Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Зазначає, що 08.09.2000 р. між ним та [PERSON] був зареєстрований шлюб, який 16.01.2017 року розірвано за рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області. Під час їх спільного проживання було придбано рухоме та нерухоме майно,яке після розлучення ними частково розділено, а саме - нерухоме майно та частину бізнесу. Однак рухоме майно ними розподілено не було і відповідач скориставшись цим відчужила придбаний у шлюбі автомобіль марки АУДІ А 5, 2012 року випуску, що підтверджується довідкою з територіального сервісного центру № 7142. Вказує, що зазначений автомобіль 11.01.2017 року [PERSON] знятий з обліку для реалізації та 17.02.2017 року зареєстрований на іншу особу. Автомобіль було знято з обліку під час перебування позивача та відповідача у шлюбі, а фактично проданий 17.02.2017 року після розірвання шлюбу. Крім цього, згідно рішення суду від 16.01.2017 року було встановлено, що фактично сторони розірвали шлюбні відносини з серпня 2016 року, а отже і відповідно продаж автомобіля мав волевиявлення лише одного із подружжя - відповідача. Згідно норм Сімейного кодексу частки подружжя у спільній сумісній власності є рівними, а тому вважає, що він та відповідачка повинні мати по 1/2 частці у спільній сумісній власності, однак зважаючи на ту обставину, що вище вказаний автомобіль було відчужено, за нього отримано відповідну суму грошових коштів і фактично він перебуває у власності іншої особи, а тому відповідачці необхідно сплатити йому 1/2 вартості вказаного автомобіля, що згідно звіту № 17/12/1 про оцінку транспортного засобу становить 682 661,00 гривень, відповідно його частина - 341 330,50 гривень. Просить здійснити розподіл спільного рухомого майна подружжя, а саме автомобіля АУДІ А5 Соuре VIN [NUMBER] , 2012 рік випуску - в частках: 1/2 - [PERSON] , 1/2 - [PERSON] . Здійснити розподіл вирученої від продажу автомобіля АУДІ А 5, 2012 р.в. грошових коштів в сумі 682 661,00 гривень, згідно часток у спільному майні, а саме: 341 330,50 гривень як Ѕ частка - [PERSON] , 341 330,50 гривень, як 1/2 частка - [PERSON] . Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 1/2 частку виручки вирученої від продажу автомобіля АУДІ А 5 Соuре VIN [NUMBER] , 2012 рік випуску, сумі 341 330,50 гривень. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 8413,31 гривень, витрати на правову допомогу та судовий збір. Ухвалою судді справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні, відповідно до ст. 274 ЦПК України, без повідомлення сторін. Про проведення розгляду справи у спрощеному позовному провадженні позивач та відповідач повідомлені належним чином. Заперечення проти такого розгляду справи від відповідача судом у встановлений строк не отримано. 03.07.2020 р. та 03.09.2020 р. (доповнений) від [PERSON] на адресу суду надійшов Відзив на позовну заяву [PERSON] в якому зазначає, що позовні вимоги не визнає та просить суд відмовити у задоволенні позову повністю. Вказує, що їх з позивачем шлюб було розірвано ще 16.01.2017 р., розподіл майна проведено 17.03.2017 р. договором про поділ майна колишнього подружжя і на момент підписання даного договору позивач не пред`являв ніяких претензій щодо автомобіля АУДІ, оскільки йому було відомо про факт зняття авто з реєстрації. [PERSON] звернувся до суду з позовом про розподіл автомобіля 01.06.2020 р. - через 3 роки 4 місяці після розірвання шлюбу, а тому позивачем пропущено строк позовної давності. Крім того, [PERSON] зазначає, що згідно ч.5 та ч.6 ст.82 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи і доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно практики Верховного Суду України вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Отже, вартість майна, що підлягає поділу, слід визначати виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Позовна заява подана 04.06.2020 року, а копію звіту щодо оцінки майна позивач надає від 17.12.2018 року. Крім того, оцінка проведена фізичною особою підприємцем [PERSON] без виклику і повідомлення [PERSON] , в оцінці не був визначений процент зменшення ринкової вартості автомобіля, що залежить від умов догляду, зберігання, використання. На час подачі позову до суду спірний автомобіль був у використанні більше 9 років. У той час, як автомобіль був у її - відповідачки використанні, він вже мав зколи лако-фарбуючого покриття, оббивка сидіння, особливо водійського, мала значні потертості, в декількох місцях оббивка салону мала пошкодження (у звіті навіть не має фото оббивки сидінь, оббивки салону, боковин, полиць, дверей), бокове дзеркало з боку водія було пошкоджене. Тому стягнення коштів мало б здійснюватися або з грошових коштів, отриманих при продажу майна, або з оцінки майна визначеної на час розгляду справи. Автомобіль АУДІ А5, 2012 року випуску, був придбаний нею 17.04.2015 року. Надалі 11.01.2017 року даний автомобіль був знятий з обліку для реалізації та 17.02.2017 року відчужений гр. [PERSON] . Надалі в березні місяці 2017 року, через місяць після відчуження, даний автомобіль був зареєстрований на [PERSON] - цивільну дружину [PERSON] , фактично даний автомобіль був придбаний [PERSON] та весь час перебував у його використанні. [PERSON] знав про відчуження даного автомобіля ще до укладення між ними Договору про поділ спільного майна подружжя від 17.03.2017 року, тому даний автомобіль і не був врахований при поділі майна. Крім того, визначальним є той факт, що позивач у своєму позові не ставить питання про визнання автомобіля спільною сумісною власністю подружжя, тому прохальна частина щодо розподілу спільного рухомого майна подружжя Ауді А5, 2012 р. випуску по 1/2 є передчасною. Позивач у прохальній частині просив здійснити розподіл виручених від продажу автомобіля Ауді А5, 2012 року випуску, грошових коштів в сумі 682 661 грн. згідно часток у спільному майні, не надаючи суду підтвердження вирученої суми від продажу, яка є відмінною від оцінки, наданої позивачем. А сума 682 661 грн. є сума із звіту про оцінку транспортного засобу, ще й проведеного за 18 місяців до подачі позовної заяви. Просить відмовити у позовних вимогах [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. 10.09.2020 р. на адресу суду [PERSON] подано Відповідь на Відзив [PERSON] в якому зазначає, що Відзив відповідачки від 04.09.2020 р. не може бути прийнятий до уваги, так як направлений поза строки визначені в ухвалі суду про відкриття провадження, а мотиви пропуску строку подачі відзиву неаргументовані. Також подача первісного відзиву вказує на можливість та використання свого права на подачу відзиву у встановлений строк. Крім цього відповідно до норм чинного цивільно-процесуального кодексу відсутні доповнення, уточнення до відзиву на позовну заяву. Просить відмовити [PERSON] в прийнятті відзиву на позовну заяву. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Суд, вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, прийшов до наступного. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст. 12, ч. 1 та ч. 2 ст. 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 08.09.2000 р. перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано за рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області 16.01.2017 р. (а.с.8). 17.03.2017 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про поділ спільного майна колишнього подружжя, за умовами договору між сторонами було поділено рухоме майно (а.с.15-16). Згідно відповіді начальника Територіального сервісного центру № 7142 РСЦ в Черкаській області Дорошенка В.Я. № 31/23/42-88 від 07.02.2018 р., згідно електронної бази ТСЦ за [PERSON] 17.04.2015 р. був зареєстрований автомобіль АУДІ А5, 2012 р.в., ДНЗ [NUMBER] , який 11.01.2017 р. [PERSON] був знятий з обліку для реалізації та 17.02.2017 р. зареєстрований на іншу особу (а.с.14). Тобто, вказаний автомобіль [PERSON] до розірвання шлюбу - 16.01.2017 р., реалізований не був, а 11.01.2017 р. був знятий з обліку. При укладенні договору про поділ спільного майна колишнього подружжя [PERSON] не ставив питання про поділ автомобіля, хоча, як зазначає [PERSON] у своєму позові: «фактично сторони розірвали шлюбні відносини з серпня 2016 року». Звернувся ж позивач до суду з позовом лише 04.06.2020 р. Крім того, учасниками процесу не заперечується і той факт, що спірний автомобіль перебуває у власності позивача [PERSON] . Так, 17.12.2018 р. ФОП [PERSON] було проведено експертну оцінку вартості спірного автомобіля АУДІ А5, який представлено експерту для огляду [PERSON] , про що складено Звіт № 17/12/1 та визначено вартість авто в сумі 682 661 грн. 16 коп. (а.с.9-13). Однак, при цьому не заперечується сторонами і факт придбання автомобіля АУДІ А5 у 2015 році, у період шлюбу сторін. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто Використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11). Відповідно до п. 30 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11, у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Отже, вартість майна, що підлягає поділу, слід визначати виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Такий же правовий висновок Верховного Суду України у складі колегії суддів Першої судової палати міститься у постанові від 18.04.2018 р. у справі № 201/14044/16ц провадження № 61-189ск17. Позивач надав суду Звіт про вартість спірного автомобіля від 17.12.2018 р., тобто експертне дослідження авто відбулось за 18 місяців до дати звернення до суду з позовом. Відповідачка не погодилась у своєму Відзиві із сумою вартості спірного автомобіля. За таких обставин, на день розгляду справи судом сторони не погодили вартість спірного автомобіля та не надали належних доказів у підтвердження його вартості, та не заявляли клопотання про призначення експертизи, в зв`язку з чим в задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed