Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль", третя особа - Баштанський районний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про звільненя майна з-під арешту. В обгрнутування позовних вимог позивач в позові зазначила, що 14.02.2008 року між нею та відповідачем Акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" було укладено кредитний договір № 014/08-112/75770. З метою забезпечення виконання умов кредитного договору також було укладено договір іпотеки, згідно умов якого вона передала в заставу належну їй квартиру [ADDRESS] . 21.09.2009 року Баштанським районим судом Миколаївської області було ухвалено рішення про стягнення з неї (позивача) на користь відповідача заборгованості за вищевказаним кредитним договором. 31.01.2011 року Баштанським районним відділом державної виконавчої служби було відкрито виконавче провадження з примусового виконання вказаного судового рішення та одночасно накладено арешт на все її нерухоме майно, зокрема вищевказану квартиру. В подальшому виконавче провадженя було закрито та повернуто виконавчий документ стягувачу, при цьому арешт з майна не було знято. На теперішній час позивач погасив в повному обсязі заборгованість за вищевказаним кредитним договором. При зверненні до Баштанського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) по питанню зняття арешту з майна, позивача повідомлено про неможливість здійснення цього по причині знищення виконавчого провадження у зв`язку закінченням строку його зберігання. На думку позивача на тепершіній час відсутні підстави щодо правомірності існування арешту на все належне їй нерухоме майно, а наявність у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про цей арешт порушує її право власності, оскільки вона не має можливості розпорядитися своїм майном. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить скасувати арешт накладений постановою відділу державної виконавчої служби Баштанського районного управління юстиції Миколаївської області від 31.01.2011 року, номер запису про обтяження 12117252. Від позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового засідання були повідомлені вчасно та належним чином (рекомендованим листом з повідомленням). Заяв про відкладення розгляду справи та відзив на позов до суду не надходило. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового засідання були повідомлені вчасно та належним чином (через книгу місцевої кореспонденції). Заяв про відкладення розгляду справи та пояснень на позов до суду не надходило. Враховуючи наведене, з урахуванням положень ст.ст. 280,281 ЦПК України, суд ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши наявні у справі матеріали (копію договору від 30.10.2015 року; копію рішення Баштанського районого суду Миколаївської області від 21.09.2009 року; копію довідки Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" від 25.11.2020 року; Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів не рухомого майна щодо суб`єкта від 08.12.2020 року), суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено наступне. 21.09.2009 року Баштанським районим судом Миколаївської області було ухвалено рішення про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості за кредитним договором№ 014/08-112/75770 від 14.02.2008 року в сумі 93086,03 грн. (а.с.10-12). Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за номером запису обтяження 12117252 зареєстровано обтяження у виді арешту нерухомого майна [PERSON] на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження, серія та номер 24034160, виданої 31.01.2011 року відділом державної виконавчої служби Баштанського районного управління юстиції у Миколаївській області (а.с.14-16). Із копії довідки Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" від 25.11.2020 року за № Д2-В42-366 вбачається, що у [PERSON] станом на 25.11.2020 року відсутня заборгованість за кредитним договором № 014/08-112/75770 від 14.08.2008 року, кредитна справа закрита (а.с.13). Згідно ст.16 ЦК України, загальним способом захисту порушених цивільних прав є припинення дій, які порушують право, та відновлення становища, яке існувало до порушення. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України, встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі, від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно дост. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 319 ЦК передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з ч. 1ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним прав користування та розпорядження своїм майном. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Зважаючи на те, що під час розгляду справи судом не встановлено законних підстав подальшого перебування майна позивача під арештом на підставі вище вказаної постанови державного виконавця, при цьому беручи до уваги той факт, що арешт майна створює перешкоди позивачу в реалізації свого права на вільне розпорядження своїм майном, суд вважає позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню. З урахуванням наведеного, позов підлягає задоволенню. На підстав викладеного та

Outcome: approved