Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

[PERSON] 23 березня 2015 р. звернувся до суду з позовом про визнання протиправними та скасування: - рішення Киїнської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області від 29 липня 2014 року «Про погодження акту встановлення та погодження меж земельної ділянки із суміжними землевласниками та землекористувачами»; - рішення Киїнської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області від 10 жовтня 2014 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та про передачу земельних ділянок у власність», згідно якого [PERSON] передано у власність земельну ділянку площею 0,0523 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за рахунок земель комунальної власності із земель громадської і житлової забудови, що розташовані по [ADDRESS] у с. Киїнка Чернігівського району; - свідоцтва про право власності на нерухоме майно - земельну ділянку площею 0,0523 га від 17 жовтня 2014 року на ім'я [PERSON] За змістом позов обґрунтовано тим, що позивач та третя особа є співвласниками домоволодіння, розташованого по [ADDRESS], Чернігівського району. У грудні 2014 року позивач звернувся до Державної інженерно-будівельної інспекції з приводу самовільного будівництва [PERSON] погребу. 14 січня 2015 року позивач отримав повідомлення про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності, а також йому було повідомлено, що самовільне будівництво [PERSON] здійснила на власній приватизованій земельній ділянці. Згодом, з відповіді начальника Державної інспекції сільського господарства, позивач дізнався, що рішенням 25 сесії 6 скликання Киїнської сільської ради Чернігівського району третій особі було погоджено межі земельної ділянки площею 0,0523 га, яка пропонувалась їй для приватизації, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку (господарських будівель і споруд), без погоджувального підпису суміжного землевласника, тобто позивача [PERSON], у зв'язку з його безпідставною відмовою. Після цього, вже 10 жовтня 2014 року, 26 сесією 6 скликання названої вище сільської ради [PERSON] було затверджено технічну документацію із землеустрою та передано у власність земельну ділянку площею 0,0523 га. 17.10.2014 року на підставі вказаного вище рішення [PERSON] отримала свідоцтво про право власності на земельну ділянку. З викладеними вище рішеннями сторони відповідача позивач не погоджується, вважає їх неправомірними, з тих мотивів, що у лютому 2014 року [PERSON] зверталась до нього з проханням погодити межі земельної ділянки площею 0,17 га і дійсно він їй відмовив у такому погодженні, адже вона мала намір приватизувати ділянку більшу ніж він має у власності. Таку відмову третя особа оспорювала у судовому порядку, але 23 липня 2014 року рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області їй було відмовлено у задоволенні позовних вимог. Так як після судового рішення [PERSON] не зверталась більше до позивача з проханням погодити межі іншого розміру земельної ділянки (0,0523 га), то на думку останнього рішення сільської ради є протиправними, що порушує його права, як землевласника, при тому, що вона розпочала будівництво погреба без будівельного паспорта. У судовому засіданні позивач та його представник заявлені вимоги підтримали і просили їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Представник відповідача позов не визнала, пояснивши це тим, що рішення сільської ради є цілком правомірними і прийняті з дотриманням чинного земельного законодавства та з урахуванням висновків судових рішень, зокрема рішення апеляційного суду Чернігівської області від 22 липня 2013 року, згідно якого було поділено між [PERSON] та [PERSON] домоволодіння по [ADDRESS] за першим варіантом поділу експертного висновку від 16 листопада 2011 року, при цьому враховуючи те, що між сторонами продовжує мати спір по земельній ділянці на якій розташовані погріб і сарай, то сільська рада прийняла рішення передати [PERSON] у власність ділянку на якій розташована тільки її частина домоволодіння, що була виділена за судовим рішення, у чіткій конфігурації, як вказано у 1 варіанті поділу експерта. Що стосується рішення сільради про погодження акту без погоджувального підпису позивача, то таке рішення було прийняте враховуючи висновки рішення Чернігівського районного суду від 23 липня 2014 року, де зокрема вказано, що дане спірне питання повинно вирішуватись сільською радою, а не судом. Третя особа у судовому засіданні не погодилась з позовом [PERSON], підтримала позицію сторони відповідача. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог, судом встановлено наступне. Як видно з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, [PERSON] є власником ? частини житлового будинку з його складовими частинами погрібом та сараєм, що знаходяться по [ADDRESS], Чернігівського району. /а.с.52/ 07 лютого 2014 року рішенням 22 сесії 6 скликання Киїнської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області [PERSON] надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо складання документу, щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) з подальшим наданням її зазначеному громадянину у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною площею 0,17 га за рахунок земель комунальної власності, розташованої за адресою: [ADDRESS], із земель житлової та громадської забудови на території Киїнської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області. /а.с.51/ З рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 23 липня 2014 року вбачається, що згідно актів без дати про встановлення та погодження меж земельної ділянки в натурі, розробленого [PERSON] Чернігівською РТПП, [PERSON] у дійсності не погодив межі ділянки, що пропонується для передачі у власність [PERSON] Крім того, з рішення суду виходить, що другим співвласником домоволодіння по [ADDRESS], у 57/100 його частині, є [PERSON] і дане домоволодіння поділено між сторонами в натурі згідно рішення апеляційного суду Чернігівської області від 22 липня 2013 року. Даним рішенням суду було відмовлено у задоволенні позовної вимоги [PERSON] про визнання неправомірною відмову суміжного землевласника [PERSON] від підпису акту про встановлення та погодження меж земельної ділянки, зважаючи на те, що відмова відповідача у погодженні меж земельної ділянки є формою реалізації свого права і не є підставою для відмови позивачу на подальше оформлення документів на приватизацію земельної ділянки без погодження меж з відповідачем, а питання розпорядження землями територіальних громад, передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, відповідно до ст.12 ЗК України, відноситься до компетенції відповідної сільської ради, а не суду. /а.с.11, 12/ Згідно державного акту на право приватної власності на землю серії «[NUMBER] [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,16 га по [ADDRESS] Чернігівського району, з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства, надану йому у власність 17 січня 2001 року згідно рішення виконавчого комітету Киїнської сільської ради за №6. /а.с.13/ Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 22 липня 2013 року визнано за [PERSON], як правонаступником [PERSON], право власності на 43/100 (сорок три соті) частини будинку з надвірними будівлями в [ADDRESS] і виділити в рахунок належної їй 1/2 частини спадкового майна кімнату 1-4 вартістю 8 173 грн., кімнату 1-5 вартістю 15 095 грн., 1/2 частину сараю "Б" вартістю 10 686 грн., а всього на суму 33 954 грн. Визнано за [PERSON] право власності на 57/100 (п'ятдесят сім сотих) частини будинку з надвірними будівлями в [ADDRESS] і виділити в рахунок належної йому 1/2 частини спадкового майна кімнату 1-3 вартістю 20 520 грн., кімнату 1-2 вартістю 5 130 грн., коридор 1-1 вартістю 4 087 грн., веранду І вартістю 1 807 грн., ганок вартістю 602 грн., 1/2 частину сараю "Б" вартістю 10 686 грн., погріб "В" вартістю 2 203 грн., а всього на суму 45 035 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON], як правонаступника позивача [PERSON], грошову компенсацію в сумі 5 541 (п'ять тисяч п'ятсот сорок одну) грн. В позові [PERSON] до [PERSON], Чернігівської районної державної адміністрації, Киїнської сільської ради Чернігівського району про визначення порядку користування земельною ділянкою, визнання незаконним та скасування рішення виконкому сільської ради, визнання недійсним державного акту про право власності на землю відмовити. З мотивувальної частини даного судового рішення вбачається, що спірне домоволодіння поділене між сторонами по 1 варіанту експертного висновку від 16 листопада 2011 року, крім того як було встановлено судом апеляційної інстанції [PERSON] користувався земельною ділянкою площею 0,0588 га біля будинку та трьома земельними ділянками площами 0, 0277 га, 0,0581 га, 0,0228 га в іншому місці, а всього - 0,1674 га, тобто більше, ніж виділено в користування рішенням виконкому. Як вбачається з висновків судової будівельно-технічної експертизи від 29 вересня 2010 року та додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 16 листопада 2011 року фактичне користування земельними ділянками не відповідає правовстановлюючим документам на землю, які є в [PERSON], та не відповідає розміру земельної ділянки, наданої в користування [PERSON], зокрема частина земельної ділянки, не визначеної площі, що належить [PERSON] на праві приватної власності, використовується [PERSON] для обслуговування сараю та погребу, що не відображено в правовстановлюючих документах / додаток ц.с. №2523/1203/12 т.2, а.с.62-82, а.с.185-199, а.с.163-166/. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням 25 сесії 6 скликання Киїнської сільської ради Чернігівського району від 29 липня 2014 року було погоджено акт встановлення та погодження меж земельної ділянки із суміжними землевласниками та землекористувачами [PERSON] площею 0,0523 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] Чернігівського району Чернігівської області, без підпису суміжного землевласника [PERSON], у зв'язку з безпідставною його відмовою. /а.с.44/ Слід зазначити, що під час судового засідання позивач [PERSON] підтвердив свою не згоду з межами земельної ділянки, яка в подальшому була передана у власність [PERSON] Рішенням 26 сесії 6 скликання Киїнської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області від 10 жовтня 2014 року затверджено технічну документацію із землеустрою та передано безоплатно у приватну власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,0523 га за адресою: [ADDRESS], для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за рахунок земель комунальної власності із земель житлової та громадської забудови. /а.с. 45/ З кадастрового плану земельної ділянки площею 0,0523 га, яка пропонувалась [PERSON] для передачі у її власність; з акту встановлення і погодження меж вказаної земельної ділянки в натурі; з висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 16 листопада 2011 року, по варіанту 1-у якої було проведено реальний поділ домоволодіння між сторонами, вбачається, що дана ділянка по розміру, конфігурації і розташуванню є ідентичною і її дійсне розташування знаходиться лише під об'єктами нерухомості, які за судовим рішенням апеляційної інстанції відійшли у власність [PERSON] /а.с.53, 54, додаток ц.с. №2523/1203/12 т.2 а.с.185-199, а.с.163-166/ Отже, згідно оспорюваних позивачем рішень сторони відповідача не приймались рішення про передачу у власність [PERSON] інших земельних ділянок по [ADDRESS], у тому числі і під сараєм та погребом, з приводу яких існує спір між сторонами. За приписами ч.1 ст.118 ЗК України, у редакції норми права станом на 07.02.2014 року, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. [PERSON] пред'являючи позовні вимоги до відповідача виходив з того, що порушується його право як землевласника, адже на його думку [PERSON] не має права на земельну ділянку у розмірі, що їй був виділений, у тому числі і завдяки тому, що третя особа будує погріб без будівельного паспорта. Однак, суд не може погодитись з такою позицією позивача, з наступних підстав. Частина перша статті 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті базуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов'язок держави забезпечувати захист: прав усіх суб'єктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (частина перша статті 55). Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено перелік основних способів захисту цивільних прав і інтересів, серед яких припинення правовідношення та визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Згідно із частиною третьою статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Виходячи з положень ст.56 Закону України «Про землеустрій» та ст.198 ЗК України, погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами передбачене як одна із складових при виготовленні технічної документації для приватизації земельної ділянки. З метою захисту порушеного права не виключається можливість надання дозволу на проведення приватизації земельної ділянки за відсутності згоди суміжного землевласника, але за умови встановлених меж і доведеності безпідставної відмови в такому погодженні. Судовим рішенням від 23 липня 2014 року, яке описано судом вище, [PERSON] було роз'яснено порядок і умови вирішення питання про погодження меж земельної ділянки суміжним землевласником, а отже рішення сторони відповідача від 29 липня 2014 року про погодження [PERSON] акту встановлення та погодження меж земельної ділянки є правомірним і таким, що відповідає приписам ст.33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Що стосується позиції позивача про протиправність рішення Киїнської сільської ради Чернігівського району від 10 жовтня 2014 року, то воно прийняте у відповідності до ст.ст.12, 81, 116, 118, 121 ЗК України і жодним чином не порушує права [PERSON], як суміжного землевласника, при цьому воно прийняте з дотримання приписів рішення апеляційного суду Чернігівської області від 22 липня 2013 року. Оскільки судом не визнається протиправним рішення сторони відповідача про передачу у власність третій особі земельної ділянки у розмірі 0,0523 га, то відповідно не підлягає задоволенню і позовна вимога [PERSON] про скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 17 жовтня 2014 року, видане на ім'я [PERSON], оскільки дана вимога є похідною. На підставі вищенаведеного, враховуючи межі заявлених позовних вимог до відповідача, доводи позивача на обґрунтування заявлених позовних вимог, заперечення відповідача та встановлені обставини справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог [PERSON]

Outcome: dismissed