Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк „Приватбанк" (ПАТ КБ „Приватбанк") звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором посилаючись на наступне. Між [PERSON] та ЗАТ КБ „Приватбанк" було укладено договір №HAC0RX12830221 від 09.12.2006 року відповідно до якого відповідачка отримала кредит у розмірі 1603,75 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Станом на 16.06.2014 року у відповідачки утворилась заборгованість за договором у сумі 31659 грн. 70 коп., з них: 7410 грн. 55 коп. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 238 грн. 15 коп. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 22027 грн. 20 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина), 1483 грн. 80 коп. - штраф (процентна складова). Позивач просив стягнути з відповідачки суму заборгованості в розмірі 31659 грн. 70 коп., а також сплаченого при зверненні до суду судового збору в сумі 316 грн. 60 коп. Представник позивача в судове засідання не з'явився, у заяві на адресу суду просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідачка до суду не з'явилась, надала письмові заперечення проти позову та заяву, в якій просила суд розглядати справу без її участі. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 09 грудня 2006 року між [PERSON] та ЗАТ КБ „Приватбанк" укладено кредитний договір №HAC0RX12830221, відповідно до якого відповідачка отримала кредит в сумі 1603,75 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. ПАТ КБ «Приватбанк» є правонаступником прав та обов'язків ЗАТ КБ «Приватбанк», у зв'язку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року змінено найменування позивача, про що зазначено у п. 1.1 Статуту ПАТ КБ «Приватбанк». Державну реєстрацію вказаних змін проведено 17.07.2009 року (номер запису в ЄДРПОУ 12241050038006727). Станом на 16.06.2014 року у відповідачки утворилась заборгованість за договором у сумі 31659 грн. 70 коп., з них: 7410 грн. 55 коп. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 238 грн. 15 коп. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 22027 грн. 20 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина), 1483 грн. 80 коп. - штраф (процентна складова). Позивачем на обґрунтування своїх вимог, щодо стягнення заборгованості надано розрахунок заборгованості, який не оформлений належним чином, не має зазначення прізвища посадової особи, яка має право складати такий розрахунок, підпису цієї особи та печатки банку, що не відповідає нормативним вимогам до оформлення документів, закріплених в ДСТУ 4163-2003 «Вимоги до оформлення документів», затвердженого наказом Держспоживстандарту України №55 від 17.04.2003 року. Відповідно до ч.3 ст.5 Декрету КМУ "Про стандартизацію та сертифікацію" від 10.05.1993 року обов'язкові вимоги державних стандартів підлягають безумовному виконанню органами державної виконавчої влади, всіма підприємствами, їх об'єднаннями, установами, організаціями та громадянами - суб'єктами підприємницької діяльності, на діяльність яких поширюється дія стандартів. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Вимоги ст. 627 ЦК України передбачають, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Ст. 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Ст. 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст.ст. 256 ,257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересі. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно зі ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Статею 266 ЦК України передбачається, що за спливом позовної давності до основної вимоги, вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Згідно до вимог ч. 1 ст.252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Відповідно до ст. ст. 251, 252 ЦК України із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати . Таким чином, згідно ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін, договір про це складається у письмовій формі. Відповідно до кредитного договору №HAC0RX12830221 від 09.12.2006 року між сторонами кінцевий термін повернення кредиту є 08.12.2007 року. Оплати відповідачки, підтверджені квитанціями №25112010120644 від 25.11.2010 р., №61211А20D2 від 23.11.2010 р., №61211А20D2 від 13.01.2010 р. на загальну суму 3406,80 грн. в розрахунку позивача не зазначені. Згідно квитанції №61211А20D2 від 13 січня 2011 року відповідачка здійснила оплату по кредиту чим було перервано перебіг позовної давності. Строк позовної давності відраховується з 13 січня 2011 року. Про існування заборгованості позивач знав, що підтверджується розрахунком заборгованості. Ніяких заяв про поновлення строку позовної давності з обґрунтуванням поважності причин його пропуску від ПАТ КБ «Приват Банк» до суду не надходило. Згідно п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Як вбачається з матеріалів справи позивач з таким позовом звернувся до суду 04.07.2014 року, тобто після спливу строку позовної давності. Відповідачка в своїй заяві просила застосувати строки позовної давності до вимог позивача. Приписами ст. 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. З врахуванням викладеного суд вважає, що є всі підстави для відмови в задоволенні позову ПАТ КБ «Приват Банк» до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості в розмірі 31659,70 грн. - у зв'язку зі спливом строку позовної давності. На підставі ст.ст. 16, 251,256-258, 261, 266, 267, 526, 530, 627-629, 1048, 1054 ЦК України,

Outcome: dismissed