Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

29.06.2016 року до Краснолиманського міського суду Донецької області звернувся [PERSON], який діє в інтересах [PERSON] та [PERSON], із заявою про встановлення факту народження дитини. Представник заявників повідомляє, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі між собою з 22.09.2012 року і по теперішній час. [INFO] року в м. Донецьку Донецької області [PERSON] народила дитину чоловічої статі. Донецьким республіканським центром охорони материнства і дитинства було видане медичне свідоцтво № [INFO] від 06.05.2016 року про народження дитини. Представник заявників в червні 2016 року звертався до Краснолиманського МВ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області для реєстрації народженої дитини на території, підконтрольній українській владі, однак йому було відмовлено з огляду на те, що непідконтрольна українській державній владі частина території Донецької області (в тому числі м. Донецьк Донецької області) на теперішній час відімкнені від державних реєстрів Міністерства юстиції України, в зв'язку з чим свідоцтво про народження дитини можливо отримати за умови надання медичних документів, які відповідають чинному законодавству України. Заявники були змушені звернутись до суду задля встановлення факту народження своєї малолітньої дитини в певному місці в певний час, оскільки іншим чином встановити цей факт,на думку заявників, неможливо. В судовому засіданні представник заявників [PERSON] (а.с.7-11) заяву окремого провадження підтримав, просив її задовольнити, надав пояснення, аналогічні викладеним у поданій заяві. Заявники [PERSON] та [PERSON] були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи судом, проте для участі в судовому засіданні не прибули, оскільки проживають на території, тимчасово непідконтрольній державній владі України, зайняті доглядом за новонародженою дитиною. Краснолиманський МВ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області було своєчасно повідомлено про дату, час та місце розгляду справи судом, проте заінтересованою особою для участі в судовому засіданні представника не направлено,надано заяву про розгляд справи без участі такого представника (а.с.32), клопотань про необхідність відкладення судового розгляду заявлено не було; заперечень проти задоволення заяви [PERSON] заінтересованою особою висловлено не було. Суд, вислухавши пояснення представника заявників, дослідивши письмові матеріали по справі, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. [PERSON], [INFO] р. н., є громадянкою України, зареєстрована та фактично мешкає за адресою [ADDRESS], внесена до Державного реєстру фізичних осіб-платників податків (а.с.12-16). [PERSON] з 22.09.2012 року і по теперішній час перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] ([INFO] р. н., зареєстрований за адресою [ADDRESS]), після реєстрації шлюбу змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» (а.с.17-22). Дитина чоловічої статі була народжена [PERSON] [INFO] року в м. Донецьку Донецької області, що підтверджено наданим представником заявників медичним свідоцтвом про народження № [INFO] від 06.05.2016 року, виданим Донецьким республіканським центром охорони материнства і дитинства (а.с. 23). Суд не сприймає цей документ як належний доказ з огляду на положення Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», але звертає увагу на його зміст, оскільки викладена в ньому інформація підтверджується іншими належними доказами по справі. Представник заявників в червні 2016 року звертався до Краснолиманського МВ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області для реєстрації народженої дитини на території, підконтрольній українській владі, однак йому було відмовлено з огляду на те, що непідконтрольну українській державній владі частину території Донецької області (в тому числі м. Донецьк) на теперішній час відімкнено від державних реєстрів Міністерства юстиції України, в зв'язку з чим свідоцтво про народження дитини можливо отримати за умови надання медичних документів, які відповідають чинному законодавству України. Факт відмови у реєстрації народження дитини підтверджено листом Краснолиманського МВ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 29.06.2016 року № 1101/3.2.-01-116 (а.с. 28). Заявники позбавлені на теперішній час можливості отримати такі документи. Факт народження [PERSON] у травні 2016 року дитини чоловічої статі опосередковано підтверджено наданими представником заявників випискою з медичних документів матері та довідкою до дитячої консультації, де міститься інформація про народження дитини; суд також бере до уваги оглянуті в судовому засіданні фотознімки заявників разом з новонародженою дитиною(а.с. 26). Учасниками процесу не піддавалась сумніву достовірність оглянутих судом доказів. Згідно зі ст. 154 СК України батьки мають право звертатись до суду за захистом прав та інтересів дитини як законні представники без спеціальних на те повноважень. Відповідно до п.7 ч.1 ст.256 ЦПК України встановлення факту народження особи в певний час провадиться тільки у разі неможливості органом ДРАЦС зареєструвати факт народження. Суд встановлює факт народження особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Відповідно до ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України, незалежно від місця проживання заявника. У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Судом встановлено, що [PERSON] народила дитину чоловічої статі [INFO] року в м. Донецьку Донецької області, про що Донецьким республіканським центром охорони материнства і дитинства було видане медичне свідоцтво № [INFO] від 06.05.2016 року про народження дитини. Загальновідомою та такою, що не потребує доказування, за змістом ст. 61 ЦПК України є обставина проведення антитерористичної операції на території Донецької області та вихід частини території області (в тому числі м. Донецьк) з-під контролю державної влади України. Нормами ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» визначено період проведення антитерористичної операції як час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України; визначено територію проведення антитерористичної операції як територію України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р (зі змінами) затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, в тому числі м. Донецьк Донецької області. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» в районі проведення антитерористичної операції можуть вводитися тимчасово обмеження прав і свобод громадян; на вимогу керівників учасників антитерористичної операції підприємства, установи та організації, що знаходяться в районі проведення антитерористичної операції, частково або повністю припиняють свою роботу. Згідно зі ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їхні посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий такими органами та/або особами, є недійсним і не створює правових наслідків. Як вбачається зі змісту Наказу Міністерства юстиції України від 17.06.2014 року № 953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції», доступ користувачів до Єдиних та Державних реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України, зокрема, до Державного реєстру актів цивільного стану громадян, на території частини Донецької області, в тому числі м. Донецьк, тимчасово припинено до закінчення антитерористичної операції на сході України. Тимчасово призупинено проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, повторну видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та видачу витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян відділами державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходяться, зокрема, на території м. Донецьк. Виходячи із засад справедливості та розумності, притаманних цивільному судочинству, суд за таких обставин вважає обґрунтованим твердження заявників про неможливість отримання на території, тимчасово непідконтрольній українській владі, медичних документів, що підтверджують факт народження малолітньої дитини [PERSON] на теперішній час з об'єктивних причин. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація народження фізичної особи та її походження проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові; походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України. Державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків. Якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я, документи, що підтверджують факт народження. Згідно з положеннями ст. 135 СК України, якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір'ю, а чоловік - батьком дитини. [PERSON] та [PERSON] перебувають між собою в зареєстрованому шлюбі з 22.09.2012 року і дотепер (а.с. 22). Отже, суд приходить до висновку щодо можливості встановлення факту народження у [PERSON] дитини чоловічої статі в певному місці в певний час і вважає, що перешкод для запису органом ДРАЦС батьками дитини [PERSON] та [PERSON] при розгляді справи не встановлено. Пунктом 2 підрозділу 1 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затв. наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52/5 (зі змінами), передбачено, що підставою для державної реєстрації народження дитини є, зокрема, медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024 (зі змінами); медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма № 103-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024 (із змінами). Для встановлення народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану цього факту необхідні обставини, які свідчать про реєстрацію цієї події, а також про те, що заінтересована особа не має можливості відновити втрачені або знищені документи про це. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для заявників [PERSON] та [PERSON] від встановлення факту народження їхньої дитини в певний час залежить можливість в подальшому здійснення дитиною особистих немайнових прав. За таких обставин суд дійшов висновку про те, що заява [PERSON], який діє в інтересах [PERSON] та [PERSON], в порядку окремого провадження про встановлення факту народження дитини підлягає задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved