Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-18 00:00:00

[INFO] помер батько позивача [PERSON] , [INFO] померла його мати [PERSON] , після смерті яких відкрилася спадщина на належне їм майно - по 1/6 частині житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] . При житті батько позивача [PERSON] на випадок своєї смерті вчинив розпорядження, яким заповів позивачеві належну йому частину вищезазначеного житлового будинку, що підтверджується копією заповіту від 13.04.2004 року. Являючись єдиним спадкоємцем як за заповітом так і законом, спадщину після смерті батька позивач прийняв в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживав із ним в житловому будинку, по [ADDRESS] , інший спадкоємець першої черги за законом - [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] не прийняла у встановленому законом порядку, що підтверджую довідкою виданою Красносільською сільською радою Бершадського району. Мати позивача [PERSON] також при житті на випадок своєї смерті вчинила розпорядження, яким частину належного їй майна, а саме: земельну частку (пай) заповіла відповідачеві [PERSON] , який спадщину прийняв і оформив у встановленому законом порядку, що підтверджується копією заповіту від 15.03.2005 року, копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Позивач є єдиним спадкоємцем першої черги за законом померлої [PERSON] який прийняв спадщину в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України, оскільки 1/6 частина вищезазначеного житлового будинку, який належав померлій [PERSON] , не охоплена заповітом і тому відповідач [PERSON] не прийняв спадкове майно, також і не прийняла спадкове майно інший спадкоємець першої черги за законом - [PERSON] , що підтверджується вищезазначеною копією заповіту від 15.03.2005 року та довідкою №209 від 25.03.2019 року виданою Красносільською сільською радою Бершадського району. Маючи намір належним чином оформити спадкове майно, позивач звернувся із відповідною заявою до нотаріальної контори, але у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом йому було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, які посвідчують право власності на вищезазначений житловий будинок, що підтверджується постановами про відмову у вчиненні нотаріальної дії виданими Бершадською державною нотаріальною конторою. Позивач [PERSON] , до початку розгляду справи по суті, надав на адресу суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] надав на адресу суду письмову заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності. Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З поданих позивачем матеріалів вбачається, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , [INFO] померла його мати [PERSON] , після смерті яких відкрилася спадщина на належне їм майно - по 1/6 частині житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] , що підтверджується довідкою відділу Бершадського РВ ДРАЦС від 27.03.2019 №618-16.2-38, копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , копією свідоцтва про народження [NUMBER] , матеріалами технічного паспорту на житловий будинок. При житті батько позивача [PERSON] на випадок своєї смерті вчинив розпорядження, яким заповів позивачеві належну йому частину вищезазначеного житлового будинку, що підтверджується копією заповіту від 13.04.2004 року посвідченого посадовою особою Красносільської сільської ради Бершадського району. Являючись єдиним спадкоємцем як за заповітом так і законом, спадщину після смерті батька позивач прийняв в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживав із ним в житловому будинку, по [ADDRESS] , інший спадкоємець першої черги за законом - [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] не прийняла у встановленому законом порядку, що підтверджується довідкою № 210 від 25.03.2019 року виданою Красносільською сільською радою Бершадського району. Мати позивача [PERSON] також при житті на випадок своєї смерті вчинила розпорядження, яким частину належного їй майна, а саме: земельну частку (пай) заповіла відповідачеві [PERSON] , який спадщину прийняв і оформив у встановленому законом порядку, що підтверджується копією заповіту від 15.03.2005 року посвідченого посадовою особою Красносільської сільської ради Бершадського району, копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26.06.2012 року. Позивач є єдиним спадкоємцем першої черги за законом померлої [PERSON] який прийняв спадщину в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України, оскільки 1/6 частина вищезазначеного житлового будинку, який належав померлій [PERSON] , не охоплена заповітом і тому відповідач [PERSON] не прийняв спадкове майно, також і не прийняла спадкове майно інший спадкоємець першої черги за законом - [PERSON] , що підтверджується вищезазначеною копією заповіту від 15.03.2005 року та довідкою №209 від 25.03.2019 року виданою Красносільською сільською радою Бершадського району. Маючи намір належним чином оформити спадкове майно, позивач звернувся із відповідною заявою до нотаріальної контори, але у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом йому було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, які посвідчують право власності на вищезазначений житловий будинок, що підтверджується постановами про відмову у вчиненні нотаріальної дії виданими Бершадською державною нотаріальною конторою від 12.04.2019 №143/02-31 та 12.04.2019 №143/02-31. Враховуючи вищенаведене, [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , в якому просить визнати за ним, як за спадкоємцем першої черги за законом право власності на 2/6 частини житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] , загальною площею 70.5 кв.м., житловою площею 41,2 кв.м., що позначається літерою «А-1» з відповідною часткою господарських будівель та споруд: ганок з козирком - № 1, веранда - літера «а», літня кухня - сарай - літера «Б», прибудова - літера «В», сарай - літера «Г», гараж - літера «Д», навіс - літера «Е», сарай - літера «Ж», погріб з шиєю - літера «З», сарай - літера «к», жомова яма - літера «Л», вбиральня - літера «Т», ворота -№2, огорожа - №3, який в рівних частках належав померлому [INFO] [PERSON] та померлій [INFO] [PERSON] . Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що правовідносини виникли між сторонами до 01.01.2004 року, а тому, як слідує із роз`яснень наданих Пленумом Верховного Суду України у постанові "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року за №7, до правовідносин які виникли до набранням чинності ЦК України в редакції 2004 року слід застосовувати законодавство, зокрема відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (редакції 1963 року), зокрема розділом VІІ "Спадкове право". Так, із приписів ст.ст.524, 525, 526, 527, 548, 549, 553 Цивільного кодексу УРСР, вбачається, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, або місцезнаходження майна. Для придбання спадщини необхідно щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Якщо спадкоємець фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або подав заяву в нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини про прийняття спадщини, вважається, що він прийняв спадщину. Згідно ст. 101 ЦК Української РСР, в редакції від 1963 року, в особистій власності громадянина може бути один жилий будинок (або частина його). У подружжя, яке проживає спільно, та його неповнолітніх дітей може бути тільки один жилий будинок (або частина його), що належить на праві особистої власності одному з них або є в їх спільній власності. Згідно ст.ст. 319, 321 ЦК України та ст. 41 Конституції України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до П.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" визначено, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме : а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Враховуючи, що згідно довідки, виданої Красносільською сільською радою Бершадського району Вінницької області №52 від 13.03.2019 року, станом на 15.04.1994 року до складу вищевказаного колгоспного двору входили: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , - вони є власниками вказаного будинку у рівних частина по 1/6 частині кожен. Однак, спадкодавці [PERSON] та [PERSON] за життя не отримували правовстановлюючі документи та не зареєстрували своє право власності у відповідних органах, що унеможливлює реалізацію позивачем свого права на оформлення спадкового майна, як спадкоємця першої черги після смерті батьків. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справі про спадкування" роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У відповідності із вимогами листа Міністерства Юстиції України за №19-32\\319 від 21.02.2005 року згідно якого у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і право встановлювальний документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. У відповідності з ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Ст.1 Протоколу №1 до Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини гарантує право на вільне володіння своїм майном: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права». Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Вимоги щодо стягнення судових витрат позивачем не пред`являлись. На підставі ст.ст. 25, 346, 1217, 1218 - 1222, 1258, 1261, 1268 -1270, 1299 ЦК України,

Outcome: approved