Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Канівської міської ради Черкаської області, про надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] за кордон без дозволу та супроводу батька та на оформлення документів для тимчасового виїзду за межі України. Свої вимоги мотивує тим, що вона з [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з 27 листопада 2010 року по 09 серпня 2017 року. Шлюб розірвано на підставі рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 13.07.2017. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON],[INFO] та [PERSON],[INFO]. Після припинення спільного проживання, діти залишилися проживати з позивачкою за адресою: [ADDRESS]. З часу розірвання шлюбу відповідач рідко бачився з дітьми та не брав участі у вихованні та догляді за ними, періодично надає матеріальну допомогу на їх утримання та розвиток, спілкується із дітьми за допомогою телефону та через інтернет. Відповідач не проти надати згоду на виїзд неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] за кордон, однак через те, що він постійно перебуває в іншій країні, де він підписав контракт на роботу на 5 років, він фактично не має можливості приїхати в Україну аби підписати необхідне нотаріальне доручення. Крім того, відповідач надав їй з дитиною кошти на поїздку за кордон, основною метою якої є покращення здоров'я дитини. Просить суд надати їй дозвіл на виїзд неповнолітьої доньки [PERSON], [INFO] за межі України до Італії у період з 15.07.2018 по 31.08.2018 без дозволу батька - [PERSON]; надати їй дозвіл без згоди батька - [PERSON] оформляти документи в компетентних органах для тимчасового виїзду за кордон неповнолітньої дитини. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, до суду надійшла заява про проведення судового засідання у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задоволити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надіслав телефонограму про розгляд справи за його відсутності позовні вимоги визнав та не заперечує щодо їх задоволення. Представник третьої особи - Служби у справах дітей виконавчого комітету Канівської міської ради, у судове засідання не з'явився, до суду надійшла заява про проведення судового засідання у їх відсутність, не заперечують щодо задоволення позовних вимог. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. У відповідності до ст.ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 27 листопада 2010 року по 9 серпня 2017 року. Шлюб розірвано на підставі рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 13.07.2017 (а.с. 5). Від шлюбу вони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 4). З моменту припинення спільного проживання та до теперешінього часу дитина проживає разом з позивачем, що підтверджується довідкою № 702 від 17.08.2017 виданої реєстраційним відділом виконавчого комітету Канівської міської ради ( а.с. 20). Згідно ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися в Україну. Згідно ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст. 313 Цивільного Кодексу України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до ст. 4, 7 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", п.п.16,18 "Правил оформлення і видачі паспортів громадянина України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення", затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1995р., № 231, відомості про дітей, які не досягли 18-річного віку і їдуть за кордон разом з батьками, записуються в паспорті батьків; самостійний виїзд за кордон дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за нотаріально засвідченою згодою батьків; за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. За умовами ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документу дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. З відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Згідно п. 4. Постанови КМ України від 27.01.1995, №57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України" виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків, або його нотаріально засвідченої копії. Статтями 7, 155 Сімейного Кодексу України встановлено - дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Статтями 3,6 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, учасником якої Україна стала 27.09.1991, встановлено - в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Стаття 27 цієї Конвенції передбачає - держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. З огляду на викладене, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Суд оцінивши докази у справі, вважає, що надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон у супроводі матері, без згоди батька, а також надання дозволу матері на оформлення проїздних документів для виїзду за кордон дітям - буде відповідати інтересам дітей, але з обов'язковим покладенням обов'язку на матір забезпечити приїзд дітей до України. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню шляхом надання дозволу матері на оформлення проїзних документів для дітей для виїзду за кордон та на тимчасовий виїзд неповнолітніх дітей за межі України до Італії, у супроводі матері, без згоди та супроводу другого з батьків у період з 15.07.2018 по 31.08.2018. На підставі: ст. 33 Конституції України; ст. 2, 4, 7 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України"; п.п.16,18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянина України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених Постановою КМ України від 31.03.1995р. №231; п. 4. Постанови КМ України від 27.01.1995, №57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України"; ст.ст. 7, 155 Сімейного Кодексу України; Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ст.ст. 12, 13, 81, 259, 265,268, 273, 354 ЦПК України, ст. ст. 150 СК України, суд, -

Outcome: approved