Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом зазначивши, що [PERSON] була власницею земельної ділянки площею 3,26 га в межах Стецівської сільської ради Чигиринського району, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 479356. 23 грудня 2005 року [PERSON] померла. Спадкоємцем її майна був [PERSON] за заповітом, оскільки померла за життя склала заповіт на його користь. [PERSON] прийняв спадщину в установленому порядку, оскільки на час її смерті проживав разом з нею, спільно вели власне підсобне господарство, до дня її смерті здійснював за нею догляд та провів її поховання, а тому вважається таким, що прийняв спадщину після смерті [PERSON] [PERSON] помер 28 квітня 2015 року, не оформивши належним чином вказану земельну ділянку. Позивач являється спадкоємцем майна померлого [PERSON] згідно заповіту від 23.03.2015 року, посвідченого секретарем Стецівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області, та протягом шести місяців після його смерті звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Однак, нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтв про право на спадщину та роз'яснив йому право звернення до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно після померлого [PERSON] в зв'язку з тим, що оригінал Державного акту було втрачено, тому позивач просить визнати за ним право власності на вищевказану земельну ділянку в судовому порядку. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку загальною площею 3,26 га в межах Стецівської сільської ради Чигиринського району, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 479356, яка належала [PERSON], після смерті матері [PERSON], пояснивши, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті матері відповідно до заповіту, оскільки на час її смерті проживав та був зареєстрований разом з нею, інші спадкоємці згідно закону чи заповіту відсутні. Позивач є спадкоємцем майна померлого 28 квітня 2015 року [PERSON], оскільки останній за життя склав заповіт на його користь. Однак [PERSON] не зміг нотаріально оформити вказану земельну ділянку через відсутність оригіналу Державного акту на право власності на земельну ділянку. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, надіславши заяву в якій позов визнав і згідний на задоволення позовних вимог. Суд, вислухавши представника позивача, задовольнивши заяву відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Частина 1 ст. 55 Конституції України містить загальну норму, яка передбачає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації, або мають місце інші порушення прав та свобод. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог, і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Відповідно до ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Судом встановлено, що 28 квітня 2015 року відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-СР № 251243 від 05.05.2015 року помер [PERSON]. Після його смерті на території Стецівської сільської ради Чигиринського району відкрилася спадщина. [PERSON] як спадкоємець майна померлої 23 грудня 2005 року [PERSON] за заповітом прийняв спадщину у виді земельної ділянки, загальною площею 3,26 га, яка складається з земельної ділянки площею 1,98 га кадастровий номер 7125485500:01:000:0337, земельної ділянки площею 0,95 га кадастровий номер 7125485500:01:000:0336 та земельної ділянки площею 0,33 га кадастровий номер 7125485500:01:000:0740, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, без зміни її цільового призначення, що розташована в межах Стецівської сільської ради Чигиринського району, яка належала спадкодавцю, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 479356, оскільки [PERSON] на час смерті своєї матері [PERSON], проживав разом з нею та спільно з померлою вів власне підсобне господарство, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Стецівської сільської ради Чигиринського району від 12.12.2016 року № 1368. Вказане підтверджується і копією вищезазначеного Державного акту в матеріалах справи. Як вбачається з довідки відділу Держгеокадастру у Чигиринському районі Черкаської області від 14.12.2016 року № Л-1229/0-1345/19-16 вартість паю в адмінмежах Стецівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області станом на 14.12.2016 року становить 77504,00 грн. в тому числі: по ріллі - 74712,00 грн. по сіножатях - 2792,00 грн. Оригінал вищевказаного Державного акту було втрачено, що підтверджується оголошенням в газеті "Чигиринські вісті" від 22.10.2016 року № 42 (12728). Крім того, Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 479356, який був виготовлений на ім'я [PERSON], не був зареєстрований в установленому порядку Законом порядку у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного коритсування землею, договорів оренди землі, а тому право власності на земельну ділянку у неї не виникло через відсутність державної реєстрації цих прав в установленгому порядку. Разом з тим суд не вбачає підстав для встановлення факту належності\~Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 479356 померлій 23.12.2005 року [PERSON], оскільки написання ім'я "Христя" не є помилкою, так як відповідно до 2-го видання "Власних імен людей" (видавництво Наукова думка, Київ, 1996 року) значиться, що "Христина" та "Христя" є одним ім'ям, що не ставить під сумнів належність цього державного акту спадкодавцю. Судом встановлено, що померлий [PERSON] не встиг переоформити спадкове майно на своє імя. Позивач є спадкоємцем майна померлого [PERSON], відповідно до заповіту від 23.03.2015 року, посвідченого секретарем Стецівської сільської ради Чигиринського району, який на день смерті заповідача не змінений та не скасований. Як вбачається з повторного свідоцтва про народження серії ІІ-СР № 402704 від 07.08.1984 року, позивач являється померлому [PERSON] сином і є спадкоємцем його майна в порядку ст. ст. 1217, 1222 ЦК України. Як встановлено судом, та вбачається з Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 12.05.2015 року № 40345356, державний нотаріусом Другої черкаської державної нотаріальної контори [PERSON] заведено спадкову справу № 66/2015, номер у спадковому реєстрі № 57429184. Як вбачається з постанови про нотаріальну відмову від 09.12.2016 року № 1038/02-31, виданої нотаріусом Другої черкаської державної нотаріальної контори в порядку заміщення нотаріуса Чигиринської державної нотаріальної контори [PERSON], гр. [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки, що залишилися після смерті [PERSON], яка померла 23.12.2005 року, спадкоємцем якої був її син - [PERSON], який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав. Пленум Верховного Суду України в абз. 3 п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно даних Чигиринської державної нотаріальної контори від 20.12.2016 року № 1098/01-16 встановлено, що після смерті 28 квітня 2015 року [PERSON], із заявами про прийняття спадщини зверталися син померлого - [PERSON] та колишня дружина померлого - [PERSON]. Інші спадкоємці з заявами про прийняття спадщини або про відмову від спадщини не зверталися. Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Відповідно до п.19 Постанови Пленуму Верховної ради України за №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» - перелік осіб, які мають право на обов'язкову частку, що визначений ст. 1241 ЦК України є вичерпним і розширеного тлумачення не потребує. На виконання вказаних вимог закону судом встановлено, що [PERSON], яка звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлого 28 квітня 2015 року [PERSON], не має права на спадкування, оскільки шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що вбачається з копії рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 07.02.2007 року, справа № 2-51 2007 р. та копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-СР № 018633 від 13.03.2007 року. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 даного Кодексу визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Суд оцінивши наявні у справі докази на підставі свого внутрішнього переконання та за критеріями їх належності, допустимості і достовірності, давши належну оцінку поясненням сторін, приходить до висновку що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення, оскільки [PERSON], є спадкоємцем за заповітом після померлого [PERSON], та має право спадкувати за заповітом. На підставі викладеного, ст.ст. 328, 1217, 1235, 1241, 1268, 1270 ЦК України,

Outcome: approved