Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, у якому просить: визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 6751 виданий 18 березня 2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. про стягнення з [PERSON] заборгованість за період з 12 березня 2019 року, загальною сумою 60 266,95 гривень, яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту - 23 421,52 гривні, простроченої заборгованості по комісії - 29 640,98 гривень, простроченої заборгованості за процентами - 7 204,45 гривень. Позовні вимоги мотивовано тим, що У травні 2019 року позивач отримавши заробітну плату у зменшеному розмірі дізнався про те, що відповідно до постанови приватного виконавця виконавчого округу Києва Юхименко Ольгою Леонідівною було відкрито виконавче провадження, щодо стягнення з позивача на користь відповідача АТ «ПУМБ» заборгованості у розмірі 60766,95 гривень. Звернувшись до приватного виконавця з відповідною заявою, та ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження, позивачу стало відомо, що 18 березня 2019 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною, було вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 6751, де вказано, позивач є боржником за кредитним договором № GР-5796041 від 31.12.2013 року, який було укладено між [PERSON] та АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ» правонаступником усіх прав та обов`язків за яким є АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК». Стягнення заборгованості проводиться за період з 12 березня 2018 року по 12 березня 2019 року, загальна сума нібито існуючої заборгованості складає: 60266,95гривень, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 23421,52 гривень, прострочена заборгованість за комісією - 29640,98 гривень., прострочена заборгованість за процентами - 7204,45 гривень. З вказаною сумою заборгованості перед відповідачем, позивач категорично не погоджується, так як оскаржуваний виконавчий напис вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не катував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості. Крім того, відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності 5:с юшка перед стягувачом та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року тому прошу шановний суд звернути увагу на той факт, що у самому виконавчому написі визвано, що кредитний договір було укладено 31 грудня 2013 року між мною та АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ», але відповідачем не надано розрахунку нібито існуючої заборгованості, також не надано виписок по рахунку позивача у банку ( випадку його наявності), для підтвердження суми нібито існуючої заборгованості, хоча відповідно до п. 3.1 Порядку вчинення нотаріальних дій, нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років також належних доказів щодо переуступки права вимоги за вказаним кредитним договором відповідачем також не надано, тобто незрозуміло -- має право відповідач взагалі звертатися з відповідними вимогами до мене. Також позивач [PERSON] вважає, що період нарахування нібито існуючої заборгованості є спірним, та необґрунтованим, більш того копія пропозиції укладення договору (яка не є кредитним договором) надано у нечитабельному вигляді, хоча у оскаржуваному мною виконавчому напису нотаріуса чітко вказано, що між мною та першим кредитором було укладено не пропозицію укладення договору, а саме Кредитний договір № GР-5796041 від 31.12.2013 року, який було нібито укладено між позивачем та АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ», копія якого відсутня у матеріалах виконавчого провадження, на що я прошу шановний суд звернути особливу увагу. З урахуванням наведених обставин, вважаю що виконавчий напис вчинено з порушенням вимог закону а тому підлягає визнанню таким що не підлягає виконанню. Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. На задоволені позовних вимог наполягає в повному обсязі. Відповідачі та третя особа в судові засідання не з`являлися. Про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчить відповідно зворотні повідомлення. Відзив на позовну заяву, у встановлені ухвалою від 14 червня 2019 року строки, відповідачами, а також пояснення третьої особи до суду не було надано. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 14 червня 2019 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлена ухвала про відкриття провадження по справі та розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. 03 вересня 2019 року ухвалою суду закрито підготовче засідання та справу призначено в судовий розгляд. Суд дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, дослідивши наявні докази приходить до наступного висновку. З матеріалів справи вбачається, що 31 грудня 2013 року між [PERSON] та АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ» було укладено кредитний договір № GP-5796041 та Договір Страхування (Оферти), за яким банк надав [PERSON] кредит у розмірі 24 999, 83 гривні. Грошові кошти в сумі 21 853,53 гривень на загальні споживчі цілі та 3 146,83 гривень на оплату Договору страхування строком на 48 місяців. 18 березня 2019 приватним нотаріусом КМНО Харою Н.С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 6751, за яким за кредитним договором № GP-453579604133 від 31.12.2013 за період з 12.03.2018 року по 12.03.2019 року звернуто стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Перший Український міжнародний банк», який є правонаступником всіх прав та обов`язків АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ» заборгованості у розмірі 60 266,95 грн, що складається із: простроченої заборгованості за сумою кредиту у розмірі 23 421,52 грн, простроченої заборгованості за комісією у розмірі 29 640,98 грн, простроченої заборгованості за процентами у розмірі 7 204,45 грн, строкової заборгованості за сумою кредиту у розмірі 0 грн., строкової заборгованості за комісією у розмірі 0 грн., строкової заборгованості за процентами у розмірі 0 грн. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача, складає 60 266,95 грн та включає плату за вчинення виконавчого напису у розмірі 500,00 грн, що стягнута із стягувача. Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. від 05 квітня 2019 року на підставі оспорюваного виконавчого напису відкрито виконавче провадження ВП № 5880190. 11 квітня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Юхимено О.Л. у виконавчому провадженні ВП № 58801907 винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] відповідно до якої звернено стягнення на доходи боржника, які він отримує від Філії «Золотоніська» Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства «Нібулон» в розмірі 20 відсотків. Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно із ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нормою ст. 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до приписів якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Відповідно до підпункту 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати та бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за поданими стягувачем документами, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. На підтвердження заявлених вимог позивач посилається на те, що банком не було надано розрахунків заборгованості та виписок при вчинені виконавчого напису, та будь-які документи від приватного нотаріуса КМНО Хари Н.С. на адресу позивача не надходили, а тому сума заборгованості не відповідає фактичним обставинам та не є безспірною. Суд приймає до уваги наведені позивачем доводи, оскільки вони підтверджуються наступними доказами. Так, спростовує безспірність заборгованості боржника той факт, що у матеріалах справи відсутні будь - які відомості щодо заборгованості [PERSON] , а саме виписки по рахунку боржника, детального розрахунку заборгованості та інших доказів які б підвереджували наявну заборгованість. Представником банку або приватним нотаріусом КМНО Харою Н.С. не було надано жодного доказу, який би свідчив про те, що виконавчий напис було вчинено з дотриманням норм чинного законодавства. Крім цього, серед копій документів, які були надані позивачем до позовної заяви відсутні документи на підтвердження надсилання боржнику письмової вимоги (повідомлення). Пунктом 2 Розділу "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються, а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з цим, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно з пунктом 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 "Про судове рішення в адміністративній справі", визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Київський апеляційний адміністративний суд, взявши до уваги зазначений пункт 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 "Про судове рішення в адміністративній справі", дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, з моменту її прийняття. Вказаний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду у справі 910/13233/17 від 29.01.2019. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" № 1172 в редакції від 29.11.2001. Пунктом 1 зазначеного Переліку в редакції від 29.11.2001 передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Таким чином убачається, що в порушення вказаних положень матеріального права оспорюваний виконавчий напис було вчинено на підставі кредитного договору № GP-7618183, який нотаріально не посвідчувався. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, так як на час вчинення спірного виконавчого напису був відсутній факт безспірності суми заборгованості за кредитним договором, вимогу про усунення порушень виконання зобов`язань позивач не отримувала, а сам виконавчий напис вчинений щодо договору, який нотаріально не посвідчувався. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За загальним правилом судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України). З огляду на викладене, з відповідача ПАТ «Перший український міжнародний банк» на користь позивача підлягає стягненню сплачений останньою судовий збір в дохід держави у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved