Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

[PERSON] 16.08.2011 р. звернувся до суду з позовом до співвласників домоволодіння [ADDRESS] про виділ в натурі частки жилого будинку з надвірними будівлями, визначення порядку користування земельною ділянкою та припинення права сумісної часткової власності. 23.12.2014 року позивач подав уточнену позовну заяву, в якій просив поновити його порушене право користування частиною земельної ділянки та виділити у його користування земельну ділянку № 1 з боку проїзду, з окремим виїздом на проїзд, площею 265 кв. м., що відповідає його ідеальній долі, а [PERSON] та [PERSON] - земельну ділянку № 11, з боку домоволодіння № 14, з окремим виїздом на в'їзд Тевелєва, площею 235 кв. м.; виділити в натурі приміщення квартири № 2, що складається з коридору 2-1, площею 4,5 кв. м., коридору 2-2 площею 5,1 кв. м., жилих кімнат: 2-4 площею 7,8 м. кв., 2-3 площею 18,2 м. кв., 2-5 площею 7,9 м. кв., кухні 2-6, площею 6,8 кв. м., тамбура ІІІ, площею 3,4 м. кв., загальною площею 53,7 кв. м., в тому числі житловою 33,3, м. кв., а також надвірні будівлі і споруди: вбиральню літ. «Г», літній душ літ. «М», сарай літ. «Д», льох літ. «В», навіс літ. «К», огорожу № 2 № 5, хвіртку № 4, що більше його ідеальної частки, але відповідає фактично сформованому порядку користування. В обґрунтування позову [PERSON] вказав, що він є власником 53/100 частин зазначеного домоволодіння. Співвласниками домоволодіння є: [PERSON] на 36/100 ч. та [PERSON] на 11/100 ч. Домоволодіння складається: з жилого будинку літ.А-1, де є 2 жилі квартири за №1, №2, господарські будівлі та споруди, які розташовані на земельної ділянки 500 кв.м. У нього в фактичному користуванні знаходиться квартира №2, що складається: з коридору 2-1, площею 4,5 кв.м, коридору 2-2, площею 5,1кв.м, жилих кімнат 2-4, площею 7,8 кв.м, 2-3, площею 18,2 кв.м, 2-5, площею 7,9 кв.м, кухні 2-6, площею 6,8 кв.м, тамбура III, площею 3,4 кв.м, загальною площею 53,7 кв.м.; а також надвірні будівлі: вбиральня літ.'Г", літний душ літ."М", сарай літ."Д", льох літ. "В", навіс літ."К", огорожа №2,№5, хвіртка №4. Тому, просить суд виділити йому в натурі перелічені будівлі та споруди, припинивши право сумісної часткової власності, а також визначити порядок користування земельною ділянкою, надавши йому в користування площу 265 кв.м., що відповідає його частки в спільному майні. Не погодившись з первісним позовом [PERSON] 18.05.2012 року подав до суду зустрічний позов до [PERSON], в якому просив надати [PERSON] в користування земельну ділянку №1, з боку проїзду, з окремим виїздом на проїзд, площею 212 кв.м, що на 53 кв.м (265-212) менше, ніж припадає на його ідеальну долю, згідно до 1 варіанту висновку судової будівельно-технічної експертизи №03/04 від 22.03.2012 р. з межею розподілу, яка прокладена за лінією АБВГД: відрізок АБ, прокладений по лінії розподілу житлового будинку літ."А-1" з прибудовами; відрізок БВ, довжиною 1,96 м, прокладений від лінії розподілу житлового будинку літ. "А-1" з прибудовами перпендикулярно до стіни прибудови літ."а", по існуючий огорожі; відрізок ВГ, довжиною 1,55 м, прокладений паралельно стіні прибудови літ."а", по існуючій огорожі; відрізок ГД, довжиною 15,05 м, прокладений по існуючий огорожі від точки Г до тильної межі, на відстані 9,0 м від левої межі, з боку проїзду. В подальшому [PERSON] неодноразово уточнював зустрічний позов та 23 грудня подав позов в останній редакції, в якій просив визначити порядок користування земельною ділянкою пл. 500 кв.м. при житловому будинку [ADDRESS] по першому варіанту експертного висновку, залишивши в його користуванні та в користуванні співвласника будинку [PERSON] ізольовану ділянку пл. 288 кв.м. з боку домоволодіння №13, а також стягнути з [PERSON] грошову компенсацію за збільшення його долі по надвірним будівлям. В позові [PERSON] зазначив, що він заперечує проти виділу позивачу [PERSON] у власність надвірних будівель у виді сараю літ. «Д», льоху літ. «О», вбиральні літ. «Г» та огорожі №2, оскільки між співвласниками домоволодіння з 1982 р. склався фактичний порядок користування як жилим будинком, так і земельною ділянкою зі спорудами. У зазначеному році позивач, зі згоди інших співвласників, побудував огорожу №2,№5, за що отримав в своє окреме користування капітально побудовані господарські будівлі - сарай, вбиральню, льох. Цей порядок виконувався та зберігся до теперішнього часу. Тому, не заперечує виділити позивачу в користування квартиру №2, з надвірними будівлями, якими той фактично користується. Заявив зустрічний позов про визначення порядку користування земельною ділянкою по фактичному користуванню, що склався між співвласниками протягом останніх 30 років (варіант №1 експертизи), оскільки, цей порядок не порушує прав власників, не суперечить санітарно-технічним, архітектурно-будівельним нормам. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] наполягали на задоволення позову, посилаючись на обставини, що зазначені у ньому. З підстав зазначених у первісному позові позивач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] заперечували проти зустрічного позову. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову з підстав, які зазначені у зустрічному позові. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не заперечували проти задоволення первісного позову [PERSON] в частині по виділенню в натурі приміщення квартири № 2, а в іншій частині позовних вимог [PERSON], що стосуються визначення порядку користування земельною ділянкою та зустрічного позову [PERSON], просила ухвалити рішення на розсуд суду. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Суд зазначає, що згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до змісту ст.ст. 11,15 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист же цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України. Як правило, власник порушеного права може скористатися не любим, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 1 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ в натурі частки з майна, яке знаходиться в спільній частковій власності. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, домоволодіння [ADDRESS] на праві спільної часткової власності належить [PERSON] 53/100 ч.; [PERSON] 36/100 ч.; [PERSON] 11/100 ч. Домоволодіння розташоване на земельній ділянці площею 500 кв.м. та складається: з жилого будинку літ «А-1», що має квартири №1, №2, господарських споруд, що підтверджується технічним паспортом. Сторони у суді підтвердили, що між ними фактично склався порядок користування жилими приміщеннями та господарськими спорудами і позивач користується тими будовами і спорудами, на які й претендує. Оскільки, ця обставина визнана сторонами по справі, то в порядку ст.61 ЦПК України доказуванню не підлягає. За клопотанням позивача за первісним позовом [PERSON] була призначена судова будівельно-технічна експертиза. Як вбачається з висновку судової будівельно-технічної експертизи №03/04 від 22.03.2012 року на належні [PERSON] 53/100 часток домоволодіння по в'їзду Тевелєва № 15 в м. Харкові можливо виділити в натурі приміщення квартири № 2, що складається з що складається з коридору 2-1, площею 4,5 кв. м., коридору 2-2 площею 5,1 кв. м., жилих кімнат: 2-4 площею 7,8 м. кв., 2-3 площею 18,2 м. кв., 2-5 площею 7,9 м. кв., кухні 2-6, площею 6,8 кв. м., тамбура ІІІ, площею 3,4 м. кв., загальною площею 53,7 кв. м., в тому числі житловою 33,9 м. кв., а також надвірні будівлі і споруди: вбиральню літ. «Г», літній душ літ. «М», сарай літ. «Д», льох літ. «В», навіс літ. «К», огорожу № 2 № 5, хвіртку № 4, що більше його ідеальної частки, але відповідає фактично сформованому порядку користування. Після розподілу в натурі ідеальні долі співвласників перерозподіляться і будуть складати: [PERSON] - 56/100 частин, замість 53/100 частини; [PERSON] - 67/200 частин, замість 36/100 частини; [PERSON] - 21/200 частини, замість 11/100 частини. Грошова компенсація не буде виплачуватися нікому зі співвласників у зв'язку з тим, що кожен із співвласників користується майном, яке придбав по договору купівлі-продажу, отримав у спадщину чи побудував особисто. Допитана в судовому засіданні експерт [PERSON] вказала, що при дослідженні були уточнені розміри та площі усіх приміщень житлового будинку літ. «А» з прибудовами, зокрема площа приміщення 2-5 складає 7,9 м. кв., замість 7,3 м. кв., площа приміщення 2-1 складає 4,5 м. кв. замість 4,7 м. кв., розмір тамбуру літ. «а2» складає 1,44*2,31 м., замість 1,20*2,60 м. Площа приміщення ІІІ в ньому складає 3,4 м. кв.(1,49+1,43/2*2,3), замість 2,9 кв. м. Також підтвердила ту обставину, яку зазначено у висновку експертизи щодо відсутності необхідності сплати грошової компенсації. Таким чином, оскільки даний варіант розподілу житлового будинку є єдиним та не порушує права інших співвласників, суд вважає за необхідне задовольнити позов [PERSON] у частині поділу житлового будинку. Що стосується визначення порядку користування земельною ділянкою, то суд вважає наступне. Відповідно до ч. 4 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. При вирішення питання про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, суд насамперед виходить з положень Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 р. «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ». У справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з'ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір'я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. В разі неможливості перенесення співвласником господарських будівель і насаджень на надану в його користування частину ділянки суд має обговорити питання про відповідну грошову компенсацію. Виходячи з того, що порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, суд, відповідно до п.21 вказаного Пленуму, ст.88 ЗК України бере до уваги цю угоду при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільної власності. Якщо при вирішенні спору суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. Судом встановлено і не заперечувалось сторонами, що земельна ділянка на цей час не приватизована, а порядок користування нею співвласниками був визначений ще у 1982 р. шляхом взаємних поступок. До вересня 2011 р. цей порядок співвласниками визнавався та виконувався. Встановлений порядок користування землею не виключає жодного співвласника з числа користувачів спільної земельної ділянки, не суперечить архітектурно-будівельним, санітарним чи протипожежним правилам та явно не ущемляє законні права когось зі співвласників. Дана обставина підтверджена висновком судової будівельно-технічної експертизи №03/04 від 22.03.2012 р., якою запропоновано два варіанту користування земельною ділянкою - 1-й варіант по фактично сформованому порядку, 2-й варіант відповідно до первісних ідеальних часток співвласників. Тому, суд задовольняє позов [PERSON] і визначає порядок користування земельною ділянкою відповідно до 2 варіанту, запропонованого експертом, відповідно до якого: [PERSON] надається в користування земельна ділянка №1, з боку проїзду, з окремим виїздом на проїзд, площею 265 кв.м., що відповідає його первісній ідеальній долі; [PERSON] та [PERSON] - земельну ділянку №ІІ, з боку домоволодіння №14, з окремим виїздом на в'їзд Тевелєва, площею 235 кв.м., що відповідає їх первісній ідеальній долі. В зв'язку з вищевикладеним, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про визначення порядку користування земельною ділянкою.

Outcome: approved