Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

[PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовом до ТОВ «Акрополус Біосайнсес» - про стягнення заборгованості по заробітній платі, відшкодування за затримку розрахунку на час звільнення, стягнення компенсації за невикористану відпустку, стягнення заборгованості за виконані роботи по ремонту складського приміщення та відшкодування моральної шкоди. Позивачі мотивували свої вимоги тим, що вони працювали на підприємстві ТОВ «Акрополус Біосайнсес», за весь період роботи до 2013 року нарахування та виплата заробітної плати проводилась вчасно та в повному обсязі, однак з лютого місяця 2013 року, після перевірки підприємства Податковою інспекцією Солом'янського району м. Києва, відповідач почав виплачувати заробітну плату частинами і не вчасно. В подальшому фінансовий стан відповідача погіршився, в зв'язку з чисельними перевірками контролюючих органів, тому позивачам було запропоновано звільнитись із займаних посад за згодою сторін, на що позивачі погодились та були звільнені на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України. Позивачі стверджують, що при звільненні їм не було виплачено всіх сум, що підлягають виплаті позивачам, а саме заробітна плата та компенсація за невикористану відпустку. Також позивачі зазначали, що за час роботи на підприємстві вони брали участь в ремонті складського приміщення, однак відповідач не виплати позивачам заборгованість за вказані роботи. Окрім того позивачі зазначали, що в зв'язку з тим що відповідачем тривалий час не було проведено повного розрахунку з позивачами, вказане їм завдало певних моральних страждань, що пов'язані із відсутність грошових коштів через бездіяльність відповідача. В зв'язку із зазначеним позивачі з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог просили суд: 1. Стягнути з ТОВ «Акрополус Біосайнсес» на користь [PERSON]: - заборгованість по невиплаченій заробітній платі в сумі 1766,62 грн.; - суму заборгованості за затримку виплати заробітної плати в розмірі - 36738 грн.; - заборгованість за виконані роботи по ремонту складського приміщення в розмірі - 5700 грн.; - компенсацію за невикористану відпустку в сумі 1300 грн.; - моральну шкоду в сумі 30 000 грн. 2. Стягнути з ТОВ «Акрополус Біосайнсес» на користь [PERSON]: - заборгованість по невиплаченій заробітній платі в сумі 3207,37 грн.; - суму заборгованості за затримку виплати заробітної плати в розмірі - 77 434,5 грн.; - заборгованість за виконані роботи по ремонту складського приміщення в розмірі - 7700 грн.; - моральну шкоду в сумі 30 000 грн. 3. Стягнути з ТОВ «Акрополус Біосайнсес» на користь [PERSON]: - заборгованість по невиплаченій заробітній платі в сумі 2155,87 грн.; - суму заборгованості за затримку виплати заробітної плати в розмірі - 36738 грн.; - заборгованість за виконані роботи по ремонту складського приміщення в розмірі - 5700 грн.; - компенсацію за невикористану відпустку в сумі 1300 грн.; - моральну шкоду в сумі 30 000 грн. Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні позовну заяву, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог підтримали та просили суд про задоволення позову. Представник позивачів в судовому засіданні позовну заяву, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог підтримав та просив суд про задоволення позову. Представник відповідача ТОВ «Акрополус Біосайнсес» в судовому засіданні позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості на користь позивачів по не виплаченій заробітній платі в заявлених позивачами сумах, визнав та не заперечував проти задоволення позову в цій частині. Щодо вимог позивачів про стягнення з відповідача заборгованості за затримку розрахунку на час звільнення, представник відповідача просив суд врахувати причини не проведення розрахунку в день звільнення, наявність спору про розміри належних звільненому працівникові сум, а також те, що законодавством передбачена компенсація лише у випадку невиплати саме нарахованої заробітної плати, окрім того, представник відповідача наголошував в своїх запереченнях на те, що на даний час підприємство перебуває у стані припинення, а заявлена позивачами сума компенсації за несвоєчасний розрахунок при звільненні не є співмірною із сумою заборгованості. Щодо вимог позивачів про стягнення заборгованості за участь в ремонті складського приміщення, представник відповідача просив суд відмовити в задоволенні вказаних вимог посилаючись на те, що позивачі не були залученими до будь-яких надурочних робіт на підприємстві та на відсутність будь-яких наказів про проведення таких робіт. Щодо вимог позивачів про відшкодування моральної шкоди представник відповідача заперечував посилаючись на те, що позивачами не було надано до суду доказів заподіяння відповідачем такої шкоди. