Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому зазначає, що вона працювала на посаді директора ТОВ "Квіти Херсона" з 19.10.2002 року. На підставі наказу № 4 від 28.10.2011 року її було звільнено з посади директора, проте на день звільнення повного розрахунку по заробітній платі з нею проведено не було. Вказує, що фактичний розрахунок по заборгованості з заробітної плати відбувся 20.09.2013 року. Вважає, що Відповідач, відповідно до вимог ст.ст. 116, 117 КЗпП України, повинен виплатити їй середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені, а саме за період з листопада 2011 року і по теперішній час. Крім того, стверджує, що несвоєчасна виплата заробітної плати завдала їй моральних страждань, які виразились в тому, що вона вимушена була підробляти на іншій роботі та не мала коштів звернутись до лікаря за медичної допомогою у зв'язку з поганим самопочуттям, та які вона оцінює в 50 000 грн. На підставі викладеного просить суд стягнути з Відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 78 432 грн. та 50 000 грн. моральної шкоди. В судовому засіданні Позивач та її Представник уточнили позовні вимоги, просили суд стягнути з Відповідача на користь [PERSON] середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні у розмірі 78 432 грн. та 50 000 грн. моральної шкоди. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, вважав, що ТОВ "Квіти Херсона" була здійснена виплата заробітної плати без затримки - 27.08.2013 року, оскільки до того часу судом розглядався спір про розмір невиплаченої заробітної плати [PERSON] Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, враховуючи наступне. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно Протоколу № 1 Загальних зборів Учасників ТОВ "Квіти Херсона" від 19.02.2002 року, рішенням Загальних зборів Учасників ТОВ "Квіти Херсона" [PERSON] було призначено на посаду директора ТОВ "Квіти Херсона" строком до 19.10.2007 року. Рішенням Загальних зборів Учасників ТОВ "Квіти Херсона" від 15.10.2007 року повноваження Позивача як директора товариства були продовжені на п'ять років строком до 17.10.2012 року, про що свідчить протокол Загальних зборів Учасників ТОВ "Квіти Херсона" від 15.10.2007 року. Відповідно до Наказу № 4 від 28.10.2011 року Позивач звільнена з ТОВ "Квіти Херсона". Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] не погодилась із звільненням та звернулась до суду за захистом своїх прав. Так, рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 26.03.2013 року позов [PERSON] до ТОВ "Квіти Херсона" про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час вимушеного прогулу, про стягнення моральної шкоди та скасування запису про зміну керівника внесеного до Єдиного державного реєстру, був задоволений частково. Суд стягнув з ТОВ "Квіти Херсона" на користь [PERSON] 16 763,40 грн. заборгованості по заробітній платі, в іншій частині позовних вимог відмовив за необґрунтованістю. Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 29.04.2013 року було скасовано рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 26.03.2013 року в частині відмови за необґрунтованістю в задоволенні позовних вимог про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди, скасування запису в Єдиному державному реєстрі та ухвалено в цій частині нове рішення, яким відмолено в задоволенні позову за пропуском строку звернення до суду. В решті рішення суду залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.07.2013 року рішення апеляційного суду Херсонської області від 29.04.2013 року залишено без змін. Відповідно до ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, провадиться в день звільнення. Згідно ч.1 ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника належних звільненому працівникові сум у строки, визначені в статті 116 цього Кодексу, підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Разом з тим, у відповідності до вимог ч.2 ст.117 КЗпП України, при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Згідно з ч.1 ст.223 ЦПК України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Так, відповідно до платіжного доручення № 5013 від 27.08.2013 року, на підставі виконавчого листа № 2110/7106/12 виданого Дніпровським районним судом м. Херсона 20.05.2013 року, з ТОВ "Квіти Херсона" на користь [PERSON] було стягнено заборгованість по заробітній платі в сумі 16 763,40 грн. 20.09.2013 року, а саме коли відбувся банківський переказ коштів. Таким чином, враховуючи, що рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 26.03.2013 року набрало законної сили 29.04.2013 року, суд вважає, що ТОВ "Квіти Херсона" не виплатив Позивачу вчасно заборгованість по заробітній платі та має сплатити їй середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 29.04.2013 року по 20.09.2013 року. Згідно розрахунку від 25.03.2013 року, наданого ТОВ "Квіти Херсона", розмір середньої заробітної плати [PERSON] дорівнює 156,76 грн. (а.с.119). Відповідно до п.8 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» № 100 від 08.02.1995 року, Відповідач має сплатити [PERSON] середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, який проводиться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, та таким чином складає 15 519,24 грн. (156,76 грн. х 99 днів). Суд не погоджується з твердженнями Представника відповідача, що виплата заробітної плати [PERSON] була без здійснена затримки, а саме після розгляду Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ спору про розмір невиплаченої заробітної плати, оскільки рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 26.03.2013 року, у відповідності до вимог ч.1 ст.223 ЦПК України, набрало законної сили після апеляційного розгляду - 29.04.2014 року, а фактичний розрахунок з Позивачем був проведений лише 20.09.2013 року. Разом з тим, суд вважає, що вимога Позивача щодо стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягає, так як [PERSON] чітко не зазначила в чому полягає шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно та чим саме вона обґрунтовувалась при визначенні суми заподіяної шкоди. Враховуючи наведені обставини, суд вважає можливим стягнути з Відповідача на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 15 519,24 грн.

Outcome: partial