Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому вимагає надати дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон їх дитини [PERSON], [INFO], без згоди батька. Як зазначила позивачка у своїй позовній заяві, вона певний час перебувала з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу має доньку [PERSON]; рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 10.09.2013 року шлюб було розірвано. Позивачка вказала, що дитина проживає разом із нею, відповідач донькою не цікавиться; вона має намір відвідати родичів свого нового чоловіка, які проживають у Російській Федерації, разом із дитиною з метою її відпочинку та оздоровлення, проте не має це змоги зробити, оскільки для виїзду за кордон потребується згода батька, а той таку згоду надати відмовляється. Враховуючи це, позивачка й звернулася до суду із зазначеними вимогами, обґрунтовуючи їх положеннями ст.4 Закону України "Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України". У судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги, просить їх задовольнити, врахувавши обставини, наведені у позовній заяві; додатково позивачка пояснила, що відповідач не дає згоди на виїзд дитини, хоча раніше обіцяв це зробити, вимагає для цього відмовитися від аліментів. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату та місце слухання справи був повідомлений належним чином за останнім відомим місцем проживання; враховуючи це, справу розглянуто згідно положень ст.224-226 ЦПК України в заочному провадженні. Суд, заслухавши пояснення позивачки та дослідивши надані йому докази, вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Так, позивачка та відповідач є батьками дитини [PERSON], [INFO] Дитина проживає разом із матір'ю позивачкою у справі в м.Вільнянськ Запорізької області; позивачка після розірвання шлюбу із відповідачем зареєструвала шлюб з іншим чоловіком, виховує доньку, відповідач з нею не спілкується. Новий чоловік позивачки має родичів в Російській Федерації, куди позивачка має намір виїхати на короткий строк для спілкування та відпочинку дитини. .За змістом ст.ст.2, 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в України громадян України", документами, що посвідчують особу громадянина під час перебування за її межами, зокрема, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. Оформлення проїзного документу дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до п.4 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року "Про затвердження правил перетинання державного кордону громадянами України", виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків посвідченою згодою, здійснюється у разі пред'явлення оригіналів документів або їх нотаріально засвідчених копій, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Відповідно до ст.150 та ч.1 ст.155 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя, поважати дитину, і здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до дитини та її людської гідності. Враховуючи наведене, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved