Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-12 00:00:00

4 липня 2018 року [PERSON]звернувся до суду в порядку окремого провадження з заявою, про видачу обмежувального приписустосовно колишньої дружини [PERSON], яким просив визначити наступні обмежувальні заходи: заборонити [PERSON] перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою, [PERSON], на термін одного місяця; усунути перешкоди у користуванні особистою приватною власністю (грошові кошти, які регулярно щомісячно сплачуються [PERSON].) постраждалою особою [PERSON], шляхом зобов'язання [PERSON] направити ці кошти на медичне обстеження; обмежити спілкування [PERSON] з постраждалою дитиною [PERSON] на термін один місяць. Свої вимоги заявник обґрунтовував тим, що від зареєстрованого шлюбу з [PERSON] мають доньку [PERSON], [INFO]. Шлюб між [PERSON]та [PERSON] розірвано 07.10.2015 року. За твердженням заявника [PERSON] відмовляючись від щеплення малолітньої дитини вчиняє економічне насильство проти власної дитини, що виражається у створенні перешкод у реалізацією дитиною права на отримання необхідних послуг лікування від захворювання на поліомеліт та інших аналогічних небезпечних хвороб проти яких відсутнє лікування) шляхом відповідного щеплення. У судовому засіданні [PERSON] підтримав подану заяву та наполягав на її задоволенні. [PERSON] в судовому засіданні категорично заперечила щодо поданої заяви та будь-яких звинувачень на свою адресу стовно вчинення протиправної поведінки. Пояснила, що не заперечує необхідності щеплень, при цьому зазначила, що визначаючись із графіком та послідовністю щеплень керується перш за все інтересами дитини. Враховує стан здоров'я доньки, можливість, доцільність і безпечність щеплень з огляду на якість та терміни зберігання вакцини та взагалі її наявність. Представник Служби у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації категорично заперечила проти заяви [PERSON] та пояснила в судовому засіданні, що жодне зі звернень останнього до служби щодо неправомірної поведінки матері дитини не підтверджено. Всі документи і звернення подані [PERSON] розглянуті спеціалістами служби, в тому числі спеціалістами у галузі медицини і надані роз'яснення, як з приводу застосування препарату «Рибомуніл» так з приводу проведення профілактичних щеплень. Після поновлення провадження у справі заявник та заінтересовані особи в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причин неявки до суду не повідомили. З огляду на положення ч.1 ст. 350-5 ЦПК України, суд вважає можливим завершення розгляду справи за відсутності осіб, які не з'явились в судове засідання. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, приходить до наступного висновку. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі від якого у них є спільна донька [PERSON], [INFO]. 07.10.2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, дитина залишилась проживати з матір'ю. Судом встановлено, що дитина [PERSON], [INFO], станом на 27.07.2017 року спостерігалась лікарем-педіатром філії №5КНП «Центру ПМСД «1» Оболонського району з дня народження. На диспансерному обліку не перебувала. 31.11.-08.11.2016 року, 20.11 - 25.11.2016 року,12.12-12.12.2016 року дитина хворіла на гостру респіраторну вірусну інфекцію. За медичною допомогою до дільничного лікаря - педіатра не зверталися. Мати лікувала дитину самостійно гомеопатичними препаратами, які призначав лікар - гомеопат. 18.07.2016 року дитині зроблено щеплення вакциною «Пентаксім» 0,5с М2035-1. Надалі мати від щеплень відмовилась до 11.05.2017 року. 10.08.2016 року та 15.08.2016 року дитині проведено лабораторне обстеження: загальний аналіз крові та загальний аналіз сечі. В липні 2016 року дитина оформлена дільничною бригадою в дитячий комбінат №581, медична форма №026/о видана на руки. З 16. 12.2016 року до 27.07.2017 року за медичною допомогою до лікарів філії №5 КНП «ЦПМСД №1» Оболонського району мати з дитиною не зверталась. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», особам, які не досягли п'ятнадцятирічного віку, профілактичні щеплення проводяться за згодою їх об'єктивно інформованих батьків, або інших законних представників. [PERSON] не заперечувала необхідності профілактичних щеплень, при цьому зазначила, що визначаючись із послідовністю щеплень та відхиляючись від їх графіку розуміє відповідальність, враховує стан здоров'я доньки, поради лікарів, існуючі протипоказання, можливість, доцільність і безпечність того чи іншого щеплення, якість вакцини та її наявність. За ст.ст. 42, 43 Закону України „Основи законодавства України про охорону здоров'я" ризиковані методи ... профілактики ... визнаються допустимими, якщо вони ... застосовуються за згодою інформованого про їх можливі шкідливі наслідки пацієнта. Згода інформованого пацієнта необхідна для застосування методів ... профілактики ... Щодо пацієнта, який не досяг віку 15 років, медичне втручання здійснюється за згодою їх законних представників. Можливість відмови від щеплень безпосередньо обговорена у ст.12 Закону України „Про захист населення від інфекційних хвороб" за якою особам, які не досягли п'ятнадцятирічного віку..., щеплення проводяться за згодою їх батьків. Відомості про ... відмову від обов'язкових профілактичних щеплень підлягають статистичному обліку. Якщо особа та (або) її законні представники відмовляються від обов'язкових профілактичних щеплень, лікар має право взяти у них відповідне письмове підтвердження. П. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" визначено, що домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім'ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім'єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. П. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" визначено, що обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов'язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців (ч. 4 ст. 26 Закону). Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (ч. 3 ст. 26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству"). Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" оцінка ризиків - оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. За ст.ст. 77, 78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. В судовому засіданні не підтверджено належними та допустимими доказами факту економічного насилля [PERSON] та вчинення протиправних дій щодо малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. З'ясувавши обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність відмовити [PERSON] у задоволенні його заяви про видачу обмежувального припису.

Outcome: dismissed