Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

12 вересня 2016 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 23 липня 2007 року між Акціонерно - комерційним банком соціального розвитку Укрсоцбанк (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Укрсоцбанк) та [PERSON] був укладений договір кредиту №200/603-0416. Згідно із п.п. 1.1 відповідачу було надано у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 28613 долари США 00 центів, зі сплатою 13,5% річних. Відповідно п. 1.2. договору кредиту, кредит надавався відповідачу для оплати придбаного автомобіля марки Dodge, модель Caliber SXT, рік випуску 2007, згідно з договором купівлі - продажу № 18637020 від 20 липня 2007 року, укладеним з ТОВ «АвтоДім». 23 липня 2007 року між позивачем і [PERSON] також було укладено договір застави №200/603-0417, відповідно до якого позивачем було прийнято в заставу даний автомобіль. Зобовязання позивача, визначені у договорі про надання кредиту №200/603-0416 від 23 липня 2007 року на купівлю автотранспортних засобів, а саме п. 2.1., були виконані належним чином та в повному обсязі, що підтверджується заявою на видачу готівки від 23 липня 2007 року та випискою з особового рахунку від 23 липня 2007 року. В порушення умов договорів кредиту, відповідач протягом тривалого часу не здійснює погашення щомісячних платежів та процентів за користування кредитом у встановлені терміни, що є підставою для звернення позивача до суду за захистом своїх прав. Відповідно п. 4.1. договорів кредиту, у разі прострочення строків сплати відсотків та строків повернення кредиту, відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення, що діє у період прострочення. Відповідно п. 4.2. договорів кредиту у разі порушення вимог п. п. 3.3.2. - 3.3.17 договору, відповідач зобовязаний сплатити Позивачу штраф у розмірі 10 (десять) відсотків від суми Кредиту, за кожний випадок. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. У звязку із порушенням\~ умов кредитного договору, станом на 18 травня 2016 року, відповідач має прострочену заборгованість 38239 дол. 24 центи США , яка складається із: - заборгованості за кредитом 23162 дол. 20 центів США; - заборгованості за відсотками 2368 дол. 45 центів США; - пені за несвоєчасне погашення кредиту 11529 дол. 63 центів США; - пені за несвоєчасне повернення відсотків 1178 дол. 96 центів США. За таких обставин, позивач вважає, що відповідач у строк вказаний в договорі своїх зобовязань по договору кредиту не виконує, а тому\~ просить суд стягнути з відповідачів вказані кошти. В судове засідання представник позивача не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав зпідстав, наведених у позові, проти вирішення справи у заочному порядку не заперечував.\~ \~\~ Під час розгляду справи, судом приймалися усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення відповідачів про місце, день та час розгляду справи. Згідно із\~Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження», пересилання пошти не здійснюється до м. Горлівка Донецької області, де зареєстровано місце проживання відповідача, що позбавляє суд можливості надіслання поштою судового виклику до суду за зареєстрованим у передбаченому законом порядку місцем проживання та перебування відповідача (ч.5 ст.74 ЦПК України). Тому, відповідно розяснень ВССУ (вих. № 10-1437/0/4-14 від 13 жовтня 2014 року), згідно із вимогами ч. 9 ст. 74 ЦПК України, виклик у судове засідання відповідачів був здійснений шляхом розміщення оголошення у друкованому засобі масової інформації державної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий курєр». Однак, незважаючи на прийняті судом заходи, відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив, заява про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у його відсутності від нього до суду не надходила. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки від відповідачів не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, як то передбачає ст. 169 ЦПК України, з причин, які б могли бути визнані судом поважними, у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, зі згоди позивача, суд вирішує справу на підставі наявних у справі доказів відповідно ст. 224-228 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» підлягають частковому задоволенню з огляду на такі встановлені у судовому засіданні обставини та відповідні ним докази. В судовому засіданні встановлено, що 23 липня 2007 року між Акціонерно - комерційним банком соціального розвитку Укрсоцбанк (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Укрсоцбанк) та [PERSON] був укладений договір кредиту №200/603-0416. Згідно із п.п. 1.1 відповідачу було надано у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 28613 долари США 00 центів, зі сплатою 13,5% річних. Відповідно п. 1.2. договору кредиту, кредит надавався відповідачу для оплати придбаного автомобіля марки Dodge, модель Caliber SXT, рік випуску 2007, згідно з договором купівлі - продажу № 18637020 від 20 липня 2007 року, укладеним з ТОВ «АвтоДім». 23 липня 2007 року між позивачем і [PERSON] також було укладено договір застави №200/603-0417, відповідно до якого позивачем було прийнято в заставу даний автомобіль. Зобовязання позивача, визначені у договорі про надання кредиту №200/603-0416 від 23 липня 2007 року на купівлю автотранспортних засобів, а саме п. 2.1., були виконані належним чином та в повному обсязі, що підтверджується заявою на видачу готівки від 23 липня 2007 року та випискою з особового рахунку від 23 липня 2007 року. В порушення умов договорів кредиту, відповідач протягом тривалого часу не здійснює погашення щомісячних платежів та процентів за користування кредитом у встановлені терміни, що є підставою для звернення позивача до суду за захистом своїх прав. Відповідно п. 4.1. договорів кредиту, у разі прострочення строків сплати відсотків та строків повернення кредиту, відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення, що діє у період прострочення. Відповідно п. 4.2. договорів кредиту у разі порушення вимог п. п. 3.3.2. - 3.3.17 договору, відповідач зобовязаний сплатити Позивачу штраф у розмірі 10 (десять) відсотків від суми Кредиту, за кожний випадок. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором (а.с. 3-11). У звязку із порушенням\~ умов кредитного договору, станом на 18 травня 2016 року, відповідач має прострочену заборгованість 38239 дол. 24 центи США , яка складається із: - заборгованості за кредитом 23162 дол. 20 центів США; - заборгованості за відсотками 2368 дол. 45 центів США; - пені за несвоєчасне погашення кредиту 11529 дол. 63 центів США; - пені за несвоєчасне повернення відсотків 1178 дол. 96 центів США (а.с.14-15). Суд виходить з вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України, відповідно яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач у судове засідання не зявився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивача. Відповідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив зобовязання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. \~Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, \~належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно із ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов ПАТ Укрсоцбанк в частині стягнення заборгованості за кредитом та відсотками підлягає задоволенню, оскільки відповідач зобовязань по договору кредиту не виконує, а тому слід стягнути з відповідачів на користь позивача вказані кошти в повному обсязі. Розвязуючи спір в частині стягнення пені, суд виходить з таких міркувань. Відповідно ст.1 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подоланнятерористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014\~та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014. За змістом ст.2 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції»,на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р,\~м. Горлівка Донецької області визначено як населений пункт, в якому проводилась антитерористична операція. Суд також зазначає, що виходячи з аналізу норм ч.2 ст.2 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», за якими банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції, слід дійти висновку, що у випадку нарахування пені та/або штрафів у період проведення АТО, вони повинні бути скасовані. При цьому, розпорядження КМУ про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року, лише чітко визначає коло осіб, на яких розповсюджується дія норм ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», і у сенсі ч.2 ст.2 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», не є початком відліку часу з якого розповсюджується заборона на нарахування пені та штрафів. Як встановлено у судовому засіданні,\~ зареєстроване місце проживання відповідача по справі [PERSON] є м. Горлівка, Донецької області, тобто, в населеному пункті, який віднесено згідно із розпорядженням КМУ від 02 грудня 2015 року № 1275-р до населених пунктів, де проводилась антитерористична операція. З врахуванням встановлених обставин та відповідних їм норм чинного законодавства, за спірними правовідносинами встановлений мораторій на стягнення пені та штрафів. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов в частині вимог про стягнення пені за несвоєчасне повернення кредиту та за несвоєчасне повернення відсотків по кредиту\~ за період з\~ 17 травня 2015 року по 22 квітня 2016 року задоволенню н підлягає. Як розяснено у п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення заборгованість\~ за кредитом та відсотками по кредитному договору №200/603-0416 від 23 липня 2007 року яка утворилася станом на 18 травня 2016\~рік, загальна сума якої становить 25 530 дол. 65 центів США, що за курсом відповідно службового розпорядження НБУ від 31 жовтня 2016 року становить 651 031 (шістсот пятдесят одна тисяча тридцять одна ) грн. 58 коп., та яка складається із: -\~ заборгованості за кредитом 23 162 дол. 20 центів США, що за курсом відповідно службового розпорядження НБУ від 31 жовтня 2016 року становить 59 0636 грн. 10 коп., -\~ заборгованості за відсотками 2 368 дол. 45 центів США, що за курсом відповідно службового розпорядження НБУ від 31 жовтня 2016 року становить 60 395 грн. 48 коп. Склад та розмір витрат, повязаних з оплатою оголошення в пресі, входять до предмету доказування по справі. Як видно із витягу газети "Урядовий кур'єр", дійсно,\~ було здійснено оголошення у пресі про виклик відповідача до суду, вартість якого, згідно із наданою позивачем квитанцією, склала - 693 грн. 00 коп. Також, як видно з платіжного доручення, позивачем був сплачений судовий збір в сумі 14 496 грн. 55 коп. Відповідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно із розясненнями п. 36 Постанови Пленуму ВССУ України № 10 від 17 жовтня 2014 року, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI). Суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 9 712 грн. 69\~ коп., та витрати повязані з публікацією в пресі в сумі 464 грн. 31 коп., що є пропорційним до задоволеної частини вимог, оскільки позов судом задоволено частково. Так, сума задоволених вимог від суми вимог позивача становить 67 %, отже\~ 9 712 грн. 69 коп. становить 67 % від суми 14 496 грн. 55 коп., а 464 грн. 31 коп. від суми 693 грн. 00 коп.\~ На підставі наведеного,

Outcome: partial