Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за надані послуги з теплопостачання. Позовні вимоги мотивують тим, що квартира відповідачів розташована в багатоквартирному будинку, який оснащений центральним опаленням, відповідачі користуються послугами з теплопостачання, але не здійснюють оплату отриманої теплової енергії, в результаті чого виникла заборгованість. Просить стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за період з листопада 2009 року по жовтень 2013 року в сумі 7112,08 грн., а також просить стягнути солідарно суму індексу інфляції - 722,68 грн. та 3% річних від простроченої суми - 790,50 грн., а також стягнути сплачений судовий збір. В судовому засіданні представник Григор»єва І.О. підтримала позовні вимоги, просить їх задовольнити в повному обсязі. Пояснила, що відповідачі мешкають в квартирі [ADDRESS], є її власниками та самовільно відключили свою квартиру від мережі централізованого опалення. Відповідно до діючих нормативних актів, відключення квартир від системи централізованого опалення здійснюється за умови відключення усього житлового будинку. У відповідачів акт про відключення усього багатоквартирного житлового будинку в якому вони мешкають відсутній або окремої квартири відсутній. До 2011 року звернень щодо відключення від централізованої системи опалення квартири, від відповідачів не надходило. Також зазначає, що самовільне відключення окремої квартири від мережі централізованого опалення не є підставою для припинення сплати за надані послуги, в зв'язку з чим просить стягнути з відповідачів заборгованість за надані послуги з теплопостачання за вказаний період. Просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав пояснивши, що рішенням виконкому Іловайської міської ради №239 від 17.07.2008р. йому, як власнику квартири надано дозвіл на переобладнання з централізованого на автономне опалення. З літку 2008 року послугами з отримання теплової енергії відповідачі не користуються, квартира відключена від централізованої системи опалення, приладів централізованого опалення в квартирі немає. Актів про відключення централізованого опалення за підписом членів комісії ВО «Харцизьктепломережа» немає. У вересні 2011 року, жовтні 2013 року та в грудні 2013 року він звертався до позивача із заявою про припинення нарахування вартості послуг та надання відповідного акту, але йому було відмовлено з тих підстав, що квартира була відключена від системи опалення самовільно. Просить в задоволенні позову відмовити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, надали суду заяви з прохання розгляди справу у їх відсутність. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність відповідачів [PERSON], [PERSON] Заслухавши представника позивача, відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини у сфері надання житлово-комунальних послуг, зокрема послуг з централізованого теплопостачання та гарячого водопостачання, що регулюються загальними нормами Цивільного кодексу України, що регулюють договірні відносини, Законом України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон), Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 р. (далі - Правила). Так, відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором чи законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Згідно ст. 20 вказаного Закону споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (п.5 ч.3). Згідно ст. 32 вказаного закону плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному КМУ. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно п.18 Правил розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Згідно п.20 Правил плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Згідно п.30 Правил споживач зобов'язаний оплачувати послуги в установлені договором строки. Судом встановлено, що ВО "Харцизьктепломережа", як виробник теплової енергії, надає послуги населенню, відповідно до Положення «Про виробничу одиницю обласного комунального підприємства "Донецьктеплокомуненерго" "Харцизьктепломережа" від 2005р., метою діяльності якого на підставі п.4.1 Статуту ОКП «Донецьктеплокомуненерго» від 08.12.2006р. за № 597 (нова редакція) - є виробництво та постачання теплової енергії у вигляді гарячої води та пари споживачам, у порядку, встановленому законодавством. Опалювальний період складає 7 місяців - з жовтня по квітень місяць. Відповідачі мешкають та зареєстровані в квартирі [ADDRESS], є власниками вказаної квартири, що сторонами не оспорюється та підтверджується свідоцтвом про право власності, виданим виконавчим комітетом Іловайської міської ради від 09.11.2007р. З особового рахунку [NUMBER], відкритого за об'єктом споживання - за квартирою [ADDRESS] вбачається, що відповідачам нараховано за послуги з теплопостачання за період з листопада 2009 року по жовтень 2013 року включно - 9924,07грн., оплачено - 4129,02 грн., з яких суму 1317,03 грн. - стягнуто з відповідачів за рішенням Харцизького міського суду Донецької області №2/0550/257/2012 від 23.04.2012р., що відповідачем [PERSON] не оспорюється. Таким чином сума оплати послуг з теплопостачання за період з листопада 2009 року по жовтень 2013 року включно складає - 2811,99 грн., відповідно заборгованість складає за вказаний період - 7112,08 грн. З матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до Харцизького міського суду Донецької області із заявами про видачу судових наказів про стягнення з [PERSON], [PERSON], [PERSON] солідарно заборгованості по оплаті за послуги з теплопостачання в 2010 році за період з жовтня 2009 р. по червень 2010р. та в 2013 році. 27.09.2010р. Харцизьким міським судом був виданий судовий наказ №2н-1297/2010 про стягнення заборгованості з жовтня 2009 р. по червень 2010р. в сумі 2811,99 грн., який скасований ухвалою суду від 04.11.2011р. за заявою відповідачів. 23.01.2013р. Харцизьким міським судом був виданий судовий наказ про стягнення заборгованості за теплопостачання та гаряче постачання в сумі 5509,15грн., 3% річних -458,74грн., індексу інфляції -374,33 грн., який скасований ухвалою суду від 18.02.2013р. за заявою відповідачів 05.12.2013 р. позивач звернувся до суду з даним позовом. Оцінивши обставини справи та надані сторонами докази в їх сукупності, суд вважає, що відповідачі, як власники помешкання, в порушення вищевказаних норм діючого законодавства неналежним чином виконували свої зобов'язання за фактично існуючим між ними та позивачем договором теплопостачання, зокрема, не здійснювали оплату за фактично надані позивачем послуги з централізованого опалення. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачами обов'язку щодо оплати послуг теплопостачання утворилась заборгованість за період з 01.11.2009 р. по 01.11.2013 р. в сумі 7112,08 грн., яку суд вважає необхідним стягнути з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача. Доводи відповідача [PERSON] щодо відсутності обов'язку відповідачів оплачувати послуги з теплопостачання в зв'язку з відсутністю договору між сторонами - безпідставні та необґрунтовані, оскільки відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав встановлених статтею 11 цього Кодексу. На підставі ч.1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що непередбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Сама по собі відсутність письмового договору між сторонами не може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за фактично надані послуги по теплопостачанню. Доводи відповідача [PERSON] відносно того, що відповідачі не здійснювали оплату за послуги теплопостачання по причині того, що не отримують послуг з централізованого теплопостачання, оскільки в квартирі встановлено автономне опалення та в квартирі відсутні прибори централізованого опалення, суд вважає безпідставними та не приймає до уваги при ухваленні рішення через наступне. Питання відключення від мереж централізованого опалення регулюється «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, які з метою захисту прав усіх мешканців багатоквартирних будинків передбачають відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води не окремих квартир багатоквартирного будинку з ініціативи їх власників або наймачів, а відключення цілих багатоквартирних будинків з ініціативи споживачів. Відповідно до пунктів 25 - 26 цих Правил, відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про теплопостачання» схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення. Порядок відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води затверджений наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 «Про затвердження Порядку відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання» (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 9 грудня 2005 року за №1478/11758), який з 14 грудня 2007 року діє із змінами і доповненнями, внесеними наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169. Так, вказаним Порядком встановлено, що таке відключення відбувається на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади. Відповідно до п. 2.2 зазначеного Порядку, Комісія розглядає надані документи лише за наявності затвердженої органом місцевого самоврядування в установленому порядку оптимізованої схеми перспективного розвитку систем теплопостачання населеного пункту та у відповідності до неї. Комісія, після вивчення наданих власником (власниками) документів, у місячний строк приймає рішення щодо відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання, улаштування індивідуальної (автономної) системи теплопостачання та збір вихідних даних і технічних умов для виготовлення проектної документації. При позитивному рішенні Комісії заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання. Згідно пунктів 2.3 - 2.7 зазначеного Порядку отримання технічних умов може виконуватись безпосередньо заявником або відповідно до договору проектною чи проектно-монтажною організацією. Проект індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання виконує проектна або проектно-монтажна організація на підставі договору із заявником (п. 2.3). Разом з проектом індивідуального (автономного) теплопостачання надаються: проектні рішення щодо опалення місць загального користування у будинку; технічні рішення з розрахунками щодо реконструкції існуючої системи теплопостачання: перенесення транзитних стояків, їхня ізоляція, можливе перекладання розподільних трубопроводів, стояків, заміна дросельних діафрагм, елеваторів, теплолічильників тощо; теплові навантаження місць загального користування; розраховані теплові навантаження будинку; технічні рішення з перерахунку та заміни внутрішньобудинкових систем газо- та електропостачання (залежно від типу нагрівачів). Проект узгоджується з усіма організаціями, які видали технічні умови на підключення будинку до зовнішніх мереж (п. 2.4). Відключення приміщень від внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання та власника, наймача (орендаря) квартири (нежитлового приміщення) або уповноваженої ними особи (п. 2.5). По закінченні робіт складається акт про відключення будинку від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання і в десятиденний термін подається заявником до Комісії на затвердження (п. 2.6). Після затвердження акта на черговому засіданні Комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання (п. 2.7). Зазначений порядок відключення квартири від централізованого опалення відповідачами не дотримано. Відповідне рішення міжвідомчої комісії щодо відключення квартири від мережі централізованого опалення, проект індивідуального теплопостачання відповідачем суду не надано, як не надано і акта про відключення квартири від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання, складеного за участю представника виконавця послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, тобто за участю позивача, та затвердженого міжвідомчою комісією. Суду відповідачем [PERSON] надано копію акту від 24.10.2013р. про підтвердження відключення квартири відповідачів від внутрішньо-будинкових мереж ЦО ті ГПВ будинку, який підписаний представником власника будинку - ЖЕП м.Іловайсьтка Лозовою Г.Ф. за участю монтажної організації ТОВ «Мастер» та відповідача [PERSON], але з копії не вбачається, що вказаний акт був затверджений керівництвом ВО «Харцизьктепломережа», та копія акту ніким не засвідчена. Таким чином вказана копія акту не може бути належним та допустимим доказом на підтвердження належного відключення квартири відповідачів від мережі централізованого опалення. Інших належних та допустимих доказів щодо правомірного відключення квартири від система централізованого опалення суду не надано. Враховуючи зазначене, підстави для ненарахування відповідачам плати за послуги теплопостачання за період з листопада 2009 року по 1 листопада 2013 року у позивача відсутні. Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України в постанові по справі № 6-9цс11від 16 травня 2011 року, яка прийнята за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах. Відповідно до ст. 3607 ЦПК України це судове рішення є обов'язковим для всіх судів України і суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.. Оскільки самовільне відключення радіаторів у квартирі не є підставою для зменшення оплати за наданні послуги, а достатніх належних та допустимих доказів в обґрунтування своїх заперечень щодо відсутності опалення чи неякісного опалення в період накопичення заборгованості відповідач суду не надав, позивач має право вимагати і обґрунтовано вимагає в судовому порядку сплату заборгованості за спожиту теплову енергію. Суд визнає правильним наданий позивачем розрахунок суми заборгованості по оплаті наданих послуг з централізованого опалення спірної квартири, який відповідає встановленому законодавством порядку і затвердженим тарифам, а також розрахунок 3% річних та суми інфляційних збитків, які відповідачами не оспорювалися. Таким чином, з відповідачів підлягає стягненню заборгованість за послуги з теплопостачання за період з листопада 2009 року по 1 листопада 2013 року в сумі 7112,08 грн. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, суд доходить до висновку про правомірність нарахування позивачем на суму заборгованості індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних, розмір яких відповідачами також не оспорювався. Згідно з ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідачів на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 229,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved