Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним вище позовом, в якому просив визнати за ним право власності на об'єкт нерухомого майна - нежитлову будівлю загальною площею 91,4 кв.м., розташовану за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог, позивач зазначив наступне. Ним за власний рахунок було побудовано нежитлову будівлю, яка розташована за вказаною вище адресою, загальна площа якої складає 91,4 кв.м. У 2013 році був виданий технічний висновок про можливість збереження і подальшої експлуатації нежитлової будівлі, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Однак, зареєструвати право власності на нежитлову будівлю позивач не має можливості, так як його зведення було проведено без надання відповідного дозволу. До судового засідання сторони не з'явилися, від позивача надійшла письмова заява про розгляд справи за його відсутністю, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, справу розглянути заочно, відповідач (представник) про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи в його відсутність та заперечень на позов не надав. Згідно ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Частиною 2 ст. 197 ЦПК України закріплено, що у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу звукозаписувальним засобом не здійснюється. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів щодо взаємовідносин сторін, а також маючи згоду позивача на заочний розгляд справи, суд ухвалив заочно розглядати справу у відсутності належно повідомленого відповідача без фіксування судового процесу звукозаписувальним засобом. З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд, на підставі всебічного, повного, об'єктивного і безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, встановив наступне. Фізичною особою - підприємцем [PERSON] за власний рахунок було побудовано нежитлову будівлю, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Згідно технічного паспорту, виданого Комунальним підприємством "Бюро технічної інвентаризації" Одеської міської ради від 07.06.2013 року, загальна площа збудованої будівлі склала 91,4 кв.м. У 2013 році Фізичною особою - підприємцем [PERSON] (ліцензія від 20.08.2010 року Серія [NUMBER]) був виданий технічний висновок про можливість збереження і подальшої експлуатації нежитлової будівлі, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Згідно з технічним висновком про можливість збереження та подальшої експлуатації нежитлової будівлі по [ADDRESS]: технічний стан огороджувальних конструкцій та перекриття задовільний; будівля збудована з урахуванням діючих вимог СНіП 2.01.02-85*"протипожежні норми"; об'єкт не потрапляє до переліку видів діяльності та об'єктів несучих підвищену екологічну небезпеку; будівля забезпечена електроенергією, водопостачанням та водовідведенням. Будівля має склад приміщень: 1 зал 63,7 кв.м.; 2 коридор 13,4 кв.м.; 3 кухня 131.2кв.м.; 4 санвузол 1.1 кв. м. Можливе збереження та подальша експлуатація нежитлової будівлі, що знаходиться за адресою:[ADDRESS]. Згідно ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Стаття 331 ЦК України встановлює, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Вищевказане приміщення закінчене будівництвом. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, а відповідно до ч.2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільного права є його визнання. Відповідно ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" від 01.07.2004 N1952-IV, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно ч.1 ст.4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" №1952-ІV від 01.07.2004р. обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб. Відповідно до п.2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 р. № 868 "Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно", державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно здійснюють за місцем розташування такого майна. Згідно положення ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", підставою для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав зокрема є: акти прийому нерухомого майна до експлуатації (якщо будівництво та введення в експлуатацію нерухомого майна відбувалося власником) та інші акти органів державної влади або органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, прийнятих у межах повноважень, визначених законом. Відповідно до п.п. 10 п. 2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 р. № 868 "Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно", документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Статтею 182 ЦК України передбачено обов'язкова державна реєстрація права власності на нерухоме майно. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі викладеного та

Outcome: approved