Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 26.04.2006 р. на підставі заяви [PERSON] про надання кредиту від 12.04.2006 р. між Публічним акціонерним товариством „Державний ощадний банк України" в особі філії - Дніпропетровське обласне управління АТ „Ощадбанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір №768/1, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 250 000,00 грн. за умови сплати процентів за користування кредитом в розмірі 18,0% річних строком на 36 місяців. (п.п.1.1, 1.2, 1.5 кредитного договору). Відповідно до п.1.2 кредитного договору термін користування кредитними коштами визначено у 36 місяців з остаточним погашенням кредиту не пізніше 25 квітня 2009 року. Кредитні кошти позичальнику було надано 26 квітня 2006 р. в сумі, визначеної п.1.1 Кредитного договору, що підтверджується заявою на видачу готівки № 7 від 26.04.2006 р., та відповідно до умов кредитного договору позичальник зобов'язався точно в строки, обумовлені договором, повернути Кредит в сумі 250 000,00 грн., своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, комісійні винагороди за банківські послуги та належним чином виконувати взяті на себе інші зобов'язання за цим договором. У випадку неналежного виконання взятих на себе зобов'язань по Договору на першу вимогу Банку достроково повернути кредит з одночасною сплатою процентів нарахованих на фактичний залишок заборгованості за кредитом комісійні винагороди, а також сплатити штрафні санкції, як це передбачено в договорі, а також відшкодувати банку в повному обсязі збитки, під якими Сторони розуміють витрати будь якої сторони з сторін, також неотримання доходів, котрі могли бути отримані , якби зобов'язання сторона виконала свої обов'язки належним чином. (п.3.3.1); повернути кредит в сумі 250 000,00 грн. та сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 18,00% річних (п.1.1, 3.3.1); за порушення взятих на себе зобов'язань по поверненню основної суми кредиту та своєчасній сплаті процентів за користування кредитом, комісійних винагород та інших платежів за цим договором, позичальник зобов'язався сплатити на користь банку пеню в розмірі 0,05% від суми несплаченого платежу, за кожний день прострочення (п.4.2); а невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобов'язань по цьому договору, Сторони несуть відповідальність в порядку та на умовах, обумовлених в цьому договорі та чинним законодавством України (п. 4.1); відповідати всіма власними коштами та майном по своїх зобов'язаннях, що випливають з цього договору (п.3.3.2). По закінченні терміну користування кредитними коштами - 25 квітня 2009 року позичальник не повернув у повному обсязі банку кредитні кошти із-за чого за кредитним договором станом на 16.10.2013 р. залишився борг у сумі 759 305, 62 грн. Укладаючи кредитний договір, сторони за ним погодили, що за порушення взятих на себе зобов'язань по своєчасному поверненню основної суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом, у відповідності до п. 4.2 кредитного договору позичальник зобов'язаний сплатити на користь банку пеню в розмірі 0,05 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. З метою забезпечення повернення кредитних коштів, процентів за користування кредитними коштами та інших платежів, передбачених кредитним договором, між банком з Товариством з обмеженою відповідальністю «Кінотеатр Валентина» 26 квітня 2006 р. укладено договір поруки № 15/08-П, за яким поручитель зобов'язався перед банком відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором № 768/1 від 26.04.2006 р., а також додатковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому. Згідно п. 2.1 договору поруки передбачається, що в разі порушення позичальником виконання зобов'язання банк має право вимагати від поручителя виконання зобов'язання позичальника перед банком, згідно з умовами кредитного договору в порядку, передбаченому договором поруки. Відповідно до п.2.4 договору поруки передбачається: якщо при настанні строку платежу за кредитним договором позичальником не буде сплачено платіж, позичальник та/або банк зобов'язується повідомити поручителя про прострочення платежу. Відповідно до п.2.5 договору поруки протягом 5 (п'яти) календарних днів з моменту отримання повідомлення банку або позичальника про прострочення сплати платежу, поручитель зобов'язуються виплатити банку несплачену позичальником суму боргу. Відповідно до п.3.1 договору поруки поручитель відповідає по зобов'язанням за кредитним договором в тому ж обсязі, що і позичальник. Відповідно до п.3.2 договору поруки солідарні боржники залишаються зобов'язаними перед кредитором до тих пір, поки всі зобов'язання по кредитному договору не будуть виконані повністю. Також в забезпечення виконання умов за кредитним договором між банком та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кінотеатр Валентина» 26 квітня 2006 р. був укладений іпотечний договір, посвідчений 26 квітня 2006 р. приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстраційним № 2566, за яким предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: [ADDRESS]. Відповідно до умов п.3.1.3 кредитного договору позичальник зобов'язаний точно в строки, обумовлені цим договором , повернути кредит в сумі 250 000,00 грн. Крім того, умовами іпотечного договору передбачено, що банк має право звернути стягнення на предмет іпотеки (будівлю кінотеатру «[INFO]») у випадку невиконання або неналежного виконання зобов'язання за Кредитними договорами, в тому числі: невиконання або неналежне виконання Боржниками Зобов’язання за Кредитними договорами в цілому, або в будь - якій їх частині , якщо прострочення строку будь - якого з платежів становить більше 2-х місяців (п.3.1.3 Іпотечного договору). Як зазначається позивачем при зверненні до суду у зв'язку з невиконанням боржником умов кредитного договору банком прийнято рішення про вчинення виконавчого напису на іпотечному договорі (реєстровий №2566 від 26.04.2006 р., посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON]) за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: [ADDRESS], який належить на праві приватної власності іпотекодавцю - Товариству з обмеженою відповідальністю «Кінотеатр «Валентина»» в сумі 2 532 143,94 грн., та 5.06.2009 року за вих. № 12/276 банком на адресу ТОВ «Кінотеатр «Валентина »» та всіх відповідачів було направлено лист повідомлення про заборгованість з проханням усунути порушення. Дане повідомлення було отримано, але залишено без задоволення, як зі сторони позичальника, так і зі сторони солідарного та майнового поручителя ТОВ «Кінотеатр «Валентина»». Тому банком було прийнято рішення на вчинення виконавчого напису та 23.09.2009 р. приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] було вчинено виконавчий напис, який за реєстрований в реєстрі правочинів за № 3859 на підставі іпотечного договору від 26.04.2006року. Згідно виконавчого напису пропонувалось звернути стягнення на нерухоме майно, а саме: [ADDRESS], та за рахунок коштів від реалізації будівлі кінотеатру «[INFO]» задовольнити вимоги ВАТ «Ощадбанк» в особі філії - Дніпропетровське обласне управління ВАТ «Ощадбанк» в розмірі 2 530 143,94 грн. 12.10.2009 р. на адресу банку надійшов лист, підписаний директором ТОВ «Кінотеатр «Валентина», з якого вбачається, що позичальник знав про вчинення виконавчого напису та повідомляв, про те, що має можливість добровільно сплатити заборгованість та запропонував схему погашення кредиту, а також просив про ненаправлення виконавчого напису до відділу виконавчої служби; банк не направляв виконавчий напис до відділу державної виконавчої служби деякий час. Відповідачем - 1 здійснювалось часткове погашення кредиту, а саме за період з 2006 р. по 2012 р. відповідачем було сплачено борг по кредиту та по відсоткам у сумі - 180 898,48 грн., з яких: 2006 р. - 30 821,93 грн., 2007р. - 65 189,69 грн., 2008 р.- 41 244,01 грн., 2009 р. - 12 642,85 грн., 2010 р. - 21 629,00 грн., 2011 р. - 1 371,00 грн., 2012 р. - 8 000,00 грн., що, на переконання позивача, є також доказом того, що позичальник визнав свої зобов'язання, але залишок заборгованості не погасив, тому 22.05.2012 р. за вих. № 19/19-80/080 банком направлено до Ленінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ заяву про прийняття на примусове виконання виконавчого напису від 23.09.2009 р. (зареєстрований в реєстрі правочинів за № 3859 на підставі іпотечного договору від 26.04.2006 року), згідно виконавчого напису пропонувалось звернути стягнення на нерухоме майно, а саме: [ADDRESS] та за рахунок коштів від реалізації будівлі кінотеатру «[INFO]» задовольнити вимоги ВАТ «Ощадбанк» в особі філії - Дніпропетровське обласне управління ВАТ «Ощадбанк» в розмірі 2 530 143,94 грн. На час пред'явлення даного позову виконавче провадження зупинено. 07.06.2013р. за вих. № 19/19-190/190 банк на адресу відповідача -1 та відповідача - 2 направив вимогу про усунення порушень зобов'язання за кредитним договором, яка була отримана відповідачами, вимога залишена без задоволення як з боку позивальника, так й з боку поручителя. Предмет позову становить вимога про стягнення солідарно з [PERSON] та ТОВ «Кінотеатр Валентина» на користь публічного акціонерного товариства „Державний ощадний банк України" в особі філії - Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором № 768/1 від 26.04.2006 р., станом на 16.10.2013 р. становить 759 305, 62 грн., з яких: прострочена заборгованість по кредиту - 192 000,00 грн., пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 113 218,32 грн., 3% річних за несвоєчасне повернення боргу - 27 110,07 грн., втрати від інфляції за рахунок несвоєчасного погашення основного боргу - 426 977,23 грн. Підставу позову становлять приписи ст.ст. 16, 22, 526, 530, 533, 536, 541 - 543, 5489 - 551, 554, 554, 610-612, 623, 624, 625 ЦК України. У судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав повністю, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просив суд повністю задовольнити поданий позов. Відповідач - 1 не скористався правом брати участь у судових засіданнях та правом надання заперечень проти позову. Відповідач-2 позов не визнав та просив суд відмовити в його задоволенні, звернувся до суду із зустрічним позовом , посилаючись на наступне. Статутом Товариства передбачено, що вищим органом управління Товарства є Загальні збори його Учасників. Виконавчий орган Товариства представляє Директор Товариства (п. 8.2. Статуту). Згідно протоколу №25/11-1 загальних зборів учасників ТОВ "Кінотеатр "Валентина" від "25" листопада 2011 року директором Товариства було обрано Міллера В.В. В ході господарської діяльності Міллером В.В. було встановлено, що на нерухоме майно відповідача - 2, а саме будівлю кінотеатру "[INFO]," що належить позивачу на праві приватної власності, накладено арешт та заборону на відчуження на підставі обтяження - іпотечний договір, під реєстраційним номером 2566 від 26.04.2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] Таким чином стало відомо, що "26" квітня 2006 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Кінотеатр "ВАЛЕНТИНА" в особі [PERSON], що діяв згідно довіреності, виданої його матір'ю [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством "Державний ощадний банк України", було укладено іпотечний договір за яким майном відповідача - 2 забезпечено виконання перед банком зобов'язання за кредитними договорами громадян: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Підставою для підписання іпотечного договору від 26.04.2006 р. був протокол №7 зборів учасників ТОВ "Кінотеатр "ВАЛЕНТИНА" від 10.04.2006 року, на яких збори учасників Товариства прийняли рішення про передачу майна Товариства під заставу, в якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитними договорами. З позовної заяви Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" до [PERSON], Товариства з обмеженою відповідальністю "Кінотеатр "Валентина" про стягнення заборгованості за кредитним договором відповідачу - 2 стало відомо, що з метою забезпечення повернення фізичними особами позичальниками кредитних коштів з ТОВ "Кінотеатр "Валентина" 26 квітня 2006 року укладено договори поруки. Відповідно до п.1.1. Договору поруки, укладеного 26 квітня 2006 року між ТОВ "Кінотеатр "Валентина", Відкритим акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" та [PERSON], ТОВ "Кінотеатр "Валентина", як поручитель, зобов'язався перед банком відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання позичальником ([PERSON]) зобов'язань за кредитним договором № 768/1 від 26.04.2006 р., а також додатковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому. Підставою для підписання вищезазначеного Договору поруки став Протокол № 7 зборів Учасників ТОВ "Кінотеатр "ВАЛЕНТИНА" від 10.04.2006 р. На момент підписання оспорюваного договору поруки учасниками Товариства були [PERSON] з часткою 15,34 % голосів, [PERSON] з часткою 2,37 % голосів та Міжнародна Бізнес Компанія "MILDENHALL LIMITED", що мала частку 82, 29 % голосів. Згідно Протоколу №7 від 10.04.2006 р. на зборах були присутні всі учасники товариства, що склало 100 % голосів від загальної кількості. Інтереси Компанії "MILDENHALL LIMITED" представляла [PERSON] за довіреністю. Згідно протоколу, рішення щодо передання майна Товариства в заставу були прийняті всіма учасниками Товариства одноголосно. В листопаді 2012 р. [PERSON] звернувся з листом до [PERSON] з проханням пояснити мету передачі в заставу майна ТОВ "Кінотеатр "ВАЛЕНТИНА" для забезпечення кредитних зобов'язань третіх осіб, та з проханням повідомити чи існувала домовленість з позичальниками щодо розподілу кредитних коштів чи умови їх використання. [PERSON] також направив [PERSON] копію Протоколу №7 від 10.04.2006 року. У листі-відповіді від 22.11.2012 року [PERSON] повідомила, що участі в зборах ТОВ "Кінотеатр "ВАЛЕНТИНА", на яких приймалось рішення про передачу в заставу будівлі кінотеатру "[INFO]," не приймала і підпис, що міститься в протоколі №7 від 10 квітня 2006 року їй не належить. Відповідно п.7.4. Статуту Товариства в редакції, що діяла на момент підписання іпотечного договору, збори учасників вважаються повноважними, якщо на них присутні учасники (представники учасників), що володіють в сукупності більше, ніж 60 відсотками голосів. Таким чином, збори учасників ТОВ "Кінотеатр "ВАЛЕНТИНА" від 10.04.2012 р. не могли вважатися повноважними, оскільки в них не приймав участь учасник, що володів 82,29 % голосів, а також слідує, що [PERSON] не уповноважувався зборами учасників на підписання договору поруки від "26" квітня 2006 року. Відповідач посилається на те, що згідно п. 3 ст. 92 ЦК України орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ч.2. ст. 203 ЦК України ). На момент укладання договору поруки від 26 квітня 2006 року [PERSON] не мав згідно з п.2 ст. 203 ЦК України необхідного обсягу цивільної дієздатності представника юридичної особи. Згідно ст. 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Укладаючи договір поруки від 26 квітня 2006 року, [PERSON] та директор [PERSON] діяли з перевищенням своїх повноважень та не в інтересах ТОВ "Кінотеатр "ВАЛЕНТИНА". Порука всім майном Товариства для забезпечення виконання зобов'язань громадянина [PERSON], що не є учасником Товариства, за кредитним договором №768/1, позбавлена для Товариства будь-якого економічного сенсу і підприємницької доцільності, оскільки грошові кошти, отримані за кредитним договором, Товариством не отримувалися і не використовувалися, прямої чи опосередкованої вигоди позивач за зустрічним позовом від отримання позичальником кредитних коштів не отримав. На переконання відповідача за своєю правовою природою договір поруки від 26 квітня 2006 року не лише не спрямований на забезпечення господарського використання майна та не обумовлений будь-якою доцільністю для господарської діяльності товариства (укладений на невигідних умовах), але й створює передумови безвідплатного відчуження основних фондів товариства, тобто є таким, що суперечить статутним цілям та предмету діяльності товариства, передбачених Розділом 2 Статуту. Відповідач -2 вважає договір поруки від 26 квітня 2006 року таким, що не відповідає положенням ст. 1 Закону України "Про господарські товариства," ст. 79 Господарського кодексу України, та таким, що укладений з порушенням вимог ч. 2 ст. 203 Цивільного кодексу України, а тому має бути визнаний судом недійсним на підставі ч. 1 ст. 215 ЦК України. Предмет зустрічного позову відповідача - 2 становить вимога визнання недісним договору поруки, укладений 26 квітня 2006 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Кінотеатр "ВАЛЕНТИНА" (49128, м. Дніпропетровськ, вул. Комунарівська,2 код ЄДРПОУ: 21871176) Публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" в особі філії - Дніпропетровське обласне управління Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" (49044, м. Дніпропетровськ, вул. К.Цеткін, 9-а, МФО: 305482, код ЄДРПОУ: 09305480) та [PERSON] ([ADDRESS]). На переконання відповідача - 2 з його боку не пропущений строк позовної давності. Оспорюваний договір поруки було укладено 26 квітня 2006 року та про існування керівництву Товариства стало відомо під час господарської діяльності нового директора [PERSON] Проте, про порушення права Товариства стало відомо лише після отримання листа від [PERSON] від 22.11.2012 року, яка повідомила, що участі в зборах ТОВ "Кінотеатр "ВАЛЕНТИНА", на яких приймалось рішення про передачу в заставу будівлі кінотеатру "[INFO]," не приймала і підпис, що міститься в протоколі №7 від 10 квітня 2006 року їй не належить. Відповідно, в момент вчинення правочину стороною не було дотримано вимог, які встановлені частиною 2 ст. 203 ЦК України, а саме у [PERSON] не було необхідного обсягу цивільної дієздатності представника юридичної особи під час укладання договору поруки від 26 квітня 2006 року, через відсутність кворуму на загальних зборах учасників Товариства "Кінотеатр "ВАЛЕНТИНА," на яких приймалось рішення про передачу в заставу майна Товариства та уповноважено [PERSON] на підписання оспорюваного договору. Згідно ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно перебіг позовної давності за зустрічним позовом ТОВ "Кінотеатр "ВАЛЕНТИНА" до Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" та [PERSON], про визнання недійсним Договору поруки від 26.04.2006 року має обчислятися з моменту отримання листа від [PERSON], тобто з 24.11.2012 р. та такий строк не пропущений. Заслухав пояснення представника позивача та представника відповідача - 2, дослідив докази в межах заявлених вимог згідно ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення первісного позову частково, та про наявність підстав для задоволення зустрічного позову повністю, виходячи з наступного. Як встановлено судом, 26.04.2006 р. на підставі заяви [PERSON] про надання кредиту від 12.04.2006 р. між Публічним акціонерним товариством „Державний ощадний банк України" в особі філії - Дніпропетровське обласне управління АТ „Ощадбанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір №768/1, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 250 000,00 грн. за умови сплати процентів за користування кредитом в розмірі 18,0% річних строком на 36 місяців. (п.п.1.1, 1.2, 1.5 кредитного договору). Відповідно до п.1.2 кредитного договору термін користування кредитними коштами визначено у 36 місяців з остаточним погашенням кредиту не пізніше 25 квітня 2009 року. Судом встановлено, що банк повністю виконав зобов'язання: кредитні кошти позичальнику було надано 26 квітня 2006 р. в сумі, визначеної п.1.1 кредитного договору, що підтверджується заявою на видачу готівки № 7 від 26.04.2006 р., та відповідно до умов кредитного договору позичальник зобов'язався точно в строки, обумовлені договором, повернути Кредит в сумі 250 000,00 грн., своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, комісійні винагороди за банківські послуги та належним чином виконувати взяті на себе інші зобов'язання за цим договором. У випадку неналежного виконання взятих на себе зобов'язань по Договору на першу вимогу Банку достроково повернути кредит з одночасною сплатою процентів нарахованих на фактичний залишок заборгованості за кредитом комісійні винагороди, а також сплатити штрафні санкції, як це передбачено в договорі, а також відшкодувати банку в повному обсязі збитки, під якими Сторони розуміють витрати будь якої сторони з сторін, також неотримання доходів, котрі могли бути отримані , якби зобов'язання сторона виконала свої обов'язки належним чином. (п.3.3.1); повернути кредит в сумі 250 000,00 грн. та сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 18,00% річних (п.1.1, 3.3.1); за порушення взятих на себе зобов'язань по поверненню основної суми кредиту та своєчасній сплаті процентів за користування кредитом, комісійних винагород та інших платежів за цим договором, позичальник зобов'язався сплатити на користь банку пеню в розмірі 0,05% від суми несплаченого платежу, за кожний день прострочення (п.4.2); а невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобов'язань по цьому договору, Сторони несуть відповідальність в порядку та на умовах, обумовлених в цьому договорі та чинним законодавством України (п. 4.1); відповідати всіма власними коштами та майном по своїх зобов'язаннях, що випливають з цього договору (п.3.3.2). По закінченні терміну користування кредитними коштами - 25 квітня 2009 року позичальник не повернув у повному обсязі банку кредитні кошти із-за чого за кредитним договором станом на станом на 16.10.2013 р. залишився борг у сумі 759 305, 62 грн. Укладаючи кредитний договір, сторони за ним погодили, що за порушення взятих на себе зобов'язань по своєчасному поверненню основної суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом, у відповідності до п.4.2. кредитного договору позичальник зобов'язаний сплатити на користь Банку пеню в розмірі 0,05% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Разом з тим, з метою забезпечення повернення кредитних коштів, процентів за користування кредитними коштами та інших платежів, передбачених кредитним договором, з Товариством з обмеженою відповідальністю «Кінотеатр Валентина» 26 квітня 2006 р. укладено договір поруки № 15/08-П; поручитель зобов'язався перед банком відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором № 768/1 від 26.04.2006 р., а також додатковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому. Так, відповідно до п.2.1 договору поруки передбачається, що в разі порушення позичальником виконання зобов'язання, банк має право вимагати від поручителя виконання зобов'язання позичальника перед банком, згідно з умовами кредитного договору в порядку, передбаченому договором поруки. Відповідно до п.2.4 договору поруки передбачається, що якщо при настанні строку платежу за кредитним договором позичальником не буде сплачено платіж, позичальник та/або банк зобов'язується повідомити поручителя про прострочення платежу. Відповідно до п.2.5 договору поруки протягом 5 (п'яти) календарних днів з моменту отримання повідомлення банку або позичальника про прострочення сплати платежу, поручитель зобов'язуються виплатити банку несплачену позичальником суму боргу. Відповідно до п.3.1 договору поруки поручитель відповідає по зобов'язанням за кредитним договором в тому ж обсязі, що і позичальник. Відповідно до п.3.2 договору поруки солідарні боржники залишаються зобов'язаними перед кредитором до тих пір, поки всі зобов'язання по кредитному договору не будуть виконані повністю. Відповідачем - 1 здійснювалось часткове погашення кредиту, а саме за період з 2006 року по 20012 р. відповідачем було сплачено борг по кредиту та по відсоткам у сумі - 180 898,48 грн., з яких: 2006 р. - 30 821,93 грн., 2007 р. - 65 189,69 грн., 2008 р.- 41 244,01 грн., 2009 р. - 12 642,85 грн., 2010 р. - 21 629,00 грн., 2011 р. - 1 371,00 грн., 2012 р. - 8 000,00 грн. Утім, заборгованість за кредитним договором № 768/1 від 26.04.2006 р. станом на 16.10.2013 р. становить 759 305, 62 грн., з яких: прострочена заборгованість по кредиту - 192 000,00 грн., пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 113 218,32 грн., 3% річних за несвоєчасне повернення боргу - 27 110,07 грн., втрати від інфляції за рахунок несвоєчасного погашення основного боргу - 426 977,23 грн. Банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми (ст. 2 закону України «Про банки та банківську діяльність»); за ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України), та ці підстави зазначені в ст.ст. 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК України, та за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами; боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (стаття 625 ЦК України). Отже, позичальник зобов'язаний виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та законодавства. Згідно зі змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 ЦК). У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Таким чином, зважаючи на вищенаведене, та за урахуванням того, що на виконання ст. 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Приймаючи рішення щодо заявлених позивачем вимог, суд враховує, що кредитний договір є дійсним і неоспореним, є актом волевиявлення сторін, що підтверджує їх згоду виконувати умови, які вони для себе передбачили, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Дніпропетровське обласне управління заборгованість за кредитним договором №768/1 від 26.04.2006 р., яка склалася станом на 16.10.2013 р. за період з 01.05.2009 р. по 16.10.2013 р., в розмірі 759 305,62 грн., з яких: прострочена заборгованість по кредиту - 192 000,00 грн., пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 113 218,32 грн., 3% річних за несвоєчасне повернення боргу - 27 110,07 грн., втрати від інфляції за рахунок несвоєчасного погашення основного боргу - 426 977,23 грн. Разом з тим, для суду відсутні підстави для стягнення зазначеної вище заборгованості за кредитним договором з відповідача -2 та відповідача - 1, як солідарних боржників, виходячи з наступного. Задовольняючи зустрічний позов відповідача - 2, суд погоджується із слушністю доводів щодо наявності підстав для визнання недійсним договору поруки, який укладений 26.04.2006 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кінотеатр «Валентина», Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON]. Згідно п. 3 ст. 92 ЦК України орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ч. 2. ст. 203 ЦК України ). Суд погоджується зі доводами представника відповідача - 2 щодо того, що на момент укладання договору поруки від 26 квітня 2006 року [PERSON] не мав згідно з ч. 2 ст. 203 ЦК України необхідного обсягу цивільної дієздатності, як представник юридичної особи. Згідно ст. 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Утім, такого схвалення отримано не було. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Укладаючи договір поруки від 26 квітня 2006 року, [PERSON] та [PERSON] діяли з перевищенням своїх повноважень та не в інтересах ТОВ "Кінотеатр "ВАЛЕНТИНА"; підставою для підписання договору поруки став Протокол № 7 зборів учасників ТОВ "Кінотеатр "ВАЛЕНТИНА" від 10.04.2006 р., утім, на момент підписання оспорюваного договору поруки учасниками Товариства були [PERSON] з часткою 15,34 % голосів, [PERSON] з часткою 2,37 % голосів та Міжнародна Бізнес Компанія "MILDENHALL LIMITED", що мала частку 82, 29 % голосів. Згідно Протоколу №7 від 10.04.2006 р. на зборах були присутні всі учасники товариства, що склало 100 % голосів від загальної кількості. Інтереси Компанії "MILDENHALL LIMITED" представляла [PERSON] за довіреністю. Згідно протоколу рішення щодо передання майна Товариства в заставу були прийняті всіма учасниками Товариства одноголосно. В листопаді 2012 року [PERSON] звернувся з листом до [PERSON] з проханням пояснити мету передачі в заставу майна ТОВ "Кінотеатр "ВАЛЕНТИНА" для забезпечення кредитних зобов'язань третіх осіб, та з проханням повідомити чи існувала домовленість з позичальниками, щодо розподілу кредитних коштів чи умови їх використання. [PERSON] також направив [PERSON] копію Протоколу №7 від 10.04.2006 року; у листі-відповіді від 22.11.2012 р. [PERSON] повідомила, що участі в зборах ТОВ "Кінотеатр "ВАЛЕНТИНА", на яких приймалось рішення про передачу в заставу будівлі кінотеатру "[INFO]," не приймала і підпис, що міститься в протоколі №7 від 10 квітня 2006 року їй не належить (а.с. 132), що підтверджується також висновком судової почеркознавчої експертизи від 12.12.2013 р. Відповідно п.7.4. Статуту Товариства в редакції, що діяла на момент підписання договору, збори учасників вважаються повноважними, якщо на них присутні учасники (представники учасників), що володіють в сукупності більше, ніж 60 відсотками голосів. Таким чином, збори учасників ТОВ "Кінотеатр "ВАЛЕНТИНА" від 10.04.2012 р. не могли вважатися повноважними, оскільки в них не приймав участь учасник, що володів 82, 29 % голосів, а також слідує, що [PERSON] не уповноважувався зборами учасників на підписання договору поруки від "26" квітня 2006 року, через що для суду наявні підстави для визнання недійсним договору поруки, який укладений 26.04.2006 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кінотеатр «Валентина», Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON]. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до ст.ст. 88 та 215 ЦПК України.

Outcome: partial