Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Перемога" про розірвання договору оренди землі. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Пиріжнянської сільської ради Кодимського району Одеської області та належала [PERSON], який помер 26.12.2015 року. Вказана земельна ділянка перебуває в користуванні відповідача на підставі договору оренди землі №547, укладеного між [PERSON] та відповідачем. Відповідно до п.9 договору, орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 1,5 % від грошової оцінки. П.11 договорів передбачає, що орендна плата вноситься до 31 грудня поточного року. Нормативно-грошова оцінка земельної ділянки в межах Пиріжнянської сільської ради Кодимського району Одеської області складає 31297,93 грн, відповідно розмір орендної плати має складати не менше 469,47 грн. Однак відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання щодо сплати орендної плати як частково, так і повністю. У зв'язку з цим позивач, як власник земельної ділянки, просить суд розірвати договір оренди земельної ділянки площею 1,2480 га, кадастровий номер 5122584100:01:001:0317, укладений та зареєстрований 24 вересня 2009 року між відповідачем та [PERSON], зобов'язати відповідача передати позивачу зазначену земельну ділянку, скасувати державну реєстрацію договору оренди. В судове засідання позивач не з'явився, від його представника до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судове повідомлення вручене належним чином. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з'явились, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, відповідачем не подано відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Наявних у справі доказів достатньо для її розгляду у відсутності відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Між [PERSON] (орендодавець) та СТОВ "Перемога" (орендар) укладено договір оренди земельної ділянки №547 площею 1,2480 га, яка розташована на території Пиріжнянської сільської ради Кодимського району Одеської області і належала орендодавцеві на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №051884, виданого Кодимською районною державною адміністрацією Одеської області 20 лютого 2004 року. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Кодимською державною нотаріальною конторою Одеської області право власності на вказану земельну ділянку перейшло до позивача [PERSON] Даний договір оренди був зареєстрований у Кодимському районному відділі Одеської регіональної філії Центру ДЗК 24 вересня 2009 року. Позивач виявив бажання розірвати укладений договір оренди землі у зв'язку з тим, що відповідачем не виконуються умови договору оренди землі, що полягає у невиплаті орендної плати. Статтею 1\~Закону України\~"Про\~оренду землі"\~від 06\~жовтня 1998\~р.\~№ 161-ХІV (далі Закон № 161-ХІV) визначено, що оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону № 161-ХІV, орендарі набувають права\~\~оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених ЗК України, ЦК України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем (ч. 4 ст. 124 ЗК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Частиною 1 ст.\~638\~ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Отже, сторони договору, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують договір, надаючи згоді встановленої форми. Відповідно до ст. 6, ч. 1 ст. 627\~ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагенту та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Підстави припинення договору оренди землі визначені ст.ст. 31, 32 Закону № 161-ХІV. Так, одним із випадків припинення договору оренди землі є його розірвання. Відповідно до ч.1 ст. 32 Закону № 161-ХІV, який є спеціальним законом і має пріоритет перед іншими законами в застосуванні щодо даних правовідносин, на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обовязків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених Земельним кодексом\~України та іншими законами України. Згідно ст.\~96\~Земельного кодексу\~України землекористувачі зобов'язані своєчасно сплачувати орендну плату за користування землею. Ця норма кореспондується відповідно зі ст. 24 Закону № 161-ХІV, яка передбачає, що орендодавець землі має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Відповідно до ст. 21 Закону № 161-ХІV орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.\~Згідно зі ст.\~13\~Закону №\~161-ХІV\~ договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. За змістом ст. 21 цього Закону\~\~розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Відповідно до п. "д" ч.1 ст.\~141\~ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Відповідач взяте на себе зобов'язання щодо виплати орендної плати в установлений договором термін не виконав без поважних причин, чим порушив принцип обґрунтованих сподівань позивача на отримання прибутку, що є істотним порушенням його права власності та порушенням ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Будь-яких доказів на спростування цих обставин або доказів дотримання умов договору в частині виплати орендної плати, її внесення в порядку, визначеному ст.\~22\~Закону №\~161-ХІV\~ та договором відповідач до суду не надав. Згідно зі статтями 526, 530\~ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка набрала чинності для України з 11.09.1997 року і відповідно до ст.9\~Конституції України є частиною національного законодавства, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом. З огляду на викладене, позовні вимоги в частині розірвання договорів оренди земельних ділянок підлягають задоволенню. Крім того, позивачами заявлено вимогу про зобов'язання відповідача негайно повернути земельну ділянку власнику. Відповідно до ст. 34 Закону України «Про оренду землі» від 06.10.1998№161-XIV у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Положеннями ст.\~1212\~ЦК України встановлено, що особа зобов'язана повернути майно тоді, коли підстава на якій воно було набуте, згодом відпала. З цих підстав суд вважає за необхідне відмовити позивачу в задоволенні його позову в частині зобов'язання відповідача повернути земельну ділянку власнику, оскільки така вимога пред'явлена ним передчасно. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір сплачений позивачем при зверненні до суду з позовом.

Outcome: partial