overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-28 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з даним позовом до відповідачів, третьої особи, в якому просили визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладений між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] - продавцями, та [PERSON] , [PERSON] - покупцями та зареєстрований Філією №1 Біржі нерухомості "Едвайс Консульт" 10.11.1999 року за реєстровим номером №725 та зареєстрований Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації 01.12.1999 року за реєстровим №18248. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 17.04.2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 15.10.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивачі надали заяву про розгляд справи у їх відсутності та позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Відповідачі та треті особа до судового засідання не з`явилися, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. За таких обставин, відповідно до ст.280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлені наступні фактичні обставини. 10.11.1999 року між [PERSON] , [PERSON] - покупцями та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яка діяла від свого імені та від імені неповнолітньої доньки [PERSON] - продавцями,на Біржі нерухомості "Едвайс Консульт" укладений договір купівлі-продажу [ADDRESS] , яка належала відповідачам на підставі Свідоцтва про право на житло від 20.06.1996 року, виданого Миколаївською міською службою приватизації державного житлового фонду, зареєстрованого в Миколаївському бюро технічної інвентаризації 28.01.1998 року за реєстровим номером №18248. Вказаний Договір купівлі-продажу квартири був зареєстрований 10.11.1999 року на Біржі нерухомості "Едвайс Консульт" в "Журналі реєстрації біржових угод" за №725 та зареєстрований Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації 01.12.1999 року за реєстровим №18248. У відповідності до ч. 2 ст.47 ЦК УРСР, який діяв на час укладення договору, постанови №9 Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною. Сторонами виконані всі суттєві умови договору купівлі - продажу, передбачені ст. 224 ЦК УРСР. Продавці передали майно покупцями, а ті, в свою чергу, передали продавцям обумовлену сторонами вартість майна. Відповідачі від нотаріального посвідчення договору ухилилися. При таких обставинах, в силу правил, встановлених ч. 2ст. 47 ЦК УРСР, суд дійшов висновку про необхідність визнання спірного договору дійсним. Таким чином, позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-21 00:00:00

У грудні 2020 року позивачка звернулася до суду із позовом, в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу № 4752 нерухомого майна - квартири за адресою: [ADDRESS] , укладений між продавцями [PERSON] , [PERSON] , з однієї сторони, та покупцем [PERSON] , з другої сторони, зареєстрований 01.11.2001 року на Товарній Біржі "Нерухомість-Південь" в "Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю" за № 4752, зареєстрований 15.11.2001 року в Миколаївському КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» за № 4873. Дана угода була виконана сторонами повністю. На теперішній час позивачці стало відомо, що вищезазначений договір купівлі - продажу нерухомого майна необхідно в судовому порядку визнати дійсним. Сторони при укладені договору купівлі - продажу керувалися ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», відповідно до якої угоди, які зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню, тому позивачі вважали, що договір укладено згідно вимог чинного на той час законодавства. На підставі вищевикладеного позивачка вимушена звернутися до суду з даним позовом. Сторони в судове засідання не з`явилися. Позивачка надав заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила розглядати справу без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідачі про день та час розгляду справи повідомлені, про причини своєї неявки суду не повідомили. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, був належним чином та своєчасно повідомлений про час та місце судового засідання, будь - яких заяв від нього не надходило, причина його неявки суду не відома. Враховуючи те, що від відповідачів заперечення та заява про розгляд справи у їх відсутність не надходила, то суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відповідності до положень ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних в справі доказів. Суд, дослідивши надані суду письмові докази по справі, знаходить позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи із такого. Згідно до ст.