Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про визнання права власності на житловий будинок з прибудовою в порядку спадкування за заповітом, зазначивши, що [PERSON] являлася власницею будинку по вул. Заозерна, 11, с. Вдовичине Чигиринського району, який був побудований та зареєстрований як колгоспно-комунальна власність в погосподарській книзі Іванівської сільської ради Чигиринського району № 6 за 2016-2020 роки. 02 червня 2001 року [PERSON] померла і в результаті чого, на території Іванівської сільської ради Чигиринського району відкрилася спадщина. Позивач фактично прийняв спадщину після смерті [PERSON], вступивши у володіння та користування спадковим майном. Поскільки житловий будинок з надвірними спорудами був побудований і зареєстрований в господарській книзі Іванівської сільської ради Чигиринського району, тому на нього відсутні правовстановлюючі документи. З урахуванням вищезазначених фактів, нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на будинок, і тому, він просить суд визнати за ним право власності на вищевказаний житловий будинок з прибудовою. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, прохав їх задовольнити та визнати за позивачем право власності на будинок, розташований в с. Вдовичине Чигиринського району, вул. Заозерна, 11, після померлої 02 червня 2001 року [PERSON], пояснивши, що [PERSON] є спадкоємцем майна померлої згідно заповіту. Він прийняв спадщину, поскільки протягом шести місяців після смерті [PERSON] вступив у фактичне володіння та користування майном, обробляв земельну ділянку, здійснював ремонт житлового будинку. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надіславши до суду лист про розгляд справи без участі представника Іванівської сільської ради Чигиринського району та про визнання позову в повному обсязі. Суд, вислухавши представника позивача, враховуючи лист відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 02 червня 2001 року, відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-СР № 158820 від 03.06.2001 року, померла [PERSON], після смерті якої на території Іванівської сільської ради Чигиринського району відкрилась спадщина. Як вбачається з повторного свідоцтва про народження серії І-СР № 475067 від 30.06.1978 року, позивач являється сином померлої [PERSON] (а.с. 7). Згідно довідки виконавчого комітету Іванівської сільської ради Чигиринського району № 432/02-09 від 05.07.2016 року, згідно по господарської книги обєктів по господарського обліку № 6 за 2016-2020 роки № обєкта по господарського обліку 05175, домоволодіння за адресою: вул. Заозерна, 11, с. Вдовичине Чигиринського району Черкаської області, на момент смерті 02.06.2001 року належало [PERSON], в якому вона постійно проживала. Інші члени сімї на день смерті [PERSON] за вказаною адресою зареєстровані не були та не проживали. Як встановлено судом і вбачається з довідки виконавчого комітету Іванівської сільської ради Чигиринського району № 499/02-09 від 13.09.2016 року, що с. Вдовичине Чигиринського району Черкаської області входить до адміністративної території Іванівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області. Крім того, судом встановлено і вбачається із заповіту від 17.10.1996 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Іванівської сільської ради Чигиринського району, який на день смерті [PERSON] не змінено і не скасовано, позивач є спадкоємцем майна померлої відповідно до заповіту (а.с. 9). Згідно даних Чигиринської державної нотаріальної контори від 13.09.2016 року № 810/01-16 після смерті [PERSON], із заявою про прийняття спадщини за заповітом звертався [PERSON], інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини за законом чи за заповітом чи про відмову від прийняття спадщини не зверталися, де постановою про нотаріальну відмову від 27.08.2016 року № 719/02-31 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього. Позивачу було видане 20.02.2002 року свідоцтво про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку (пай) (а.с. 8). Відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 11, по вул. Зазерній, с. Вдовичине Чигиринського району Черкаської області від 07.07.2016 року, зазначений будинок має наступну характеристику: житловий будинок (А-1), прибудова (а), та має інвентаризаційну вартість 11\~266 грн. (а.с. 12-16). Так, з огляду на те, що спадщина після смерті [PERSON] відкрилася та була прийнята до 01 січня 2004 року, то правовідносини, що виникли, регулюються нормами Цивільного кодексу Української РСР 1963 року. За змістом ст.6 ЦК УРСР кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права. За загальними положеннями про спадкування за ЦК УРСР 1963 року, зокрема згідно зст.524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Заповіт повинен бути укладений письмовій формі з зазначенням місця і часу його укладення, підписаний особисто заповідачем і нотаріально посвідчений. (ст.541 ЦК УРСР). Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця (ст.525 ЦК УРСР). Відповідно до ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно дост.549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. Європейський суд з прав людини в своїх рішенням вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року, "Новоселецький проти України" від 11 березня 2003 року, "Федоренко проти України" від 1 червня 2006 року). На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що оскільки інших спадкоємців, які б прийняли спадщину після померлої [PERSON] не має, тому суд вважає можливим позов задовольнити, встановивши факт прийняття спадщини та визнати за позивачем право власності на будинок з надвірними спорудами в порядку спадкування за заповітом.

Outcome: approved