Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

У листопаді 2015 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») звернулося до суду з указаним позовом про стягнення заборгованості із [PERSON], [PERSON], [PERSON] (т. 1, а.с. 3-6). В обґрунтування своїх позовних вимог позивач у позовній заяві посилався на те, що 14 травня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] (далі [PERSON]О.) було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11345457000, відповідно до умов якого позивач надав їй кредит у сумі 26\~000 доларів США, а відповідач зобовязався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 14 травня 2018 року та сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 14 % річних. З метою забезпечення виконання кредитних зобовязань позичальника 23 березня 2009 року між позивачем та [PERSON] (далі [PERSON]В.) було укладено договір поруки № 237755, також цього ж дня між позивачем та [PERSON] (далі [PERSON]О.) було укладено договір поруки № 237756, за умовами яких поручителі зобовязалися відповідати у повному обсязі за виконання позичальником усіх зобовязань, що виникли з указаного кредитного договору. Попри взяті на себе зобовязання позичальник не виконує умови кредитного договору стосовно своєчасного повернення суми отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків, у звязку із чим станом на 04 листопада 2015 року заборгованість відповідачів за кредитним договором становить 11\~791,20 доларів США та сума нарахованої у звязку із цим пені складає 18\~651,03 грн. У ході вирішення цього спору [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання недійсним договору про надання споживчого кредиту № 11345457000 від 14 травня 2008 року, мотивуючи ці позовні вимоги тим, що фактично попри умови договору вона отримала кошти у гривні у сумі 131\~300 грн., а не у іноземній валюті у визначеній в договорі сумі. Посилається на те, що банк перед укладенням договору порушив встановлений законодавством порядок, не повідомивши її про кредитні умови, спірним кредитним договором не визначено щомісячний платіж у розрізі сум погашення сум основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобовязань споживача за кожним платіжним періодом, чим банк ввів її в оману. У зустрічному позові відповідач також посилається на те, що кредитором установлено право змінювати процентну ставку за кредитним договором, що є дискримінацією стосовно неї як споживача. Крім того, позивачем в спірному договорі передбачено її обовязок щодо щорічного страхування предмета застави на користь банку в рекомендованій банком страховій компанії строком не менше одного календарного року, що за доводами відповідача також є несправедливою умовою договору. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги первісного позову у судовому засіданні підтримала повністю та просила їх задовольнити, у зустрічному позові просила відмовити з підстав наведених у письмових поясненнях банку (т. 1, а.с. 152-155). Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги первісного позову не визнала, просила відмовити у їх задоволенні, вимоги зустрічного позову просила задовольнити з підстав у ньому наведених та додатково озвучених у судовому засіданні. Інші учасники судового провадження у призначені судові засідання не зявилися, про дату, час та місце цих засідань повідомлялися належним чином. Приписами ст. 157 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) визначено, що суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі. Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.).У рішенні Європейського Суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження. Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних і справ про адміністративні правопорушення» строки, встановлені Цивільним процесуальним кодексом України, є обов'язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (стаття 1 ЦПК, стаття 2 КПК). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02 вересня 2010 року, "Смірнова проти України" від 08 листопада 2005 року, "Матіка проти Румунії" від 02 листопада 2006 року, "Літоселітіс проти Греції" від 05 лютого 2004 року та інші). Ураховуючи, що розгляд справи триває значний час, відповідачі належним чином повідомлялися про призначені у справі судові засідання, судом визнано за можливе розглянути справу за їх відсутності. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків. Як вбачається із матеріалів справи і встановлено судом, 14 травня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № [NUMBER], відповідно до умов якого банк зобовязується надати позичальнику кредитні кошти в іноземній валюті у доларах США в сумі 26\~000 доларів США, що дорівнює 131 300 грн., а позичальник зобовязується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти (кредит) та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у даному договорі. При цьому сторони обумовили, що гривневий еквівалент суми кредиту зазначається в договорі лише в разі надання банком кредиту в іноземній валюті. Позичальник має право отримати кредитні кошти у вигляді одного траншу або декількох траншів, загальна сума яких не може перевищувати розміру суми кредиту, зазначеного в цьому пункті договору, для чого надає до банку письмову заяву (за формою згідно вимог банку), в якій зазначає бажану суму траншу (в межах загальної суми кредиту) та бажану дату його отримання. Така заява позичальника, укладена та надана згідно з умовами цього договору, є підставою для видачі банком траншу позичальнику. Сторони домовилися, що банк надає позичальнику кредит у вигляді одного траншу в розмірі суми кредиту, зазначеному в цьому пункті договору. Пунктом 1.2 цього договору сторони погодили, що надання кредиту здійснюється у наступний термін: 14 травня 2008 року. Позичальник зобовязаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту, але в будь-якому випадку не пізніше 14 травня 2018 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов цього договору. Пунктом 1.3 договору визначено, що за користування кредитними коштами протягом перших 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 14 % річних. За користування кредитними коштами понад встановлений договором термін банк автоматично нараховує проценти на прострочену суму основного боргу за процентною ставкою в розмірі збільшеному вдвічі від ставки, вказаної в п. 1.3.1. Нарахування вищевказаної процентної ставки на прострочену суму основного боргу починається з дня виникнення простроченої суми основного боргу, а саме з наступного дня після дня несплати або неповної сплати платежу встановленого у договорі. Проценти нараховуються на прострочену суму основного боргу за підвищеною ставкою до моменту погашення такої заборгованості. У п. 4.1 укладеного між указаними сторонами договору визначено, що за порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобовязань, передбачених договором, зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів та/або комісій, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню в наступному порядку, а саме: -в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, якщо сума такої заборгованості виражена у гривні, -в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, якщо сума такої заборгованості виражена у іноземній валюті, -пеня нараховується за кожен день прострочення включаючи день погашення заборгованості, але в будь-якому випадку такий розмір пені не може перевищувати розмір встановлений чинним законодавством України на момент її нарахування. Відповідно до п. 6.1 договору сторони,

Outcome: approved