Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-21 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: встановлення факту належності документу. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що він звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області з заявою про проведення державної реєстрації права власності на земельну ділянку, площею 0,116 га, що знаходиться в межах Обухівської міської ради Київської області - надану для будівництва, обслуговування житлових будівель та господарських споруд (0,100 га) та ведення особистого підсобного господарства ( 0.016 га). Вказана земельна ділянка належить заявнику на підставі рішення Обухівської міської ради народних депутатів №606 від 29.09.1998 року, згідно якого йому 02.10.2000 року видано Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії [NUMBER] . Проте рішеннями державного реєстратора від 25.06.2019 року йому було відмовлено у здійсненні реєстрації земельної ділянки у зв`язку з наявністю виправлень в написанні прізвища власника у державному актів якому прізвище заявника зазначено невірно - «[PERSON]», « [PERSON]», що не відповідає дійсності та відомостям, зазначеним у паспорті, де його прізвище зазначено як [PERSON] . Оскільки цей недолік є перешкодою для державної реєстрації прав на його земельну ділянку, йомубуло рекомендовано звернутись до суду для встановлення юридичною факту належності документу. Ухвалою судді від 12.07.2019 року відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні. В судове засідання заявник не з`явився, подав до суду заяву, в якій підтримав заяву та просив її задовольнити, справу розглянути за його відсутності. Представник заінтересованої особи, державний реєстратор прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області, в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, заперечень по суті заяви не подав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Суд дослідивши та оцінивши матеріали справи встановив, що заявник є власником земельної ділянки площею 0,116 га, що знаходиться в межах Обухівської міської ради Київської області - надану для будівництва, обслуговування житлових будівель та господарських споруд (0,100 га) та ведення особистого підсобного господарства ( 0.016 га). Вказана земельна ділянка належить мені на підставі рішення Обухівської міської ради народних депутатів №606 від 29.09.1998 року згідно якого йому 02.10.2000 року видано Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. З метою реєстрації у встановленому порядком свого права у реєстрі речових прав на нерухоме майно, заявник почав займатись підготовкою документів та його земельним ділянкам були присвоєні кадастрові номери: 3223110100:01:068:0015 , про що є відповідний витяг НВ-3204343442015 від 28.04.2015 року та 3223110100:01:068:0093 , про що є відповідний витяг НВ-3204560472015 від 28.04.2015 року, проте у реєстрації земельних ділянок рішеннями державного реєстратора від 25.06.2019 року йому було відмовлено у здійсненні реєстрації земельної ділянки у зв`язку з наявністю виправлень в написанні прізвища власника у державному акті. У вказаному Державному акті на право власності на земельну ділянку прізвище заявника зазначено невірно - «[PERSON]», « [PERSON] », що не відповідає дійсності та відомостям, зазначеним у паспорті, де моє прізвище зазначено як [PERSON] . Відповідно до постанови ВРУ від 26.06.1992 року N 2503-ХІІ "Про затвердження положень про паспорт громадянина України" , паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України. Паспорт є дійсним для укладання цивільно-правових угод, здійснення банківських операцій, оформлення доручень іншим особам для представництва перед третьою особою лише на території України, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України. У паспорті громадянина України [NUMBER] виданому 26.05.1997 року, Обухівським РВ ГУ МВС України в Київській області, як в документі, що посвідчує особу правильним написанням персональних даних заявника є " [PERSON] ". Відповідно до Закону "Про Державний реєстр фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів" від 22.12.1994 року заявником було отримано ідентифікаційний номер та видано відповідну картку від 03.09.2010 року, якою йому було присвоєно ідентифікаційний номер № [NUMBER] , де також вірно вказані його персональні данні. Відповідно до Положення "Про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків" від 26.12, 2013 року №2211/24743 усі фізичні особи - платники податків та зборів реєструються у Контролюючих органах шляхом включення відомостей про них до Державного реєстру у порядку. Дане положення також міститься в ст.ст. 63, 70 Податкового кодексу України. Таким чином у всіх документах, що посвідчують особу та інших документах прізвище заявника звучить як " [PERSON] ". ЗК України, встановлено, що форми: державних актів на право власності на земельні ділянки затверджується Кабінетом Міністрів України. Тому 02.04.2002. р. Постановою № 449 затверджено нові форми державних актів, якими внесення будь-яких змін не передбачено. Пунктом 2.9. інструкції № 43 чітко зазначено, що при заповненні державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою усі записи мають бути зроблені державною мовою, чітко і розбірливо, виправлення не допускаються. Отже, можливість внесення змін чи виправлень до державного акта на право постійного користування земельною ділянкою чи державного акта на право власності на земельну ділянку законодавством не передбачена. Оцінивши докази, наявні в матеріалах справи, суд приходить до висновку про можливість задоволення заявлених вимог, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Згідно з ч.2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Виходячи зі змісту п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Таким чином доводи заяви про належність правовстановлюючого документу саме заявнику знайшли підтвердження під час судового розгляду і підлягають задоволенню. Юридичне значення встановлення вказаного вище факту необхідне заявнику для реєстрації у встановленому законом порядку свого право власності на нерухоме майно. Враховуючи викладене, повно, всебічно і об`єктивно з`ясувавши обставини справи, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов до переконання про задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту належності документу заявнику. Відповідно до ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. На підставі викладеного враховуючи, що даний факт має для заявника юридичне значення, суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved