Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-26 00:00:00

26.12.2018 року до Дзержинського районного суду м. Харкова звернулась [PERSON] з позовом до ПАТ «Банк Золоті ворота» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Паламарчук Віталія Віталійовича, ПАТ «КБ Стандарт» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Караченцева Артема Юрійовича про визнання договору іпотеки припиненим. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27 грудня 2007 року між Акціонерним товариством «Золоті ворота» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Банк Золоті ворота» та [PERSON] (первісний кредитор) був укладений кредитний договір № 527 про надання первісному кредитору грошових коштів у формі не відновлюваної кредитної лінії. 10 квітня 2008 року у кредитному договору № 527 від 27.12.2007 року був змінений кредитор з [PERSON] на [PERSON] . Також було збільшено кредит до 12 800 000,00 грн. у формі не відновлюваної кредитної лінії зі строком погашення до 26.12.2008 року. 04 листопаду 2010 року між [PERSON] та ПАТ «Банк Золоті ворота» був укладений Договір іпотеки № 10-128 посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Погрібною Т.П. та зареєстрований під реєстровим номером 2849. Відповідно до вказаного договору іпотеки позивач передала в іпотеку нежитлові приміщення за адресою [ADDRESS] , що належали їй на підставі Договору купівлі-продажу від 06 вересня 2010 року. Також Позивачем в рамках виконання Договору іпотеки були передані правовстановлюючі документи, а саме Договір купівлі-продажу ПАТ «Банк Золоті ворота». 28 грудня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] за погодження з ПАТ «Банк Золоті ворота» був укладений Договір про переведення боргу. 29 грудня 2014 року між Відповідачем 1 та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк Стандарт» був укладений Договір про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки та договорами застави, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зимою Н.Ф. за реєстровим номером 3032. У Додатку № 1 до вказаного Договору під № 8 мається іпотечний договір № 10-128 від 04.11.2010 року. Позивач вважає вищевказаний Договір іпотеки, що укладений між нею та ПАТ «Банк Золоті ворота» таким, що припинив свою дію. ПАТ «Комерційний банк Стандарт» набув права вимоги за іпотечним Договором укладеним між позивачем та ПАТ «Банк Золоті ворота» 29.12.2014 року, однак станом на день пред`явлення позову ним не скористався. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про слухання справи за його відсутності, проти ухвалення рішення в заочному порядку не заперечував. Представник відповідача ПАТ «Банк Золоті ворота» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Паламарчук Віталія Віталійовича, в судове засідання повторно не з`явився. Представник ПАТ «КБ Стандарт» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Караченцева Артема Юрійовича, в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Також варто зазначити, що справа перебуває у провадженні суду з 29.08.2019 року. Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку. Відповідно до пункту 10 частини 3 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ « Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» 11 від 17.04. 2014 р., розумним, зокрема вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправдних зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02 вересня 2010 року, "Смірнова проти України" від 08 листопада 2005 року, "Матіка проти Румунії" від 02 листопада 2006 року, "Літоселітіс проти Греції" від 05 лютого 2004 року та інші). З метою недопущення порушення засади розумності строків розгляду справи судом, суд ухвалює заочне рішення на підставі поданих та досліджених у встановленому порядку доказів по справі. Судом встановлено, що між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] укладено Договір купівлі-продажу від 06 вересня 2010 року, на підставі яких [PERSON] отримала у власність нежитлові приміщення 1-го поверху в літ «А-5» №1-1, 1-2, 1-3, 1-4 загальною площею 57,5 кв.м., що знаходяться в м. Харкові. 29.12.2014 року між АТ «Банк Золоті Ворота» та ПАТ «КБ Стандарт» укладено Договір про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки та застави АТ «Банк Золоті Ворота». Згідно Додатку №1 до Договору про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки та договорами застави АТ «Банк Золоті Ворота», п. 8 - іпотечний договір №10-128 від 04.11.2010 р., укладений між АТ «Банк Золоті Ворота» та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Погрібною Т.П. та зареєстрований в реєстрі за № 2849, з додатками та змінами. Окрім того, представником позивача неодноразово здійснювалися адвокатські запити до відповідачів з метою отримання інформації з приводу припинення чи існування іпотечного договору, заборгованості перед відповідачами, і чи існують претензії майнового характеру до позивача. Судом неодноразово постановлялись ухвали про витребування доказів та інформації, однак дані ухвали відповідачами виконані не були. Згідно з ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. За правилами, що встановлені ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За правилами ч.5 ст.261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Згідно ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. За ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Відповідно до ч.2 ст.554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Статтею 572 ЦК України передбачено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно ч 1 ст.575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. За ч.1 ст.1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом; майновий поручитель - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов`язання іншої особи-боржника; Відповідно до ст.11 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. Частиною 1.ст.593 ЦК України передбачено, що право застави припиняється у разі: 1) припинення зобов`язання, забезпеченого заставою; 2) втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави; 3) реалізації предмета застави; 4) набуття заставодержателем права власності на предмет застави. Право застави припиняється також в інших випадках, встановлених законом. Підстави припинення іпотеки, як окремого виду застави, встановлені статтею 17 Закону України «Про іпотеку» до яких віднесено: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Враховуючи вищевикладене, той факт, що у суду відсутні відомості про те, що ПАТ «КБ Стандарт» скористався своїм правом вимоги, тому суд дійшов обгрунтованого висновку про задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved