Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-22 00:00:00

Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 09 серпня 2016 року, [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 26885,02 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється починаючи з 1 по 25 число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Термін дії Угоди до 31 серпня 2019 року. У зв`язку з зазначеним порушенням зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 03 лютого 2019 року має заборгованість 48539,42 грн., яка складається з наступного: - 21547,70 грн. заборгованість за кредитом; - 9275,71 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 16376,10 грн. - заборгованість за пенею та комісією; - 1339,91 грн. штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди. Просить суд стягнути з відповідача на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 09 серпня 2016 року у розмірі 48539,42 грн., яка складається з наступного: - 21547,70 грн. заборгованість за кредитом; - 9275,71 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 16376,10 грн. - заборгованість за пенею та комісією; - 1339,91 грн. штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди, а також судові витрати по справі у сумі 1921,00 грн. Відповідно до ч.5\~ст.279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Відповідач [PERSON] до суду надала Відзив на позовну заяву, в якій зазначила, що не визнає позовні вимоги з тих підстав, що вона не отримувала кредит саме у сумі 26885,02 грн. У січні 2004 року вона отримала кредитну картку на якій їй було зараховано 300,00 грн., користувалася нею та виконувала всі зобов`язання. З січня 2004 року до липня 2016 року банк ніяких претензій до неї з приводу заборгованості не виказував. У липні 2016 року їй стали погрожувати колектори банку з приводу повернення боргу, вона 09 серпня 2016 року з`явилася до банку та уклала Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості за приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. Ніякого документу з приводу заборгованості їй надано не було, заборгованість їй була озвучена усно. За період з січня 2004 року по серпень 2016 року вона не отримувала від банку повідомлень про зміну умов кредитування, не підписувала умови та правила надання банківських послуг, тому вважає, що банк безпідставно діяв відповідно до ст. 634 ЦК України та нарахував їй заборгованість у розмірі 28385,03 грн. на момент підписання угоди. Посилаючись на правову позицію Верховного суду вважає, що банк не мав права нараховувати їй проценти, пеню та штрафні санкції за кредитним договором, а також не мав права укладати з нею Генеральну угоду. 09 серпня 2016 вона уклала Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості за приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. Вважає, що позивач незаконно нарахував їй суму заборгованості та незаконно уклав з нею 09* серпня 2016 року Генеральну угоду. Також зазначає, що не згодна з сумою штрафів та пенею, нарахованих за Генеральною угодою. (а.с. 54-55 ). Представник АТ КБ «Приватбанк» - Гаренко Н.В., яка діє на підставі Довіреності №2166-К-Н-О від 02 травня 219 року у наданій Відповіді на відзив зазначила, що укладення кредитного договору здійснюється за принципом укладання банком і клієнтом договору приєднання (ст.634 Цивільного кодексу). Підписанням Генеральної угоди позичальник приєднується до запропонованих банком Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів, що разом складає кредитний договір. Згідно ч. 1 ст.207 ЦК, договір вважається укладеним у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Тобто, в даному випадку зміст угоди зафіксовано в кількох документах: в Генеральній угоді, Умовах та правилах надання кредиту та Тарифах. Таким чином, між Позичальником і Кредитором було укладено договір у письмовій формі. Позивачем надана до суду копію Генеральної угоди від 09 серпня 2016 року, з якої чітко вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання, та інша додаткова інформація необхідна для отримання кредитної картки. Також з Генеральної угоди чітко вбачається, що Відповідачу встановлено поточну процентну ставку у розмірі 2% (24% на рік), вказано розміри комісій та штрафів тощо. Тобто, сторонами при укладанні договору були обумовлені усі істотні умови. Таким чином, твердження, що в матеріалах справи відсутні докази ознайомленні відповідача з Умовами та Правилами надання банківських послуг не відповідають дійсним обставинам справи. ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] 09 серпня 2016 року уклали генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання банківських послуг по кредитному договору від 12 травня 2011 року. Тобто 09 серпня 2016 року Відповідач маючи 1 невиконане кредитне зобов`язання за якими ним неодноразово порушені строки та порядок погашення заборгованості, за власним бажанням звернувся до Банку з метою створення сприятливих умов для виконання зобов`язань по вищевказаним кредитним договорам. Банком пішовши на зустріч Відповідачу погоджено підписання генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та списання частини заборгованості за вказаними договорами. \~ \~ \~ \~ Банком при підписанні договору реструктуризації було списано: процентів на 703,86 грн., комісії на 104,64 грн., пені на 0,00 грн., штрафів на 53 1,41 грн. Загальна сума заборгованості після підписання договору реструктуризації складала 28385,03 грн. Генеральною угодою сторони погодили новий строк погашення заборгованості, а саме з 09 серпня 2016 року по 31 серпня 2019 року, розмір заборгованості, розмір відсоткової ставки, порядок і спосіб внесення платежів на погашення заборгованості, а саме шляхом відкриття картрахунку та встановлення кредитного ліміту на платіжну карту в розмірі загальної суми заборгованості. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, Згідно ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору (свобода укладення договору). Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, а також умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Підписання генеральної угоди здійснювалося повнолітньою, дієздатною особою (здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання ч. 2 п.1 ст. 30 ЦК України), якою підтверджено розуміння та ознайомлення з умовами підписаного документу. З моменту підписання генеральної угоди пройшло більше 3 років та Відповідач до Банку не звертався з запитами/претензіями щодо відсутності одного з кредитних договорів, невідповідності суми боргу, щодо списання коштів з його рахунків та решти заперечень, які були висловлені в суді, що додатковий раз підтверджує хибність тверджень Відповідача та бажання уникнути відповідальності. Більше того Відповідачем не надано до суду жодного належного доказу на підтвердження своїх заперечень. Зазначаємо, що при укладання Генеральної угоди, кредитні кошти не видавалися, а метою укладання Генеральної угоди є створення більш сприятливих умов для виконання кредитних зобов`язань. Генеральною угодою сторони погодили новий строк погашення заборгованості, а саме з 09 серпня 2016 року по 31 серпня 2019 року, розмір заборгованості, розмір відсоткової ставки, порядок і спосіб внесення платежів на погашення заборгованості, а саме шляхом відкриття картрахунку та встановлення кредитного ліміту на платіжну карту в розмірі загальної суми заборгованості. Відповідачу було видано кредитну картку, строк випущеної картки до останнього дня грудня 2019 року. За даною генеральною угодою відповідач почала виконувати свої зобов`язання та частково сплачувала кредит. Просить суд задовольнити позовні вимоги Банку в повному обсязі. Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору. Частиною першою\~статті 626 ЦК України\~встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення прав та обов`язків. Положенням частини першої\~статті 627 цього Кодексу\~встановлено, що сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Аналіз наведених норм діючого законодавства і правовідносин, що виникли між сторонами, дає суду підстави дійти висновку, що примушування до угоди, яка ґрунтується на попередньому договорі, за відсутності згоди іншої сторони є неможливим. Діюче законодавство не передбачає такого виду цивільної відповідальності, як зобов`язання укласти договір за відсутності згоди на його укладання. Таким чином суд не приймає до уваги посилання відповідача [PERSON] на ті обставини, що вона при укладанні Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 09 серпня 2016 року не була згодна з вказаної в угоді сумою заборгованості, підписала її під погрозами працівників банку, оскільки крім пояснень щодо незгоди з сумою заборгованості, [PERSON] не надала суду жодного належного доказу, що вона оскаржувала дану суму заборгованості, не визнавала її, а також що вона зверталася до керівництва банку та відповідних правоохоронних органів з приводу вчинення тиску на неї працівниками банку під час підписання Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості за приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 09 серпня 2016 року. Як встановлено у судовому засіданні та вбачається матеріалів справи, відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості за приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 09 серпня 2016 року, [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 26885,02 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється починаючи з 1 по 25 число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Термін дії Угоди до 31 серпня 2019 року. У відповідності до ч. 1 ст. 526 ЦК України «Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору…» У відповідності до ч. 1 ст. 527 ЦК України «Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту». У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України «Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У порушення зазначених норм закону та умов договору Відповідач зобов`язання за вказаним Договором належним чином не виконала. У зв`язку з зазначеним порушенням зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 03 лютого 2019 року має заборгованість 48539,42 грн., яка складається з наступного: - 21547,70 грн. заборгованість за кредитом; - 9275,71 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 16376,10 грн. - заборгованість за пенею та комісією; - 1339,91 грн. штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 629 ЦК України чітко встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно ст. ст. 549, 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання; неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди, - при порушенні Позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим Договором більш ніж на 31 день, по зобов`язанням, строк яких не настав, сторони згодні, що строк повернення кредиту вважається 32 день з моменту виникнення порушення заборгованості за кредитом, починаючи з 32 дня порушення, вважається простроченою та позичальник виплачує йому штраф у розмірі 1339,91 грн.. В той\~же час,\~відповідно до\~ст.\~1\~Закону України\~«Про тимчасові\~заходи на\~період проведення\~антитерористичної операції»,\~період проведення\~антитерористичної операції\~-\~час між\~датою набрання\~чинності Указом\~Президента України\~"Про\~рішення Ради\~національної безпеки\~і оборони\~України від\~13\~квітня 2014\~року "Про\~невідкладні заходи\~щодо подолання\~терористичної загрози\~і збереження\~територіальної цілісності\~України"\~від 14\~квітня 2014\~року №\~405/2014\~та датою\~набрання чинності\~Указом Президента\~України про\~завершення Проведення\~антитерористичної операції\~або військових\~дій на\~території України.\~Територія проведення\~антитерористичної операції\~-\~територія України,\~на якій\~розташовані населені\~пункти,\~визначені у\~затвердженому Кабінетом\~Міністрів України\~переліку,\~де проводилася\~антитерористична операція,\~розпочата відповідно\~до Указу\~Президента України\~"Про\~рішення Ради\~національної безпеки\~і оборони\~України від\~13\~квітня 2014\~року "Про\~невідкладні заходи\~щодо подолання\~терористичної загрози\~і збереження\~територіальної цілісності\~України"\~від 14\~квітня 2014 року № 405/2014. За змістом ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Згідно із додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року до зазначених населених пунктів належить м. Слов`янськ та Слов`янський район Донецької області. Указу Президента України про завершення Проведення антитерористичної операції або військових дій на території України на даний час видано не було. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] на момент укладання договору проживала у с. Мазанівка Слов`янського району Донецької області та на даний її місце проживання там зареєстровано, суд приходить до переконання, що на зазначені договірні правовідносини розповсюджується дія Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» № 1669-VІІ від 02.09.2014 року, у зв`язку з чим Банк повинен був не нараховувати або скасувати відповідачу нараховану пеню. Таким чином позовні вимоги в частині стягнення пені у розмірі 16376,1 не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до розрахунку за договором. Що стосується вимог АТ КБ «Приватбанк» в частині стягнення з [PERSON] штрафу відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди у сумі 1339,91 грн., то суд приходить до переконання, що в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до Закону України від 02 вересня 2014 року № 1669-VІІ за період з 14 квітня 2014 року, банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти і такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Таким чином з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає до стягнення сума заборгованості за Генеральною угодою № б/н від 09 серпня 2016 року станом на 03 лютого 2019 року у розмірі 30823,41 грн., яка складається з наступного: - 21547,70 грн. заборгованість за кредиту; - 9275,71 грн. - заборгованість відсотками по кредиту. У відповідності до Висновків Верховного Суду України, викладених в постановах, ухвалених за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п.1 ч.1 ст. 355 Цивільного процесуального кодексу України, за 2 півріччя 2013 року від 01.02.2014 року « У разі встановлення в договорі різних видів цивільно-правової відповідальності за різні порушення його умов одночасне застосування таких заходів відповідальності не свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення ( Постанова судових палат у цивільних та у господарських справах Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року у справі №6-116цс13)». Таким чином суд приходить до висновку, що з [PERSON] на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» слід стягнути заборгованість за Кредитом в сумі 30823,41 грн., задовольнивши частково позовні вимоги. Згідно із частиною 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п/п 1 пункту 1 частини 2 ст. 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» з позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, справляється судовий збір в розмірі 1,5% відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Згідно\~статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» від 23 листопада 2019 року № 2629-VIII, \~розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи на 01 січня 2019 року складає 1921,00 грн. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 1921 грн. 00 коп. (а.с.1). Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача про стягнення заборгованості з [PERSON] у розмірі 30823,41 грн. Отже процентне співвідношення задоволених вимог становить 63,50 % (( 30823,41 грн. задоволені вимоги) / ( 48539,42 грн. заявлені позовні вимоги )*100%). З цих задоволених вимог підлягає сплаті судовий збір у сумі 1219 грн. 84 коп. (1921 грн. сплачений судовий збір * 63,50 %), який підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача і тому з відповідача слід стягнути на користь позивача АТ КБ «ПриватБанк» витрати по сплаті ним судового збору, у розмірі 1219 грн. 84 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial