Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Ободівка-Агро» про визнання договорів оренди землі недійсними, зазначивши, що він являється власником земельних ділянок, які розташовані на території Ободівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області, однак цими земельними ділянками на даний час користується ТОВ «Ободівка-Агро» на підставі начебто укладених з ним договорів оренди земельних ділянкок [NUMBER] та [NUMBER] від 08.06.2007. Позивач стверджує, що дані договори він не підписував, в силу чого, просить визнати недійсними договора оренди земельних ділянок [NUMBER] та [NUMBER] від 08.06.2007 укладені між ним, [PERSON] та ТОВ «Ободівка-Агро». Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, пославшись на обставини викладені в позовній заяві. Крім того, [PERSON] зазначив, що про існування договорів оренди він дізнався в листопаді 2014 року, коли прийняв рішення про виділення належних йому земельних ділянок в натурі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснивши, що вирішення спору він покладає на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників процесу, суд встановив наступні обставини та відповідні правовідносини: Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельних ділянок площами 1,1923 га та 2,3102 га, які розташовані на території Ободівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] від 15.03.2006. Згідно договору оренди землі [NUMBER] від 08.06.2007 між сторонами був укладений договір оренди земельної ділянки, яка належала позивачу, з послідуючою державною реєстрацією відповідного договору у Вінницькій регіональній філії Центр ДЗК 08.06.2007, під записом №041005200033. Згідно договору оренди землі [NUMBER] від 08.06.2007 між сторонами був укладений договір оренди земельної ділянки, яка належала позивачу, з послідуючою державною реєстрацією відповідного договору у Вінницькій регіональній філії Центр ДЗК 08.06.2007, під записом №041005200032. Відповідно висновку судово-почеркової експертизи за № 202/15-21 від 11.03.2015, проведеної Вінницьким відділенням Міністерства юстиції України Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, рукописний запис "Мельник Володимир Дмитрович", що розташований в договорі оренди землі [NUMBER] від 08.06.2007 в розділі "Підписи сторін" в графі "Орендодавець" виконаний не самим [PERSON], а іншою особою; рукописні записи прізвища, ім?я та по батькові, що розташовані в додатку №1 до договору оренди землі [NUMBER] від 08.06.2007 в розділі "Орендодавець", в акті прийому-передачі земельної ділянки в оренду в розділі "Орендодавець", в акті визначення меж земельної ділянки в натурі до договору оренди земельної ділянки (паю) №7 від 08.06.2007 в розділі "Власник земельної ділянки "Орендодавець"Ю в договорі оренди землі [NUMBER] від 08.06.2007 в розділі "Підписи сторін", в графі "Орендодавець", в додатку №1 до договору оренди землі [NUMBER] від 08.06.2007 в розділі "Орендодавець", в акті прийому-передачі земельної ділянки в оренду в розділі "Орендодавець", виконані не самим [PERSON], а іншою особою. Зміст ч.3 ст. 203 ЦК України зазначає, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правові наслідки недодержання сторонами при вчиненні правочину вимог закону зазначено в ч.1 ст. 215 ЦК України вказують на те, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Згідно ст. 218 ЦК України заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може грунтуватися на свідченнях свідків. Зміст ст. 236 ЦК України вказує на те, що нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що позовні вимоги найшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved