Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

09.11.2016 [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, а 06.02.2017 - з уточненою позовною заявою, до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" з наступними вимогами: визнати недійсним кредитний договір №НАН2G101270091 від 14.08.2007, укладений між ним та ПАТ КБ "Приватбанк"; визнати недійсною додаткову угоду до кредитного договору №НАН2G101270091 від 14.08.2007, укладену між ним та ПАТ КБ "Приватбанк"; визнати недійсним договір іпотеки НАН2G101270091 від 14.08.2007, укладений між ПАТ КБ "Приватбанк" та ним, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Милиця М.Л., за реєстровим № 963. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 14.08.2007 між [PERSON] та ПАТ КБ "Приватбанк" укладено кредитний договір №НАН2G101270091, згідно якого Банк надав кредитні кошти шляхом надання готівкою через касу на строк з 14.08.2007 по 13.08.2037 включно, у виді непоновлюваної кредитної лінії у розмірі 19800,00 доларів США на наступні цілі: придбання житлового будинку у розмірі 14400,00 доларів США, а також на сплату страхових платежів в сумі 5400,00 доларів США у випадках та в порядку, передбачених п. п. 2.1.3, 2.2.7 даного Договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,75% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, щомісяця в період сплати у розмірі 0,20% від суми виданого кредиту, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п. 3.11. даного Договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 6.2 даного Договору. До зазначеного кредитного договору 21.07.2011 було внесено зміни шляхом підписання додаткової угоди, згідно якої п. 7.1 Договору викладено в наступній редакції: Банк зобов'язується надати "Позичальникові" кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 14.08.2007 по 13.08.2037 включно, у виді не поновлювальної лінії: у розмірі 20173,26 доларів США на наступні цілі: придбання житлового будинку, у розмірі 14400,00 доларів США, а також у розмірі 5773,26 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених 2.13, 2.2.7 даного Договору, зі сплатою за користування Кредитом відсотків у розмірі 1,17% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,75% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту 0,20% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно п. 3.11 даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу згідно п. 6.2 даного договору. Відповідно до умов п. 7.3 кредитного договору, забезпеченням виконання зобов'язань позичальника за цим договором виступає іпотека житлового будинку за адресою: Харківська область, Змїївський район, місто Зміїв, вул. 8-го Березня, 34. Згідно п. 35.2 договору іпотеки №НАН2G101270091 від 14.08.2007, укладеного між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Милиця М. Л., за реєстровим №963, іпотекою забезпечується виконання зобов'язань Іпотекодавцем за кредитним договором №НАН2G101270091 від 14.08.2007. Під час укладення кредитного договору банк не дотримав та грубо порушив імперативні вимоги діючого законодавства України та приписи Національного Банку України, які визначені законом як істотні та є необхідні для даного виду договорів, що є підставою для визнання кредитного договору, додаткової угоди до нього та іпотечного договору недійсними з огляду на наступне. Розрахунок реальної процентної ставки за користування кредитом, визначення сукупної вартості подорожчання кредиту та розміру суми абсолютного значення подорожчання кредиту, відповідач не здійснював, в письмовій формі не викладав, до відома позичальника не доводив та з ним не узгоджував. Зміст кредитного договору №НАН2G101270091 від 14.08.2007 не містить встановлені законодавством обов'язкові умови, які необхідні для його укладення, а саме відповідач при укладенні спірного кредитного договору з позичальником не здійснив належно детальний, достовірний та об'єктивний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі), з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту згідно імперативних вимог п. 2 ч. 2 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" та п. 3 "Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту" (надалі - Правила), затверджених Постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007 №168; не зазначив належно вид і предмет кожної супутньої послуги з обґрунтуванням їх вартості згідно вимоги п. 3.4 Правил; не визначив належно реальну процентну ставку в порушення вимог п. 3.3 Правил; не визначив та не вказав належно про абсолютне значення подорожчання кредиту в грошовому виді, згідно вимоги п. 3.3 "Правил", шляхом підсумовування всіх платежів здійснених споживачем як на користь банку, так і на користь третіх осіб під час отримання, обслуговування та погашення кредиту; в порушення вимоги п. 3.8 "Правил", банк не встановив застереження, щодо попередження позичальника про настання валютних ризиків; всупереч вимоги п. 3.4 "Правил", не зазначив про умови відкриття, ведення та закриття банківського рахунку, тарифи а також про всі суми коштів, які споживач має сплатити за договором банківського рахунку у зв'язку з отриманням кредиту, його обслуговування і погашенням; в порушення вимоги п. 7 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" не визначив строк дії кредитного договору; всупереч вимогам п. 8 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" не визначив порядок припинення дії кредитного договору; в порушення вимоги п. 6 ч. 4 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" не встановив істотної умови договору, про дострокове розірвання кредитного договору, що не є тотожним з достроковим поверненням кредиту; не визначив відповідальності кредитора при порушенні умов договору, щодо умов повернення і зарахування кредиту (зокрема, в разі зарахування коштів з каси банку на транзитні рахунки або на рахунки не зазначені в договорі) як того вимагають п. 9 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг"; в порушення вимоги ст. 61 Закону України "Про банки і банківську діяльність" відсутнє застереження щодо збереження банківської таємниці та відповідальності за її розголошення; не здійснив оприлюднення інформації про умови іпотечного кредитування згідно імперативної вимоги ст. 2 Закону України "Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати"; не встановив положення про інфляційне застереження та не узгодив домовленості, про розрахунки індексації щодо збереження реальної вартості предмету іпотеки. Кредитний договір є неукладеним (не відбувся), коли сторони в належній формі не досягли згоди щодо хоча б щодо однієї його істотної умови, передбаченої законодавцем. Оскільки вище вказані обов'язкові відомості не були встановлені та не розкриті відповідачем в кредитному договорі, за таких умов слід дійти висновку, що кредитний договір не відповідає вимогам чинного законодавства України, а його сторонами, в належній формі не було досягнуто згоди щодо істотних умов договору, передбачених законодавцем. Відповідач скористався тим, що позивачу об'єктивно бракувало знань, необхідних для здійснення правильного вибору при підписанні оспорюваного договору, і він був введений в оману при отриманні кредитних послуг, а відповідач, в порушення вимог Закону України "Про захист прав споживачів" не надав позивачу відомості, які потрібні клієнту при укладенні кредитного договору та не зазначив їх в його змісті. Під час укладання договору, банк приховав від позичальника повну та об'єктивну інформацію щодо кінцевої сукупної вартості кредиту, чим ввів позичальника в оману щодо реальної відсоткової ставки та кінцевої загальної суми кредиту, яку сплатив би позичальник банку, погашаючи кредит у порядку, визначеному графіком погашення заборгованості. Отже, виходячи з положень ст. ст. 203, 215, 230, 548 ЦК України, в момент підписання кредитного договору між сторонами, позивач був введений в оману відповідачем щодо істотних умов договору, ціни та відсоткової ставки, загальної сукупної вартості та абсолютного значення подорожчання кредиту. Окрім того, як вбачається з додатку 1 до додаткової угоди до кредитного договору, складовою щомісячного платежу є щомісячна комісія в розмірі 28,8 дол. США, обв'язок сплачувати зазначену комісію вважає несправедливою умовою договору, яка суперечить статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів", тому є всі підстави вважати вказану умову недійсною з моменту укладення договору. Встановивши в кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, відповідач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позивачу. При цьому відповідач нараховував, а позивач сплатив комісію за послуги, що супроводжують кредит, що є незаконним. Зазначені вище обставини стали підставою для звернення до суду з цим позовом. Ухвалою судді Зміївського районного суду Вельможної І. В. від 14.11.2016 провадження у справі відкрито та призначено судовий розгляд на 13.12.2016. 13.12.2016 від представника відповідача Калугіної О. А. надійшла заява про розгляд справи за відсутністю представника ПАТ КБ "Приватбанк" та письмові заперечення проти позову. На обґрунтування заперечень проти позову зазначено, що кредитний договір та додаткова угода до кредитного договору №НАН2G101270091 від 14.08.2007 підписана сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. Позивач на момент укладення кредитного договору та додаткової угоди до кредитного договору не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконував його умови. ПАТ КБ "Приватбанк" ознайомив позивача про умови кредитування та з правилами надання банківських послуг, також ознайомив [PERSON] з документи, які передували укладенню договору, у тому числі й щодо сукупної вартості кредиту, а саме в пункті 7.1 в Розділі "Особливі умови" дане положення зазначено: реальної процентної ставки, зокрема в кредитному договорі від 14.08.2007 року визначено предмет договору, права та обов'язки сторін, порядок розрахунків, відповідальність сторін, терміни дії договору й порядок зміни умов договору, інші умови, особливі умови, в яких зазначається яким чином банк зобов'язаний надати кредитні кошти, для якої мети видаються кошти, термін погашення та інші. Також до кредитного договору долучається Додаток 1 "Графік погашення" строк та які суми зобов'язаний сплачувати Боржник, також в даному додатку визначається процентна ставка - 1,00% на місяць. В додатковій угоді від 21.07.2011 узгоджено між сторонами термін повернення кредиту, з якого моменту виникли порушення, момент прострочення боргових зобов'язань; терміни позовної давності. Також позивачу надано "Додаток 1 до Додаткової угоди №1" (Графік погашення кредиту), в якому зазначено: дата платежу, залишок по кредиту, щомісячна комісія, погашення тіла кредиту, нарахування відсотків, щомісячний платіж. Кожна сторінка даного Додатку містить підпис позивача, яка свідчить про його ознайомлення та володіння повним обсягом інформації з кредитування. Також позивач уклав та підписав анкету-заяву від 11 липня 2007, майже за місяць до укладення Кредитного договору від 14.08.2017, в якій вказав, що ознайомився та згідний з правилами та умовами кредитування. Перелік даних документів підписані позивачем, отже банком надана повна інформація стосовно умов кредитування, з яким був ознайомлений [PERSON] Вважала, що позивач не надав доказів щодо введення його в оману під час укладення договору споживчого кредиту, оскільки перед його підписанням він мав можливість ознайомитися з текстом та умовами договору, та власноручно його підписав. Крім того, подала клопотання про застосування строку позовної давності (т. 1 а. с. 28-37). 13.12.2016, 17.01.2017, за відсутністю учасників справи, розгляд справи було відкладено. 13.01.2018 від представника відповідача Калугіної О. А. до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутністю представника ПАТ КБ "Приватбанк" (т. 1 а. с. 54-56). 06.02.2017 представник позивача [PERSON] подала клопотання про призначення судової економічної експертизи та уточнену позовну заяву (т. 1 а. с. 61-70). Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 06.02.2017 прийнято до розгляду уточнену позовну заяву та призначено судовий розгляд на 23.02.2017. 23.02.2017 від представника позивача [PERSON] надійшло клопотання про розгляд клопотання про призначення судової експертизи за її відсутністю (т. 1 а. с. 85-88). Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 23.02.2017 клопотання представника позивача [PERSON] - [PERSON] задоволено, призначено судову економічну експертизу, виконання якої доручено експертам ХНДІСЕ ім. М. С. Бокаріуса, провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. 21.03.2017 від експертної установи надійшло клопотання про надання додаткових матеріалів, необхідних для дослідження, та про оплату вартості експертизи (т. 2 а. с. 8-10). Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 22.03.2017 відновлено провадження у справі та призначено судове засідання на 30.03.2017. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 30.03.2017 клопотання судового експерта Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. Проф. М. С. Бокаріуса Івахненко П. О. задоволено, зобов'язано ПАТ КБ "Приватбанк" надати документи, Строк виконання ухвали до 07 квітня 2017 року. 07.04.2017 від представника відповідача Калугіної О. А. надійшли документи, витребувані судом за клопотанням експерта. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 10.04.2017 клопотання судового експерта Харківського науково - дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. Проф. М. С. Бокаріуса Івахненко П. О. задоволено, направлено в розпорядження судового експерта Харківського науково - дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. Проф. М. С. Бокаріуса Івахненко П. О. наступні документи: 1) виписку по нарахованим процентам з 14.08.2007 року по 16.03.2017 рік рахунок № [NUMBER] [PERSON]; 2) виписку по нарахуванню пені з 14.08.2007 року по 16.03.2017 рік рахунок № [NUMBER] [PERSON]; 3)виписку по начисленні процентів відповідно до кредитного договору з 14.08.2007 року по 16.03.2017 рік рахунок № [NUMBER] [PERSON]; 4) виписку по начисленні процентів відповідно до кредитного договору з 14.08.2007 року по 16.03.2017 рік рахунок № [NUMBER] [PERSON]; 5) меморіальні ордери про перечислення коштів з метою зарахування, як страхових платежів; 6) виписку по комісії, яка зараховується у випадку прострочення платежів з 14.08.2007 року по 16.03.2017 рік рахунок № [NUMBER] [PERSON]; 7) виписку по комісії з 14.08.2007 року по 16.03.2017 рік рахунок № [NUMBER] [PERSON]; 8)виписку по комісії, яка зараховується у випадку прострочення платежів з 14.08.2007 року по 16.03.2017 року рахунок № [NUMBER] [PERSON]; 9)виписку по комісії, яка зараховується у випадку прострочення платежів з 14.08.2007 року по 16.03.2017 року рахунок № [NUMBER] [PERSON]; 10)виписку по погашенню заборгованості з 14.08.2007 року по 167.03.2017 року рахунок № [NUMBER] [PERSON]; 11) виписку по винесенню кредиту на прострочку кредиту з 14.08.2007 року по 16.03.2017 рік рахунок № [NUMBER] [PERSON] Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. 27.04.2017 після повторного автоматичного розподілу, пов'язаного з закінченням 5-річного строку повноважень судді Вельможної І. В., дана справа передана для розгляду судді Овдієнку В. В. Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області Овдієнко В. В. від 08.05.2017 прийнято справу в провадження судді. 19.05.2017 до суду надійшов висновок експерта по цивільній справі та призначено судове засідання на 04.07.2017. 04.07.2017 представник відповідача Калугіна О. А. подала клопотання про відкладення судового розгляду, повідомила поважну причину нез'явлення в судове засідання (т. 2 а. с. 51). 04.07.2017, за відсутністю учасників справи, відновлено провадження у справі та за клопотанням представника відповідача відкладено розгляд справи до 11.09.2017. 11.09.2017 від представника відповідача Калугіної О. А. надійшли письмові заперечення проти уточненої позовної заяви, на обґрунтування яких вказано, що до підписання кредитного договору позивач мав змогу повністю ознайомитися із його змістом. Якщо клієнта щось не влаштовувало то він мав повне право відмовитись від оформлення кредиту в цьому банку. Також, наголошено на тому, що чинним законодавством банкам не заборонено нараховувати комісію за надання банківських послуг, проте їх заборонено приховувати. У зв'язку із тим, що розмір, та на яку ціль буде зарахована комісія, ПАТ КБ "Приватбанк" прописав у кредитному договорі, який погоджений між сторонами двічі, будь-які дії, які б давали підстави для визнання недійсним кредитного договору, в частині нарахування комісії - відсутні. Крім того, наведено обґрунтування підстав для застосування позовної давності. 11.09.2017 в судовому засіданні представник відповідача Калугіна О. А. заявила клопотання про відкладення судового розгляду. Позивач та його представник на судове засідання не з'явилися. Клопотання представника відповідача задоволено та відкладено розгляд справи на 31.10.2017. 30.10.2017 від представника відповідача калугіної О. А. надійшло клопотання про відкладення судового розгляду у зв'язку з її перебуванням у службовому відрядженні (т. 2 а. с. 70-73) 31.10.2017 представник позивача [PERSON] подала письмові пояснення, в яких навела додаткове обґрунтування позовних вимог та, з урахуванням висновку судової економічної експертизи, стверджувала, що в момент підписання кредитного договору між сторонами, позивач був введений в оману відповідачем щодо істотних умов договору, ціни та відсоткової ставки, загальної сукупної вартості та абсолютного значення подорожчання кредиту (т. 2 а. с. 74-76). 31.10.2017, за відсутністю учасників процесу, судовий розгляд відкладено до 18.12.2017. 18.12.2017 представник ПАТ КБ "Приватбанк" Шевченко А. О. подав письмові пояснення, в яких стверджував про помилковість висновку судово-економічної експертизи внаслідок численних помилок під час його складання. Одночасно заявлено клопотання про виклик експерта в судове засідання та про проведення судового засідання в режимі відеоконференції (т. 2 а. с. 98-105). 18.12.2017 в судовому засіданні задоволено клопотання представника позивача та відкладено розгляд справи до 19.02.2018. 16.02.2018 від представника відповідача Шевченка А. О. надійшло клопотання, у якому він просив за його відсутністю вирішити заявлені раніше клопотання про виклик експерта та проведення судового засідання в режимі відеоконференції (т. 2 а. с. 111). 19.02.2018 представник позивача [PERSON] подала заяву про відкладення судового засідання. Крім того, просила надати їй можливість взяти участь у судовому засідання в режимі відеоконференції. (т. 2 а. с. 112). Ухвалою суду від 19.02.2018, за відсутністю учасників процесу, задоволено клопотання представників учасників справи про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, задоволено клопотання представника відповідача про виклик експерта, після чого судовий розгляд відкладено до 05.04.2018. 09.03.2018 від Харківського НДІСЕ надійшло повідомлення про неможливість забезпечення явки на судове засідання експерта Івахненка П. О., оскільки він припинив трудові відносини з інститутом (т. 2 а. с. 120). 05.04.2018 проводився судовий розгляд, під час якого представник відповідача Шевченко\~А. О. заявив клопотання про оголошення перерви. Клопотання судом було задоволено та оголошено перерву до 11.05.2018. 11.05.2018 від представника відповідача Шевченка А. О. надійшло клопотання про судовий розгляд справи за відсутності представника банку (т. 2 а. с. 130, 131). 11.05.2018 представник позивача [PERSON] подала до суду заяву про застосування наслідків недійсності правочину та письмові пояснення з викладом обставин, якими обґрунтовується позовна заява (т. 2 а. с. 132-148). 11.05.2018 судовий розгляд відкладено до 26.06.2018 за клопотанням представника позивача. 26.06.2018 судовий розгляд відкладено до 29.08.2018 через перебування судді у відрядженні. 29.08.2018 у зв'язку з нез'явленням представника відповідача, з урахуванням думки представника позивача, судовий розгляд відкладено до 17.10.2018. 17.10.2018 закінчено розгляд справи по суті. Під час судового розгляду представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених в уточненій позовній заяві та у письмових поясненнях, просила позовну заяву задовольнити. Враховуючи, що представники належним чином повідомленого відповідача повторно після перерви в судове засідання не з'явилися, з урахуванням раніше поданих представниками відповідача Калугіною О. А. та Шевченком А. О. заяв про судовий розгляд справи за їх відсутністю, судовий розгляд справи закінчено за відсутністю представників відповідача, з урахуванням їх заперечень проти позову, викладених у заявах по суті справи та поясненнях Шевченка А. О. в судовому засіданні. Вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, проаналізувавши доводи, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Пунктом 9 розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року №2147-ІІІ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" (чинній з 15.12.2017 року) (далі ЦПК України) передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Враховуючи характер спірних правовідносин, а також ту обставину, що відкриття провадження у справи та призначення судового розгляду проведено за правилами ЦПК України в редакції, що була чинною до 14.12.2017 року, судовий розгляд справи по суті проведено у порядку загального позовного провадження. Частинами 1, 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до частин 1, 2 статті 26 Закону України "Про електроенергетику" споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії зобов'язаний додержуватися вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії. 14.08.2007 між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №НАН2G101270091, за яким банк надав відповідачу [PERSON] кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 19800 доларів США на строк з 14.08.2007 по 13.08.2037 включно, на наступні цілі: придбання житлового будинку у розмірі 14400,00 доларів США, а також на сплату страхових платежів в сумі 5400,00 доларів США, у випадках та в порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного Договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,75% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, щомісяця в період сплати у розмірі 0,20% від суми виданого кредиту, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п. 3.11 даного Договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 6.2 даного Договору. Період сплати вважати період з "14" по "19" число кожного місяця. Відповідно до умов п. 7.3 кредитного договору, забезпеченням виконання зобов'язань позичальника за цим договором виступає іпотека житлового будинку за адресою: Харківська область, Змїївський район, місто Зміїв, вул. 8-го Березня, 34. Конкретні суми, узгоджені сторонами, що підлягали сплаті, та строки їх сплати зазначені у додатку № 1 до кредитного договору. (т. 1 а. с. 7-10). На забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] укладено договір іпотеки №НАН2G101270091 від 14.08.2007, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Милиця М. Л., за реєстровим №963 (т. 1 а. с. 71-76). Крім того, 21.07.2011 між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] було укладено додаткову угоду, згідно якої п. 7.1 Договору викладено в наступній редакції: Банк зобов'язується надати "Позичальникові" кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 14.08.2007 по 13.08.2037 включно, у виді не поновлювальної лінії: у розмірі 20173,26 доларів США на наступні цілі: придбання житлового будинку, у розмірі 14 400,00 доларів США, а також у розмірі 5773,26 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених 2.13, 2.2.7 даного Договору, зі сплатою за користування Кредитом відсотків у розмірі 1,17% на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,75% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту 0,20% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно п. 3.11 даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу згідно п. 6.2 даного договору. Періодом сплати вважати період з "14" по "19" число кожного місяця. Погашення заборгованості за цим договором (за винятком винагороди, що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється в наступному порядку: Щомісяця починаючи з 19 липня в період сплати позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 116,12 доларів США для погашення заборгованості за Кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії. В разі порушення Позичальником строків по сплаті відсотків за користування Кредитом та винагороди, зазначених в п. 8.1,7.2 цього Договору, згідно ст. 212, 611, 651 Цивільного кодексу України. Сторони узгодили протягом періоду неналежного виконання Позичальником зобов'язань по сплаті відсотків за користування Кредитом та винагород, передбачених п.7.2, 8.1 цього Договору, далі Плата за Кредитом, Плата за Кредитом нараховується Банком у розмірі фактично сплачено Позичальником. При цьому, Позичальник за весь період неналежного виконання зобов'язань по сплаті Плати за Кредитом сплачує Банку неустойку: в розмірі 100% від розміру неналежно плачених відсотків за користування Кредитом; в розмірі 100% від розміру неналежно сплачених винагород , передбачених в п. 8.1 Договору. Сплата Позичальником штрафу здійснюється за кожен місяць такого порушення, починаючи з останнього місяця належного виконання Позичальником зобов'язання по сплати Плати за кредитом. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, штраф сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати. Банк обумовлює, що на період неналежного виконання Позичальником зобов'язань по сплаті Плати за цим Кредитом, що включає в собі відсотки за користування Кредитом та винагород, передбачених п.7.2, 8.1 цього Договору, здійснюється зменшення розміру Плати за Кредитом до суми фактично сплаченої Позичальником. У додатку № 1 до Додаткової угоди наведено узгоджений сторонами графік виконання позичальником [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором, із зазначенням конкретних сум та строків відповідних платежів (т. 1 а. с. 11-16). У відповідності до положень ст. ст. 1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень п. п. 22, 23 ст. 1, ст. 11, ч. 8 ст. 18, ч. 3 ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів" у взаємозв'язку з положеннями ч. 4 ст. 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) визначено, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Статтею 11 Закону України "Про захист прав споживачів" в редакції, чинній на час укладання спірних договорів, передбачалося, що договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. У разі ненадання зазначеної інформації суб'єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону. Договір про надання споживчого кредиту укладається у письмовій формі, один з оригіналів якого передається споживачеві. Обов'язок доведення того, що один з оригіналів договору був переданий споживачеві, покладається на кредитодавця. Споживач не зобов'язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі. У договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: 1) сума кредиту; 2) детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача; 3) дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; 4) право дострокового повернення кредиту; 5) річна відсоткова ставка за кредитом; 6) інші умови, визначені законодавством. У договорі про надання споживчого кредиту може зазначатися, що відсоткова ставка за кредитом може змінюватися залежно від зміни облікової ставки Національного банку України або в інших випадках. Про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем письмово протягом семи календарних днів з дати її зміни. Без такого повідомлення будь-яка зміна відсоткової ставки є недійсною. До договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими: 1) для надання кредиту необхідно передати як забезпечення повну суму або частину суми кредиту чи використати її повністю або частково для покладення на депозит, або викупу цінних паперів, або інших фінансових інструментів, крім випадків, коли споживач одержує за таким депозитом, такими цінними паперами чи іншими фінансовими інструментами таку ж або більшу відсоткову ставку, як і ставка за його кредитом; 2) споживач зобов'язаний під час укладення договору укласти інший договір з кредитодавцем або третьою особою, визначеною кредитодавцем, крім випадків, коли укладення такого договору вимагається законодавством та/або коли витрати за таким договором прямо передбачені у складі сукупної вартості кредиту для споживача; 3) передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки; 4) встановлюються дискримінаційні стосовно споживача правила зміни відсоткової ставки. Статтею 6 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" передбачено, що фінансові послуги відповідно до положень цього Закону надаються суб'єктами господарювання на підставі договору. Договір, якщо інше не передбачено законом, повинен містити: 1) назву документа; 2) назву, адресу та реквізити суб'єкта господарювання; 3) прізвище, ім'я і по батькові фізичної особи, яка отримує фінансові послуги, та її адресу; 4) найменування, місцезнаходження юридичної особи; 5) найменування фінансової операції; 6) розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків; 7) строк дії договору; 8) порядок зміни і припинення дії договору; 9) права та обов'язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору; 9-1) підтвердження, що інформація, зазначена в частині другій статті 12 цього Закону, надана клієнту; 10) інші умови за згодою сторін; 11) підписи сторін. Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, встановлює додаткові вимоги до договорів про надання фінансових послуг фізичним особам, якщо це не врегульовано законом. При укладенні договору юридична або фізична особа мають право вимагати у суб'єкта підприємницької діяльності надання балансу або довідки про фінансове становище, підтверджені аудитором (аудиторською фірмою), а також бізнес-план, якщо інше не передбачено законодавством України. Фінансовим установам забороняється в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки або інших платежів, передбачених кредитним договором або графіком погашення боргу, за винятком випадків, встановлених законом. Фінансовим установам забороняється вимагати дострокового погашення несплаченої частини боргу за кредитом та розривати в односторонньому порядку укладені кредитні договори у разі незгоди позичальника із пропозицією фінансової установи збільшити процентну ставку або інший платіж, передбачений кредитним договором або графіком погашення боргу. Підстави, порядок та правові наслідки припинення дії договорів про надання фінансових послуг визначаються цивільним законодавством, законами з питань регулювання окремих ринків фінансових послуг, а також укладеними відповідно до них договорами. Згідно частини 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Статтею 572, частиною 1 статті 574 ЦК України передбачено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Відповідно до ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Положеннями статей 1, 2 Закону України "Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати передбачено, що іпотечний борг - це основне зобов'язання за будь-яким правочином, виконання якого забезпечене іпотекою. Іпотечний борг виникає з цивільно-правових відносин між сторонами договору про іпотечний борг за умови дотримання встановлених цим Законом вимог. Основні економічні та правові вимоги виникнення іпотечного боргу мають бути розкриті до укладання договору про іпотечний борг. Ця інформація має бути оприлюднена кредитодавцем у письмовій формі і містити: опис усіх грошових зборів і витрат, пов'язаних з установленням іпотеки; принципи визначення плати за договором про іпотечний борг; положення про інфляційне застереження; порядок дострокового виконання основного зобов'язання у разі неплатоспроможності боржника або невиконання боржником своїх зобов'язань за договором про іпотечний борг та юридичні наслідки цього невиконання; право боржника попереджати кредитодавця про можливе невиконання основного зобов'язання; реквізити ліцензії та/або свідоцтва про внесення кредитодавця до Державного реєстру фінансових установ чи Державного реєстру банків; інші умови за рішенням кредитодавця. Умови договору про іпотечний борг та іпотечного договору розробляє кредитодавець. Кредитодавець може запроваджувати процедури щодо встановлення платоспроможності та ідентифікації боржника. У договорі про іпотечний борг можуть бути зазначені: вартість основного зобов'язання, строки та розміри платежів з урахуванням інфляційного застереження або умови, що дозволять їх визначити; згода боржника на приєднання його основного зобов'язання до консолідованого іпотечного боргу та включення іпотеки до іпотечного пулу; право кредитодавця відчужувати основне зобов'язання або право отримання платежів за договором про іпотечний борг; інфляційне застереження; умови страхування фінансових ризиків щодо: - невиконання основного зобов'язання; - неотримання платежів за цим договором; - несвоєчасної реалізації предмета іпотеки; - несвоєчасного отримання суми, вирученої від реалізації предмета іпотеки, або недостатнього її розміру для задоволення вимог кредитора. Умови договору про іпотечний борг, включений до консолідованого іпотечного боргу, змінам не підлягають. Відповідно до частин 1, 2 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. За положеннями ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Верховний суд України висловив правову позицію від 2 грудня 2015 року в справі №6-1341цс15, відповідно до якої за змістом статей 11, 18 Закону України "Про захист прав споживачів" до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов'язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Закон України "Про захист прав споживачів" застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору. Як вбачається зі змісту спірних договорів та додатків до них, під час їх укладання у достатньому обсязі були виконані вимоги зазначених вище нормативних актів щодо істотних умов договорів, а також і щодо порядку надання споживачеві інформації про істотні умови отримання кредиту, зокрема і щодо сукупної його вартості, яке передувало як укладенню самого кредитного договору від 14.08.2007, та і додаткової угоди до нього від 21.07.2011. За клопотанням представника позивача у справі було призначено судову економічну експертизу, висновок якої суд оцінив критично. Так, згідно висновку судової економічної експертизи № 2858 від 03.05.2017, складеного судовим експертом Івахненко П. О., в обсязі наданих матеріалів, розраховані відповідно до вимог "Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту" затверджених постановою Правління НБУ №168 від 10.05.2007, згідно з умовами кредитного договору №НАН2G101270091 від 14.08.2007 (на момент його укладання). показники сукупної вартості кредиту становлять: реальна процентна ставка - 17,49%; абсолютне значення подорожчання кредиту - 55866,57 дол. США. Надана на дослідження копія кредитного договору №НАН2G101270091 від 14.08.2007 (з урахуванням додатків до нього) не містить інформації щодо реальної процентної ставки та абсолютного значення подорожчання кредиту. Сума щомісячного платежу за кредитним договором становить 176,92 дол. США. Загальна сума сплачених позичальником коштів з дня укладання договору становить 22279,53 дол. США; 8648,55 грн. (т. 2 а. с. 37-50). Щодо зазначеного експертного висновку представник ПАТ КБ "Приватбанк" Шевченко\~А.\~О. обґрунтовано зазначив про наявність у ньому невідповідностей фактичним обставинам справи, що виникли внаслідок застосування експертом нормативно-правових актів, які не були чинними на час проведення експертизи, а також помилкового застосування експертом формул в тому вигляді, в якому вони були використані для визначення суми ануїтентного щомісячного платежу за договором про видачу траншу №23/А-07-01 від 06.08.2007. Зокрема, експертом не враховано, що Правилами бухгалтерського обліку процентних та комісійних доходів і витрат, затверджених постановою Правління Національного банку України від 25.09.97 №316 (надалі - Правила), зі змінами і доповненнями (чинними на час укладання кредитного договору) наведені приклади застосування різних методів визначення кількості днів для розрахунку процентів. Внаслідок цього експертом допущені численні помилки під час складання висновку, які вплинули на його кінцевий результат. Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 102 ЦК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Суд має право за заявою учасників справи або з власної ініціативи викликати експерта для надання усних пояснень щодо його висновку. Судом було задоволено клопотання представника відповідача про виклик експерта для надання усних пояснень щодо його висновку, однак сторонами не надано відомостей, необхідних для здійснення його виклику, в експертною установою повідомлено про неможливість забезпечення прибуття до суду експерта, який склав висновок через припинення з ним трудових відносин, а будь-який інший експерт не має повноважень щодо роз'яснень наданого суду висновку експертизи. Таким чином, оскільки у висновку містяться невідповідності фактичним обставинам укладання кредитного договору, які не виявилося можливим усунути шляхом виклику в судове засідання експерта, а клопотання про проведення додаткової чи повторної експертизи сторонами не заявлялося, з урахуванням обґрунтованих зауважень, висловлених представником відповідача, суд не має підстав ґрунтувати рішення на висновку експертизи як на достовірному доказі недотримання вимог закону під час укладання сторонами спірного кредитного договору. Що стосується умов додаткової угоди до кредитного договору, якою були змінені істотні умови первісно укладеного кредитного договору, то висновок експерта будь-яких відомостей не містить. Надані представником позивача копії квитанцій, якими підтверджується сплата позивачем грошових сум на користь відповідача на виконання зобов'язань за кредитним договором, а також копія позовної заяви банку до [PERSON] та [PERSON] з розрахунком заборгованості за кредитним договором (т. 2 а. с. 149-175), є неналежними доказами, оскільки не містять інформації щодо предмета доказування, тобто щодо обставин дотримання сторонами вимог чинного законодавства у момент укладання спірних договорів, а тому судом не розглядаються. Отже, позивач не надав доказів щодо введення його в оману під час укладення договору споживчого кредиту, оскільки перед його підписанням він мав можливість ознайомитися з текстом та умовами договору та власноручно його підписав. Відсутні підстави для висновку, що кредитний договір та додаткова угода до нього містять умови, які є несправедливими в цілому, суперечать принципу сумлінності, та мають наслідком істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на погіршення становища споживача, що, в свою чергу, могло б бути підставою для визнання договорів недійсними. Умови спірних договорів відповідають і положенням Пунктів 1.2 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН "Керівні принципи для захисту інтересів споживачів" від 09.04.1985 №39/248, Хартії захисту споживачів, схваленій Резолюцією Консультативної Ради Європи від 17.05.1973 №543, Директивою 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 11.05.2005 (пункти 9,13,14 преамбули), та Директивою 2008/48/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 23.04.2008 про кредитні угоди для споживачів, на які посилався позивач, де передбачається, що надання товарів чи послуг, у тому числі у фінансовій галузі, не має здійснюватися за допомогою прямого чи опосередкованого обману споживача, а відповідні права споживачів регламентуються як на до контрактній стадії, так і на стадії виконання кредитної угоди. За таких обставин, оскільки відсутні підстави вважати, що під час укладання спірних кредитного договору та додаткової угоди до нього позичальник був введений в оману щодо істотних умов договору - вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, а також щодо включення до них умов, які суперечать чинному кредитному законодавству, вимоги про визнання цих договорів недійсними є необґрунтованими і задоволенню не підлягають. Вимога позову щодо визнання недійсним договору іпотеки обґрунтована позивачем недійсністю кредитного договору, на забезпечення якого укладено іпотечний договір. Оскільки суд не вбачає підстав для визнання недійсним кредитного договору, то відсутні і підстави для визнання недійсним спірного договору іпотеки. Оскільки суд дійшов висновку про безпідставність позову про визнання недійсними спірних договорів, не підлягає задоволенню заява представника позивача про застосування наслідків недійсності правочинів, а також не беруться до уваги доводи представника відповідача що наявності підстав для застосування наслідків пропуску позивачем строків позовної давності. Відповідно до вимог частин 1, 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем, якому у позові відмовлено, відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed