Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-15 00:00:00

Позивачка, звернувшись до суду з даним позовом, посилається на те, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, в якому у них народився син, [PERSON] , [INFO] . Однак, спільне життя між подружжям не склалось і рішенням Коломийського міськрайонного суду від 11 жовтня 2016 року шлюб між ними розірвано. На даний час вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, сімейних стосунків не підтримують, неповнолітня дитина проживає з нею. Вказує, що дитина є інвалідом підгрупи А та хворіє на рідкісне захворювання, розлад спектру аутизму, розлад психологічного розвитку, що характеризується порушенням у сферах соціального розвитку дитини, розвитку мови, здатності спілкуватись та стереотипною, обмеженою поведінкою, в зв"язку з чим потребує резулярного проходження дороговартісних реабілітацій. Крім того, син часто хворіє обструктивними бронхітами і перебуває на диспансерному обліку окуліста, лора та психоневролога. Відповідач, як батько матеріальної допомоги на утримання сина не надає, хоча його матеріальний стан дозволяє йому брати участь у витратах на дітей. Так, відповідач є працездатний, інших осіб на утриманні не має, часто виїжджає на заробітки за кордон та отримує заробітну плату. Просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітього сина у твердій грошовій формі у розмірі трьох тисяч гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні представник позивачки заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, проти відзиву на позовну заяву заперечила, вказавши, що відповідач працює за межами України та отримує заробітну плату в іноземній валюті, а тому має можливість сплачувати аліменти в розмірі 3000 гривень щомісячно. Відповідач у судовому засідані заявлені вимоги визнав частково та, підтримуючи письмовий відзив на позов пояснив, що приймає участь в утриманні сина, щомісяця добровільно сплачує аліменти в розмірі однієї тисячі гривень, купує продукти харчування, оплачує тренінги та придбав дитині ноутбук. Зазначає, що на даний час влаштувався на роботу в ТзОВ "Інвестбадкомпані" на посаду штукатура, де отримує заробітну плату, хоча і їздить за кордон у відрядження. Крім того вказав, що перебуває у іншому шлюбі та витрачає кошти на нову сім"ю. Згідний сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 1500 гривень щомісячно. Взявши до уваги заяву позивачки, заслухавши пояснення представника позивачки, відповідача та дослідивши подані сторонами докази, суд вважає позовні вимоги підлягаючими частковому задоволенню виходячи із наступного. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, від спільного проживання сторін у шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. В силу ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 2 ст. 166 Сімейного Кодекск України, особа яка позбавлена батьківських прав не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу Українибатьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу Україниза рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і/або у твердій грошовій формі. Частиною 2 ст.182 Сімейного кодексу України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. У п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодобатьківства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 рокузазначається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати стан здоров"я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка та дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Із медичних висновків про дитину інваліда за 2013-2014 роки вбачається, що неповнолітня дитина сторін хворіє раннім дитячим аутизмом, є інвалідом підгрупи А (а.с.8,9) Згідно довідки амбулаторії сімейної практики загальної медицини № 3, [PERSON] , [INFO] часто хворіє обструктивними бронхітами, знаходиться на диспансерному обліку окуліста, лора та психоневролога (а.с.10). У відповідності до довідки № 1660, [PERSON] знаходиться на обліку в департаменті соціальної політики та отримує державну допомогу дітям-інвалідам (а.с.11). Разом з тим, судом встановлено, що відповідач регулярно перетинає кордон держави, що вказує на наявність у нього місця праці за межами України та стверджується даними Державної Прикордонної Служби України (а.с.44). Задовольняючи частково позовні вимоги суд виходить із того, що неповнолітня дитина сторін проживає окремо від батька, відповідача по справі і перебуває на утриманні матері, є інвалідом дитинства, потребує постійного спеціального догляду та реабілітації. Беручи до уваги зазначене та те, що відповідач є здоровою та працездатною особою, матеріально забезпечений, погодився сплачувати аліменти, суд дійшов висновку, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини, однак в дещо меншому розмірі, ніж заявлений позивачкою, що буде об`єктивним і справедливим. На підставі наведеного та ст. 15 ЦК України, ст.ст. 166, 180-182, 184, 191 СК України,

Outcome: partial