Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-23 00:00:00

В обґрунтування позову [PERSON] покликається на те, що 5 серпня 2014 року Господарський суд Рівненської області по справі № 918/1008/14 виніс рішення, відповідно до якого вирішив стягнути з фізичної особи - підприємця [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Лубенське шляхово-будівельне управління №9" 149 177 грн. 61 коп. заборгованості, 10 871 грн. 57 коп. пені та 3 200 грн. 99 коп. витрат по сплаті судового збору. 18 серпня 2014 року Господарський суд Рівненської області на виконання вказаного вище рішення видав наказ № 918/1008/14. 6 липня 2015 року Дубенський міськрайонний відділ державної виконавчої служби ГТУЮ у Рівненській області виніс постанову про відкриття виконавчого провадження № 48001436 щодо виконання наказу Господарського суду Рівненської області № 918/1008/14 виданого 18 серпня 2014 року. Також, у постанові про відкриття виконавчого провадження № 48001436 від 06.07.2015р. зазначалось про накладення арешту на майно боржника - [PERSON] , на підставі якої був внесений запис № 10302307 про арешт нерухомого майна [PERSON] до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 18.12.2015р. виконавче провадження № 48001436 завершено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, що діяла на той момент), а саме повернення виконавчого документу стягувану у зв`язку із відсутністю майна у боржника. Вказані обставини підтверджуються листом Дубенського міськрайонного відділу ДВС ЗМУМЮ (м. Львів) № 34096 від 11.12.2020 та інформаційною довідкою № 241223456 від 21.01.2021р. Згідно норм діючого на той час Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-ХІУ у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом (ч. 1 ст. 22 та ст. 23 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-ХІУ). Тобто, наказ Господарського суду Рівненської області № 918/1008/14 виданий 18 серпня 2014 року повторно повинен бути пред`явлений до 18 грудня 2016 року. Проте станом на теперішній час (після спливу із моменту повернення виконавчого листа більше ніж 5 років) наказ Господарського суду Рівненської області № 918/1008/14 виданий 18 серпня 2014 року повторно пред`явлений стягувачем не був та виконавче провадження відносно [PERSON] - відсутнє. Про це свідчить лист Дубенського міськрайонного відділу ДВС ЗМУМЮ (м. Львів) № 34096 від 11.12.2020. Незважаючи на це, й на сьогодні продовжує діяти арешти на все майно застосований як захід примусового виконання рішення та накладений постановою державного виконавця від 06.07.2015, хоча виконавчий документ не знаходиться на виконанні, а строк для пред`явлення його до виконання вже закінчився 18 грудня 2016 року. Оскільки виконавчий документ повторно протягом більше ніж 5 років пред`явлений до виконання не був, то відсутні підстави та необхідність для чинності заходів примусового виконання. 4 грудня 2020 року представником Позивача була подана заява до Дубенського міськрайонного відділу ДВС ЗМУМЮ (м. Львів) про зняття арешту із майна [PERSON] . Проте, дана заява була проігнорована і арешту знято не було, про що свідчить інформаційна довідка № 241223456 від 21.01.2021. Наявність обтяження нерухомого майна, яке належить на праві приватної власності Позивачу, у зв`язку із накладенням на них арешту державною виконавчою службою порушує право власності Позивача, а саме перешкоджає у здійснені ним права розпорядження та користування своїм майном на власний розсуд, а тому просить дане обтяження скасувати. Справа розглядається у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін, про що повідомлені належним чином усі учасники. Представник позивача [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Начальник Дубенського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів) подала до суду клопотання про розгляд справи без участі представника відділу. Окрім того, до суду подано відзив на позовну заяву, в якому просять відмовити у задоволенні позову, оскільки вважають, що підстав для зняття арешту немає. Представник відповідача ТОВ "Лубенське шляхо-будівельне управління №9" в судове засідання не з`явився, будучи належно повідомленим про день, час та місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Заяв та клопотань не надходило. Дослідивши матеріали справи, докази по справі, суд дійшов до наступних висновків. Як свідчить інформаційна довідка Дубенського МРВ ДВС №34096 від 11.12.2020, а також Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №241223456 від 21.01.2021, Дубенським міськрайонний відділ державної виконавчої служби ГТУЮ у Рівненській області 6 липня 2015 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 48001436 щодо виконання наказу Господарського суду Рівненської області № 918/1008/14 виданого 18 серпня 2014 року та накладено арешт на майно боржника - [PERSON] . До Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесений запис № 10302307 про арешт нерухомого майна [PERSON] 18.12.2015р. виконавче провадження № 48001436 завершено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 4-5, 6). 4 грудня 2020 року представником позивача була подана заява до Дубенського міськрайонного відділу ДВС ЗМУМЮ (м. Львів) про зняття арешту із майна [PERSON] (а.с. 7). Вирішуючи спір, суд виходить з наступного: Для визначення юрисдикції цього спору необхідно визначити підстави позову, зміст прав, на захист яких направлено звернення до суду. Якщо підставою позову є неправомірні, на думку позивача, дії органу державної виконавчої служби при накладенні арешту на певне майно, то такий спір має розглядатися в порядку адміністративного судочинства. Якщо підставою позову є наявність спору про право та/або позивач подає його з метою захисту права власності або іншого речового права, то ці спори мають розглядатися в порядку цивільного/господарського судочинства як такі, що випливають із цивільних правовідносин. Так, підставою цього позову позивач визначив наявність арешту, накладеного на нерухоме майно, що перешкоджає у реалізації його прав на нерухоме майно. Ч. 4, 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбаченіпунктом 1-2розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Виконавче провадження № 48001436 щодо виконання наказу Господарського суду Рівненської області № 918/1008/14 завершено 18.12.2015, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин), а саме повернення виконавчого документу стягувачу у зв`язку із відсутністю майна у боржника. Вказані обставини підтверджуються листом Дубенського міськрайонного відділу ДВС ЗМУМЮ (м. Львів) № 34096 від 11.12.2020 та інформаційною довідкою № 241223456 від 21.01.2021. Згідно норм діючого на той час Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-ХІУ у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом (ч. 1 ст. 22 та ст. 23 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-ХІУ). Тобто, наказ Господарського суду Рівненської області № 918/1008/14 виданий 18 серпня 2014 року повторно повинен бути пред`явлений до 18 грудня 2016 року. Проте, як свідчить лист Дубенського міськрайонного відділу ДВС ЗМУМЮ (м. Львів) № 34096 від 11.12.2020, станом на теперішній час наказ Господарського суду Рівненської області № 918/1008/14 виданий 18 серпня 2014 року повторно пред`явлений стягувачем не був та виконавче провадження відносно [PERSON] - відсутнє. Відповідно доч.1, 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на цемайно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Зважаючи на те, що виконавчі провадження щодо позивача завершені, питання про зняття арешту з вищевказаного майна не вирішено державним виконавцем самостійно, продовження арешту майна перешкоджає позивачу у реалізації прав власника. Відповідно до ч. 1, 2, 4 ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в поряд визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За змістом ч. 1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 цього Кодексу встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Суд приходить до висновку, що накладений арешт на майно, порушує права позивача. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст.263-265 ЦПК України, суд

Outcome: approved