Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-02 00:00:00

Орган опіки та піклування Верховинської районної державної адміністрації звернувся в Верховинський районний суд в інтересах малолітніх [PERSON], [PERSON] із позовом до [PERSON], про позбавлення батьківських прав відносно її малолітніх дітей. Позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON], являється матір'ю двох малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Батько дітей записаний зі слів матері згідно ч. 1 ст. 135 СК України. 04.08.2016 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Верховинської РДА було прийнято рішення №20 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], відносно її малолітніх дітей. Зазначає, що рішенням Верховинського районного суду від 28.07.2015 року у [PERSON] було відібрано дітей без позбавлення батьківських прав. Дітям надано статус дитини позбавленої батьківського піклування. Відповідно до розпорядження голови Долинської РДА від 06.10.2015 року №261 "Про створення прийомної сім'ї та передачу дітей на виховання і спільне проживання" малолітні діти влаштовані в прийомну сім'ю [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. На даний час відповідачка відбуває покарання в державній установі виконання покарань згідно вироку Верховинського районного суду від 30.11.2015 року , яким її засуджено за ст. 166, ч. 1 ст. 164 КК України до двох років обмеження волі. Протягом року вона не цікавилася своїми малолітніми дітьми, їхнім здоров'ям , фізичним, духовним та моральним розвитком, не надавала коштів на їх утримання, тобто не змінила ставлення до виконання своїх батьківських обов'язків, а тому з метою захисту інтересів дітей, просить позбавити відповідачку [PERSON], [INFO] батьківських прав відносно її малолітніх дітей [PERSON],[INFO] та [PERSON], [INFO]. Представник позивача Маротчак М.Ю. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, зазначила, що позбавлення [PERSON] батьківських прав відповідатиме інтересам дітей, оскільки [PERSON] неналежно виконувала свої обов'язки щодо виховання дітей, після їх відібрання на шлях виправлення не стала, продовжувала зловживати алкоголем та вести аморальний спосіб життя, не роблячи жодних спроб для виходу із складних життєвих ситуацій. На даний час не цікавиться долею дітей, діти влаштовані в прийомну сім'ю, де забезпечені всіма необхідними умовами для їх розвитку, виховання та навчання. Просить позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час, день та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, про що свідчить розписка написана нею власноручно, яка повернулася із ПВЦ -79 . Будь-яких заперечень, заяв чи клопотань на адресу суду від неї не надходило(а.с.41). Згідно частини першої статті 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому згідно статей 77, 169, 224 Цивільного процесуального кодексу України, враховуючи положення частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", щодо розгляду справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги , об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення із наступних підстав. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Статтею 18 "Конвенції про права дитини" визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Ст. 150 СК України, ст. 59 Закону України " Про освіту", ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачені обов'язки та відповідальність батьків за виховання та розвиток дитини, відповідно до яких батьки зобов'язані виховувати дітей в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток , поважати гідність дитини, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної середньої освіти та ін. Згідно п. 2 ч. 1 ст.164 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пунктах 15-16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] є матір'ю малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвами про народження, а саме: серії [NUMBER] та серії [NUMBER] виданими відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Верховинського районного управління юстиції в Івано-Франківській області (а.с. 5,6). Батько дітей [PERSON] та [PERSON] у цих свідоцтвах записаний зі слів матері згідно ч. 1 ст. 135 СК України (а.с. 7). Відповідачка [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов'язків стосовно своїх неповнолітніх дітей. Рішенням Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 28.07.2015 року, у зв'язку із свідомим нехтуванням своїх обов'язків щодо виховання та утримання дітей у [PERSON] було відібрано малолітніх дітей без позбавлення її батьківських прав, та передано їх Службі у справах дітей Верховинської РДА для подальшого влаштування (а.с. 14-15). Після винесення даного рішення відповідачка на шлях виправлення не стала, своє ставлення до виконання обов'язків щодо виховання та утримання своїх малолітніх дітей не змінила, продовжувала вести аморальний спосіб життя, а тому розпорядженням голови Верховинської РДА №309 від 01.09.2015 року малолітнім [PERSON] та [PERSON] було надано статус дитини позбавленої батьківського піклування (а.с. 16). Згідно розпордження №262 від 06.10.2015 року "Про створення прийомної сім'ї та передачу дітей на виховання і спільне проживання" голови Долинської РДА малолітні [PERSON] та [PERSON] з 06.10.2016 року по даний час проживають в прийомній сім'ї [PERSON] та [PERSON] за адресою : [ADDRESS]. Вироком Верховинського районного суду від 30.11.2015 року [PERSON] засуджено за ч. 1 ст. 164, ст. 166 КК України, а саме за злісне ухилення від утримання своїх неповнолітніх дітей, що перебували на її утриманні та злісне невиконання встановлених законом обов'язків по догляду за дітьми, що спричинило тяжкі наслідки та призначено покарання у виді обмеження волі, строком на два роки. На даний час вона відбуває призначене судом покарання в державній установі "Покровський виправний центр (79)" (а.с. 40). Із Акту обстеження матеріально-побутових умов дитини служби у справах дітей Долинської РДА від 22.11.2016 року та Звіту про стан утримання та виховання прийомних дітей [PERSON] та [PERSON] у прийомній сім'ї [PERSON] та [PERSON] від 30.12.2016 року вбачається, що прийомні батьки, є працездатними, забезпечують дітей сприятливими умовами для проживання (приватний одноповерховий житловий будинок, облаштований меблями, побутовою технікою, опаленням, газопостачанням) . Піклуються про їх здоров'я, психічний стан, фізичний і духовний розвиток. Малолітня [PERSON] навчається в 1 класі Оболонської ЗОШ І-ІІІ ст., а [PERSON] виховується вдома (а.с. 44-47). 04.08.2016 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Верховинської РДА було прийнято рішення №20 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], відносно її малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 3) Таким чином, в судовому засіданні встановлено, та підтверджено належними доказами, що відповідачка, як матір малолітніх дітей ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не цікавиться їхнім життям та потребами, фізичним та духовним розвитком, не виявляє батьківської турботи, не надає жодної матеріальної допомоги. На даний час відбуває призначене судом покарання в державній установі "Покровський виправний центр (79)". Із характеристики наданої [PERSON] видно, що за місцем відбування покарання вона характеризується посередньо (а.с.42). В судове засідання не з'явилася та не надала заперечень на позовну заяву, а тому суд прийшов до висновку про необхідність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх дітей [PERSON],[INFO] та [PERSON], [INFO] з метою захисту їхніх особистих прав та інтересів. Суд зазначає, що відповідно до ст.169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, і в разі, якщо змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, суд може постановити рішення про поновлення батьківських прав. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved