Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-01 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про надання дозволу на тимчасовий виїзд дітей за кордон без згоди батька. Позовні вимоги мотивувала тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 28.08.2004р., від якого у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Подружні зради зі сторонни відповідача, матеріальне незабезпечення сім`ї та постійні сварки призвели до розірвання шлюбу між нею та відповідачем, що підтверджується рішенням Коломийського міськрайонного суду від 15.05.2017 р.. Після розлучення відповідач надавав їй нотаріально посвідчені дозволи на виїзд дітей за кордон. Однак, з вересня 2019 р. відповідач відмовляється надати будь-які дозволи дітям на виїзд за межі України, посилаючись на те, щоб вона, як позивач по справі про стягнення аліментів погодилась на мінімальні аліментні платежі, і тільки тоді він вирішить питання про надання дозволів тренерам на право виїзду за межі України її дітей. [PERSON] є на даний час кандидатом в майстри спорту з боксу та являється кандидатом збірної команди з боксу України і входить у Федерацію боксу Івано-Франківської області. Згідно листа № 6 від 27.03.2020р. він повинен приймати участь в міжнародних спортивних змаганнях (турнірах з боксу) в Польщі, Чехії, Угорщині, Болгарії та Румунії на протязі всього 2020р.. [PERSON] на даний час входить у Баскетбольний Клуб «Хижаки», а також в дитячу збірну з баскетболу міста Києва. Згідно листа № 157/5 від 25.03.2020р. [PERSON] повинен приймати участь в міжнародних спортивних змаганнях з Баскетболу за межами України, а саме: в турнірі «Rosa cup 2020» у Республіці Польща (з 1 по 30 травня 2020р.) та «Poseidon-2020» у Республіці Болгарія (з 01 по 30 серпня 2020р.). Просить надати їй, а також викладачам з боксу: [PERSON] та [PERSON] дозвіл на виїзд неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у період з 01.05.2020р. по 30.12.2020 р. за межі України, до Республіки Польща, Республіки Чехія, Республіки Болгарія та Республіки Румунія терміном на 245 днів без згоди та супроводу батька [PERSON] .. Надати їй, а також тренерам з баскетболу: [PERSON] , 1977 року народження та [PERSON] , 1980 року народження, дозвіл на виїзд малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у період з 01 по 30 травня 2020р. до Республіки Польща, та з 01 по 30 серпня 2020р. до Республіки Болгарія загальним терміном на 60 днів без згоди та супроводу батька [PERSON] .. Позивачка та її представник в судовому засіданні позов підтримали з вищевикладених підстав, просили його задоволити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, пояснив, що відповідач взагалі не проти участі дітей у змаганнях, однак він бажає надати їм дозвіл самостійно, коли повернеться в Україну. Суд, заслухавши позивачку, її представника та представника відповідача, дослідивши наявні у справі докази, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно рішення Снятинського районного суду від 15.05.2017р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. [INFO] у позивачки та відповідача народився син [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ) та [INFO] син [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ) . Із листа Федерації боксу Івано-Франківськрої області від 27.03.2020р. вбачається, що Федерація боксу просить дозволити [PERSON] , 2005 р.нар., кандидату в майстри спорту з боксу та кандидату у збірну команди України виїзд за кордон для участі у міжнародних турнірах з боксу (Польща, Чехія, Угорщина, Болгарія та Румунія) згідно Єдиного календаря спортивно-масових заходів України на 2020р.. Відповідальними за життя та безпеку [PERSON] є тренери-викладачі з боксу [PERSON] та [PERSON] .. Згідно нотаріально-посвідчених заяв відповідача [PERSON] останній надавав свою згоду на тимчасові поїздки за кордон в Польщу та/або інші країни Шенгенської Угоди та/або Болгарію та/або Туреччину та/або Єгипет в період з 15.12.2017р. по 15.12.2018р., а також згоду на тимчасовий виїзд за кордон в Республіку Польща та в інші країни Шенгенської угоди, Туреччину, Єгипет на період з 28.01.2019р. по 28.01.2020р. його малолітнім синам - [PERSON] , 2005 р.нар. та [PERSON] , 2010 р.нар. у супроводі матері [PERSON] . Надані до матеріалів справи фотокопії телефонних повідомлень суд не вважає належними та допустимими доказами у справі, оскільки із даних фотокопій не можливо достовірно встановити абонентів переписки, а також порушується таємниця телефонних переписок, так як згідно вимог Основного Закону - ст. 31 Конституції України кожному гарантується таємниця листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції. Згідно довідки Громадської організації «Баскетбольний клуб Хижаки», яка надійшла на адресу суду 18.05.2020р., син позивачки [PERSON] , 2010р. нар., повинен приймати участь у міжнародних спортивних змаганнях з Баскетболу за межами України, а саме в турнірі Rosa cup 2020 у Республіці Польща (з 1 по 30 травня 2020р.) та Poseidon-2020 у Республіці Болгарія (з 01 по 30 серпня 2020р.). Для приймання участі [PERSON] у спортивних змаганнях необхідно заздалегідь надати дозволи на тренерів [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ч.2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч.1,ч.2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до абзацу 3 ч.3 ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Абзацами 1,2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" передбачено, що оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до абз. 9 п.п.2, п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року N 57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України", виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: за рішенням суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Згідно ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Діючим законодавством не встановлено обмежень щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Згідно ч.1 ст. 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Даний Закон містить визначення термінів, зокрема: місце перебування та місце проживання. Так, місцем перебування є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місцем проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Як вбачається із пояснень позивачки, вона має намір поїхати із дітьми за кордон для участі в міжнародних спортивних змаганнях на тривалий час, що може свідчити про зміну місця проживання дітей. При цьому, відповідач безпідставно не надає згоди на виїзд дітей за межі України. Жодних вагомих аргументів, які б пояснювали та обгрунтовувували його відмову, він не наводить. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. З врахуванням обставин справи та доказів, досліджених і перевірених у судовому засіданні, на підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позов частково підставний та підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Позивачка просить надати їй дозвіл на виїзд неповнолітнього [PERSON] за межі України, до Республіки Польща, Республіки Чехія, Республіки Болгарія та Республіки Румунія терміном на 245 днів, тобто позовні вимоги у цій частині охоплюють занадто великий період часу і надання такого дозволу може фактично призвести до зміни місця проживання дитини та її відсутності в Україні тривалий час, що суперечитиме ідеї та правовому змісту тих законодавчих норм, які дозволяють саме тимчасовий виїзд за кордон дитини без згоди одного з батьків за рішенням суду, а не постійний. Виїзд дитини на вказаний період часу буде також порушувати права відповідача [PERSON] щодо його спілкування з дитиною та її виховання, з чим суд не може погодитись. А тому, слід надати дозвіл позивачці, а також викладачам з боксу: [PERSON] та [PERSON] дозвіл на виїзд неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , за межі України, до Республіки Польща, Республіки Чехія, Республіки Болгарія та Республіки Румунія, без згоди та супроводу батька [PERSON] , починаючи з дня набрання рішенням законної сили по 01.12.2020р. А також, надати позивачці та тренерам з баскетболу: [PERSON] , 1977 року народження та [PERSON] , 1980 року народження, дозвіл на виїзд малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у період з 01 по 30 серпня 2020р. до Республіки Болгарія загальним терміном на 60 днів без згоди та супроводу батька [PERSON] .. В решті позову слід відмовити. Судові витрати по справі у сумі 840,80 грн. слід віднести на рахунок відповідача. На підставі викладеного, Конституції України, ст.ст. 19, 150, 155, 157, 160 СК України, ст.313 ЦК України, ст. 9 Конвенції про права дитини, ст. 4 Закону України «Про порядок виїздуз України та в`їзду в Україну громадян України»,

Outcome: partial