Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-14 00:00:00

[PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулися з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачі вказують, що, на підставі ордеру на жилу площу № 145, виданого 26.07.2001 року ВАТ "Будматеріали", вони та відповідач вселилися в жиле приміщення по [ADDRESS]. На початку2014 року відповідач без поважних причин залишив сім'ю і з того часу не проживає за місцем реєстрації, речі свої не зберігає, кошти за комунальні послуги, які нараховуються на кожного члена сім'ї, не сплачує. Позивачі в судове засідання не прибули. Їх представник подав заяву про розгляд справи без участі позивачів. Відповідач у судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява про визнання позову. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] 26.07.2001 року, на підставі ордеру на жилу площу № 145, виданого 26.07.2001 року ВАТ "Будматеріали", вселилися в жиле приміщення по [ADDRESS] (а.с. 4). Встановлено, що [PERSON] змінив прізвище на [PERSON]. Згідно довідки КП "Дирекція замовника" від 02.11.2017 року № 2820 вбачається, що відповідач [PERSON] Зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5). Позивач стверджує, що відповідач з 2014 року не проживає за місцем реєстрації, речі свої не зберігає, кошти за комунальні послуги, які нараховуються на кожного члена сім'ї, не сплачує. Стаття 129 Конституції України передбачає, що одними з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з положеннями ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Держава гарантує можливість стабільного користування житлом, недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в гарантії збереження житла в державному та комунальному житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР). Непроживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним (ст. 72 ЖК УРСР). В судовому засіданні встановлено факт того, що відповідач понад встановлені законодавством строки спірним житловим приміщенням не користується без поважної причини, від відповідача надійшла заява про визнання позову. Наведені обставини свідчать про обґрунтованість позовних вимог, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved