Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання з тих підстав, що як стверджує 20.07.1997 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. [INFO] у них народився син [PERSON] . Шлюб між нею та відповідачем розірвано. Згідно рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 25.02.2009 року відповідач сплачував аліменти на утримання їх сина, до досягнення дитиною повноліття. [INFO] року їх сину виповнилось 18 років, він навчається на 2 курсі Вінницького торгівельно-економічного інституту Київського національного торгівельно-економічного університету денної форми навчання з терміном навчання до червня 2021 року. Витрати сина на місяць складають не менше 7000 грн., серед яких: плата за проживання в гуртожитку, харчування, придбання взуття, одягу, предметів побуту, особистої гігієни, витрати, пов`язані з навчальним процесом, транспортні витрати. Вон працює викладачем в Дитячій музичній школі в м. Бершадь, інших доходів не має. Відповідач по справі - офіцер поліції, працює у Хмільницькому відділенні поліції, у нього в наявності є автомобіль, новозбудоване житло та техніка. Крім того, відповідач працездатний за віком, за станом здоров`я може працювати та надавати матеріальну допомогу на утримання свого сина. Відповідач в добровільному порядку коштів на утримання сина не надає. Просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання їх повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, до закінчення сином навчання, або до досягнення ним 23 річного віку в залежності від того яка обставина настане першою. Відповідач [PERSON] надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого вважає позовну вимогу про стягнення з нього аліментів в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) надто великою виходячи з наступного. Ним, як батьком дитини крім сплати аліментів в розмірі 1/4 частини заробітної плати надавалась фінансова допомога в сумі 1000 - 2000 грн., продукти харчування, оплата проїзду до м. Хмільник та у зворотньому напрямку, купівля одягу, взуття та письмового приладдя. Позивачка не просила коштів для навчання сина та не говорила про наявність проблем, пов`язаних з навчанням дитини. Крім того, його здоров`я останнім часом значно погіршилось та вимагає систематичного стаціонарного лікування, від другого шлюб у нього є двоє малолітніх дітей: син [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , 2010 рок ународження, його дружина перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3-х річного віку, він має непрацездатних батьків пенсіонерів 1951 та 1946 року відповідно. Єдиним джерелом його прибутку є заробітна плата. Він заперечує проти стягнення з нього аліментів в розмірі 1/4 частини заробітку, просить визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 1051 грн. Відповідно до п.1 ч.4 ст. 274 ЦПК України суд розглядає за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи позови про стягнення аліментів. За приписами ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Перешкод для здійснення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами судом не встановлено. За вказаних обставин, за приписами ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. Судом встановлено, що сторони мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Згідно довідки № 14 від 15.01.2019 року, [PERSON] навчається на ІІ курсі денної форми навчання за державним замовленням факультету торгівлі, маркетингу та сфери обслуговування Вінницького торговельно-економічного інституту КНТЕУ, закінчує навчання у сервні 2021 року, стипендію не отримує. Перешкод для пред`явлення позову про стягнення аліментів судом не встановлено. Статтею 51 Конституції України передбачені права дітей на матеріальне утримання з боку батька та права на їх повноцінне життя та всебічний розвиток. Згідно положень ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно із ст.ст. 181, 182, 199, 200 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється в разі припинення навчання. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. За приписами ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка набрала чинності для України з 11.09.1997 року і відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У пункті 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України", пунктах 51, 52 рішення ЄСПЛ від 03.12.2003 року у справі «Рябих проти Росії», пункті 91 рішення ЄСПЛ від 09.11.2004 року у справі «Науменко Світлана проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. У пункті 26 рішення ЄСПЛ у справі "Надточій проти України" від 15.05.2008 року та п.23 рішення ЄСПЛ у справі "Гурепка проти України №2" від 08.04.2010 року наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, судом досліджено кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 постанови ПВС України від 12.06.2009 року №2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції"). При цьому суд враховує позиції ЄСПЛ щодо аргументації судових рішень, закріплені, зокрема в рішенні "Бендерський проти України" від 15.11.2007 року, в якому наголошується, що "право може вважатися ефективним, тільки, якщо зауваження сторін насправді "заслухані", тобто належним чином вивчені судом (п.33 рішення від 21.03.2000 року у справі "Дюлоранс проти Франції"; пп. 32 - 35 рішення від 07.03.2006 року у справі "Донадзе проти Грузії"). Частиною 3 ст. 12, ст.ст. 76 - 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Засобами доказування у цивільній справі є показання свідків, письмові докази, речові і електроні докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що "Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (див. рішення від 18.01.1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства"). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі "Салман проти Туреччини")". При вирішенні даного цивільно - правового спору судом встановлено наявність підстав набуття повнолітнім [PERSON] права на утримання з боку батька [PERSON] на час навчання, також встановлено, що [PERSON] потребує матеріальної допомоги, а відповідач може надавати матеріальну допомогу. При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст. 182 СК України, враховує матеріальне становище відповідача, який є інспектором СРПП № 1 Хмільницького ВП, наявність у нього двох неповнолітніх дітей від другого шлюбу: сина [PERSON] , [INFO] , дочки [PERSON] , [INFO] , батьків пенсіонерів 1946 та 1952 року народження, тому для забезпечення рівнозначного утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання і недопущення ущемлення матеріального утримання з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову 07.02.2019 року і до припинення [PERSON] навчання, але не більше, ніж до досягнення ним двадцяти трьох років у випадку навчання. Тобто за таких обставин суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню у вищезазначеному розмірі. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Згідно вимог ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позовні вимоги позивача задоволено на 66,67 %, тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 512,27 грн. зі сплати судового збору пропорційно до задоволеної частини вимог. Крім того, позивачка просить стягнути з відповідача на її користь 800 грн. витрат на професійну правничу допомогу згідно квитанції № 12 від 06.02.2019 року. Суд критично відноситься до вищезазначеної квитанції, оскільки згідно п.1 ч.3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, а згідно квитанції № 12 від 06.02.2019 року за підготовку документів і написання позовної заяви сплачено гонорар в розмірі 800 грн. [PERSON] , яка не є строною у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. В силу ст. 430 ЦПК України рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: partial