Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

в обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 16.01.2014 року у відділенні №63 ПАТ "Міський комерційний банк" він уклав договір строкового банківського вкладу №2630/63/153894 "Ваш стабільний". Згідно з цим договором позивач передав на вкладний рахунок грошові кошти в сумі 12 000 грн. строком на один місяць з процентною ставкою 21,84 % та датою повернення банківського вкладу - 16.02.2014 року. Оскільки після закінчення вказаного строку позивач не звертався до відповідача з проханням про повернення банківського вкладу, то дія договору продовжилася на строк, передбачений в договорі. 14.08.2014 року позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою з проханням про повернення вкладу та виплату нарахованих на суму вкладу процентів згідно з договором. Однак, вказані вимоги залишені відповідачем без задоволення. Вказує позивач також, що через неповернення коштів йому завдано моральної шкоди, адже він з цього приводу не може нормально відпочити після роботи, змушений витрачати свій час на вирішення питання із захисту своїх прав, звертаючись до суду, через що змінився звичний спосіб його життя. Подавши 28.01.2015 року заяву про збільшення позовних вимог, позивач вказує, що з часу неповернення відповідачем коштів минуло більше 5 місяців, у зв'язку з чим станом на 16.01.2015 року відповідач зобов'язаний повернути йому банківський вклад, проценти з депозиту з врахуванням індексу інфляції та 21,84 % річних. Зокрема, позивач просить стягнути на його користь з відповідача 12 000 грн. банківського вкладу, відсотки по вкладу в розмірі 1092,00 грн., інфляційні за час прострочення (за вересень-грудень 2014 року) в розмірі 1164,00 грн., 5000 грн. відшкодування моральної шкоди та витрати на правову допомогу в розмірі 1000 грн. Позивач в судовому засіданні збільшені позовні вимоги із зазначених підстав підтримав та просить їх задовольнити. При цьому він пояснив що станом на 05.03.2015 року йому не виплачено відповідачем навіть частково спірні суми. Позивач згідний на розгляд справи в заочному порядку. Представник відповідача в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи був щоразу повідомлений належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення відповідачу судових повісток-викликів. Причини неявок свого представника відповідач суду не повідомив та не звернувся до суду із заявою про розгляд справи у його відсутності. Тому відповідно до положень ч.1 ст.224 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які досліджені в судовому засіданні, приходить до наступних висновків. Згідно зі ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Ст.ст. 525, 526 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.3 ст.1058 ЦК України до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Згідно з правилами частин 1 і 2 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до ч.5 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав, а відповідно до вимог ч.2 ст.1066 цього Кодексу банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Згідно з п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів " від 12.04.1996 року №5 до відносин, що регулюються Законом України «Про захист прав споживачів» належать, зокрема, ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян ( у тому числі про надання кредитів, відкриття і ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Відносини щодо захисту прав споживачів можуть виникати також з актів законодавства або з інших угод, які не суперечать Закону. Судом встановлено, що 16.01.2014 року позивач [PERSON] та ПАТ "Міський комерційний банк" в особі відділення №63 уклали договір строкового банківського вкладу №2630/63/153894 "Ваш стабільний", згідно з яким банк прийняв від позивача як вкладника грошові кошти на строковий депозитний рахунок строком 30 днів з сумою вкладу 12 000 грн. (а.с.6-9). Факт залучення коштів на депозит стверджується квитанцією від 16.01.2014 року (а.с.10). Відповідно п.1.3 статті №1 частини №2 вказаного договору якщо вкладник не вимагає повернення суми вкладу в день закінчення строку дії договору, то договір вважається продовженим на новий термін на умовах, що діють на момент продовження. Якщо вкладник вимагає повернення суми вкладу після такого продовження, але до закінчення нового строку договору, перерахунок процентів здійснюється тільки за неповний строк зберігання вкладу. Пунктом 4.2.1 статті 4 частини №2 договору встановлено, що вкладник має право вимагати повернення вкладу до закінчення строку встановленого п.1.1 статті №1 частини №2 договору, з врахуванням п.п. 2.6.3, 2.6.4, 2.6.5 статті №2 частини №2 цього договору. Пунктом 4.1.3 цього ж договору передбачено, що вкладник зобов'язаний письмово повідомити банк про свій намір отримати вклад за першою вимогою до закінчення строку дії договору, встановленого п.1.1 статті №1 частини №2 цього договору, за п'ять банківських днів до бажаної дати отримання вкладу. Судом встановлено, що 14.08.2014 року позивач звертався до відділення №63 ПАТ "Міський комерційний банк" про повернення вкладу за строковим договором та виплатою нарахованих на суму вкладу процентів в розмір 484,44 грн. На цій заяві наявний штамп про її отримання того ж дня вказаним банком (а.с.11). Судом також встановлено, що 17.10.2014 року позивач знову звертався до відповідача з претензією щодо негайного повернення банківського вкладу, строк якого збіг 16.08.2014 року, та виплатою нарахованих на суму вкладу процентів в розмірі 968,88 грн. (а.с. 12, 13). На підставі наданих позивачем доказів суд приходить до висновку, що зазначена заява та претензія залишені відповідачем без задоволення. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач грубо порушив умови вказаного договору та з 16.08.2014 року не повернув позивачу вклад, в зв'язку з чим утворилася заборгованість, загальний розмір якої становить 14 256 грн., та складається із: 12 000 грн. - суми банківського вкладу за договором; 1092 грн. - нарахованих на суму вкладу процентів станом на 01.01.2015 року; 1164 грн. - нарахування індексу інфляції за час прострочення (вересень - грудень 2014 року). Тому позовні вимоги в цій частині суд вважає обгрунтованими. Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, то суд, вважає їх безпідставними, оскільки відшкодування моральної шкоди не передбачено договором банківського вкладу. Крім того, в п.6 ч.1 ст.1 Закону України "Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції" № 3390-VI від 19.05.2011 року, яким внесено зміни в положення п.5 ст. 4 Закону України "Про захист прав споживачів", що передбачають право споживача на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), дано визначення такої шкоди - це завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоров'я або смерть особи, пошкодження або знищення будь-якого об'єкта права власності, за винятком самої продукції, що має дефект. Однак, в даній справі відсутні передбачені законом підстави для відшкодування моральної шкоди. Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до правил ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені витрати на правову допомогу в розмірі 1 000 грн., що стверджується відповідною квитанцією (а.с.19). Крім того, враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.7 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», то судовий збір в розмірі 243, 60 грн. слід присудити з відповідача відповідно до правил ч.3 ст.88 ЦПК України. На підставі ст.ст. 16, 526, 530, 1060, 1061, 1066 ЦК України, ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» та,

Outcome: partial