Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

07 вересня 2015 року до суду надійшла позовна заява від представника Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві "Всеукраїнський [PERSON]" [PERSON] про стягнення з відповідача [PERSON] 133878,99 грн. заборгованості за кредитним договором. Позивач свої вимоги обґрунтовує наступними обставинами. 27 грудня 2011 року між ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № BL_КГ10090415, згідно з яким відповідач отримав кредит у розмірі 15500 грн. для поточних потреб з встановленням процентної ставки за кристування кредитом в розмірі 15 % річних, з терміном повернення кредиту до 27 грудня 2014 року. ПАТ "Всеукраїнський [PERSON]" було надано [PERSON] кредит у визначеному розмірі, шляхом перерахування на його поточний рахунок, проте, відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами. У зв'язку із порушенням відповідачем умов договору утворилась заборгованість у розмірі 133878,99 грн., яка складається з 14207,38 грн. - тіло кредиту, 1,90 грн. - відсотки, 15340,64 грн. - комісія, 104329,07 грн. - штраф. Позивач наполягає на виникненні у нього права вимагати від [PERSON] повернення цієї суми, просить суд стягнути з відповідача вказану заборгованість. Відповідно до ч. 9 ст. 110 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред'являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи). Останнім відомим позивачеві місцем реєстрації проживання [PERSON] є [ADDRESS] (Петровський район м. Донецька). Згідно із ст. 1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції» розпорядженням голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року була визначена зміна територіальної підсудності судових справ, підсудних розташованим у районі проведення антитерористичної операції місцевим загальним судам, зокрема, для справ, підсудних Петровському районному суду м. Донецька, визначена підсудність Краснолиманському міському суду Донецької області. За таких обставин цивільна справа відносно відповідача [PERSON] підлягає розгляду Краснолиманським міським судом Донецької області. Позивача було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду цивільної справи, представник позивача в судове засідання не прибув, надав заяву, в якій просив розгляд справи провести без його участі та не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с.65). Згідно ч. 2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідача відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду цивільної справи через оголошення в пресі. Оголошення про виклик відповідача опубліковано в газеті «Урядовий Кур'єр» від 17.11.2015 року №214 (а.с. 68-69), однак відповідач в судове засідання не прибув, про наявність поважних для цього причин суд не повідомив, заперечень проти вимог позивача не висунув. З огляду на це, суд вважає за можливе здійснювати заочний розгляд цивільної справи за правилами гл. 8 розділу ІІІ ЦПК України. Згідно ч. 2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі\~\~якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.\~ Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Стаття 10 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. \~\~\~\~ Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено наступне. ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» зареєстроване як юридична особа згідно з Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 30.03.2015 року (а.с. 51-52). На підставі постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 року №188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський [PERSON]" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.03.2015 року №63 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "ВіЕйБі Банк" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", згідно з яким з 20.03.2015 року розпочато процедуру ліквідації банку та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію у ПАТ "ВіЕйБі Банк" [PERSON] (а.с.53-54). Згідно зі ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» до уповноважень уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відноситься вжиття передбачених законодавством заходів щодо стягнення простроченої заборгованості позичальників та інших боржників банку. Судом встановлено, що 27 грудня 2011 року між ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №BL_КГ10090415,(далі - Договір). Відповідно до п.1.2 Загальної частини укладеного Договору банк надає позичальнику грошові кошти в національній валюті України у розмірі 15500 грн. для поточних потреб, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити Банку плату за користування кредитними коштами, комісії та можливі штрафні санкції. (а.с.33). Відповідно до п.п. 1.4, 3.3.2 Загальної частини Договору [PERSON] зобов'язується повернути кредит до 27 грудня 2014 року шляхом щомісячного виконання своїх зобов'язань (а.с.33, 37). Згідно п. п. 1.5, 1.6 Загальної частини Договору [PERSON] за користування кредитом щомісячно сплачує банку проценти та комісію (а.с.33). Погашення заборгованості за кредитом відбувається згідно з Графіком, наведеним у Додатку №1 до Договору (а.с. 40). Позивач свої зобов'язання за кредитним договором повністю виконав, надавши позичальнику [PERSON] кредит в розмірі, обумовленому сторонами. За змістом ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договір. Згідно із ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до вимог договору та вимог закону. За загальним правилом одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускаються (ст. ст. 525, 526 ЦК України). В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється його належним виконанням. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобов'язаний повернути позику у строк та у порядку, що встановлені договором (ст. 1049 ЦК України). Суд вважає, що кредитний договір відповідає вимогам закону. Підпис у договорі не оспорюється. Відповідач в порушення умов договору свої зобов'язання належним чином не виконав, не забезпечивши своєчасного повернення позивачеві запозичених коштів. Внаслідок цього, станом на 04.08.2015 року утворилась заборгованість, яку позивач визначив у розмірі 133878,99 грн., що відповідно до розрахунку заборгованості за договором, який наданий позивачем (а.с. 49-50) складається з: 14207,38 грн. - тіло кредиту, 1,90 грн. - відсотки, 15340,64 грн. - комісія, 104329,07 грн. - штраф (плата за пропуск платежів). Отже, у банка виникло право вимагати від [PERSON] повернення суми кредиту. Визначаючи розмір боргу, суд враховує, строк повернення кредиту відповідно до п.1.4 Договору - 27 грудня 2014 року, те, що станом на 04.08.2015 року кредит не погашено, таким чином, заборгованість в сумі 14207,38 грн. - тіло кредиту, 1,90 грн. - відсотки, 15340,64 грн. - комісія підлягають стягненню з відповідача. Щодо стягнення заборгованості сумі 104329,07 грн., яку позивач в позовній заяві визначає як штраф за несвоєчасне виконання зобов'язань (а.с.3), а в розрахунку заборгованості за договором, як плату за пропуск платежів (а.с. 49-50), суд зазначає наступне. Відповідно до п. 2.4. Загальної частини Договору плата за користування кредитом включає проценти за користування кредитом та комісію за управління кредитом, які відповідно до п.3.3.2 Договору відповідач щомісячно повинен сплачувати банку (а.с.35,37). Відповідно до п. 4.2 Загальної частини Договору у випаду прострочення Позичальником сплати або сплати не в повному обсязі чегрового платежу за Графіком, при тому, що прострочення виконання боргових зобов'язань за Договором перевищило 60 календарних днів, [PERSON] має право вимагати від Позичальника додатково сплатити Банку штраф у розмірі, зазначеному у п. 8 Спеціальної частини Договору (а.с. 38). Розмір штрафу, визначений у п. 8 Спеціальної частини Договору (а.с.32) складає 25% від суми кредиту. Сума кредиту, зазначена в п.1 Спеціальної частини Договору та складає 15500 грн. (а.с.32). Відповідно до ч.1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Суд вважає, що відповідно до умов укладеного між сторонами Договору розмір штрафу складає 3875 грн. (25% відсотків від 15500 грн.), який і підлягає стягненню з відповідача. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково в сумі 33424,92 грн., що складається з: 14207,38 грн. - тіло кредиту, 1,90 грн. - відсотки, 15340,64 грн. - комісія, - 3875 грн. - штраф. Частиною 1 п. 22 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" В редакції, що діяла на час звернення позивача до суду) встановлено, що від сплати судового збору звільняється уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов"язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. В зв"язку з чим суд приходить до висновку про те, що слід стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 334,25 грн.

Outcome: approved