Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-26 00:00:00

покликаючись на покращення матеріального становища відповідача та погіршенням матеріального становища дітей, позивач у поданій до суду 05 березня 2018 року позовній заяві, вимоги по якій 17 травня 2018 року збільшені та 23 серпня 2018 року уточнені, просить змінити розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей з 1/4 до 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно з дня подання позову та до досягнення дітьми повноліття, але не менше ніж встановлений законодавством прожитковий мінімум для дитини відповідного віку та стягнути додаткові витрати у сумі 66 182 грн. У письмових поясненнях відповідач позов не визнає, вважає, що сплачує більше ніж 50 % прожитового мінімуму на кожну дитину, що складає в середньому 2 500-2 800 грн. Він подарував квартиру сторін своїм донькам, а тому вважає, що достатньо їх забезпечив. Щодо додаткових витрат на утримання доньок, то у нього виникає сумнів стосовно відвідування курсів його доньками та оплату позивача за них. Стверджує, що його мати систематично здійснює грошові перекази їх донькам, зокрема 300 євро на ортодонтичне лікування [PERSON]. На його думку, неприйнятним є вирішення всіх питань навчання та відпочинку їх дітей одноособово позивачем без його попередньої згоди. У відповіді на відзив позивач вказує, що відповідач регулярно відпочиває на дороговартісних курортах Італії та Туреччини та завчасно проінформований щодо відвідування дітьми різних курсів та оздоровлення. Відповідач приховує дійсний розмір своїх доходів, на даний час працює у фармацевтичній компанії "Оріон" та в аптеці "Аптека 24", має будинок на праві власності. Дитина дружини чоловіка від першого шлюбу утримується за рахунок сплати аліментів від рідного батька. У судовому засіданні позивач підтримала позов повністю і по аналогічних мотивах. Вважає, що подача другою дружиною відповідача заяви про видачу судового наказу про стягнення з нього аліментів на утримання їх спільної дитини є надуманим і лише з метою неможливості збільшення розміру аліментів на її дітей. При цьому сам відповідач не заперечує, що вони проживають разом, дитину у другому шлюбі він утримує добровільно. Її представник, підтримуючи вимоги та аргументацію свого довірителя, показав, що інтереси дитини повині переважати над інтересами батьків. Надані відповідачем письмові докази є штучними та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи і подані лише з метою ввести суд в оману. Відповідач позов визнає частково лише у понесених витрат на ортодонтичне лікування доньки [PERSON], зокрема і транспортні витрати. Його представник при винесенні рішення просить врахувати, що відповідач звільнився з однієї з робіт, як він, так і друга дружина перенесли операції на початку 2019 року, сплачує на утримання доньки у другому шлюбі аліменти в розмірі 1/4 доходів, також утримує сина дружини від попереднього шлюбу, оскільки його батько аліментів не платить. Просить застосувати строк позовної давності відносно оплати 19 червня 2014 року 495 грн. 60 коп. за путівки КЗ РОШВД РОР табір "Електронік". Вважає, що сторонам необхідно заздалегідь обговорювати необхідність додаткових витрат на дітей, а не ставити чоловіка перед фактом його обов"язкової участі у них. Суд, заслухавши їх пояснення, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов таких висновків. Вимоги ст.264 ЦПК України зобов'язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Сторони скористалися правовою допомогою. Як встановлено судом і не заперечується сторонами, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 21 січня 2005 року по 02 лютого 2009 року, мають неповнолітніх доньок\~-\~[PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], які проживають з матір'ю. На утримання дітей відповідно до рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 02 лютого 2009 року відповідач зобов"язаний сплачувати аліменти у розмірі 1/3 доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 02 березня 2016 року\~відповідач зобов'язаний\~сплачувати аліменти\~у розмірі\~1/4\~частини всіх\~видів його\~заробітку щомісячно,\~але не\~менше 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для дитини відповідного віку. Бабуся дітей по батьківській лінії спорідненості Татарчук Ємілія протягом листопада 2016 року - січня 2017 року надсилала з Італії позивачу кошти у сумі 300 євро. Відповідач має другу сім"ю, в якій проживає син дружини від першого шлюбу та вони виховують спільну дитину [INFO] Його друга дружина Наталія зареєстрована як шукаюча роботу з 15 травня 2018 року, виплата допомоги по безробіттю не нараховувалася. Станом на 25 травня 2018 року відповідачу належить на праві власності житловий будинок у Хмельницькій області загальною площею 173.6 кв.м. 16 серпня 2018 року Рівненським районним судом Рівненської області видано судовий наказ про стягнення з відповідача аліментів на користь його другої дружини на утримання їх спільної доньки [PERSON] 01 березня 2015 рн.н. у розмірі 1/4 доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше 10 прожиткових мінімумів з 10 липня 2018 року і до повноліття дитини. З листопада 2016 року донька сторін [PERSON] проходить ортодонтичне лікування в клініці "Роздент" /м.Київ/ у зв"язку з вадою закладання зубного ряду, встановлення брекет-системи коштує 24 280 грн. і лікування потребує щомісячного обстеження. Протягом лютого-квітня 2018 року позивачем витрачено 2 943 грн. 50 коп. на оплату транспортних послуг. З вересня 2016 року [PERSON] є ученицею КЗ "Рівненська державна художня школа імені [PERSON]" і відповідно до довідки оплата за навчання 220 грн. щомісячно та потребує оплати матеріалів, всього у розмірі 3 100 грн. 00 коп. щорічно З вересня по листопад 2017 року [PERSON] навчалася на курсах "Фінансова грамотність" та "Психологія успіху" та позивач оплатила їх вартість у загальній сумі 3 000 грн. 00 коп. Діти брали участь у "Підлітковому християнському таборі "Цегла 2.0" з 09 по 15 липня 2017 року і мати сплатила за їх участь 1 500 грн. 00 коп. Діти сторін відпочивали у ДСОК "Електронік" з 25 липня 2015 року з оплатою позивачем путівок у сумі 2 800 грн. 00 коп. Також вони приймали участь у "Християнському денному таборі "Різдвяні канікули" з 08 по 12 січня 2018 року зі сплатою позивачем 600 грн. 00 коп. за обох дітей. 12 червня 2017 року позивач оплатила дитячий табір "Мідія Болгарія" за проживання дітей сторін з 19 липня 2017 року у сумі 11 100 грн. 00 коп. за кожного. Діти сторін відпочивали у ДСОК "Агатівка" з 06 серпня 2017 року з оплатою позивачем путівок у сумі 5 240 грн. 00 коп. 28 березня 2018 року оплачена за відпочинок кожної з дітей у за дитячому табору у Болгарії 320 євро /еквівалент 10 416 грн./ та 500 грн. з 09 по 21 липня 2018 року. До спірних\~правовідносин підлягають\~застосуванню такі норми права. Згідно п.1 ст.3 Конвенції про права дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Ст.27 цієї Конвенції дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини. Згідно ч.ч.1, 2 ст.141\~СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Ст.150\~цього Кодексу зобов"язує батьків піклуватися про виховання дитини, про її здоров'я, фізичний, духовний розвиток, готувати до самостійного життя. Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття /ст.180\~СК України/. Згідно ч.1 ст.192\~СК України розмір аліментів на дитину може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених законом. Аналогічна вимога міститься і у п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» N 3 від 15.05.2006 року. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Ст.1\~Закону України\~"Про\~прожитковий мінімум" визначає прожитковий мінімум як вартісну величину достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Крім того, ч.ч.1, 2 ст.181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.2 ст.182 СК України мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Положеннями ст.ст.180, 183, 185 СК України визначаються декілька видів виконання цього обов'язку, зокрема, утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі; участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо). Згідно із ч.1 ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). За ч.2 ст.185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. За результатами аналізу встановлених обставин справи та вищенаведених правових норм можна дійти таких висновків. Розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Суд виходить з того, що після ухвалення попереднього рішення змінився матеріальний стан батька та дітей, змінилося законодавство щодо мінімального розміру аліментів, що в силу ст.192\~СК України є підставою для збільшення розміру аліментів. Прийняття Закону «Про внесення змін щодо мінімального розміру аліментів» спрямоване на посилення захисту права дитини на належне утримання, а тому є підставою для зміни розміру стягнутих з відповідача аліментів. Виходячи з рівності прав та обов'язків батьків, а також з того, що суб'єктивні права дитини на утримання її батьком є порушеними, позивач зобов'язаний утримувати свою неповнолітню дитину та разом із відповідачем забезпечити їй рівень життя, необхідний та достатній для її нормального розвитку, суд приходить до висновку про задоволенння позову. Стягнення з відповідача на користь позивача щомісячних аліментів на дитину у визначеному судом розмірі, який при взаємному обов'язку батьків утримувати дитину є обґрунтованим, не є заниженим в нинішніх умовах проживання, з урахуванням віку неповнолітньої дитини та її потреб, відповідає засадам розумності і справедливості та не є таким, що створює відповідачу додаткові труднощі матеріального характеру. СК України виходить з принципу рівності прав та обов'язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов'язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Положення ч.1 ст.185 СК України стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв'язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв'язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягає доведенню особою, яка пред'явила такий позов. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов'язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Суд вважає за необхідне стягнути додаткові витрати як документально підтверджені, та не стягувати сплачені 19 червня 2014 року 495 грн. 60 коп. за путівки КЗ РОШВД РОР табір "Електронік", оскільки позивачем пропущено строк давності щодо даної вимоги і сторони відповідача наполягає на застосуванні наслідків спливу строку позовної давності. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз.десятий п.9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп\\2003). Щодо порядку і строку виконання рішення, то сторонам повідомляємо наступне. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ч.1 ст.189 СК України батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується. При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить із положень ч.1 ст.141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позивач не сплачувала судовий збір при подачі вказаного позову, суд при ухваленні рішення присуджує стягнення з відповідача судового збору в прибуток держави у розмірі, визначеному на день винесення рішення. З огляду\~на викладене,\~

Outcome: approved