ст. 47, 227 ЦК УРСР (в редакції ЦК 1963р.), які діяли на момент виникнення правовідносин між сторонами, коли одна із сторін повністю виконала угоду, що вимагає нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд має право на вимогу сторони, що виконала угоду, визнати її дійсною. Судом встановлено, що 01.11.2001 року [PERSON] , [PERSON] , з однієї сторони, та [PERSON] , з другої сторони, уклали договір № 4752 купівлі - продажу нерухомого майна - квартири за адресою: [ADDRESS] . Вказаний договір купівлі - продажу був посвідчений 01.11.2001 року на Товарній Біржі "Нерухомість-Південь" в "Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю" за № 4752, зареєстрований 15.11.2001 року в Миколаївському КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» за № 4873. Однак через невідповідність даного договору вимогам закону, позивачка позбавлена можливості розпорядитися належним їй майном. На підставі викладеного, суд вважає за можливе, відповідно до норм ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР задовольнити позовні вимоги.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ житлового будинку [ADDRESS], шляхом виділення зі складу спільної часткової власності часток співвласників в натурі відповідно до висновку експертного дослідження №3189ед/016 від 11 листопада 2016 року, посилаючись на те, що йому на праві власності належить 3/4 частки, а відповідачу - 1/4 частки спірного майна. Однак, домовитись в позасудовому порядку провести поділ майна в натурі сторони не в змозі. Крім того, позивач просить суд припинити їх право спільної часткової власності на даний житловий будинок. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову не заперечує та погоджується щодо виділення сторонам в натурі їх часток відповідно до висновку експертного дослідження. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, відповідно до вимог ст. 356 ч. 1 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до вимог ст. 367 ч. ч. 1 та 2 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належить 3/4 частки, а [PERSON] - 1/4 частки житлового будинку [ADDRESS]. Відповідно до висновку експертного дослідження №3189ед/016 від 11 листопада 2016 року 3/4 частки житлового будинку [ADDRESS], загальною площею 110,9 кв.м., житловою площею 60,8 кв.м., яка складається з топочної 2-1 площею 6,5 кв.м., коридору 2-2 площею 5,2 кв.м., прихожої 2-3 площею 8,1 кв.м., житлової кімнати 2-4 площею 12,9 кв.м., житлової кімнати 2-5 площею 11,7 кв.м., ванної кімнати 2-6 площею 4 кв.м., житлової кімнати 2-7 площею 19,6 кв.м., кухні 2-8 площею 9,6 кв.м., кухні 3-1 площею 9,1 кв.м., житлової кімнати 3-2 площею 9,3 кв.м., житлової кімнати 3-3 площею 7,3 кв.м., коридору І площею 4,6 кв.м., кладової ІІ площею 3 кв.м., дерев"яного хліва "Б", цегляного хліва "В", цегляного погребу "в", цегляного гаража "Д", цегляного хліва "Н", цегляного хліва "О", цегляної вбиральні "С" та огорожі; і 1/4 частки даного житлового будинку, загальною площею 49 кв.м., житловою площею 29,1 кв.м., яка складається з кухні 1-1 площею 9,2 кв.м., житлової кімнати 1-2 площею 16,8 кв.м., прихожої 1-3 площею 4,8 кв.м., їдальні 1-4 площею 12,3 кв.м., санвузла 1-5 площею 2,6 кв.м., коридору І площею 3,3 кв.м., цегляного гаража "Г" та огорожі, може бути виділено в натурі як окремі самостійні об"єкти. Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до Територіальної громади с.Підгір"я в особі Підгірської сільської ради Богородчанського району Івано - Франківської області про визнання права власності на успадковане будинковолодіння, мотивуючи позовні вимоги тим, що [INFO] померла її мати [PERSON], яка 29.09.2010 року склала в її користь заповіт. Свідоцтво про право власності на будинок отримати не може, оскільки будинок не був зданий в експлуатацію у встановленому законом порядку і після смерті матері не може оформити спадщину на будинковолодіння через відсутність правовстановлюючих документів. Позивачка та її представник в судовому засіданні позов підтримали з наведених у позовній заяві підстав. Представник відповідача у поданій заяві просить справу слухати в її відсутності позов визнала. Не заперечує проти визнання права власності за позивачкою. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши позивачку, представника позивача, дослідивши матеріали справи, які подані в розпорядження суду, з'ясувавши фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку, що визнання представником відповідача позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, а тому позов підлягає до задоволення. Як встановлено в судовому засіданні, 29 вересня 2010 року [PERSON] склала в користь позивачки заповіт. ( а.с. 6) [INFO] померла мати позивачки [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина. 15.10.2012 року нотаріусом заведена спадкова справа. (а.с.9). Позивачка вступила в управління спадковим майном. За життя спадкодавець не оформила право власності на будинковолодіння. В зв'язку з чим нотаріальна контора не може видати свідоцтво про право на спадщину по заповіту, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок зазначений в плані під літерою "А", сараїв зазначених в плані під літерами "Б", "В", вбиральні зазначеної в плані під літерою "Г", ? частини колодязя зазначеного в плані під номером 1, що знаходиться по [ADDRESS] Згідно ст.ст. 1217, 1235 ЦК України позивач є спадкоємцем по заповіту і бажає оформити право власності на спадкове майно. Відповідно ст. 392 ЦК України власник може пред'явити позов про визнання за ним права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом згідно ст.328 ЦК України. При таких обставинах зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову про визнання права власності. Право власності на нерухомість у відповідності ст. 182 ЦК України підлягає державній реєстрації. На підставі наведеного ст.ст. 182, 328, 392, 1217, 1235 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до територіальної громади м.Лубни в особі Лубенської міської ради, треті особи Друга Лубенська державна нотаріальна контора, Приватне підприємство "Бюро послуг та консультацій", реєстраційна служба Лубенського міськрайонного управління юстиції, про визнання права власності на 7/25 частин житлового будинку з господарськими будівлями, постільки після смерті [PERSON] не може оформити своє право власності на частину житлового будинку з господарськими будівлями в зв"язку з відсутністю правовстановлюючого документу - договору купівлі-продажу, який на момент подання до нотаріуса виявився пошкодженим, та визнаний нотаріусом недійсним. Прохає суд постановити рішення, яким визнати за ним [PERSON] право власності на 7/25 частин житлового будинку, загальною площею 78,2 кв.м., житловою площею 40 кв.м. -А-1, з господарськими будівлями: погріб під "а" , сарай "В", сарай "Ж", сарай "Г", погріб під "Г", убиральня "Д", убиральня "И", огорожа № 1, 2, 3, вимощення І, ІІ, яма вигрібна № 8, які розташовані на неприватизованій земельній ділянці площею 1518 кв.м., [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю, прохали їх задовольнити. Представники відповідачів в судове засідання не з'явились, надіслали суду заяви з проханням розглянути справу без їх участі, проти задоволення позовних вимог позивача не заперечують. Суд, заслухав позивача та його представника, перевірив та дослідив матеріали справи, вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. У ст.. 328 ЦК України зазначено: «Право власності набувається на підставах не заборонених законом». Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з поружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON] мати позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.8). Ще за життя [PERSON] залишила заповіт на випадок своєї смерті, яким заповіла належну їй частину житлового будинку по [ADDRESS] своєму синову [PERSON] (а.с.10). Позивач [PERSON] вчасно звернувся до другої Лубенської ДНК з заявою про прийняття спадщини, однак отримав відмову в оформлення спадкового майна, постільки договір купівлі-продажу був пошкоджений, ат визнаний не дійсним. Згідно інформаційної довідки ПП "Бюро послуг та консультацій" від 05 травня 2014 року вартість 7/25 частин житлового будинку з господарськими будівлями за вищенаведеною адресою складає 149566 гривень . (а.с.18). Позивач є єдиним спадкоємцем згідно заповіту після померлої [PERSON] першої черги, який бажає прийняти спадщину, однак оформити право власності на спадкове майно не може у зв'язку з пошкодженням-відсутністю правовстановлюючого документу. Враховуючи вищевикладене, відсутність заперечень з боку відповідача та третіх осіб, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

У липні 2017 р. [PERSON] звернулася до суду з заявою \~про встановлення факту родинних відносин. Свої вимоги мотивувала тим, що 05.08.2016 р. померла її мати [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина. Заявниця звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але нотаріусом їй було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину на підставі того, що із поданих нею документів не вбачається, що вона є дочкою померлої через те, що в її свідоцтві про народження прізвище матері зазначено як "Ханикова", а в свідоцтві про її смерть "Меліхова". Даний факт перешкоджає заявниці реалізувати свої спадкові права. Посилаючись на викладене, заявниця просить суд встановити факт, що вона є дочкою [PERSON], яка померла 05.08.2016 р. В судовому засіданні представник заявлені вимоги підтримав. Заінтересована особа Приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] в судове засідання не зявилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином. Вислухавши пояснення , дослідивши надані докази, суд встановив наступне. 28.08.1951 р. було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Після реєстрації шлюбу прізвище [PERSON] змінено на "Ханикова". В 1955 р. вказаний шлюб було визнано недійсним та прізвище [PERSON] змінено на дошлюбне "Меліхова". Згідно Свідоцтва про народження, заповненого російською мовою, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] 01.07.1978 р. було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Після реєстрації шлюбу прізвище "Ханикова" змінено на "Молчанова". 05.08.2016 р. померла [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/3 частки квартири [ADDRESS]. У встановлені законом строки [PERSON] звернулася до нотаріальної контори з метою прийняття спадщини після смерті своєї матері [PERSON], але приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] було винесено Постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій в звязку з неможливістю встановити родинні стосунки заявниці з померлою через брак деяких документів. Отже, заявниця маючи намір оформити спадкові права після смерті матері, не має можливості в позасудовий спосіб підтвердити факт родинних стосунків із спадкодавицею. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права та інтересу. Згідно п. 1 ст. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами в порядку окремого провадження. Враховуючи вищевикладене\~та приймаючи до уваги, що прізвище матері заявниці в її свідоцтві про народження та в свідоцтві про смерть матері різні та зважаючи на неможливість встановлення факту родинних відносин в позасудовому порядку, доведеність цього факту в судовому засіданні на підставі наданих доказів, суд вважає, що заявлені вимоги\~ обґрунтовані та підлягають задоволенню. Встановлення юридичного факту заявниці необхідно для реалізації своїх спадкових прав.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

Заявник [PERSON], посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що з 1978 року по 23 лютого 1998 року він працював в колгоспі „Таврія" Горностаївського району Херсонської області, реорганізованому в колективне сільськогосподарське підприємство „Таврія" та приватне сільськогосподарське підприємство „Таврія", просить суд встановити факт належності йому архівної довідки Трудового архіву Горностаївської селищної ради Херсонської області від 06 червня 2014 року № 01-18/Л-503 про записи в книгах обліку розрахунків з оплати праці працівників колгоспу „Таврія" за період з 1980 року по 1985 рік, в яких заявник російською мовою значиться: в 1980 році - як „[PERSON]", в 1981 - 1982 роках, в 1984 - 1985 роках - як „[PERSON]", в 1984 році - як „[PERSON]". Встановлення даного факту необхідно заявнику для оформлення документів для призначення пенсії, іншого шляху для встановлення цього факту не має. В судовому засіданні заявник [PERSON] підтримав заявлені вимоги. В судове засідання представник заінтересованої особи Управління Пенсійного фонду України в Горностаївському районі Херсонської області не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином - своєю заявою до суду просить розглядати справу за відсутності їхнього представника, проти задоволення заяви не заперечує. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника заінтересованої особи Управління Пенсійного фонду України в Горностаївському районі Херсонської області, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення заявника, суд встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини. З 1978 року по 23 лютого 1998 року заявник [PERSON] працював в колгоспі „Таврія" Горностаївського району Херсонської області, реорганізованому в колективне сільськогосподарське підприємство „Таврія" та приватне сільськогосподарське підприємство „Таврія". Таким чином, заявнику [PERSON] належить архівна довідка Трудового архіву Горностаївської селищної ради Херсонської області від 06 червня 2014 року № 01-18/Л-503 про записи в книгах обліку розрахунків з оплати праці працівників колгоспу „Таврія" за період з 1980 року по 1985 рік, в яких заявник російською мовою значиться: в 1980 році - як „[PERSON]", в 1981 - 1982 роках, в 1984 - 1985 роках - як „[PERSON]", в 1984 році - як „[PERSON]". Встановлення даного факту необхідно заявнику для оформлення документів для призначення пенсії, іншого шляху для встановлення цього факту не має.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою в якій просить визнати договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами в [ADDRESS], який укладено 04 серпня 2016 року між ним та відповідачем, дійсним та визнати за ним право власності на дане майно, посилаючись на те, що він купив вищевказане майно і сплатив за нього домовлену суму. Позивач в судове засідання не з'явився, однак подав заяву якою просить суд справу слухати без його участі, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак подав заяву якою просить суд справу слухати без його участі, позовні вимоги визнає. Суд, дослідивши представлені докази, вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з такого. Відповідно до ч.2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Частина 2 статті 328 ЦК України зазначає, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Судом встановлено, що житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, а саме: житловий будинок площею 19,9кв.м. літ. "А". гараж літ. "Б", прибудова літ. "б", в [ADDRESS], належить [PERSON] 04 серпня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу вищевказаного майна. Згідно роз'яснення нотаріуса [PERSON] не бажає зявитися до нотаріуса з необхідними документами для посвідчення цього договору. На момент укладенні договору купівлі-продажу спірне майно під заставою і арештом не перебувало. На підтвердження укладеної угоди, позивачем сплачено відповідачу домовлену суму згідно договору Однак, відповідач від оформлення документів ухиляються, що суперечить умовам договору, а тому у відповідності до ч.2 ст. 220 ЦК України, цей договір купівлі - продажу слід визнати дійсним, оскільки позивач повністю виконав умови договору. На підставі наведеного,

Outcome: approved