Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) через представника по довіреності (а.с. 10) звернулася до суду з цивільним позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 19 червня 2016 року померла її мати [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на житловий будинок та земельні ділянки. [PERSON] заповіла все своє майно своєму внуку відповідачу, який є сином позивача. Позивач, будучи спадкоємцем першої черги також має намір отримати свою частку спадкового майна, однак у встановлений законом шестимісячний строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звернулась з поважних причин. Зокрема після смерті матері і понесених затрат на допомогу у її лікуванні позивач опинилася у тяжкому матеріальному стані, були відсутні кошти на оформлення спадщини. Позивач хворіла, а лікування потребує значних матеріальних витрат. Через малий розмір пенсії грошей не вистачає на необхідні речі: ліки, продукти харчування та сплату комунальних послуг. Крім цього, позивач проживає в іншій області та не мала коштів навіть на дорогу. Коли позивач звернулася до нотаріальної контори, то отримала відмову у звязку з пропуском строку. На підставі викладеного, посилаючись на приписи ч. 3 ст. 1272 ЦК України, позивач просила визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини тривалістю в один місяць. У судове засідання позивач та її представник не зявилися. Від представника позивача надійшла заява, в якій остання просила розглядати справу за її відсутності та задовольнити його повністю. (а.с. 21). Відповідач до суду також не зявився, надіслав заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутності (а.с. 22). У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Судом встановлено наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. 19 червня 2016 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 23 червня 2016 року серії І-СР № 277117 (а.с. 5). Позивач до укладення шлюбу з [PERSON] мала дівоче прізвище "Бондаренко", про що свідчить копія свідоцтва про шлюб від 18 вересня 1976 року серії І-БП № 271160 (а.с. 7). З наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про народження позивача від 11 вересня 1965 року серії V-УР № 0998440, де у графі "мати" зазначено "Бондаренко Ганна Михайлівна", видно, що позивач є донькою померлої [PERSON] Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ч. 2. ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Таким чином часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] є день її смерті, тобто 19 червня 2016 року. Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Судом встановлено, що позивач відповідно до приписів ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Позивач є непрацездатною донькою померлої [PERSON] у зв'язку з настанням пенсійного віку. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Частиною 1 ст. 1270 ЦК України встановлено шестимісячний строк для прийняття спадщини, який починається з часу відкриття спадщини. Таким чином, строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] закінчився 19 січня 2017 року. Позивач своєчасно у визначений законом шестимісячний строк з дня відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини у нотаріальну контору не подала, що підтверджується листом Чорнобаївської нотаріальної контори від 7 лютого 2017 року (вих. № 59) (а.с. 9). Водночас згідно з листом Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 28 лютого 2017 року (вих. № 211/01-16) (а.с. 25), що надійшов у відповідь на запит суду (а.с. 16), після смерті [PERSON] подана заява про прийняття спадщини від імені відповідача, але свідоцтво про про право на спадщину не видавалось. Відповідно до ч. 3 ст. 1270 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України. Відповідно до абз. 2 цього пункту суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Абзацом 4 п. 24 цієї постанови встановлено, що вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Встановлення поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини здебільшого є оціночним, адже одні і ті самі причини, виходячи з обставин справи, можуть визнаватися як поважними, так і навпаки. Виходячи з обставин справи, перераховані позивачем у позові причини пропуску встановленого законом шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини, на думку суду, повязані з об'єктивними та істотними труднощами для позивача, яка є людиною похилого віку, пенсіонеркою з пенсією у розмірі 1709,82 (одна тисяча сімсот девять гривень 82 копійки) гривень на місяць, що підтверджується копією довідки управління Пенсійного фонду України в Гребінківському районі від 26 січня 2017 року № 69 (а.с. 8). Враховуючи лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", суд визнає поважними причини, на які посилається позивач як на причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, оцінивши наявні у справі письмові докази, зважаючи на визнання позову відповідачем, а також на те, що причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини є поважними, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити та визначити позивачу додатковий строк для прийняття спадщини тривалістю 1 (один) місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved