Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-05 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовною заявою до Івано-Франківської селищної ради Яворівського району Львівської області, третя особа Яворівська державна нотаріальна контора про припинення заборони на нерухоме майно. В обгрунтуванні позовних вимог покликається на те, що вона володіє на праві приватної власності житловим будинком [ADDRESS] і спорудами та земельною ділянкою площею 0,1238 га, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором даруваня житлового будинку від 06.11.2006 року, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №12954455 від 19.12.2006 року, договором дарування земельної ділянки від 06.11.2006 року та державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯД №483384 від 04.04.2008 року. Після її звернення до нотаріуса стало відомо, що житловий будинок [ADDRESS] обтяжений забороною. Згідно інформаційної довідки №177934725 від 19.08.2019року до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна було внесено відомості про заборону (архівний запис), а саме: реєстраційний номер обтяження; 4490574 від 13.02.2007року, яке зареєстроване реєстратором Яворівської державної нотаріальної контори, підстава обтяження, повідомлення: 5, 24.04.1962року, не вказано, Льв.геолог.експед. Об`єкт обтяження, не визначено, не вказ., состав: ціле, состояние: добудоване, статус: жиле, комментарий: Ів.-Франкове, адреса: [ADDRESS] ; власник: [PERSON] , причина відсутності коду: архівний запис; додаткові дані: Архівний номер: 229462LVOV201, Архівна дата: 05.09.2000, дата виникнення: 13.05.1962, № реєстра: 256881-120. внутр. № DE0178262AF15B2C5B3F , комментарий: 36-105/1962. Оскільки заборона на житловий будинок виникла 13.05.1962 року, а сам житловий будинок [ADDRESS] , був зведений та введений в експлуатацію у 1982-1990 роках, то така заборона об`єктивно не могла бути накладена саме на цей будинок. Крім цього, [PERSON] , який згідно інформаційної довідки №177934725 від 19.08.2019року є власником будинку, не був і не є власником житлового будинку [ADDRESS] . Просить суд припинити заборону (архівний запис), накладену на житловий будинок [ADDRESS] , яка зареєстрована в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 13.02.2007року року за №4490574 та виключити даний запис з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду клопотання, в якому просить розгляд справи проводити без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд, прийшов до наступного. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Судом встановлено, що згідно з договором даруваня житлового будинку від 06.11.2006 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №12954455 від 19.12.2006 року, житловий будинок [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] . Відповідно до договору дарування земельної ділянки від 06.11.2006 року та державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯД №483384 від 04.04.2008 року земельна ділянка площею 0,1238 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] . Відповідно інформаційної довідки №177934725 від 19.08.2019року, до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна було внесено відомості про заборону (архівний запис), а саме: реєстраційний номер обтяження; 4490574 від 13.02.2007року, яке зареєстроване реєстратором Яворівської державної нотаріальної контори, підстава обтяження, повідомлення: 5, 24.04.1962року, не вказано, Льв.геолог.експед. Об`єкт обтяження, не визначено, не вказ., состав: ціле, состояние: добудоване, статус: жиле, комментарий: Ів.-Франкове, адреса: [ADDRESS] ; власник: [PERSON] , причина відсутності коду: архівний запис; додаткові дані: Архівний номер: 229462LVOV201, Архівна дата: 05.09.2000, дата виникнення: 13.05.1962, № реєстра: 256881-120. внутр. № DE0178262AF15B2C5B3F , комментарий: 36-105/1962. З листа Яворівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області №29361 від 09.10.2019 року вбачається, що згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень відкритих виконавчих проваджень щодо [PERSON] станом на 09.10.2019року на виконанні не було та не перебуває. Статтею 24 Конституції України , закріплено рівність прав та ьсвобод кожного громадянина України. Згідно ст.41 Конституції України, коже має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до положень ст.ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст.319 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Відповідно до вимог ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, має право звернутися за захистом свого майноваго права, одним із способів захисту цивільного права є припинення дії, яка порушує право. Згідно ст.386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до положень ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним I(див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N31107/96, п. 58, ECHR 1999-I). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98). Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. Оцінюючи дотримання права на мирне володіння своїм майном, декларованого ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зважає на те, що незважаючи на те, що накладення арешту на майно, хоча формально залишає право власності за особами, однак можливості користуватися та розпоряджатися ним є суттєво обмеженими, у зв"язку із чим, що становить порушення права обвинувачених на мирне володіння своїм майном. Враховуючи наведене позовні вимоги слід задовольнити. Припинити заборону (архівний запис) накладену на житловий будинок [ADDRESS] , яка зареєстрована в Єдиному реєстрі заборон відчуження об"єктів нерухомого майна, обтяження, яка зареєстрована Яворівською державною нотаріальною конторою за реєстраційним номером обтяженя: 4490574, на підставі: повідомлення, 5, 27.04.1962, не вказано, Льв.геолог.експед., додаткові дані: архівний номер 229462LVOV201, Архівна дата: 05.09.2000, дата виникнення: 13.05.1962, № реєстра: 256881-120. внутр. №DE0178262AF15B2C5B3F, комментарий: 36-105/1962. На підставі викладеного,

Outcome: approved