Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в Канівський міськрайонний суд з позовом до [PERSON], головний редактор щотижневої обласної інформаційної соціально-політичної газети 'Час Пік' , Щотижневої Обласної інформаційної соціальна-політичної газети 'Час Пік' , ТОВ 'Час ПІК Лтд', головний редактор [PERSON] про захист гідності, честі та ділової репутації та відшкодування моральної шкоди. Позов мотивує тим, що [INFO] року на шпальтах газети "Час ПІК" ([NUMBER], [INFO] року), а саме на сторінці 2, в рубриці "майже співчуття", була розміщена стаття під назвою "[INFO]". В даній статті автор - [PERSON], Відповідач по справі, що є головним редактором газети "Час ПІК" в образливій формі назвав жителів Канівщини "гопотою" та насміхався і глузував з їхнього волевиявлення на виборах народних депутатів України, які відбулися 26 жовтня 2014 року. Дану газету надруковано в КВПП "Тясмин" м. Сміла, вул. Перемоги, 18., тираж 3500. Зам.№1617 та розповсюджується серед жителів Канівського району. Очевидним фактом є те, що автор ставиться зверхньо до жителів Канівщини, а також Золотоніщини та міста Черкас, не поважає їхнього права брати участь у виборах та злорадно насміхається над результатом "брудних" політичних перегонів, які вплинули на введення в оману виборців, які хотіли віддати свій голос за кандидата в народні депутати [PERSON]. Підтвердженням цього є те, що Відповідач називає жителів Канівщини "гопотою". Відповідно до матеріалу з Вікіпедії, цитується мовою джерела: "...[PERSON] отмечает, что слово "гопник" используется для обозначения "нищих, бродяг, бомжей". Словом "гопник" стали називать "бродяг, оборванцев и нищих". Згідно видання "Большой толковьш словарь русского язика" (головний редактор [PERSON]) гопник - человек из социальних низов; босяк" (мовою джерела). Філолог [PERSON], словом "гопник" позначує "опустившегося человека, бродягу". Згідно словника "большой словарь-справочник синонимов русского языка [PERSON]" слову "гопота" синонімічні слова: босячня, бидло, сброд, сволота, шваль тощо. Позивачу по справі, дуже неприємно і образливо, що його переконання та його волевиявлення не є цінністю, не поважається іншими громадянами. І навіть в тому випадку, якщо Відповідач має відмінні від переконання Позивача та надає перевагу у виборчому процесі іншому кандидату, це йому не дає права ображати Позивача та його однодумців. Незважаючи на те що газета "Час ПІК", та, зокрема сам Відповідач, неодноразово під час виборчих перегонів безпідставно "обливав брудом" та розповсюджував наклепницьку інформацію про кандидата в народні депутати [PERSON], причому як під час виборів 2014 року, так і в 2013 році, свідомі громадяни зробили свій вибір, гарантований Конституцією та чинними законодавством України. Не заспокоївся пан [PERSON], Відповідач по справі, і після виборів. Нехтуючи правами інших громадян, спаплюживши цінності, що охороняються державою, Відповідач продовжує ображати тепер вже не лише кандидата в народні депутати, а й жителів Канівщини, Золотоніщини та Черкас. У зв'язку з неправомірним поширенням Відповідачем широкому колу осіб образливої негативної інформації, стосовно Позивача як такого, що голосував за [PERSON], він знаходиться у стані постійного нервового напруження та стресу. В результаті чого, у неї різко знизилась працездатність, що, в свою чергу, негативно впливає на виконання його трудових (посадових) обов'язків та на відносини в сім'ї. Обурення від того, що Відповідач дозволяє собі таку неповагу та несправедливість до нього як до людини стало причиною порушення функції сну, у нього почали виникати болі в області серця, глибокі душевні хвилювання спричинили нервові зриви. Прикро не лише за себе, а за отих літніх людей, які не знавши, що в бюлетені присутній не один [PERSON], помилково поставили відмітку не за того кандидата, що хотіли, а потім намагалися у всі можливі способи виправити свою помилку. Не дивлячись на несправедливу політичну гру опонентів [PERSON], вона все таки відіграла свою роль у введенні в оману виборців, а Відповідач набрався зухвалості ще й над цим зверхньо насміхатись. Інформація, яка висвітлена на шпальтах газети "Час ПІК" зачіпає інтереси та порушує права Позивача, гарантовані Конституцією України. Оскаржувана інформація на шпальтах газети "Час ПІК" крім критики та оцінки дій, містить висловлювання, що не відповідають дійсності, принижує честь і гідність Позивача, ображає її волевиявлення, а також є образою з точки зору загальновизнаних принципів людської моралі та підлягає спростуванню. Враховуючи, що негативна інформація щодо Позивача по справі, висловлена відповідачем, має характер наклепу (тобто поширення завідомо неправдивої інформації, що ганьбить іншу особу), то така інформація не є оціночним судженням, а отже, підлягає спростуванню. Інформація, яка викладена на шпальтах газети "Час ПІК" має бути визнана судом недостовірною та підлягає спростуванню шляхом публікації на шпальтах газети "Час ПІК", а також в друкованому засобі місцевої газети тим же способом, що і неправомірна, образлива інформація. Внаслідок розповсюдження неправдивої інформації Позивач вважає, що їй завдана моральна шкода яка виражається у душевних стражданнях, в зв'язку з протиправною поведінкою по відношенню до нього, душевних стражданнях у зв'язку з приниженням честі, гідності, а також його прав, гарантованих йому як громадянину Конституцією та чинним законодавством України, компенсація за моральну шкоду він оцінює в 5000 грн. Просить суд визнати, що інформація відносно Позивача та інших громадян, що є жителями виборчого округу № 197, поширена на шпальтах газети "Час ПІК" під назвою "[INFO]", де Відповідач грубо ображає Позивача та інших громадян, що голосували за [PERSON], його честь та гідність, порушує його права як громадянина України, та наносить шкоду мені непоправної моральної шкоди. Зобов'язати, не пізніше наступного дня від набрання рішенням у даній справі законної сили, головного редактора газети "Час ПІК", Відповідача по справі, принести публічні вибачення на друкованих шпальтах газети "Час ПІК" шляхом опублікування на шпальтах цієї ж газети та в місцевій газеті "Дніпрова Зірка". Стягнути з Відповідача на його користь компенсацію за моральну шкоду в розмірі 5000 грн. Стягнути з Відповідача на його користь судовий збір за подання позову в розмірі 243,60 грн.. В ході розгляду справи за клопотанням позивача замінено відповідача газету "Час Пік" належним - ТОВ "Час Пік ЛТД" як засновника щотижневої обласної інформаційної соціально-політичної газети "ЧАС ПІК". Користуючись своїми процесуальними правами позивач змінила позовні вимоги, які підтримала під час судового розгляду та просить суд визнати такими, що не відповідають дійсності та порочать честь, гідність позивача, як жителя виборчого округу № 197, відомості, розповсюджені у щотижневій обласній інформаційній соціально-політичній газеті "ЧАС ПІК" [NUMBER] за [INFO] в статті головного редактора газети "Час пік" [PERSON] під назвою "[INFO]". Зобов'язати ТОВ "Час Пік ЛТД" та головного редактора щотижневої обласної інформаційної соціально-політичної газети "ЧАС ПІК" [PERSON] надати [PERSON] право на відповідь на статтю головного редактора газети "Час пік" [PERSON] під назвою "[INFO]" на друкованих шпальтах щотижневої обласної інформаційної соціально-політичної газети "ЧАС ПІК" у найближчому випуску газети з дня набрання судовим рішенням законної сили. Позовні вимоги в частині стягнення з відповідачів моральної шкоди в розмірі 5000 грн. та понесених судових витрат на сплату судового збору - підтримує без змін. Допитана в якості свідка позивач [PERSON] пояснила, що вона проживає в м. Каневі, який відноситься до виборчого округу №197, і в день виборів народних депутатів до Верховної Ради України 26.10.2014, маючи виборче право громадянина України віддала свій голос за кандидата в народні депутати [PERSON], а тому звернення в газетній статті до "канівської гопоти" відноситься і до неї. Крім цього, вона впродовж тривалого часу являлася довіреною особою [PERSON] Свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач та представник співвідповідача ТОВ "Час Пік ЛТД" [PERSON] позовні вимоги не визнав та пояснив, що згідно чинного законодавства України друковані засоби масової інформації є вільними і ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлювання оціночних суджень, які не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Обмеження у поширенні оціночних суджень визнається порушенням самої свободи поглядів. Вважає, що позивачем не надано суду доказів на підтвердження того, що в оспорювній статті йдеться саме про неї, що ображає її честь і гідність, ділову репутацію. Просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. Суд, вислухавши пояснення сторін, їх представників, позивача в якості свідка, оголосивши та дослідивши матеріали справи прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно статті 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних сімейних, трудових відносин. За правилами ч.1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 4 статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації. Згідно статті 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Згідно статті 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є в тому числі честь, гідність і ділова репутація. Відповідно до Конституції України життя, здоров'я людини, її честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Відповідно до статті 275 ЦК України захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, встановлений главою третьою цього Кодексу, а також іншими способами відповідно до змісту цього права, способу його поширення та наслідків, що їх спричинило це порушення. Захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення. Згідно статті 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації щодо особи, яка померла, належить членам її сім'ї, близьким родичам та іншим заінтересованим особам. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов'язків, вважається юридична особа, у якій вона працює. Якщо особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома, фізична особа, право якої порушено, може звернутися до суду із заявою про встановлення факту недостовірності цієї інформації та її спростування. Якщо недостовірна інформація міститься у документі, який прийняла (видала) юридична особа, цей документ має бути відкликаний. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом. Якщо відповідь та спростування у тому ж засобі масової інформації є неможливими у зв'язку з його припиненням, така відповідь та спростування мають бути оприлюднені в іншому засобі масової інформації за рахунок особи, яка поширила недостовірну інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Під поняттям "спростування" розуміється доведення неправильності, помилковості, хибності будь-чиїх тверджень, переконань або їх заперечення. Спростування має відбуватись, як правило, у формі, ідентичній поширенню інформації, а коли це неможливо чи недоцільно, - в адекватній чи іншій формі, з урахуванням того, що воно повинно бути ефективним. Крім того, спростування обов'язково має бути проведено або підписано особою, яка поширила неправдиву інформацію і цим порушила немайнові права позивача. У протилежному випадку застосовуються інші способи захисту - відповідь, висловлювання своєї думки тощо. Судом встановлено, що [INFO] в газеті "ЧАС ПІК " номер [NUMBER] в рубриці "майже співчуття" опублікована стаття головного редактора газети "Час пік" [PERSON] під назвою "[INFO]", яка містить наступний зміст в редакції оригіналу (а.с.25): "Висловлюємо глибокі і щирі співчуття всім прихильникам колишнього кандидата в народні депутати по Канівському виборчому округу № 197 [PERSON]. Вас ні за що дорікнути. Ви вчасно прийшли на виборчі дільниці і з радістю і натхненням проголосували за пана [PERSON]. Ви раділи радістю малої дитини, яка ще не розбирається в житті, в тому, що робиться навкруги, я вже не кажу про таку людську здатність як елементарно думати і аналізувати. Це для багатьох вища математика, тому краще від цього подалі. Головне, що ви побачили у списку любе прізвище і ваша душа "расстаяла". Кажуть, на деяких вулицях з цього приводу у день виборів були навіть гуляння, з маршируванням по розбитих дорогах. Ви ні на мить не допускали, що може бути осічка. І взагалі, мало хто з вас думав про Канів, про його майбутнє, про дітей, внуків. У Каневі для багатьох це не підйомно, та ще в день виборів та ще на виборчій дільниці. Хоч прогрес прозріння виборця є. Якщо скажімо в 2012 році за любого [PERSON] проголосували 71% канівських виборців, то цього разу лише 35%. Вибори - це свято ще з радянських часів. Кажуть, що дехто з радості, що побачив у виборчому списку любе ім'я, так розхвилювався, що проголосував не за того [PERSON]. У списку для голосування було аж три [PERSON] на всі смаки. Між іншим, два інші [PERSON] і [PERSON] разом відібрали в [PERSON] аж 2,2 тис. голосів. Але це не так важливо для виборця, головне що за [PERSON]. І тут настав чорний понеділок, коли підрахували хто і за кого голосував, то виявилося, що в Каневі мешкає не лише одна гопота. Знайшлися виборці, які проаналізували стан речей і проголосували за інших кандидатів. Більше того, коли зібрали ще голоси з Черкаського району, і з Золотоноші та Золотоніського району, то виявилося, що переміг на виборах представник блоку президента [PERSON] (набрав майже 19 тис. голосів). І все ж я висловлюю щирі співчуття канівській гопоті. Ваш кандидат не пройшов (набрав майже 16 тис. голосів). І це вселяє надію." Судом встановлено, що автором вказаної статті є головний редактор щотижневої обласної інформаційної соціально-політичної газети "ЧАС ПІК" [PERSON], який є належним відповідачем по справі. Згідно свідоцтва про державну реєстрацію друкованого засобу масової інформації газети "ЧАС ПІК" серія ЧС №463 від 15.03.2005 (а.с.77) вбачається, що засновником газети "ЧАС ПІК " є Товариство з обмеженою відповідальністю "ЧАС ПІК ЛТД". Враховуючи те, що редакція газети "ЧАС ПІК" не має статусу юридичної особи, тому суд приходить до висновку, що належним співвідповідачем у справі виступає Товариство з обмеженою відповідальністю "ЧАС ПІК ЛТД", як засновник друкованого засобу масової інформації газети "ЧАС ПІК". Згідно з ч. 1 статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Відповідно до статті ЗУ "Про інформацію" інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. Згідно ч. 3 ст. 273 ЦК України діяльність фізичних та юридичних осіб не може порушувати особисті немайнові права. Відповідно до ст. 10 "Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод", кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Згідно із ч. 2 ст. 47-1 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема: критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема: гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Відповідно до роз'яснень, які містяться в пунктах 15, 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», однією із складових правопорушення, наявність якої може бути підставою для задоволення позову, є поширення недостовірної інформації. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Згідно ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ "Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод" (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. В рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лінгенс проти Австрії" (1986 р.) суд розрізняє факти та оціночні судження. Існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання не підлягає доведенню. Вимога доводити правдивість критичного висловлювання є неможливою для виконання і порушує свободу на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного ст. 10 Конвенції. Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Крім того, відповідно до приписів ст. 47 Закону України "Про інформацію" порушення законодавства України про інформацію тягне за собою, зокрема, і цивільно-правову відповідальність згідно з законодавством України. Серед порушень цього законодавства у наведеній статті передбачено і поширення відомостей, що не відповідають дійсності. З опублікованої статті не вбачається, що мова йде саме про позивача [PERSON]., оскільки в статті не зазначено ніяких ідентифікуючих даних цієї особи. Згідно з роз'ясненнями, наданими у абзаці другому пункту 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 р. № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" під поширенням інформації слід розуміти: опублікування їх у пресі, передання по радіо, телебаченню, використання інших засобів масової інформації; поширення в мережі "Інтернет" чи з використанням інших телекомунікаційних засобів зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам, повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). При розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. А за роз'ясненнями п. 18 цієї ж Постанови згідно з положеннями статті 277 ЦК України і статті 10 ЦПК України обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Що стосується порушеного права позивача відповідачами опублікуванням оспорюваної статті, то суд вважає, що всупереч вимог ст.ст. 57-61 Цивільного процесуального кодексу України позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів в частині того, що стаття інформація ганьбить честь, гідність і ділову репутацію [PERSON] Крім того, у ст. 3, 4, 6 Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, схвалено 12 лютого 2004 року на 872-му засіданні Комітету Міністрів Ради Європи, указується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорення, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. Оцінивши встановлені обставини суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не доведено сукупності обставин, а саме, що інформація, висвітлена в оспорюваний статті стосується саме позивача, що поширена недостовірна інформація, тобто така, яка не відповідає дійсності, що поширена інформація порушує особисті немайнові права або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає позивачу повно і своєчасно здійснювати особисте немайнове право позивача, а тому суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди також не підлягають задоволенню. За таких обставин, позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі вище викладеного та

Outcome: dismissed