Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до Вільнянського районного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] , третя особа: орган опіки та піклування Вільнянської районної державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав, в обґрунтування якого зазначила, що 07.09.2013 вона з відповідачем зареєстрували шлюб, від якого [INFO] народився син [PERSON] . Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 25.06.2015 шлюб між сторонами було розірвано. Їх спільна дитина залишилась проживати із позивачем. Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 04.07.2014 з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.06.2014 і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач жодного з покладених законом на батьків обов`язків не виконує, не спілкується з сином протягом всього життя дитини, не навідує його, не телефонує, не піклується жодним чином про дитину, не проявляє зацікавленості в його подальшій долі, не цікавиться успіхами дитини, станом його здоров`я, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, його навчанням, підготовкою до самостійного життя, умисно не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу. Відповідач вчиняє умисні дії щодо ухилення від сплати аліментів, внаслідок чого утворювалась заборгованість з їх сплати. Всі питання щодо виховання малолітнього [PERSON] , [INFO] , вирішуються тільки позивачем особисто без участі та підтримки з боку відповідача. На підставі викладеного, зважаючи, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, позивач вимушена звернутися до суду з вказаним позовом та просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 09.11.2020 справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у вказаній цивільній справі за правилами загального позовного провадження. 17.12.2020 від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 63), у якому він зазначив, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених законом. Перелік підстав для позбавлення батьківських прав передбачений ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України і є вичерпним. 25.06.2015 шлюб між ним та позивачем було розірвано, від цього шлюбу сторони мають спільного сина [PERSON] , [INFO] . Наразі відповідач перебуває у шлюбі з іншою жінкою, загалом має трьох дітей, яких любить однаково. Розуміючи свій батьківський обов`язок, відповідач намагається утримувати кожну дитину, працює, має постійний заробіток, з якого відраховуються аліменти на утримання дітей. Заборгованості зі сплати аліментів він не має. Так сталося, що сімейне життя з позивачем не склалося, але цей факт жодним чином не впливає на його ставлення до дитини. З позивачем у справі у нього склалися не гарні відносини після розірвання шлюбу, остання обмежила його спілкування та побачення з дитиною. Також відповідач зазначив, що готовий забрати сина до себе і виховувати його разом з іншими дітьми, якщо проживання дитини з позивачем є непосильним тягарем для неї. Вважає, що позов є безпідставним та надуманим, викладене в ньому не відповідає дійсності, а тому просить суд в його задоволенні відмовити. 23.07.2020 від позивача надійшла відповідь на відзив (а.с. 70-73), у якій зазначено, що вона жодним чином не обмежувала спілкування та побачення відповідача з дитиною, [PERSON] на підтвердження своїх слів не надав суду жодного доказу з цього приводу. Не погоджується позивач з доводами відповідача про відсутність заборгованості зі сплати аліментів, оскільки така сплата зі сторони відповідача має мінливий характер, надані до справи розрахунки заборгованості свідчать про те, що у відповідача виникала заборгованість і тільки після накладення державним виконавцем арешту на все майно боржника останній почав регулярно виконувати свій обов`язок зі сплати аліментів. Також позивач зазначила, що [PERSON] , посилаючись на наявність у батьків рівних прав та обов`язків перед дитиною, фактичної свої права та обов`язки не виконує, на підтвердження зворотного не надав суду жодного доказу. Позивач наголошує, що всі доводи, викладені у відзиві відповідачем, цілком спростовуються матеріалами справи, а позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі. 31.12.2020 відповідач звернувся до суду з письмовими запереченнями (а.с. 81), у яких зазначив, що 11.12.2020 відбулося засідання комісії з питань захисту прав дитини Вільнянської районної державної адміністрації, за результатами якої прийнято рішення про відсутність підстав для позбавлення його батьківських прав. Вважає, що даний висновок комісії є суттєвим при розгляді справи щодо позбавлення батьківських прав. Вважає, що дії [PERSON] щодо вчинення перешкод у його спілкуванні з сином не відповідають інтересам дитини і порушують його права, як батька. Просить відмовити у задоволенні позову. 11.01.2021 у підготовчому судовому засіданні постановлено ухвалу, якою відмовлено у задоволенні клопотання [PERSON] про звільнення від сплати судового збору, позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа: орган опіки та піклування Вільнянської районної державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав залишено без руху, позивачеві надано п`ятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви, а саме сплати судового збору у розмірі 840 грн. 80 коп. та надання суду документу, що підтверджує його сплату. З цією метою підготовче судове засідання відкладено на 11.02.2021. 15.01.2021 позивачем надано суду квитанцію про сплату судового збору у розмірі 840 грн. 80 коп. (а.с. 96-99), а 18.01.2021 позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог (а.с. 103-104), у якій остання окрім вимоги про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , просить суд стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати у вигляді судового збору у сумі 840 грн. 80 коп. 11.02.2021 підготовче судове засідання не відбулося за клопотанням позивача, у зв`язку з її хворобою. 02.03.2021 у підготовчому судовому засіданні постановлено ухвалу, якою задоволено клопотання позивача, залучено у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: орган опіки та піклування Вільнянської районної державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району. Підготовче судове засідання відкладено на 01.04.2021. 01.04.2021 ухвалою суду закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті на 20.04.2021. 20.04.2021 у судовому засіданні постановлено ухвалу, якою залучено у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: орган опіки та піклування Вільнянської районної державної адміністрації, орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, про позбавлення батьківських прав правонаступника третьої особи - органу опіки та піклування Вільнянської районної державної адміністрації - орган опіки та піклування Вільнянської міської ради. Судове засідання відкладено на 13.05.2021. 13.05.2021 у судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила задовольнити позов на тих підставах, що в ньому зазначені. Представник відповідача заперечувала проти задоволення позову з підстав, зазначених у відзиві, додатково повідомила, що [PERSON] бажає спілкуватися з сином, однак фактично не має змоги цього робити через поведінку позивача, яка всіляко дискредитує відповідача, чинить перешкоди у спілкуванні з сином. При вирішенні справи просить врахувати висновок органу опіки та піклування Вільнянської районної державної адміністрації від 05.01.2021 про недоцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Представник третьої особи - органу опіки та піклування Вільнянської міської ради у судовому засіданні підтримала висновок органу опіки та піклування Вільнянської районної державної адміністрації від 05.01.2021 про недоцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , зазначила, що наразі відсутні підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав, оскільки між сторонами склалися неприязні стосунки, які не дозволяють їм прийти згоди щодо виховання спільного сина. Представник третьої особи - органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району у судове засідання не з`явився, звернувся до суду з письмовою заявою про розгляд справи без його участі, вважає можливим вирішити справу на розсуд суду з урахуванням наданих доказів, пояснень обох сторін та з врахуванням інтересів дитини (а.с. 182, 224). У судовому засіданні 20.07.2021 допитаний свідок [PERSON] , який пояснив суду, що є батьком нинішнього чоловіка позивача. Його син та [PERSON] зустрічалися з 2015 року, одружилися та разом виховують сина позивача - [PERSON] . Дитину водить до секцій, виховує вітчим, відповідач вихованням сина не займається. Відповідач не вітає сина зі святами та днем народження, не спілкується, не телефонує, лише платить аліменти, іншої участі у житті дитини не приймає. Свідок повідомив, що особисто з відповідачем не знайомий, до 2021 року проживав раніше спільно з родиною позивача, тому добре знає ситуацію, яка склалася. Пояснив, що відповідач не звертався до позивача з проханням про зустріч з дитиною. Заслухавши позивача, представників відповідача та третьої особи, пояснення свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши їх в сукупності, суд приходить до таких висновків. Судом встановлено, що сторони 07.09.2013 зареєстрували шлюб, від якого [INFO] народився син [PERSON] . Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 25.06.2015 шлюб між сторонами було розірвано. Після розірвання шлюбу їх спільна дитина залишилась проживати із позивачем. Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 04.07.2014 з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.06.2014 і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування підстав звернення до суду із вказаним позовом позивач посилається на невиконання відповідачем покладених на нього батьківських обов`язків відносно їх малолітнього сина. Так, згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 03.09.2019 (а.с. 21), [PERSON] разом з сином [PERSON] , 2014 року народження, зареєстрована, але з 2016 року не проживає за адресою: [ADDRESS] . За час проживання в с. Новотроїцьке [PERSON] (батько [PERSON] ) дитину не відвідував, участі у вихованні не приймав. Мати самостійно забезпечувала сина необхідними речами, іграшками, харчуванням. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 15.10.2020 (а.с. 22-23), [PERSON] разом з сином [PERSON] та родиною проживає за адресою: [ADDRESS] . За час проживання за вказаною адресою, батько дитини [PERSON] дитину не навідував, участі в житті та вихованні дитини не брав. Згідно листа Комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2" Департаменту охорони здоров`я Запорізької міської ради від 21.05.2020 № 05/01-17 (а.с. 32), [PERSON] , [INFO] , у травні 2020 року пройшов медичний огляд для оформлення в школу, останнє відвідування лікаря-педіатра 13.05.2020, дитина здорова, проведено чергове щеплення за віком. Дитиною постійно опікується мати та вітчим, які вчасно звертаються за медичною допомогою і виконують призначення лікарів у повному обсязі. А згідно листа Комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2" Департаменту охорони здоров`я Запорізької міської ради від 25.01.2021 № 78/0107 (а.с. 120), відомостей про біологічного батька дитини - [PERSON] у медпрацівників немає, хлопчика до амбулаторії він не супроводжував, здоров`ям сина не цікавився. Згідно листа МДП "Подстригайка" від 25.06.2020 № 25/06/20 (а.с. 33), [PERSON] відвідує дитячу перукарню "Подстригайка" з травня 2016 року. Під час візитів дитину супроводжували і очікували під час стрижки мати [PERSON] та вітчим [PERSON] . Згідно довідки Позашкільного навчального закладу "Центр дитячої та юнацької творчості Шевченківського району" Запорізької міської ради Запорізької області від 16.06.2020 (а.с. 34), [PERSON] , [INFO] . відвідує заняття дитячих колективів ПНЗ "ЦДЮТ Шевченківського району", на заняття дитячих колективів дитину приводили, забирали та цікавилися успіхами мати [PERSON] та вітчим [PERSON] . А згідно довідки Позашкільного навчального закладу "Центр дитячої та юнацької творчості Шевченківського району" Запорізької міської ради Запорізької області від 21.01.2021 № 21 (а.с. 150), біологічний батько дитини [PERSON] до закладу позашкільної освіти жодного разу не з`являвся, успіхами [PERSON] не цікавився протягом всього навчання в ПНЗ "ЦДЮТ Шевченківського району". Згідно довідки Дошкільного навчального закладу "ясла-садок" № 226 "Парус" Територіального відділу освіти Департаменту освіти і науки Запорізької міської ради від 23.06.2020 № 01-30/61 (а.с. 35), [PERSON] з 17.04.2018 відвідував дитячий заклад, перебував у старшій групі № 5 "Віночок". На протязі відвідування у дитячому садку [PERSON] приводила та забирала мама [PERSON] та вітчим [PERSON] . Вихователі до матері зауважень ніколи не мали. Мати та вітчим активно цікавились життям сина, розпитували вихователів за його успіхи, брали участь у батьківських зборах та в житті групи. Згідно довідки Спортивного клубу "Мотор Січ" від 28.01.2021 № 5 (а.с. 126), [PERSON] , [INFO] , з вересня 2020 року відвідує басейн СК "Мотор Січ". Зі слів тренера на заняття дитину приводять, забирають, цікавляться успіхами та сплачують за абонемент мама [PERSON] та вітчим [PERSON] . Будь-які інші особи на заняття дитину не приводять, не цікавляться її успіхами та не сплачують за абонемент. Згідно довідки Запорізької гімназії № 93 Територіального відділу освіти Шевченківського району Департаменту освіти і науки Запорізької міської ради від 25.01.2021 № 97 (а.с. 127) , за повідомленням класного керівника 1-А класу Шадари В.А. батько [PERSON] , учня 1-А класу, не брав участі у батьківських зборах, не приходив до школи, навчанням, успіхами, поведінкою дитини не цікавився. Згідно акту обстеження умов проживання від 19.03.2021 (а.с. 162-163), [PERSON] разом з сином [PERSON] та родиною проживає за адресою: [ADDRESS] . У квартирі для [PERSON] є окрема ізольована кімната, яка обладнана відповідно до вікових потреб дитини, в наявності диван, стіл для ігор та занять, шафа для речей, іграшки, канцелярське приладдя, засоби особистої гігієни. Матір`ю [PERSON] створено належні умови для проживання, навчання, відпочинку та розвитку дітей. Крім того, в матеріалах справи міститься довідка № 120/15 від 26.06.2018 для одержання путівки на санаторно-курортне лікування, санаторно-курортна карта для дітей віком від 0-17 років включно та книжка відпочиваючого, на ім`я [PERSON] у пансіонаті " Металург ", квитанції про сплату послуг пансіонату " Металург " (а.с. 39-41), а також листи [PERSON] до відповідача від 07.08.2020 та від 26.01.2021 з проханням перерахування коштів для спільного сина [PERSON] , які направлялися відповідачу цінним листом з описом вкладення (а.с. 42-44, 131-139). В статті 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20.11.1959, відповідно до яких дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своїми батьками. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини, прийнятої 20.11.1989, підписаної Україною 21.02.1990 і ратифікованої 27.02.1991, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Статтею 3 Конвенції про права дитини закріплено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами чи адміністративними, чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. У ст. 150 Сімейного кодексу України закріплено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Відповідно до ст. 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-и) чи інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За приписами ч. 4 ст. 155 Сімейного кодексу України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти (п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України). В абзаці 2 п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. З аналізу зазначених норм слідує, що для позбавлення батьківських прав мало упевнитися в невиконанні обов`язків щодо виховання дитини, необхідно також установити, що батьки свідомо ухиляються від їх виконання, адже ухилення від виконання обов`язку по вихованню неповнолітньої дитини завжди є актом свідомої винної поведінки, коли особа має реальну можливість виконати покладені на неї обов`язки, але не вчиняє відповідних дій і не бажає цього робити. А це значить, що батьки наполегливо, систематично, незважаючи на всі заходи попередження, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 Сімейного кодексу України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох із урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити у задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного суду від 06.05.2020 у справі № 753/2025/19 (ЄДРСРУ № 89209715). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і при наявності вини у діях батьків. Разом з тим, з наданих суду доказів, не вбачається винної поведінки батька та свідомого ухилення від виконання батьківських обов`язків. За матеріалами даної справи відсутність участі у вихованні дитини через проживання батька в іншому місці, наявність у нього інших малолітніх дітей, не може свідчити про злісне ухилення від участі у вихованні дитини, оскільки це об`єктивно ускладнює спілкування та його участь у вихованні. За приписами ч. 4, ч. 5 ст. 19 Сімейного кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. З висновку органу опіки та піклування - Вільнянської районної державної адміністрації від 05.01.2021 № 01-36/0012 (а.с. 84-85) вбачається, що 11.12.2020 відбулася комісія з питань захисту прав дитини. Комісією встановлено, що з вересня 2014 року дружина перешкоджає [PERSON] у спілкуванні з [PERSON] , він неодноразово намагався поспілкуватись з дитиною, але [PERSON] не дозволяє брати йому повноцінну участь у вихованні малолітнього сина. Рішенням комісії з питань захисту прав дитини від 29.01.2015 № 3 було встановлено графік спілкування [PERSON] з сином. Зі слів, [PERSON] обмежила [PERSON] у спілкуванні та побаченнях з дитиною. [PERSON] не погоджується з тим, щоб його позбавили батьківських прав відносно малолітнього сина. Він перебуває у шлюбі з іншою жінкою, має доньок, але усіх трьох дітей любить однаково. Розлучення з [PERSON] ніяким чином не впливає на його ставлення до дитини. Він розуміє свій батьківський обов`язок, намагається утримувати кожну свою дитину, працює, має постійний заробіток, з якого відраховуються аліменти, заборгованості по сплаті аліментів не має. [PERSON] запропонував, якщо проживання [PERSON] з матір`ю є непосильним тягарем, він готовий забрати сина до себе, виховувати його разом з усіма дітьми. Вільнянська районна державна адміністрація як орган опіки та піклування вважає недоцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . У даному випадку суд погоджується з наданим висновком органу опіки та піклування, вважає його таким, що відповідає інтересам дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі "Хант проти України" від 07.12.2006 (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграфи 57, 58). У даній справі відповідач зазначає про те, що він бажає спілкуватись з дитиною, піклуватися про неї, брати участь у вихованні та утриманні у міру можливостей, які нараз обмежені наявністю малолітньої дитини та неприязними відносинами з матір`ю дитини. У справі "Мамчур проти України" від 16.07.2015 (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (параграф 100). За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивачем не надано переконливих доказів на підтвердження того, що застосування такого крайнього виключного заходу, як позбавлення батька батьківських прав, сприятиме якнайкращим інтересам дитини, а відтак у задоволенні позовних вимог слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed