Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

07 жовтня 2013 року представник позивача звернувся до суду з позовом про звільнення майна з-під арешту, який обґрунтував тим, що 21.03.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № MRB0AK07100028, згідно якого позивач надав [PERSON] кредит в розмірі 40 049,50 грн. В забезпечення виконання зобов'язань за договором кредиту 21.03.2008 року ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] уклали договір застави автомобілю марки ЗАЗ, модель TZ699P, рік випуску 2008, тип ТЗ легковий, № кузова/шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. Постановою Жовтневого відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції накладено арешт на вищезазначений автомобіль, належний на праві власності відповідачу [PERSON] Позивач вважав, що виконавча служба на мала правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно, оскільки право застави у позивача виникло 21.03.2008 року, у той час як постанова про накладення арешту винесена у 2010 році, пізніше ніж був укладений договір застави. Просив звільнити з-під арешту майно, належне на праві власності [PERSON], а саме автомобіль марки ЗАЗ, модель TZ699P, рік випуску 2008, тип ТЗ легковий, № кузова/шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], та заборонити органам державної виконавчої служби вчиняти будь-які дії, пов'язані з обмеженням позивача права розпорядження відносно зазначеного автомобілю. Представник позивача Ісаєвська О.М. до суду не з'явилася, надала суду заяву, в якій доводи і вимоги позовної заяви підтримала в повному обсязі з підстав, визначених в позові та просила справу розглянути за її відсутності. Відповідачка, [PERSON] та [PERSON] у судове засідання також не з'явилися, надали суду заяву, в якій позовні вимоги визнали у повному обсязі, просили позов задовольнити та справу розглянути в їх відсутності. Представник відповідача Жовтневого відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції повідомлений належним чином, до суду не з'явився з невідомих суду причин, заяви про відкладення розгляду справи до суду не надав. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступними підставами. 21.03.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитно-заставний договір № MRB0AK07100028, згідно якого позивач надав відповідачу [PERSON] кредит в розмірі 40 049,50 грн., а остання, з метою забезпечення виконання своїх зобов'язань, передала в заставу автомобіль марки ЗАЗ, модель TZ699P, рік випуску 2008, тип ТЗ легковий, № кузова/шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.5-16). Постановою Жовтневого Відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції від 08.02.2010 року накладено арешт на автомобіль марки ЗАЗ, модель TZ699P, рік випуску 2008, тип ТЗ легковий, № кузова/шасі [NUMBER], належний на праві власності відповідачу [PERSON] в забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] перед [PERSON] (а.с.18) Згідно копії витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна № 34526422 від 04.01.2012 року, зареєстровано звернення стягнення ПАТ КБ «ПриватБанк» на підставі договору застави автотранспорту № MRB0AK07100028 від 21.03.2008, (а.с. 17) Статтею 575 ЦК України визначено, що закладом є застава рухомого майна, що передається у володіння заставодержателя або за його наказом - у володіння третьої особі. Правила про окремі види застав встановлюється законом. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про заставу», банк має право з метою задоволення своїх вимог звернути стягнення на предмет застави у випадку невиконання або неналежного виконання боржником своїх зобов'язань перед банком. Статтею 589 ЦК України передбачено, що у разі невиконання зобов'язання забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право на звернення стягнення на предмет застави. Згідно ч.1,2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Відповідно до ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження", заставодержатель має право звернутися до суду про звільнення заставленого майна з-під арешту. Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.08.1976 року №6 "Про судову практику в справах про виключення майна з опису" за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються як на праві власності на описане майно, так і на праві володіння ним, і відповідачам в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно. Постановою Пленуму ВСУ "Про судову практику в справах про виключення майна з опису" визначено, що при розгляді позовів про виключення майна з опису суди зобов'язані всебічно і повно з'ясовувати обставини, наведені позивачем на підтвердження своїх вимог, додержуючись при цьому неухильно як правових норм, що гарантують права осіб, які беруть участь у справі, так і правил про належність і допустимість доказів. Відповідно до ст. 16 Закону України "Про заставу" право застави виникає з моменту укладення договору застави. В даному випадку право застави у ПАТ КБ «Приват Банк» виникло - 21.03.2008 року, а постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження була винесена у 2010 року, тобто пізніше, ніж було укладено договір застави. Однак, на момент накладення арешту на майно державний виконавець не з'ясував, що спірний автомобіль перебуває в заставі з метою забезпечення виконання ним кредитного зобов'язання. Згідно Інструкції "Про проведення виконавчих дій " № 512/5 від 02.04.2012 року та ст. 54 Закону України "Про виконавче провадження", для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставне майно може бути звернено в разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. На підставі викладеного, суд вважає необхідним зняти арешт з рухомого майна - автомобіль марки ЗАЗ, модель TZ699P, рік випуску 2008, тип ТЗ легковий, № кузова/шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], який накладений на підставі постанови Жовтневого відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції від 08.02.2010 року. Суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позову в частині заборони органам державної виконавчої служби вчиняти будь які дії, пов'язані з обмеженням ПАТ КБ «Приватбанк» права розпорядження відносно спірного автомобіля, оскільки відповідно до п.1 ч.1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а не тих, що можуть бути порушені у майбутньому. На підставі ст. 52, 54, 60 Закону України "Про виконавче провадження", ст.ст. 16,20 Закону України «Про заставу», Інструкції "Про проведення виконавчих дій " № 512/5 від 02.04.2012 року,

Outcome: partial