства з додатковою відповідальністю «Альфа-Гарант» про стягнення страхового відшкодування, матеріальної та моральної шкоди. Позовна заява мотивована тим, що 09.05.2017 року водій [PERSON] рухоючись по вул. Об`їзна дорога на перехресті з вул. Берегова в м. Одесі, керуючи автомобілем Мерседес, на перехресті, рух на якому регулюється світлофором не надав перевагу в русі автомобілю марки Тойота, під керуванням [PERSON] , в результаті чого автомобілі зіткнулися. 12.06.2017 року Постановою Приморського районного суду м. Одеса [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Цивільна відповідальність відповідача застрахована у ТДВ «СК «Альфа-Гарант». Страхова компанія виплатила страхове відшкодування у розмірі 26286,28 грн., що, на думку позивача, значно є меншим, ніж кошти, що необхідні для відновлювального ремонту автомобіля. Згідно висновку експертного товарознавчого дослідження, вартість матеріального збитку становить 86 991, 30 грн. З урахуванням виплачених 26 286,28 грн. та франшизи у розмірі 1000 грн., страхова компанія має сплатити позивачу страхове відшкодування у розмірі 59 705,02 грн. також вказує, що з [PERSON] необхідно стягнути суму різниці між вартістю відновлювального ремонту та сумою матеріального збитку в розмірі 84 195,98 грн. Також позивач вказує, що поніс моральну шкоду, яку оцінює у 2000 грн. Справа на підставі авторозподілу судової справи між суддями надійшла до провадження судді Приморського районного суду м. Одеси Загороднюка В.І. ухвалою, якого від 06 березня 2018 року було відкрито провадження по даній справі. До суду 21.05.2018 року надійшов відзив представника ТДВ «СК «Альфа-Гарант», згідно якого просили відмовити у задоволені позову. Відзив мотивована тим, що висновок експерта, на який посилається позивач, було складено з порушенням п.5.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, адже не виклик зацікавлених осіб, за бажанням замовника не проводився. Ціни в ремонтній калькуляції введені користувачем вручну та є значно більшими, ніж середні ціни на ринку. Вказують, що ТДВ «СК «Альфа-Гарант» виплатило страхове відшкодування в порядку та на умовах, визначених у договорі. Ухвалою суду від 19.11.2018 року по справі було призначено автотоварознавчу експертизу, провадження у справі зупинено. В період перебування матеріалів справи у Одеському науково-дослідному інституті судових експертиз, по справі було проведено повторний автоматизований розподіл між суддями, у зв`язку зі звільненням судді [PERSON] . Після повернення матеріалів справи разом з повідомленням про неможливість надання висновку експерта, ухвалою суду від 07.06.2019 року справа була прийнята до провадження судді Бондаря В.Я., провадження у справі поновлено з призначенням справи до судового розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 24.07.2019 року. У підготовчому засіданні 24.07.2019 року протокольною ухвалою було закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 11.09.2019 року. У судове засідання 11.09.2019 року учасники справи не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача [PERSON] подав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив задовольнити позовні вимоги. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що страхова відповідальність [PERSON] застрахована у Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», що підтверджується Полісом №АК/3480753 з 12.04.2017 року по 11.04.2018 року. 09.05.2017 року о 15 годині 10 хвилин [PERSON] рухаючись по [ADDRESS] керував автомобілем марки «Мерседес», реєстраційний номер [NUMBER] , на перехресті регульованим світлофором, не надав перевагу в русі автомобілю марки «Тойота», реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок чого автомобіль марки «Тойота», продовжив рух та скоїв зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ», реєстраційний номер [NUMBER] , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. 11.05.2017 року [PERSON] звернувся до Товариства з додатковою відповідальністю «СК «Альфа-гарант» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою про страхове відшкодування. Постановою Суворовського районного суду м. Одеси у справі №523/6973/17 від 12.06.2017 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Судовим експертом Вітвицьким І.І. на замовлення [PERSON] , здійснено експертне дослідження, за результатами якого складено Висновок №18/17-Є від 05.06.2017 року, відповідно до якого вартість матеріального збитку заподіяного власнику ТЗ - автомобіля Toyota Privea, державний номер [NUMBER] , в результаті пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді складає 86 991,30 грн. 10.07.2017 року Аварійним комісаром було складено рахунок вартості матеріального збитку завданого транспортному засобу Toyota Privea, державний номер [NUMBER] , згідно якого вартість матеріального збитку завданого власнику КТЗ, приймається рівним вартості відновлювального ремонту, з урахуванням фізичного зносу запчастин, та становить 27 286,28 грн. без урахування ПДВ. Вищевказана дорожньо-транспортна пригода визнана страховим актом та згідно страхового акту №ЦВ/17/1714 від 31.08.2017 року вирішено виплатити страхове відшкодування у розмірі 26 286,28 грн. Згідно акту виконаних робіт по заказу-наряду №ЗН061942 від 13.09.2017 року вартість виконаних робіт по ремонту автомобіля Toyota Privea, державний номер [NUMBER] становить 36 650 грн., а матеріалів для ремонту авто придбано на суму 107 251 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі ст.ст. 979, 980 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Відповідно до ст. 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та\\або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Так, постановою Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі №755\\18006\\15-ц (провадження №14-17цс18) зроблено правовий висновок, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він сплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком замість завдавача шкоди. За умов, передбачених у ст. 38 вказаного Закону та ст. 1191 ЦК України, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно із ч.ч. 5, 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Учасниками справи не заперечується, що ліміт відповідальності Товариства з додатковою відповідальності «СК «Альфа-Гарант» встановлений у розмірі 100 000 грн. Посилання представника ТДВ «СК «Альфа-Гарант» на заповнення ремонтної калькуляції вручну не підтверджується матеріалами справи. Твердження представника ТДВ «СК «Альфа-Гарант» щодо неможливості використання висновку судового експерта Вітвицького І.І., у зв`язку з тим, що не було запрошено зацікавлених осіб до огляду експертом транспортного засобу, є необґрунтованим, з огляду на наступне. Відповідно до п. 5.1. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом №142/5/2092 від 24.11.2003 року Фонду державного майна Міністерства юстиції України Технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) являє собою початковий етап дослідження, який дає змогу органолептичними методами визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна. Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом (оцінювачем), який складає висновок чи звіт (акт), можливе тільки за рішенням органу (посадової особи), який здійснює судове чи досудове слідство, у разі надання ними даних, необхідних для оцінки. Згідно п.5.2. вищевказаної Методики, у разі потреби виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ (після їх узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється замовником дослідження шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату. Таким чином, виклик заінтересованих осіб здійснюється лише у разі потреби та не є обов`язковим, у зв`язку з чим не може бути підставою для не прийняття судом до уваги висновку судового експерта Вітвіцького І.І. Представник страхової компанії вказував на те, що ціни вказані у висновку експерта є завищеними, втім згідно висновку експерта Вітвіцького І.І. розмір матеріального збитку, завданого [PERSON] становить 86 991,30 грн., тоді як вартість робіт разом з матеріалами по ремонту автомобіля [PERSON] , як вказувалося вище, становить на 143 901 грн. Таким чином, підстави для сплати страхового відшкодування у розмірі значно занищеному, ніж вартість проведеного ремонту відсутні, так як і відсутні підстави для того, щоб не приймати до уваги висновок судового експерта, зважаючи на те, що експертне дослідження призначене судом проведене не було. Таким чином, вартість матеріального збитку, завданого позивачу становить 86991,30 грн., страховою компанією винної особи було сплачено страхове відшкодування у розмірі 26 286,28 грн., розмір франшизи становить 1000 грн., тобто не сплаченим позивачу розмір збитку становить 59 705,02 грн., тому позовні вимоги до ТДВ «СК «Альфа-Гарант» підлягають задоволенню. Щодо стягнення різниці між вартістю відновлювального ремонту та розміром страхового відшкодування з [PERSON] , суд відзначає наступне. Відповідно до ч.1 та 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Положенням ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Втім, пунктом 32.7 ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» закріплено, що відповідно до цього Закону страховик або МТСБУ не відшкодовує: шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу. Право постраждалої особи на відшкодування шкоди є абсолютним, тому відсутні підстави для відмови у задоволенні позову в частині стягнення з [PERSON] матеріальних збитків. Проте, суд не погоджується з розміром різниці вказаним у позові. Як вказувалося вище за ремонт позивач сплатив кошти у сумі 143 901 грн., в той час як розмір матеріального збитку становить 86 991,30 грн. Різниця між ними становить 56 909,70 грн., в той час як позивач вказує суму у розмірі 117 614,72 грн. Отже, вимоги позивача про стягнення збитків з [PERSON] підлягають частковому задоволення, та з відповідача підлягає стягненню різниця між фактичною вартістю проведеного ремонту авто та розміром матеріальних збитків вказаних у висновку експерта, у розмірі 56 909,70 грн. Щодо вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне. Згідно ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій основі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У Постанові Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року вказано, що джерелом підвищеної небезпеки є яка-небудь діяльність, здійснення якої створює підвищену вірогідність спричинення шкоди через неможливість контролю за нею людиною. Під власником джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, які здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, оперативного управління або по інших підставах (договір оренди, довіреності і т.п. (п.4). У пункті 4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (ч. 2 ст. 1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч. 5 ст.1187 ЦК України, п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України). Згідно з Постановою Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах по відшкодуванню моральної (немайнової шкоди)» від 31.03.1995 №4 під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру унаслідок моральних або фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством. Джерелом підвищеної небезпеки є автомобіль [PERSON] , який в свого чергу і є винним в дорожньо-транспортній пригоді. Внаслідок пошкодження автомобіля, [PERSON] був змушений витрачати значні зусилля з метою відновлення авто. Позивач зазнав душевних страждань та переживань у зв`язку із пошкодженням власного транспортного засобу, а також емоційних страждань, які довелося йому перенести, змінений ритм життя, тож, суд дійшов висновку, про можливість сягнути з [PERSON] моральну шкоду. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Враховуючі усі вказані обставини, вимоги розумності і справедливості, суд дійшов висновку про задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди на [PERSON] у розмірі 2 000 гривень та вважає, що цей розмір буде достатнім, справедливим і відповідати його перенесеним моральним стражданням. На підставі викладеного та

Outcome: partial