Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

І. СУТЬ СПРАВИ 1.1. 25.06.2021 [PERSON] (далі також позивач) звернувся до Корольовського районного суду міста Житомира із позовом до Корольовського відділу державної виконавчої служби у м.Житомирі центрально-західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Хмельницький) (далі також Корольовський ВДВС у місті Житомирі), Приватного малого підприємства "Сігма" (далі також ППМ "Сігма"), в якому просив: (1) скасувати постанову державного виконавця Корольовського ВДВС у м. Житомирі від 04.06.2002 у виконавчому провадженні за виконавчим листом Корольовського районного суду м. Житомира у справі №2-104/2001 про накладення арешту на 1/3 частини належної позивачу на праві власності квартири [ADDRESS] ; (2) скасувати архівний запис про обтяження - арешт нерухомого майна за реєстраційним записом №3401428 (архівний запис №332 від 10.06.2002) в єдиному реєстрі заборони відчуження об`єктів нерухомого майна. 1.2. Позов обґрунтовувався тим, що 20.03.2002 Корольовським районним судом м. Житомира виданий ППМ "Сігма" виконавчий лист №2-104 на підставі рішення у справ за позовом ППМ "Сїгма" до позивача про стягнення відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 2078,29 грн. та 767 грн. судових витрат. На підставі вказаного виконавчого листа Корольовським ВДВС у м. Житомирі було відкрите виконавче провадження та 04.06.2002 державний виконавець Вишневський А. Ю. виніс постанову серії АА №558039 про арешт належної позивачу 1/3 частини квартири [ADDRESS] та оголошено заборонц на її відчуженн. 10.06.2002 державний нотаріус Першої Житомирської державної нотаріальної контори за реєстраційним номером 3401428 (архівний запис №332) зробив запис в Єдиному реєстрі заборони відчуження об"єктів нерухомого майна про тип обтяження - арешт нерухомого майна. 1.3. Посилаючись на те, що заборгованість перед ППМ "Сігма" позивачем погашена, а також те, що в Корольовського ВДВС у м. Житомирі відсутні виконавчі документи пов"язані з виконанням рішення Корольовського районного суду м. Житомира про стягнення з позивача на користь ППМ коштів за відшкодування шкоди, позивач просив скасувати постанову державного виконавця про накладення арешту на частину квартири позивача та скасувати в Єдиному реєстрі заборони відчуження об"єктів нерухомого майна архівний запис про арешт майна №3401428. ІІ. ПРОЦЕДУРА та ПОЗИЦІЇ СТОРІН 2.1. 05.07.2021 ухвалою суду відкрито провадження у справі №296/5766/21, яку вирішено розглядати у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін. 2.2. Позивач повідомлявся про розгляд справи шляхом направлення копії ухвали суду про відкриття провадження у справі рекомендованим листом з повідомленням про вручення, яку отримав особисто 23.07.2021, що стверджується підписом позивача в повідомленні про вручення. 2.3. Відповідач Корольовський ВДВС у місті Житомирі повідомлявся про розгляд справи шляхом направлення ухвали суду про відкриття провадження у справі та матеріалів позовної заяви за місцезнаходженням виконавчої служби через судового розпорядника. 2.4. Відповідач ППМ "Сігма" повідомлялись про розгляд справи шляхом направлення ухвали суду про відкриття провадження у справі та матеріалів позовної заяви рекомендованими листами з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження підприємства згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань ( [ADDRESS] ), які повернулися на адресу суду з зазначенням причин невручення "адресат відсутній за вказаною адресою". 2.5. Враховуючи, що справа призначена до розгляду у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, неподання відповідачами відзивів на позов, або будь-яких заяв, клопотань від сторін, суд вирішив проводити розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ 3.1. [PERSON] на праві власності належить 1/3 частина квартири [ADDRESS] , що стверджується копією інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №169311648 (а.с. 13). 3.2. 04.06.2002 державним виконавцем Корольовського районного відділу державної виконавчої служби управління юстиції на виконання виконавчого листа №2-104, виданого 20.03.2002 Корольовським районним судом м. Житомира від 20.03.2002 накладено арешт на належну [PERSON] 1/3 частина квартири [ADDRESS] , що стверджується копією постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АА №558039 від 04.06.2002 (а.с. 7). 3.3. 30.06.2006 в Єдиному реєстрі заборони відчуження об`єктів нерухомого майна Першою Житомирською державною нотаріальною конторою зареєстровано запис №3401428 про арешт 1/3 квартири за адресою: [ADDRESS] , власник: [PERSON] , на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АА №558039 від 04.06.2002, що стверджується інформаційною довідкою з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №169311648 від 05.06.2019 (а.с. 13). 3.4. Зі змісту довідки ППМ "Сігма" від 20.11.2020, яку видав директор Сворін О.В. вбачається, що [PERSON] за період роботи в даному підприємстві мав заборгованість, яку повністю погасив і на даний момент претензій до нього немає (а.с. 9). 3.5. Із листа Корольовського ВДВС у м. Житомирі №20219 від 21.03.2019 слідує, що у Автоматизованій системі виконавчих проваджень та спецрозділу системи виконавчі документи відносно [PERSON] станом на 21.03.2019 на виконанні не перебувають та відсутні (а.с. 10-11). ІV. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ 4.1. У відповідності до статті 2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. 4.2. Згідно із статтею 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 4.3. Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) від 21 квітня 1999 року № 606-XIV\~державний\~виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку. 4.4. Статтею 57 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. 4.5. Відповідно до частини другої статті 50\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. 4.6. За змістом частини першої статті 60 Закону України\~«Про виконавче\~провадження» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) та частини 1 статті 59 Закону України «Про виконавче\~провадження» (у редакції, чинній на час розгляду справи) особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. 4.7. Частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче\~провадження» (у редакції, чинній на час розгляду справи) передбачено підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, а частиною п"ятою цієї статті встановлено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. V. ОЦІНКА та МОТИВИ СУДУ 5.1. Зі змісту позової заяви вбачається, що позивач [PERSON] звернувся до суду з позовними вимогами до Корольовського ВДВС у місті Житомирі та ППМ "Сігма", якими просив: (1) скасувати постанову державного виконавця Корольовського ВДВС у м. Житомирі від 04.06.2002 у виконавчому провадженні за виконавчим листом Корольовського районного суду м. Житомира у справі №2-104/2001 про накладення арешту на 1/3 частини квартири [ADDRESS] ; (2) скасувати архівний запис про обтяження - арешт нерухомого майна за реєстраційним записом №3401428 (архівний запис №332 від 10.06.2002) в Єдиному реєстрі заборони відчуження об`єктів нерухомого майна. 5.2. Підставою поданого позову вказувалося те, що заборгованість перед ППМ "Сігма" позивачем погашена, а також те, що в Корольовського ВДВС у м. Житомирі відсутні виконавчі документи пов"язані з виконанням рішення Корольовського районного суду м. Житомира про стягнення з позивача на користь ППМ "Сігма" коштів за відшкодування шкоди. 5.3. Велика Палата Верховного Суду звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 05 травня 2020 року в справі № 750/3917/17 (провадження № 14-24цс20)). 5.4. Згідно з частинами 1, 3 статті 74 Закону «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.\~ 5.5. У статті 447 розділу VII\~«Судовий контроль\~за виконанням\~судових рішень» ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця […] органу державної виконавчої служби або приватного виконавця\~під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. 5.6. Відповідно до частини другої статті 451 ЦПК\~України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). 5.7. Отже, Розділом VII ЦПК України встановлено спеціальний порядок, за яким здійснюється судовий контроль за виконанням судових рішень. При цьому, застосування такого способу захисту пов`язане з наявністю наступних критеріїв (умов): суб`єктами звернення зі скаргою є лише сторони виконавчого провадження; предметом оскарження є неправомірність рішень, дій або бездіяльності виконавця чи посадової особи органу державної виконавчої служби; порушення прав, свобод чи інтересів сторони виконавчого провадження. 5.8. Результат аналізу статті 59 Закону України № 1404-VIII (у редакції, чинній на момент подання позовної заяви до суду) свідчить, що частинами 1 - 4 цієї статті визначені підстави зняття арешту з майна\~під час виконання судового рішення. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду\~(частина п"ята\~статті 59 Закону № 1404-VIII). 5.9. Тлумачення наведених норм дає підстави для висновку, що\~під час\~примусового виконання\~судового рішення боржник не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту прав боржника оскарження рішення, дій, бездіяльності виконавця\~чи посадової особи органу державної виконавчої служби в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. 5.10. Аналогічний висновок викладений і в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати касаційного цивільного суду від 24 травня 2021 року у справі №\~712/12136/18 (провадження № 61-4726сво19), оскільки у наведеній справі боржник звернувся до суду із позовом до відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з належного йому нерухомого майна\~під час примусового виконання судового рішення. 5.11. Разом з тим, якщо вимога боржника про зняття арешту з майна пред`являється після завершення виконавчого провадження,\~а її підстави не пов`язані з оскарженням рішень, дій чи бездіяльності виконавця (частини третя - четверта статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»), то така вимога підлягає розгляду за правилами позовного провадження, за якою належним відповідачем є особа, в інтересах якої накладено арешт. 5.12. З матеріалів справи вбачається, що в позовній заяві позивач (боржник у завершеному виконавчому проваджені) посилався те, що заборгованість перед\~ППМ "Сігма",\~що стала\~підставою для\~накладення державним\~виконавцем арешту\~на частину\~належної йому\~квартири,\~останнім погашена,\~а також\~те,\~що в\~Корольовського ВДВС\~у м.\~Житомирі відсутні\~виконавчі документи\~пов"язані\~з виконанням\~рішення Корольовського\~районного суду\~м.\~Житомира про\~стягнення з\~позивача на\~користь ППМ\~"Сігма"\~заборгованості; доводів щодо неправомірності процесуальних дій державного виконавця стосовно арешту майна не наводив. 5.13. Отже, якщо вимога про зняття арешту з майна пред`являється після завершення виконавчого провадження, а підстави такої вимоги не пов`язані з оскарженням рішення, дії чи бездіяльність виконавця, то така вимога не може\~бути ефективно\~розглянута в\~порядку,\~передбаченому розділом\~VII\~ЦПК України і підлягає розгляду за правилами позовного провадження (частина п`ята статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»). 5.14. Крім того, суд звертає особливу увагу на те, що роз`яснення, викладені у пункті 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», пункт 5 постанови Пленуму\~Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5\~від 03 червня 2016 року «Про судову практику у справах про зняття арешту з майна», не поширюється на дану справу, оскільки висновок про те, що вимоги сторони виконавчого провадження про зняття арешту з майна розглядаються не у позовному провадженні, а шляхом оскарження рішення державного виконавця в процесуальному порядку, передбаченому розділом VІІ ЦПК України, зроблений щодо способу захисту прав та свобод сторони виконавчого провадження\~під час\~виконання судових\~рішень у цивільних справах. 5.15. Практика Верховного Суду щодо розгляду у позовному провадженні вимог\~власника (боржника у завершеному виконавчому проваджені) про зняття арешту з майна, які не пов`язані з оскарженням порушення порядку накладення арешту або бездіяльності щодо його не зняття, як процесуальної дії\~виконавця, є сталою (див. постанови Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 425/1341/17, від 24 липня 2019 року у справі №330/78/17-ц, від 28 серпня 2019 року у справі № 522/23419/16-ц, від 09 квітня 2020 року у справі № 732/1195/18, від 15 вересня 2020 року у справі № 761/27033/18, від 17 березня 2021 року у справі № 234/9605/18). 5.16. За змістом статей 11, 15 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий\~захист. Захист\~цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Застосовуваний судом\~спосіб захисту\~цивільного права має відповідати критерію ефективності. Тобто цей\~спосіб\~має бути дієвим, а його реалізація повинна мати наслідком відновлення порушених майнових або немайнових прав та інтересів управомоченої особи. 5.17. Водночас, враховуючи, що позивач (боржник у завершеному виконавчому проваджені) звернувся до суду в порядку позовного провадження з вимогами про скасування постанови державного виконавця Корольовського ВДВС у м. Житомирі від 04.06.2002 про накладення арешту на 1/3 частини квартири [ADDRESS] та скасування архівного запису про арешт нерухомого майна за реєстраційним записом №3401428 (запис №332 від 10.06.2002) в Єдиному реєстрі заборони відчуження об`єктів нерухомого майна, суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту відповідного права є неефективним та не відповідає характеру його порушення, який з урахуванням сталої практики Верховного Суду має захищатися шляхом звернення до суду з позовом власника (боржника у завершеному виконавчому проваджені) про зняття арешту з майна, у зв"язку з чим позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed