Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-03 00:00:00

Представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову посилається на те, що 11.02.2014 відповідач отримала кредит у розмірі 2200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач зобов'язалась погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених «Умовами та правилами надання банківських послуг». Проте, свої зобов'язання не виконала та станом на 16.05.2018 року має заборгованість у загальній сумі 27695, 99 грн., що складається з наступного: 1350,44 грн. -заборгованість за кредитом; 24250,50 грн. -заборгованість по процентам за користування кредитом; 300 грн. заборгованість за пенею та комісією а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг; 500 грн.- штраф (фіксована частина); 1295,05 грн. -штраф (процентна складова). У зв'язку з чим представник позивача просив суд винести рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитом у сумі 27695,99 грн. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про що свідчить повідомлення про поштове відправлення, про причини неявки суд не повідомила, клопотань про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. У судове засідання представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» не з'явився, у позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи. На підставі п.п.2,4 ч.1 ст. 280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. 04 вересня 2018 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: Згідно договору б/н від 11.02.2014 та Умов та Правил надання банківських послуг в Приват Банку [PERSON] отримала в ПАТ КБ «ПриватБанк» картку з кредитним лімітом, погодилася з тим, що дана заява разом з пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між нею та банком договір про надання банківських послуг, ознайомилась з договором до його укладення та згодна на його умови. Відповідно Умов та правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк», Клієнт зобов'язаний погашати заборгованість за кредитом, відсоткам за його користування, по перевищенню платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Згідно п.2.1.1.2.3 п.2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою та безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до розрахунку заборгованості, заборгованість відповідача станом на 16.05.2018 року у загальній сумі 27695, 99 грн., що складається з наступного: 1350,44 грн. -заборгованість за кредитом; 24250,50 грн. -заборгованість по процентам за користування кредитом; 300 грн. заборгованість за пенею та комісією а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг; 500 грн.- штраф (фіксована частина); 1295,05 грн. -штраф (процентна складова). Зазначений розрахунок в частині заборгованості за кредитом 1350,44 грн.; нарахованих відсотків за користування кредитом -24250,50 грн. сумнівів у суду не викликає. Оскільки, у судовому засіданні було достовірно встановлено, що відповідач має заборгованість за наданим кредитом перед позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк», а саме за кредитом: 1350,44 грн.; відсотками за користування кредитом -24250,50 грн., що підтверджується дослідженими матеріалами справи, а відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, та згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти, у зв'язку з чим суд вважає позовні вимоги позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором по сплаті основної суми кредиту - законними, обґрунтованими і такими, що підлягають повному задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення пені та комісії у розмірі 300 грн., штрафів (фіксована частина) -500 грн.; штрафів процентна складова у розмірі 1295,05 грн., то суд вважає наступне: Статтею 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» встановлено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Статтею 1 вказаного Закону визначено терміни: період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України; територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 р. №1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України», на виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 " Прикінцеві та перехідні положення " Закону України " Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком. Згідно підпункту 17) пункту 2 «Райони» розділу «Луганська область» вказаного Додатку, до Переліку включено м. Старобільськ, Старобільського району Луганської області. Відповідач [PERSON] , зареєстрована з 20.09.2001 року у м. Старобільськ Старобільського району Луганської області. На час ухвалення судового рішення Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» яким заборонено було нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами є чинним. Незважаючи на те, що антитерористична операція завершена, а замість неї розпочата операція об'єднаних сил, суд в задоволенні вимог позивача про стягнення пені та комісії у розмірі 300 грн., штрафів (фіксована частина) -500 грн.; штрафів процентна складова у розмірі 1295,05 грн. - вважає за потрібне відмовити. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, у вигляді судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову. Позивачем понесені судові витрати на загальну суму 1762 грн. Враховуючи те, що задоволено 92 % позовних вимог ( 25 600,94 грн. від 27695, 99 грн. складає 92%), то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат в розмірі 1621, 04 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (1762 грн. х 92 % / 100).

Outcome: partial