Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, про визнання права власності та зняття арешту. Уточнивши свої позовні вимоги зазначив, що їй, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира № 12 за адресою: м. Харків, вул. Грицевця, буд. 11, що підтверджується Свідоцтвом про право власності від 10.05.2000 року № 7-00-209480 та довідкою з КП «ХМБТІ» № 1900783 від 24.03.2016 року. 20.07.2016 року у нотаріуса, при отриманні витягу з Єдиного реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна Позивачу стало відомо, що на підставі постанови про відкриття провадження від 24.10.2011 року ВП №29812475 та постанови про відкриття провадження від 24.10.2011 року ВП № 29814809 Орджонікідзевським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції (61007, м. Харків, вул. 2-ої Пятирічки, 18, код 34952498) до реєстрів було внесено запис про арешт нерухомого майна вищезазначеної квартири. Реєстраційні номери обтяжень № 11849413 та № 11852990 відповідно. Відповідач виступає стороною (боржником) за даним виконавчим провадженням. Проте він не є власником (співвласником) вказаної квартири, співвласниками квартири є він та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] З моменту накладення арешту на квартиру та по сьогоднішній день відсутні будь-які підстави для накладення арешту органами ДВС на вищевказану квартиру, оскільки виконавче провадження стосується стягнення заборгованості з відповідача [PERSON], а не з нього або інших співвласників квартири. Накладення арешту на квартиру [ADDRESS] порушує його право власності та співвласників. Враховуючи, неможливість звільнити квартиру з-під арешту в досудовому порядку він змушена звернутись до суду для вирішення даного питання. Представник позивача у судове засідання не з'явився надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності на підставі наявних доказів. Представник Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнського акціонерного банку» в судове засідання не зявився, подав письмові заперечення на позов, в яких зазначив, що позивач не надав суду належних підтверджень того, що квартира, на яку накладено арешт, не належить [PERSON] [PERSON] в судове засідання не з'явився його представник подав заяву про розгляд справи за відсутності відповідача проти задоволення позову незаперечував. Представник Орджонікідзевський ВДВС м. Харкова ГТУЮ у Харківській області в судове засідання не зявився, просив про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Треті особи [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, подали до суду заяви, в яких просили розглядати справу за їх відсутності, проти задоволення позову не заперечували. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності,суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступного: Судом встановлено, на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження від 24.10.2011 року ВП №29812475 та постанови про відкриття виконавчого провадження від 24.10.2011 року ВП № 29814809 Орджонікідзевським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції до реєстрів внесено запис про арешт нерухомого майна: квартири [ADDRESS]. Реєстраційні номери обтяжень № 11849413 та № 11852990 відповідно. Згідно до свідоцтва про право власності на житло виданого центром приватизації державного житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна № 7-00-209480 від 10.05.2000 року квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Крім того, у технічному паспорті на квартиру [ADDRESS] власниками квартири зазначені [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідно до довідки виданої директором КП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Відповідно до довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєктів нерухомого майна № 82522475 від 15.03.2017 року, на Квартиру накладений арешт на підставі постанови Орджонікідзевського ВДВС про відкриття виконавчого провадження від 24.10.2011 року, про що внесені відомості до Реєстру 16.11.2011 року за № 11849413. Зі вказаної довідки, з розділів "відомості з державного реєстру речових прав на нерухоме майно" та "відомості з реєстру прав власності на нерухоме майно", вбачається, що за вказаними параметрами квартири відомості відсутні. Отже відомості про власників майна до реєстру не внесені. Згідно відповіді Начальника Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби м. Харкова ГТУЮ у Харківській області № 12858 від 28.07.2016 року, позивачеві було відмовлено у звільненні майна з-під арешту, оскільки виконавче провадження знищено відповідно до п. 9.9 Інструкції про порядок роботи з документами в органах державної виконавчої служби, що підтверджується листом відділу ВДВС від 28.07.2016 року № 12858. Згідно зі свідоцтвом про смерть серії 1-ВЛ № 482803, виданим 17.01.2015 року, актовий запис 977, [PERSON] померла 15.01.2017 року. Відповідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Згідно ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту. Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону, за заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова. Відповідно до положень ч. 2 ст. 57 Закону, арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, зокрема, шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Таким чином, Законом чітко визначено, що для накладення арешту на майно державний виконавець має винести відповідну постанову про арешт майна боржника. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу. Згідно з ст. 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Як роз'яснив Пленум Вищого Спеціалізованого Суду України у п. 2 Постанови № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про звільнення арешту з майна може бути предявлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить Боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в таких справах є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (ст. 3 закону України від 21.04.1999 року № 606-ХІV «Про виконавче провадження» (у редакції Закону України від 04.11.2010 року № 2677-VI)(далі Закон про виконавче провадження). З наданих письмових доказів, а саме свідоцтва про право власності на житло довідки КП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" квартира [ADDRESS] наложить з 10.05.2000 року на праві власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Таким чином суд доходить висновку, що квартира [ADDRESS] ніколи не належала та не належить [PERSON]. Натомість в матеріалах справи є підтвердження того, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які не є боржниками ПАТ «Всеукраїнського акціонерного банку», а тому позов підлягає задоволенню і квартира підлягає звільненню з-під арешту, накладеного Орджонікідзевським ВДВС ХМУЮ у Харківській області.

Outcome: approved