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в справі, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що ТОВ «Акрополус Біосайнсес» зареєстровано Солом'янською районною у м. Києві державною адміністрацією 11.03.2009 р., Свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 № 531902, ідентифікаційний код юридичної особи 36406816. Вбачається, що Товариство здійснювало господарську діяльність у сфері оптової торгівлі фармацевтичними товарами, було дистриб'ютором фармацевтичної продукції компанії «Дженом Біотек Пвт.Лтд., Індія». Товариство 19.05.2010 р. відкрило в ПАТ «Банк Кіпру» поточні рахунки, а 10.02.2012 р. та 04.2012 р. - карткові рахунки. 08.11.2010 р. між ТОВ «Акрополус Біосайнсес» та ПАТ «Банк Кіпру» було укладено Договір на обслуговування зарплатних платіжних карток № 64-14. На підставі наданих ТОВ «Акрополус Біосайнсес» у встановленому зазначеним договором порядку зарплатних відомостей за період з 01.08.2010 р. по 30.09.2013 р. на карткові рахунки працівників товариства зараховувалися грошові кошти. 16.07.2014 р. ПАТ «Банк Кіпру» змінило найменування на ПАТ «НЕОС Банк». 03.09.2009 р. ТОВ «Акрополус Біосайнсес» відкрило поточні рахунки в Київському відділенні ПАТ Банк Фамільний», 30.08.2013р. - в ПАТ «Старокиївський банк», також підприємство має відкриті рахунки в ПАТ «Приватбанк». Вбачається, що будь-яких рахунків в КБ «Дельта Банк» ТОВ «Акрополус Біосайнсес» не відкривало та не обслуговувалося, грошові кошти на карткові рахунки позивачів не перераховувало. 01.03.2013 р. ГСУ СБ України у кримінальному провадженні № 2201300000000078 на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 01.03.2013 р. було проведено обшук у службових приміщеннях ТОВ «Акрополус Біосайнсес». Встановлено, що у ході обшуку у Товариства було виявлено та вилучено жорсткі магнітні диски, сервери, системні блоки, флеш-накопичувачі, інше обладнання, а також документи первинного бухгалтерського обліку, установчі документи, дозвільні документи на лікарські засоби, сертифікати якості на ввезені лікарські засоби, висновки про якість ввезених в Україну лікарських засобів тощо. Вбачається, що вилучення документів первинного бухгалтерського обліку, а також печатки ТОВ «Акрополус Біосайнсес» унеможливило подальше провадження Товариством господарської діяльності із оптової торгівлі лікарських засобів. У 2014 році документи та печатка були повернуті, кримінальне провадження №2201300000000078 закрито, однак підприємству так і не вдалося налагодити роботу, оскільки на банківські рахунки було накладено арешт у зв'язку з несплатою податків та обов'язкових платежів до бюджету. Встановлено, що на сьогоднішній день відсутні залишки коштів підприємства на рахунках в Київському відділенні ПАТ «Банк Фамільний» та ПАТ «Приватбанк», на рахунках в ПАТ «НЕОС Банк» наявні 2000.00 грн., а ПАТ «Старокиївський банк» знаходиться на стадії ліквідації. Судом встановлено, що відповідно до Наказу № 28 від 13.09.2010р. (п. 6) [PERSON] була прийнята на посаду фармацевта аптечного складу ТОВ «Акрополус Біосайнсес» з 01.10.2010 р. за переводом з ПП «Аполло Фарма» з посадовим окладом згідно штатного розпису. Вбачається, що тарифна ставка фармацевта аптечного складу згідно штатного розпису складала: станом на 01.09.2010р. - 2000.00грн.; станом на 01.08.2012р. - 2064.00грн.; станом на 01.12.2012р. - 2740.00грн.; станом на 02.09.2013р. - 2740.00грн.; станом на 01.12.2013р. - 2740.00грн. Наказом № 74-к від 27.09.2013р. (п.1.3) [PERSON] звільнена з 27.09.2013р. з посади фармацевта аптечного складу за угодою сторін відповідно до ст. 36 КЗпП України. Встановлено, що заборгованість по виплаті заробітної плати [PERSON] станом на 21.09.2015 р. складає 3207.37 грн., згідно довідки № 21-10/2015-3 від 24.10.2015 р., яка міститься в матеріалах справи. Судом також встановлено, що відповідно до Наказу № 28 від 13.09.2010 р. (п. 11) [PERSON] була прийнята на посаду санітарки аптечного складу ТОВ «Акрополус Біосайнсес» з 01.10.2010р. за переводом з ДП «Аполло Фарма» з посадовим окладом згідно штатного розпису. Вбачається, що тарифна ставка санітарки аптечного складу згідно штатного розпису складала: станом на 01.09.2010р. - 1000.00грн.; станом на 01.08.2012р. - 1200.00грн.; станом на 01.12.2012р. - 1300.00грн.; станом на 02.09.2013р. - 1300.00грн.; станом на 01.12.2013р. - 1300.00 грн. Наказом № 74-к від 27.09.2013р. (п.1.1) [PERSON] звільнена з 27.09.2013р. з посади санітарки аптечного складу за угодою сторін відповідно до ст. 36 КЗпП України. Встановлено, що заборгованість по виплаті заробітної плати [PERSON] станом на 21.09.2015 р. складала 2155,87 грн., згідно довідки № 21-10/2015-1 від 24.10.2015р., яка міститься в матеріалах справи. Також судом встановлено, що відповідно до Наказу № 16 від 02.09.2010р. (п. 3) [PERSON] була прийнята на посаду санітарки аптечного складу ТОВ «Акрополус Біосайнсес» з 02.09.2010р. з посадовим окладом згідно статного розпису. Вбачається, що тарифна ставка санітарки аптечного складу згідно штатного розпису складала: станом на 01.09.2010р. - 1000.00грн.; станом на 01.08.2012р. - 1200.00грн.; станом на 01.12.2012р. - 1300.00грн.; станом на 02.09.2013р. - 1300.00грн.; станом на 01.12.2013р. - 1300.00грн. Наказом № 74-к від 27.09.2013р. (п.1.2) [PERSON] звільнена з 27.09.2013р. з посади санітарки аптечного складу за угодою сторін відповідно до ст. 36 КЗпП України. Встановлено, що заборгованість по виплаті заробітної плати [PERSON] станом на 21.09.2015р. складала 1 766,62 грн., згідно довідки № 21-10/2015-2 від 24.10.2015р., яка міститься в матеріалах справи. Судом встановлено, що на момент звільнення позивачів, відповідачем не було проведено повного розрахунку з позивачами, що не заперечувалось представником відповідача в судовому засіданні. Згідно ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Оскільки, факт наявності у відповідача заборгованості перед позивачами по виплаті заробітної плати підтверджується довідками, які містяться в матеріалах справи та не заперечується представником відповідача, суд приходить до висновку, що вимоги позивачів щодо виплати їм заборгованості по не виплаченій заробітній платі в розмірі заявленому позивачами, є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо вимоги позивачів про стягнення з відповідача на їхню користь суму заборгованості за затримку виплати заробітної плати, слід зазначити наступне. Вбачається, що відповідач ТОВ «Акрополус Біосайнсес» не заперечує тієї обставини, що на день звільнення з позивачками не було проведено повного розрахунку, однак даний факт був обумовлений об'єктивними обставинами, а саме, вилученням документів первинного бухгалтерського обліку, печатки Товариства, припиненням господарської діяльності із оптової торгівлі лікарських засобів під час обшуку ГСУ СБУ у кримінальному провадженні № 2201300000000078. Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Разом з тим, суд враховує поважність причин не проведення розрахунку з позивачами в день звільнення та наявність спору про розміри належних звільненому працівникові сум. Верховний Суд України, переглядаючи справу з підстав неоднакового застосування норм матеріального права, в постанові від 21.11.2011р., зокрема, зазначив: «установивши під час розгляду справи про стягнення середнього заробітку у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі cт. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а в разі не проведення його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. У разі непроведення розрахунку у зв'язку з виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи». Верховний Суд України прийшов до висновку щодо правових підстав для визначення розміру відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням суми заборгованості із заробітної плати, частки, яку вона становила в заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи. Крім того, відповідно до ст. 34 Закону України "Про оплату праці" компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Згідно із ст. ст. 1, 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом (01 січня 2001 року). Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, серед яких, крім іншого, заробітна плата (грошове забезпечення). Статтею 2 Закону України "Про оплату праці" визначена структура заробітної плати, яка складається з основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Додаткова заробітна плата, зокрема, це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством. Компенсація втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати є складовою частиною заробітної плати (додаткова заробітна плата). Таким чином, законодавством передбачена компенсація лише у випадку невиплати саме нарахованої заробітної плати. Судом встановлено, що на даний час ТОВ «Акрополус Біосайнсес» перебуває у стані припинення, що підтверджується Випискою з ЄДРПОУ, яка міститься в матеріалах справи. За таких обставин, враховуючи викладене вище, зважаючи на поважність причин не проведення відповідачем розрахунку з позивачами у день звільнення, враховуючи конкретні обставини справи, суд приходить до висновку про відсутність вини роботодавця у затримці розрахунку з позивачами при звільненні, а тому не вбачає підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивачів середнього заробітку у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні. Щодо вимоги позивачів про стягнення заборгованості за виконані роботи по ремонту складського приміщення, слід зазначити наступне. Позивачі при зверненні до суду із вимогою про стягнення з відповідача на їхню користь заборгованості за виконані роботи по ремонту складського приміщення, посилались на те, що в період з квітня по травень місяць 2013 року вони брали участь в ремонті складського приміщення, в зв'язку з чим відповідач заборгував позивачам грошові кошти за оплату вказаних робіт. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Слід зазначити, що заявляючи позовні вимоги про стягнення заборгованості за участь в ремонті складського приміщення, тобто понад нормовані роботи, жоден із позивачів не надав до суду належних доказів участі у таких роботах. Разом з тим, відповідач стверджує, що позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] до будь-яких надурочних робіт, в тому числі ремонту складського приміщення, не залучалися, а також будь-які Накази про проведення таких робіт на підприємстві відсутні, нарахування про проведення таких робіт не здійснювалось. В процесі розгляду справи, до суду були надані письмові пояснення гр. [PERSON], який в своїх поясненнях пояснив суду, що він також був працівником підприємства ТОВ «Акрополус Біосайнсес». [PERSON] в своїх поясненнях підтвердив пояснення позивачів про те, що позивачі та сам [PERSON] були залученими до участь в ремонті складського приміщення, однак обіцяна оплата за вказані роботи, відповідачем проведена не була. Зважаючи на те, що письмові пояснення гр.. [PERSON] не можуть слугувати належним та допустимим доказом у справі, суд критично ставиться до письмових пояснень гр.. [PERSON] та не бере їх до уваги. Зважаючи на те, що позивачами та їхнім представником не було доведено належними та допустимими доказами того фату, що позивачі дійсно були залучені до понаднормових робіт на підприємстві відповідача, а представник відповідача в своїх поясненнях стверджує, що позивачі не були залученими до будь-яких надурочних робіт на підприємстві, а також те, що на підприємстві відсутні будь-які Накази про проведення таких робіт, суд не вбачає підстав для задоволення позову в цій частині. Щодо вимоги позивача [PERSON] та позивача [PERSON] про стягнення з відповідача на їхню користь компенсацію за невикористану відпустку, слід зазначити наступне. Згідно наявної в матеріалах справи копії Наказу №74-К від 27. 09. 2013 року «Про звільнення» вбачається, що була належна до виплати гр. [PERSON] грошова компенсація за 20 календарних днів невикористаної основної щорічної відпустки за період роботи з 01. 10. 2010 року по 27. 09. 2013 року; належна до виплати гр. [PERSON] грошова компенсація за 22 календарних дні невикористаної основної щорічної відпустки за період роботи з 01. 09. 2013 року по 27. 09. 2013 року (том 1 а.с. 87). Відповідно до ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган повинен в день звільнення видати працівнику належним чином оформлену трудову книжку та провести з ним розрахунки у строки визначені законодавством. Згідно ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому до виплати від підприємства проводиться в день звільнення. Відповідно до ст. 83 КЗпП України у випадку звільнення працівника йому сплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки. Згідно наданого представником позивачів розрахунку, сума компенсації за невикористані дні відпуски [PERSON] становить 1300 грн., сума компенсації за невикористані дні відпустки [PERSON] становить 1300 грн. Суд, перевіривши розрахунок представника позивачів, вважає його вірним, а тому враховуючи ту обставину що на день звільнення позивачів з ними не було проведено всіх розрахунків, суд вважає вимогу позивачів [PERSON] та [PERSON] обґрунтованою та такою підлягає задоволенню. Щодо вимоги позивачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про стягнення з відповідача на користь кожного з позивачів моральної шкоди, яку позивачі оцінюють в сумі 30 000 грн., слід зазначити наступне. Стаття 237-1 КЗпП України надає право працівникові на відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Виходячи з положення ст. 23 ЦК України, при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди суду необхідно встановити характер завданої моральної шкоди, глибину і тривалість моральних та фізичних страждань потерпілого, настання негативних змін у його житті, можливість відновлення стану, який мав потерпілий до нещасного випадку чи професійного захворювання. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Відповідно до ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням наведеного, зважаючи на те, що позивачами не було надано до суду доказів заподіяння відповідачем моральної шкоди та не визначено критерії, з яких вони виходили, суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивачів моральної шкоди. З урахуванням часткового задоволення позову, у відповідності до вимог ст.. 88 ЦПК України, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 3654 грн. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial