Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

У грудні 2016 року до суду надійшла вищевказана позовна заява. Позовні вимоги обгрунтовані наступним. 05.12.2014 р. помер дідусь позивача [PERSON] Заповіту спадкодавець не складала. Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, в тому числі 1/2 частину квартири [ADDRESS], яку за свого життя мав на праві спільної часткової власності [PERSON] Спадкоємець першої черги за законом - дружина померлого [PERSON] фактично прийняла спадщину після померлого чоловіка [PERSON], однак, у шестимісячний строк після його смерті не звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. [PERSON] фактично вступила в управління і володіння спадковим майном, оскільки на час смерті [PERSON] з ним разом була зареєстрована та фактично проживала та відповідно до частини 3 статті 1268 ЦК України є такою, що прийняла спадщину. 27.06.2016 померла бабуся позивача [PERSON], яка склала заповіт, яким заповіла все майно, рухоме та нерухоме, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось позивачу у даній справі [PERSON] Позивач звернувся до приватного нотаріуса Шосткинської міського нотаріального округу Сумської області [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Постановою приватного нотаріуса від 28.12.2016 позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме, у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у звязку з тим, що надані позивачем правовстановлюючі документи на вищезазначене нерухоме майно - Свідоцтво про право власності на житло від 24.11.1993 виданого органом приватизації в/о "Десна", яке не зареєстроване відповідним чином у відповідному державному реєстраційному органі, відсутня реєстрація в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно, чим підтверджується державна реєстрація права власності на вищезазначену квартиру на ім'я батьків спадкоємця - [PERSON], [PERSON], що суперечить вимогам ст.3 Закону України «Про державну \~реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вимогам п.п.4.14, 4.15, 4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затв. Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5. З урахуванням вищевикладеного позивач просить встановити факт належності на праві власності квартири [PERSON] та визнати за ним право власності на вищевказану квартиру в порядку спадкування за заповітом. Позивач в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач (представник) в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, покладається на розсуд суду. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, враховуючи таке. З доданого до позовної заяви Свідоцтва про право власності на житло від від 24.11.1993 виданого органом приватизації в/о "Десна", вбачається, що співвласниками даної квартири вказані [PERSON] та [PERSON] - дідусь та бабуся позивача [PERSON]. З копій свідоцтв про смерть вбачається, що [PERSON] помер 05.12.2014, його дружина [PERSON] померла 27.06.2016. З копії свідоцтва про шлюб вбачається, що [PERSON] та [PERSON]М . перебували у шлюбі. З листа приватного нотаріуса Шосткинської міського нотаріального округу Сумської області [PERSON] вбачається, що після смерті [PERSON] 27.06.2016, інших спадкоємців, окрім [PERSON], [INFO], спадкоємця за заповітом, в спадковій справі не зареєстровано, свідоцтво про право на спадщину не видавалось. З довідки КП ПВО "Енергія" вбачається, що за адресою: [ADDRESS] були зареєстровані: [PERSON] та [PERSON] по день смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, до належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно ст. 3 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Згідно рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) від 1 грудня 2004 року № 18-рп/2004\~ поняття охоронюваний законом інтерес, що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування від 30 травня 2008 року № 7 якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Відповідно до вимог п.п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Суд вважає, що встановлення факту належності обєкта нерухомого майна померлому з подальшим визнанням за позивачем права власності в порядку спадкування за заповітом, не суперечить Конституції і законам України, не суперечить суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам, а визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав інших осіб.

Outcome: approved