Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-09 00:00:00

08.09.2016 р. [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої [PERSON] звернулася до суду з позовом до Одеської міської ради, третя особа: Відділ забезпечення діяльності органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, та змінивши предмет позову в порядку ст. 31 ЦПК України просила стягнути вартість однокімнатної квартири площею 40 кв. метрів в Суворовському районі міста [PERSON], в розмірі 675\~000 (шістсот сімдесят пять тисяч) грн. 00 коп, для придбання однокімнатної квартири в Суворівському районі міста [PERSON]. При цьому посилається на те, що є інвалідом другої групи (довічно) та її неповнолітня донька [PERSON], [INFO], інвалід-дитинства, проживають в будинку у [ADDRESS] з народження, який було визнано ветхим та таким, що знаходиться в зоні підтоплення. На теперішній час будинок перебуває на балансі органів місцевого самоврядування (рішення виконавчого комітету ОМР від 27.12.2001 року №911, розпорядження міського голови від 24.01.2002 року №93-01р). Також позивач зазначила, що перебуває в черзі на отримання житла в Суворовській районній адміністрації ОМР складом сім'ї 2 особи з 31.01.2015 року. За загальною чергою вона знаходиться 5291-ша, за пільговою (першочерговою) чергою 2358. Однак до теперішнього часу ОМР не здійснює заходів щодо відселення та надання житла позивачці та їй донці. В той час як відповідно до ст.30, 34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" вирішення цих питань входить до власних повноважень виконавчого органу міської ради, що стало підставою для звернення позивача до суду. У судовому засіданні 10.02.2017 року представники позивача [PERSON],[PERSON], позовні вимоги підтримували, просили суд позов задовольнити. Представник Одеської міської ради [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти позову, вважає його необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає. Представник третьої особи Відділу забезпечення діяльності органу опіки та піклування Суворівської районної адміністрації Одеської міської ради у судове засідання не зявився, надавши заяву у якій не заперечує проти розгляду справи у відсутності представника органу опіки та піклування. Дослідивши матеріали, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], інвалід другої групи (довічно) та її неповнолітня донька [PERSON], [INFO], інвалід-дитинства, проживають в будинку у м. Одесі по вул. Перша Сортувальна, 6.16, кв. 3. Рішенням виконавчого комітету Суворовської райради народних депутатів №361 від 15.07.1988р. вказаний будинок було визнано ветхим та таким, що знаходиться в зоні підтоплення. Відповідно до договору між Одеською залізницею та Суворівською рай адміністрацією м. Одеса від 08.11.2001 року №ОД/НСМЄР-01-2194-НЮ, згідно з рішенням виконавчого комітету ОМР від 27.12.2001 року №911, розпорядження міського голови від 24.01.2002 року №93-01 р. відомчий житловий фонд Одеської залізниці, розташований у Суворовському районі м. Одеси, в т.ч. буд. №16 по вулиці Перша Суртувальна м. Одеси, переданий на баланс органів місцевого самоврядування. Згідно з повідомленням служби електропостачання Одеської залізниці від 07.09.2016 року, навколо вказаного будинку розташовано лінії електропередачі 0,4 кв., трьох фазна лінія ДПР 27,5 кв. та контактна мережа 27,5 кв, які знаходяться на балансі залізниці. Згідно злист від 30.11.2007 року № 3-1/2632 Державного санітарного лікаря Суворовського району м. Одеси, фахівцями санепідстанції Суворовського району було проведено обстеження та зроблені висновки, що будинок розташований по вул. Перша Сортувальна № 16 на відстані 6-6,20 метрів від залізної дороги є порушенням п.5.20 Державних санітарних правил №173 від 19.06.1996 року «Планування та забудова населених пунктів». У відповіді Суворівської райадміністрації м. Одеси від 09.11.2015 року №К- 1987, сказано що позивачка з 31.01.2015 року перебуває в черзі на отримання житла в Суворівській райадміністрації ОМР, за загальною чергою 5291-ша, за пільговою (позачерговою) чергою 2358. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Ст. 39\~Житлового кодексу України\~передбачено, що громадяни беруться на облік потребуючих\~поліпшення\~житлових умов: за місцем\~проживання\~ виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів за участю громадської комісії з житлових\~питань, створюваної при виконавчому комітеті. Рішення про взяття громадян на облік потребуючих поліпшення житлових умов за місцем роботи затверджується виконавчим комітетом районної,\~міської,\~районної\~в\~місті, селищної, сільської Ради народних депутатів.\~ Відповідно до\~ст. 60 ЖК України\~постановою РМ УРСР і Укрпрофради №470 від 11 грудня 1985 року затверджено «Правила обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР» (далі «Правила обліку…»). Пунктом 4 «Правил обліку…» визначено, що громадяни самостійно здійснюють право на одержання жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду з настанням повноліття, тобто після досягнення вісімнадцятирічного віку, а такі, що одружилися або влаштувалися на роботу в передбачених законом випадках до досягнення вісімнадцятирічного віку, - відповідно з часу одруження або влаштування на роботу. Інші неповнолітні (віком від пятнадцяти до вісімнадцяти років) здійснюють право на одержання жилого приміщення за згодою батьків або піклувальників. Постановка громадян на облік для поліпшення житлових умов здійснюється з метою впорядкування надання їм житлових приміщень державного і громадського житлового фонду. Відповідно з ст. ст.8,19,47,55 Конституції України,в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією та законами України. Кожен має право на житло. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату, відповідно до закону. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Згідно ст. 77 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" спори про поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають в результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, вирішуються в судовому порядку. Згідно ст.11 ч.ч.1,2 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Виконавчі органи рад є підконтрольні і підзвітні радам. Відповідно до ст.30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", саме місцеві органи влади наділені власними повноваженнями щодо вирішення питань використання жилих приміщень та надання житлових приміщень особам, які, які мають потребу в житлі, допомоги в будівництві житла, в отриманні кредитів, у тому числі пільгових, та субсидій для будівництва чи придбання житла. Відповідно до ст.34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", органи місцевого самоврядування наділені повноваженнями вирішення питань захисту прав дітей, в тому числі передбачених ст. 18 Закону України "Про охорону дитинства", де вказується, що держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Разом з тим, законом України "Про місцеве самоврядування" передбачено видатки, які здійснюються органами місцевого самоврядування на потреби територіальних громад, їх розмір і цільове спрямування визначаються виключно відповідними рішеннями про місцевий бюджет, видатки, пов'язані із здійсненням районними, обласними радами заходів щодо забезпечення спільних інтересів територіальних громад, відповідними рішеннями про районний та обласний бюджети. Порядок та розмір надання громадянам грошової компенсації за належні їм для отримання жилі приміщення визначається Кабінетом Міністрів України. У той же час, фінансування видатків на надання грошової компенсації громадянам за належне їм житло буде здійснюватися в межах асигнувань, передбачених у Державному бюджеті України на відповідний рік, головним розпорядникам коштів на фінансування будівництва (придбання) житла. Крім того слід врахувати пункт 9 ч. 1 ст. 87 Бюджетного кодексу України до видатків, що здійснюються з Державного бюджету України, належать видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення. Згідно ч. 2 ст. 85 цього Кодексу заборонено здійснювати видатки, не віднесені до місцевих бюджетів. Таким чином вимоги виплатити позивачці вартість однокімнатної квартири по м. Одеса в розмірі 675000 грн. не підтверджуються ніякими розрахунками та не ґрунтуються на положеннях закону, тому суд відмовляє у задоволенні позовних вимог. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed