Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-04 00:00:00

В жовтні 2019 року [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із заявою про встановлення факту смерті його матері - [PERSON] в м.Луганську, яка настала [INFO] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] у м.Луганську померла його мати - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть російського зразка, виданого 10 липня 2019 року Артемівським відділом запису актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки, серія [NUMBER] . Отримати свідоцтво про смерть українського зразка у відділі державної реєстрації смерті неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, а тому йому ( [PERSON] ) було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті Шевченківським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві. До початку розгляду справи по суті, заявником було подано заяву про розгляд справи за його відсутності на задоволенні заяви наполягав в повному обсязі, з підстав, викладених у заяві. Представник Шевченківського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві та заінтересовані особи: [PERSON] ( чоловік покійної ), [PERSON] ( донька покійної ) в судове засідання не з`явились; про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку; подали заяви про розгляд справи за їх відсутності; проти задоволення заяви [PERSON] не заперечують. Суд, розглянувши подані стороною заявника документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 5) ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті ( п. 8) ч. 1 ст.315 ЦПК України). У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2 ст. 315 ЦПК України). Відповідно до положень ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Як вбачається із матеріалів справи і це встановлено судом, що [PERSON] (заявник) є сином покійної [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про народження, виданого 13 квітня 1995 року відділом реєстрації актів громадянського стану Кам?янобродського райвиконкому м. Луганська, актовий запис за №431, зроблено 17 вересня 1990 (а.с.28). Звертаючись до суду з вищезазначеною заявою, заявник зазначив, що згідно довідки про причину смерті (до форма №106/о № 153, видається для поховання) від 29 червня 2019 року, виданої Державним закладом ЛНР "Луганська республіканська клінічна лікарня", його мати - [PERSON] померла [INFO] , причина смерті - дрібно і крупно вузловий цироз печінки (а.с.8). Також, у своїй заяві заявник зазначив, що він звертався до Шевченківського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві для проведення державної реєстрації смерті його ( [PERSON] ) матері, однак, на вказане звернення отримав відмову у проведенні державної реєстрації смерті, оскільки пред`явлені документи, видані некомпетентними органами. Відповідно до ст. 17 Закону України " Про державну реєстрацію актів цивільного стану ", державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Відповідно до п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України (ч.1 ст.317 ЦПК України). Стаття 2, 3 Закону України " Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України " від 15.04.2014 № 1207-VII визначає статус території України, тимчасово окупованої внаслідок збройної агресії Російської Федерації, встановлює особливий правовий режим на цій території, визначає особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб. Тимчасово окупованою територією визначається: 1) сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій; 2) внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України; 3) повітряний простір над територіями, зазначеними у пунктах 1 і 2 цієї частини. За правилами ст. 1, 9, 17, 18 Закону України " Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України ", тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України; державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків; у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна; громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Згідно положень Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5 у зв`язку з неможливістю виконувати повноваження відділами державної реєстрації актів цивільного стану Автономної Республіки Крим, міста Севастополя та на тимчасово окупованих територіях, та території проведення АТО, проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення, анулювання здійснюються відділами державної реєстрації актів цивільного стану за межами цієї території за місцем звернення заявника. Пунктом 1) розділу 5 зазначених вище Правил визначені підстави для державної реєстрації смерті, однією з підстав є рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Надані заявником документи, а саме: копія довідки про причину смерті (до форма №106/о № 153, видається для поховання), виданої 29 червня 2019 року Державним закладом ЛНР "Луганська республіканська клінічна лікарня"; копія свідоцтва про смерть, виданого 10 липня 2019 року Артемівським відділом записів актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки, серія [NUMBER] , видане органами державної влади, які створені всупереч законодавства України, а тому, не є підставою для реєстрації смерті за правилами ст. 17 Закону України " Про державну реєстрацію актів цивільного стану" органом державної реєстрації актів цивільного стану ". За таких обставин, суд прийшов до висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню, оскільки, заявник не може отримати від територіальних органів Міністерства юстиції України, що створені за законодавством України документ встановленої форми про смерть та на його підставі зареєструвати смерть [PERSON] , що також за правилами ст.17 Закону України " Про державну реєстрацію актів цивільного стану " є підставою для державної реєстрації смерті органом державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч.4 ст.317 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved