Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача [PERSON] посилаючись на те, що відповідач не сплачує своєчасно кошти за надані позивачем послуги з централізованого опалення та підігріву води, в зв"язку з чим за відповідачем утворився борг за період з 01.03.2009 року по 01.04.2014 року в розмірі 4 539, 68 грн., оскільки відповідач відмовляється добровільно погасити борг, то позивач просив стягнути вказану суму боргу з відповідача на користь позивача в судовому порядку, а також сплачений позивачем судовий збір в сумі 243,60 грн. Відповідно до ухвали суду від 10.09.2014 року за клопотанням представника позивача було залучено до участі в розгляді справи як співвідповідачів [PERSON], [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача уточнив позовні вимоги позивача та просив стягнути з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь позивача заборгованість за послуги з централізованого опалення та підігріву води за період з 01.03.2009 року по 01.04.2014 року по 1513,22 грн. з кожного та судові витрати, а саме сплачений позивачем судовий збір, по 81,20 грн. з кожного. Відповідачі [PERSON], [PERSON] позов заперечували посилаючись на те, що між сторонами відсутні договірні стосунки, також позивачем незаконно нарахована відповідачам абонплата в структурі тарифу на послуги з теплопостачання. Крім вказаного, відповідачі посилалися на те, що позивач незаконно звільнив від оплати за опалення місць загального користування жильців, які встановили індивідуальне опалення і переклав цю оплату на жильців, які підключені до центрального опалення, а тому позивач з 2013 року оплачує позивачу тільки за опалення квартири, а за оплату місць загального користування позивач буде оплачувати тільки після відповідного перерахунку і надання йому рахунку. Відповідачі також посилалися на те, що в суму боргу позивачем включена плата за воду за три місяці 2011 року, а саме за жовтень, листопад, грудень, по нормам, хоча в цей період працівники позивача зняли пломбу з лічильника і не повіряли його три місяці а потім нарахували оплату відповідачам по нормам. Відповідачка [PERSON] до суду не з"явилася, про день і час розгляду справи була повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила. Заслухавши учасників процесу та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Так в судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві спільної власності належить квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло №13594 від 11.01.1996 року і право спільної власності на вказану квартиру зареєстроване за вказаними особами в Білоцерківському МБТІ 15.02.1996 року. Наведене підтверджується копією вищевказаного свідоцтва. Згідно до розрахункового листа абонента наданого позивачем за квартирою [ADDRESS] рахується заборгованість за послуги з централізованого опалення та підігріву води перед КП "Білоцерківтепломережа" в сумі 4 539,68 грн. за період з 01.03.2009 року по 01.04.2014 року. Відповідно до п. 5 ч.3 ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004 року, споживач зобов"язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. У відповідності до ч.1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. В ст. 526 ЦК України, вказано, що зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог- відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону "Про житлово-комунальні послуги", відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами у спірний період не укладався письмовий договір про надання послуг з централізованого опалення та підігріву води, що ствердили в суді учасники процесу. Але як встановлено в суді, з 01.03.2009 року і по 01.04.2014 року між сторонами існують договірні відносини з приводу надання позивачем відповідачам послуг з централізованого опалення та підігріву води. Так в суді було встановлено, що у спірний період позивач надавав відповідачам вищевказані послуги, а відповідачі отримували ці послуги та їх частково оплачували, що ствердили в суді учасники процесу. Також в суді встановлено, що відповідачі по справі не зверталися до позивача із заявою про припинення надання вказаних послуг, що ствердили в суді учасники процесу. До суду не було надано доказів про те, що відповідачі цими послугами не користувалася, навпаки відповідачі [PERSON], [PERSON] ствердили те, що вказані послуги вони отримували у спірний період. Крім вказаного, як ствердили відповідачі [PERSON], [PERSON], вони проводили оплату цих послуг на рахунок позивача і останні також вказали на те, що заборгованість по оплаті послуг з централізованого опалення та підігріву води у відповідачів відсутня. Отже вказані обставини свідчать про існування певних юридичних відносин між позивачем та відповідачами щодо надання послуг з централізованого опалення та підігріву води. В ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" зазначено те, що споживач зобов"язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору, тобто обов"язок укладення вказаного договору законом покладається на споживача. Заперечуючи позов відповідачі [PERSON], [PERSON], посилалися на те, що позивачем незаконно нараховується абонплата в структурі тарифу на послуги з теплопостачання. При вирішенні даного спору суд виходить з наступного. Судом встановлено, що на виконання вимог Закону України "Про житлово-комунальні послуги" відповідно до рішення Білоцерківської міської ради від 23.12.2005 року №388 виконавцем послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання у житловому фонді комунальної власності м. Біла Церква є КП "Білоцерківтепломережа", що підтверджується копією вказаного рішення. Згідно із Законами "Про місцеве самоврядування в Україні" і "Про місцеві державні адміністрації" регулювання цін і тарифів за виконання робіт та надання житлово-комунальних послуг з урахуванням їхньої якості, режиму надання належить до повноважень місцевих державних адміністрацій та органів місцевого самоврядування, які мають право ухвалювати рішення про запровадження тарифів на послуги теплопостачання. Відповідно до ч.1 п.2 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до повноважень органів місцевого самоврядуванння у сфері житлово-комунальних послуг належить встановлення цін /тарифів на житлово-комунальні-послуги відповідно до закону. Згідно до ч. 2 ст. 14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", ціни/тарифи на комунальні послуги формуються і затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом. Як передбачено Законом "Про місцеве самоврядування в Україні" /ст. 5/ до системи органів місцевого самоврядування належить міська рада і виконавчий комітет ради. Представником позивача було надано суду копії рішень міської ради, виконавчого комітету Білоцерківської міської ради, відповідно до яких були встановлені, змінювалися тарифи на послуги з опалення та підігріву холодної води по м.Білій Церкві, і в структурі тарифу плати за опалення у вищевказаних рішеннях також була передбачена абонентська плата, що підтверджується матеріалами справи. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що тарифи на послуги з опалення та підігріву холодної води по м.Білій Церкві запроваджені органами місцевого самоврядування, що не суперечить вимогам діючого законодавства. В ч. 1 ст. 144 Конституції України вказано, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов"язковими до виконання на відповідній території. В судовому засіданні встановлено, що 21.06.2012 року Білоцерківською міською радою було прийняте рішення за №646-27-VІ "Про внесення змін в додаток 1 до рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 11.10.2011 року №451 "Про встановлення тарифів на послуги з опалення та підігріву холодної води" відповідно до якого відсутня абонплата, а передбачена плата за опалення при наявності лічильника теплової енергії: плата за обсяг теплової енергії, спожитої для систем централізованого опалення, грн. за 1 Гкал 269,75 грн. з ПДВ. Вказане рішення набрало чинності з 01.09.2012 року. Так судом встановлено, що відповідно до вищевказаного рішення Білоцерківської міської ради за №646-27-VІ від 21.06.2012 року відповідачам позивачем не нараховувалася абонплата з 01.09.2012 року по 01.04.2014 року. Наведене ствердили учасники процесу у суді. Ст. 162 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги в будинку /квартирі/, що належить громадянинові, береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно ст. 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов"язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов"язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов"язаннями, пов"язаними із спільним майном. Відповідно до п.12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМ України від 21. 07.2005 року № 630, у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії спо живач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об'єму) квартири (будинку садибного типу) за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку. Відповідно до п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМ України від 21.07.2005 року № 630, плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Згідно до п. 20 Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, пос тачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМ Украї ни від 21.07.2005 року № 630, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. У платіжному документі передбачаються графи для зазначення поточних і попередніх показань засобів обліку води, теплової енергії, різниці цих показань або затверджених нормативів (норм) споживання, тарифу на даний вид послуг і суми, яка належить до сплати за надану послугу. Як встановлено в судовому засіданні, фактично за квартирою [ADDRESS] рахується борг перед позивачем за надані послуги з централізованого опалення та підігріву води, який складається із несплаченої відповідачами заборгованості за опалення, в тому числі і абонентської плати, яка передбачена у структурі тарифу плати за опалення, а також із заборгованості за підігрів води в розмірі 4 539,68 грн. за період з 01.03.2009 року по 01.04.2014 року. Суд вважає, що саме КП БМР "Білоцерківтепломережа" має право вимагати стягнення заборгованості з відповідачів за надані останнім послуги з централізованого опалення та підігріву води, бо саме КП БМР "Білоцерківтепломережа" являється виконавцем послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання у житловому фонді комунальної власності м.Біла Церква. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заборгованість відповідачів, як споживачів послуг з централізованого опалення та підігріву води, перед позивачем за період з 01.03.2009 року по 01.04.2014 року складає суму 4 539,68 грн., оскільки відповідачі не виконують свої зобов"язання щодо оплати наданих послуг відповідно до затверджених в установленому порядку тарифів, тоді як ці тарифи на послуги з опалення та підігріву води є чинними, вони не скасовані та не визнані незаконними. Зважаючи на вищевикладене та на те, що [PERSON] являється власником 1/3 частини квартири [ADDRESS], то за надані послуги з централізованого опалення та підігріву води за період з 01.03.2009 року по 01.04.2014 року повинен бути стягнутий на користь позивача із [PERSON] борг в сумі 1 513,22 грн. Враховуючи те, що [PERSON] являється власником 1/3 частини квартири [ADDRESS], то за надані послуги з централізованого опалення та підігріву води за період з 01.03.2009 року по 01.04.2014 року повинен бути стягнутий на користь позивача із [PERSON] борг в сумі 1 513,22 грн. Крім вказаного, оскільки [PERSON] являється власником 1/3 частини квартири [ADDRESS], то за надані послуги з централізованого опалення та підігріву води за період з 01.03.2009 року по 01.04.2014 року повинен бути стягнутий на користь позивача із [PERSON] борг в сумі 1 513,22 грн. На підставі вищевикладеного суд вважає за необхідне стягнути з кожного відповідача на користь позивача по 1513,22 грн. боргу за надані позивачем послуги з централізованого опалення та підігріву води. Суд також вважає, що відповідно до ст. 88 ЦПК України з кожного відповідача необхідно стягнути на користь позивача по 81,20 грн. судового збору Суд не приймає до уваги заперечення відповідачів [PERSON] та [PERSON] про те, що між сторонами відсутні договірні стосунки, та про те, що позивачем незаконно нарахована відповідачам абонплата в структурі тарифу на послуги з теплопостачання, оскільки ці заперечення спростовуються вищевикладеними у рішенні суду доказами. Суд також не приймає до уваги заперечення відповідачів [PERSON] та [PERSON] про те, що позивач звільнив від оплати за опалення місць загального користування жильців, які встановили індивідуальне опалення і переклав цю оплату на жильців, які підключені до центрального опалення, а тому позивач з 2013 року оплачує позивачу кошти тільки за опалення квартири, а за оплату місць загального користування позивач буде оплачувати тільки після відповідного перерахунку і надання йому рахунку. Так відповідно до п. 28 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМ України від 21.07.2005 року № 630, споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Наказом Мінбуду України від 31.10.2006 року № 359, зареєстрованим в Міністерстві юстиції юстиції України 27.11.2006 року за № 1237/13111 затверджено Методику розраху нку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатокварти рних будинків, та визначення плати за їх опалення. Відповідно до п. 1.1 Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опа лення, ця Методика розроблена відповідно до Закону України "Про житлово-комунальні послуги" та постанови Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року N 630 "Про зат вердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення». В п.1.2 Методики вказано, що Методика встановлює порядок визначення витрат теп лової енергії на опалення місць загального користування (далі МЗК) у багатоквартирних житлових будинках для встановлення розміру плати за неї споживачами. А в п.1.3 Методики зазначено, що у Методиці наведені розрахункові усереднені дані річного споживання теплової енергії на опалення МЗК для будинків, зведених за типовими для всіх областей України проектами серій до 1995 року, за умов додержання закладених у проекті архітектурно-конструктивних та інженерних рішень, якими можна скористатися для розрахунків при відсутності проектних даних. Для житлових будинків, зведених за індивідуальними проектами, для визначення витрат теплової енергії слід використовувати проектні дані річного споживання теплової енергії або дані теплової потужності систем опалення МЗК, або розрахунковий метод за чинними будівельними нормами. Згідно до п. 1.4 Методики, кількість теплової енергії на опалення МЗК окремо не визначається, а входить до загальної кількості теплової енергії, виставленої до плати за опалення у таких випадках: якщо в багатоквартирному будинку незалежно від наявності або відсутності загальнобудинкового обліку теплової енергії відсутні суб'єкти господарювання, помешкання з індивідуальним опаленням, усі житлові квартири не обладнані приладами обліку витрат теплової енергії на опалення. З відповіді виконавчого комітету Білоцерківської міської ради №С-64/1 від 04.04.2013 року на звернення [PERSON] від 05.03.2013 року вбачається, що стосовно нарахування за опалення місць загального користування споживачам, які встановили індивідуальні (автономні) системи в квартирах багатоквартирних будинків, то КП БМР "Білоцерківтепломережа" розробляється порядок для зазначених споживачів відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМ України від 21.07.2005 року № 630, та Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення затвердженої Наказом Мінбуду України від 31.10.2006 року № 359, який зареєстровано в Міністерстві юстиції юстиції України 27.11.2006 року за № 1237/13111 і розроблене положення буде винесено управлінням житлово-комунального господарства Білоцерківської міської ради на розгляд чергового засідання виконавчого комітету Білоцерківської міської ради. В судовому засіданні представник позивача підтвердив те, що позивачем розроблений вищевказаний порядок для вищевказаних споживачів, однак на даний час цей порядок ще не затверджений органами місцевого самоврядування. Наведене також підтвердили і відповідачі в судовому засіданні. Слід зазначити, що відповідно до Законів України "Про місцеве самоврядування в Україні", "Про теплопостачання" та "Про житлово-комунальні послуги" повноваження щодо управління об'єктами житлово-комунального господарства, які перебувають у комунальній власності, забезпечення їх утримання та ефективної експлуатації, встановлення тарифів на житлово-комунальні послуги, затвердження норм споживання та якості цих послуг, контроль за їх дотриманням, а також здійснення контролю за забезпеченням споживачів тепловою енергією відповідно до нормативних вимог покладено на органи місцевого самоврядування. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Суд вважає, що відповідачі не надали суду належних та безспірних доказів про те, що у будинку відповідачів позивачем проводиться централізоване опалення місць загального користування будинку, та про те, що наявні підстави для застосування Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення, затвердженої Наказом Мінбуду України від 31.10.2006 року № 359, зареєстрованим в Міністерстві юстиції юстиції України 27.11.2006 року за № 1237/1311, а також відповідачами не надано на підтвердження своїх вищевказаних заперечень відповідних розрахунків. Суд не приймає до уваги заперечення відповідачів про те, що в суму боргу позивачем включена плата за воду за три місяці 2011 року, а саме за жовтень, листопад, грудень, по нормам, хоча в цей період працівники позивача зняли пломбу з лічильника і не повіряли його три місяці а потім нарахували оплату відповідачам по нормам, оскільки відповідачі не надали суду доказів на підтвердження вказаних заперечень. На підставі вищевикладеного та ст. 144 Конституції України, ст.162 ЖК України, ст.ст. 360,509,526,610 ЦК України, Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004 року, Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМ України від 21.07.2005 року № 630, Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення затвердженої Наказом Мінбуду України від 31.10.2006 року № 359, зареєстрованим в Міністерстві юстиції юстиції України 27.11.2006 року за № 1237/13111,

Outcome: approved