Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-10 00:00:00

У своїй позовній заяві позивач просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в сумі 60086,49 доларів США, що у гривневому еквіваленті становить 480271 гривню 31 копійку, звернутистягнення на предмет іпотеки -приміщення цеху ОМЩ, загальною площею 3239,1 квадратних метри, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] іналежить [PERSON],та стягнути судові витрати по справі. Свої позовнівимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до кредитного договору, укладеногоміж ПАТ "Сведбанк" та [PERSON] 10 листопада 2006 року, останній отримав кредит у розмірі 50000 доларів США із сплатою 14 відсоткі врічних за весь час фактичного користування кредитом із погашення боргу відповідно до графіка, з кінцевим терміном повернення 09 листопада 2016 року. Зобов'язання за вказаним договором [PERSON] належним чином не виконує, у зв'язку з чим станом на час подачі позову сума боргу становила суму позовнихвимог. У забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між банком та відповідачем [PERSON] був укладений договір іпотеки, відповідно до якого в іпотеку банку передано приміщення цеху ОМЩ, загальною площею 3239,1 квадратних метри, яке знаходиться по [ADDRESS] та належить іпотекодавцю на правіприватної власності на підставі договору купівлі - продажу. 28 листопада 2011 року ВАТ "Сведбанк" відступив ТОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" відповідно до договору факторингу №15 та договору відступлення прав за іпотечними договорами, свої права вимоги до відповідача за зобов"язаннями по даному кредитному договору. [PERSON] та відповідачу [PERSON] неодноразово нагадувалося про необхідність виконання зобов'язань за кредитним договором, проте зобов"язання на даний час не виконані, тому виникла необхідність звернути стягнення боргу за кредитним договором на предмет іпотеки. Сторони у судове засідання не з"явилися, хоч належним чином були повідомлені про час розгляд усправи. Представник позивача направив суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідачі, будучи належним чином повідомлені про час розгляду справи, у судове засідання не з»явилися, про причини неявки суд не повідомили. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін у порядку, визначеному ст. 197 ч. 2 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. 10 листопада 2006 року між АКБ "ТАС - Комерцбанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір № 0801/1106/88-361 відповідно до якого останній отримав у кредит 50000 доларів США із сплатою 14 відсотків річних за весь час фактичного користування кредитом, з кінцевим терміном повернення 09 листопада 2016 року. Борг позичальник зобов»язувався сплачувати щомісячними рівними частками по 417 доларів США, що підтверджується копією договору та доданого до нього графіку погашення кредиту (а.с.39-43). 15 травня 2009 року між ПАТ "Сведбанк", позичальником [PERSON] та відповідачем - іпотекодавцем [PERSON], був укладений договір іпотеки, відповідно до якого приміщення цеху ОМЩ, загальною площею 3239,1 квадратних метри, яке знаходиться у [ADDRESS] та належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі договору купівлі - продажу, передається в іпотеку банку в забезпечення виконання умов кредитного договору № 0801/1106/88-361, що підтверджується договором іпотеки (а.с. 46-49). [PERSON] свої зобов"язання по погашенню кредиту належним чином не виконує, внаслідок чого утворилася заборгованість в розмірі суми позовнихвимог, що підтверджується довідкою - розрахунком (а.с.11). 28 листопада 2011 року ПАТ "Сведбанк" відступив ТОВ "Факторингов акомпанія "Вектор Плюс" свої права вимоги до відповідачів за зобов"язаннями по кредитному договору № 0801/1106/88-361, та договору іпотеки, що підтверджується копіями договору про відступлення прав за іпотечними договорами та договору факторингу №15 (а.с.13-17). Відповідно до п.1 договору про відступлення прав за іпотечними договорами (а.с.13), первісний іпотекодержатель відступає новому іпотекодержателю права за іпотечними договорами з часу підписання договору, тобто з 28 листопада 2012 року. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] були належним чином повідомлені про відступлення прав грошової вимоги та прав за іпотечним договором, а також про наявність заборгованості за кредитним договором № 0801/1106/88-361 та про необхідність її погасити, що підтверджується копіями повідомлення (а.с.12), досудових вимог щодо виконання договірних зобов"язань від 16 вересня 2013 року (а. с. 25, 26), списком згрупованих поштових листів (а.с.27,30) та поштовими квитанціями про відправку повідомлень (а. с. 29, 32). Відповідно до частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення Боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту, що залишилася та сплатип роцентів, є право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідно до ст. 33 Закону України "Про іпотеку", у раз іневиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. За змістом ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду. Отже судом встановлено, що [PERSON] належним чином не виконує взяті на себе зобов"язання по погашенню отриманого кредиту, а тому іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов»язанням [PERSON], шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідачі не подали суду будь-яких заперечень по суті позову. У своїй заяві про скасування заочного рішення, що було постановлене судом за даним позовом 3 березня цього року, відповідач [PERSON] посилався на те, що заочне рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки є незаконним, оскільки на даний час він не є власником предмета іпотеки. Предметом іпотеки, на який позивач просить звернути стягнення є приміщення цеху ОМЩ, яке знаходиться за адресою [ADDRESS]. Вказане приміщення 15 травня 2009 року [PERSON] купив у громадянина Туреччини [PERSON], який придбав дане приміщення у [PERSON] у 2006 році. Договір купівлі продажу зазначеного нежитлового приміщення від 26 жовтня 2006 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] визнаний недійсним, сторони повернуті у попереднє становище, тобто приміщення повернуте [PERSON], що підтверджується копією рішення Рожнятівського районного суду від 19 квітня 2011 року (а.с. 94-103). Ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 21 січня 2014 року вказане рішення Рожнятівського районного суду залишено без змін, що підтверджується копією ухвали апеляційного суду Івано-Франківської (а. с. 104-106). Отже [PERSON] на даний час не є власником приміщення цеху ОМЩ, яке є предметом іпотеки. Однак це не є підставою для відмови у задоволенні позову про звернення стягнення боргу на предмет іпотеки з таких підстав. Статтею 1 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. За змістом статті 3 зазначеного закону, іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку діїі потечного договору. Статтею 17 зазначеного закону визначено, що іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою. Відповідно до ст. 23 зазначеного закону, у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Оскільки на даний час договір іпотеки не припинений, забезпечений даним договором борг не погашений, боржник та іпотекодавець є однією і тою ж особою, то вимога іпотекодержателя про звернення стягнення боргу на предмет іпотеки підставна і підлягає до задоволення. Позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки, шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки, проведеної суб"єктом оціночної діяльності - незалежним експертом на стадії оцінки майна, під час проведення виконавчих дій. Суд приходить до висновку, що такий порядок реалізації заставного майна є доцільним.

Outcome: approved