Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Животівської сільської ради Оратівського району Вінницької області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, згідно із яким [INFO] помер чоловік позивача - [PERSON]. [PERSON] заповіту не залишив. Спадкоємцями першої черги, згідно ст. 549 ЦК УРСР (в ред. 1963 року), крім позивача [PERSON], є діти спадкоємця - [PERSON], [PERSON], [PERSON], які від прийняття спадщини відмовились, написавши відповідні заяви. Осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині - немає. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з права на земельну частку (пай) площею 2,70 в умовних кадастрових гектарах, що розташована на території Животівської сільської ради Оратівського району Вінницької області за межами населеного пункту, право на яку посвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 10.03.1997 року. Нотаріально оформити прийняття спадщини позивач [PERSON] позбавлена можливості, оскільки за життя спадкодавця не було виготовлено правовстановлюючого документу на земельну ділянку, а лише виготовлено сертифікат на право на земельні частки (паї), тому позивач змушена звернутися в суд з відповідною позовною заявою. Просить суд визнати за нею право на земельну частку (пай) площею 2,70 га, розташовану на території Животівської сільської ради Оратівського району Вінницької області за межами населеного пункту згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 10.03.1997 року в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], який помер [INFO]. Справу просить розглянути без її участі. Представник позивача [PERSON], будучи належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, в судове засідання не з'явився, надавши заяву про слухання справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача Животівської сільської ради Оратівського району Вінницької області Бабенка В.В., будучи належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, в судове засідання не з'явився, надавши заяву про слухання справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Від учасників процесу до суду надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, що відповідає вимогам ч.2 ст.158 ЦПК України, у зв'язку з чим в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу, не здійснюється. Суд, вивчивши вимоги позову, дослідивши докази в справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 28.08.1999 року [PERSON] помер [INFO] в с. Животівка Оратівського району Вінницької області. [PERSON] заповіту не залишив. Спадкоємцями першої черги, згідно ст. 549 ЦК УРСР (в ред. 1963 року), крім позивача [PERSON], є діти спадкодавця - [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 10.06.1956 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] одружились 10.06.1956 року після чого позивачу присвоєно прізвище [PERSON]. З оглянутої спадкової справи №266/2016 заведеної в Оратівській державній нотаріальній конторі щодо майна померлого [PERSON], який помер [INFO] вбачається, що вона заведена за заявою [PERSON] вбачається, що вона спадщину приймає. З заяв [PERSON], [PERSON], [PERSON] вбачається, що вони відмовляються від своїх часток у спадщині після смерті батька [PERSON]. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з права на земельну частку (пай) площею 2,70 в умовних кадастрових гектарах, що розташована на території Животівської сільської ради Оратівського району Вінницької області за межами населеного пункту, право на яку посвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 10.03.1997 року. Відповідно до виписки від 24.10.2016 року виданої відділом Держгеокадастру в Оратівському районі Вінницької області із книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), яка затверджена Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1995 року №801 і видана Оратівською райдержадміністрацією Вінницької області по КСП "Мир" с. Животівка Оратівського району Вінницької області. Сертифікат серії [NUMBER] за порядковим №3108 видано на [PERSON], який проживав на території с. Животівка Оратівського району Вінницької області. Розмір земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах становить 2,70 га. Вартість земельної частки (паю) становить 103110 грн. Сертифікат видано на підставі розпорядження голови Оратівської РДА від 04.10.1996 року за №230. Вартість земельної частки (паю) на день смерті [PERSON] [INFO] становить 12243 грн. Згідно довідки №557 від 18.10.2016 року виданої виконавчим комітетом Животівської сільської ради Оратівського району Вінницької області [PERSON] здійснила похорони свого чоловіка [PERSON], [INFO], який помер [INFO] в с. Животівка Оратівського району Вінницької області. Згідно довідки №557 від 18.10.2016 року виданої виконавчим комітетом Животівської сільської ради Оратівського району Вінницької області відповідно до запису в по господарській книзі виконавчого комітету Животівської сільської ради №1, особовий рахунок [NUMBER] померлий [PERSON], який народився [INFO] в с. Животівка Оратівського району Вінницької області на день смерті [INFO] проживав в [ADDRESS]. На день смерті спадкодавця за вказаною адресою були зареєстровані і проживали: [PERSON], [INFO] - дружина; [PERSON], [INFO] - син. Відповідно до оголошення в газеті "Обрії Оратівщини" від 26.05.2016 року втрачений сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] виданий на ім'я [PERSON] (с. Животівка) вважати недійсним. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №761/02-31 від 24.12.2016 року виданої в.о. державного нотаріуса Оратівської державної нотаріальної контори Вінницької області Манус В.В. [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) площею 2,70 га відмовлено, оскільки відсутній правовстановлюючий документ У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 57, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Спадкові відносини в Україні регулюються Цивільним кодексом України законами України від 2 вересня 1993 року N 3425-ХІІ "Про нотаріат", від 23 червня 2005 року N 2709-IV «Про міжнародне приватне право", іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. З метою забезпечення однакового застосування законодавства про спадкування Пленум Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» (далі-Постанова Пленуму) дав відповідні роз'яснення. Відповідно до частин 2 та 3 п.1 Постанови Пленуму відносини спадкування регулюються правилами ЦК ( 435-15 ), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004-року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли і продовжують існувати після набрання ним чинності. До відносин спадкування необхідно застосовувати законодавство чинне на час відкриття спадщини. Спадщина відкрилась [INFO] в день смерті спадкодавця [PERSON]. В цей час діяв ЦК УРСР (1963 року). Згідно цього, зазначений нормативно-правовий акт потрібно застосувати для вирішення цих спірних правовідносин. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Момент відкриття спадщини міститься в правилі ст. 525 ЦК УРСР , а саме моментом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. За змістом розділу VІІ ЦК УРСР (1963 р.), прийняття спадщини - це акт, який поширюється на всі об'єкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі. Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР (1963 р.) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР (1963 р.) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ст. 550 ЦК УРСР (1963 року), якщо спадкоємець в установлений ст. 549 ЦК УРСР строк вступив в управління або володіння спадковим майном чи його частиною, суд з цих підстав вирішує питання не про продовження пропущеного строку, а про визнання права на спадкове майно (п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24.06.1983 року (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин). Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 85 ЦК України. Спадкування за законом здійснюється почергово. Право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. На підставі ст. ст. 524-527, 529, 548, 549 ЦК УРСР (1963 року),

Outcome: approved