Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому зазначив, що відповідно до умов кредитного договору №KGDОG101580024 від 21.06.2007 року ПАТ КБ "ПРИВАТ БАНК" надало [PERSON] , кредит в сумі 27000 гривень 00 копійок на термін до 20.06.2017. Поручителем за вказаним договором виступив [PERSON] Позивач взяті на себе зобов`язання виконав у повному обсязі. Однак відповідачі не виконують взятих на себе зобов`язань щодо повернення кредиту та сплаті відсотків і станом на 29.11.2016 наявна заборгованість перед позивачем в сумі 106000 гривень 00 копійок, яку в добровільному порядку сплатити відмовляються, що спонукало ПАТ КБ "ПРИВАТ БАНК" звернутися до суду з відповідним позовом. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглядати справу без його участі, не заперечує щодо проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Судом неодноразово здійснювались виклики відповідача відповідно до вимог ч.11 ст.128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, а також шляхом направлення на зареєстровану адресу місця проживання відповідача судових повісток. Поштові відправлення були повернуті до суду з поміткою «Адресат за вказаною адресою відсутній». Відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України, відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні щодо позовних вимог заперечували частково та пояснили, що відповідно до договору поруки №KGDОGК01580024/1 від 21.06.2007 він був укладений до аналогічного кредитного договору, але за іншим номером № KGDОGК01580024. При цьому умови договору поруки передбачали місячну оплату кредиту в розмірі 568 гривень 23 копійки. Водночас п.7.7. умов кредитного договору передбачали місячний платіж 454 гривні 58 копійок. Відповідно до повідомлення ПАТ КБ "Приватбанк" від 11.01.2017, банк вимагав у відповідача повернути борг за договором №KGDОGК01580024. Водночас договір поруки, який наявний у матеріалах справи та за яким стягується заборгованість, є за № KGDОGК01580024, але за таким номером кредитного договору відповідач поручителем не був. Також згідно з умовами договору поруки № KGDОGК01580024/1, кредитор надав боржнику кредит в сумі 30000, водночас відповідно до умов наявного кредитного договору [PERSON] отримав грошові кошти в сумі 24000 гривень на купівлю житла та 3000 гривень на сплату страхових внесків. Добровеличківським районним судом Кіровоградської області 17.02.2017 року винесено ухвалу про відкриття провадження у справі. Ухвалою від 17 березня 2017 року прийнято ухвалу про заочний розгляд справи та винесення заочного рішення. Заочним рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 17 березня 2017 року, позовні вимоги позивача задоволено та стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] в рахунок оплати боргу за кредитним договором кошти в сумі 106 000 гривень 00 копійок. Ухвалою Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 11.02.2020 поновлено [PERSON] строк для подання заяви про перегляд заочного рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 17 березня 2017 року у цивільній справі № 387/88/17, а заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 17 березня 2017 року у цивільній справі № 387/88/17 за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Приват Банк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено та скасовано заочне рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 17 березня 2017 року. Заслухавши пояснення Дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини : Судом з`ясовано, що 21.06.2007 між ПАТ КБ " ПРИВАТ БАНК" та [PERSON] укладено кредитний договір № KGDОG101580024. Згідно з п.7.1 умов кредитного договору, банк надав кошти [PERSON] шляхом: надання готівкою через касу на строк з 21.06.2007 по 20.06.2017 включно у вигляді не поновлювальної кредитної лінії у розмірі 24000,00 гривень на такі цілі: купівля житла, а також у розмірі 3000,00 гривень на сплату страхових платежів у випадку та в порядку передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,34 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі суми 0,00 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, щомісяця у період сплати у розмірі 0,20 % відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п.3.11 даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу згідно п. 6.2. даного договору. Періодом сплати визначено період з "21" по "26" число кожного місяця. Щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 454, 58 гривень для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії. Відповідно до п.2.1 кредитного договору, банк зобов`язується надати позичальникові кредит шляхом й у межах сум, зазначених у п.7.1. договору, а також за умови виконання позичальником умов, передбачених п.2.2.7 договору. Згідно з п.п. 2.2.1 - 2.2.4 договору, позичальник зобов`язується використати кредит на цілі, які зазначені у договорі; сплатити проценти за користування кредитом відповідно до вимог договору, в тому числі здійснити повну сплату процентів за користування кредитом не пізніше дати фактичного повного погашення кредиту. Сплатити банку винагороди, визначені згідно з п.п.7.1 та 6.2 договору та погасити іншу заборгованість згідно з вимогами договору. Погасити кредит в порядку, в сумах і в строки, що передбачені п. 7.1 та п.2.3.3 договору. Відповідно до п. 4.1 договору у випадку порушення позичальником зобов`язань, передбачених п.п. 2.2.2, 2.2.3 договору, позичальник сплачує пеню у розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочки. Сплата пені здійснюється у гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати. Згідно п. 4.2 договору у випадку невиконання Банком зобов`язань, по видачі кредиту згідно п.2.1.1 договору, за умови виконання позичальником зобов`язань, передбачених п.2.2.7 договору Банк сплачує позичальникові пеню в розмірі 0,1 % від несвоєчасно виданої суми кредиту за кожний день прострочення виконання даного зобов`язання. Сплата пені здійснюється у гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати. Пунктом 5.4 договору передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь - якому з грошових зобов`язань, передбачених кредитним договором більш ніж на 30 днів, банк змушений буде звернутися до суду. Позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 250 гривень плюс 5 % від суми позову (а.с.14-16). Також судом з`ясовано, що 21.06.2007 між Публічним акціонерним товариством комерційним банком " ПРИВАТ БАНК" (кредитор) та [PERSON] , було укладено договір поруки №KGDОGK01580024/1 , згідно якого останній зобов`язався нести солідарну відповідальність за виконання боржником [PERSON] всіх його зобов`язань за кредитним договором № KGDОGК01580024 від 21.06.2007. Згідно з умовами договору поруки кредитор надав боржнику 30000 гривень, а боржник повинен виконати зобов`язання з: повернення кредиту, наданого у вигляді не відновлювальної лінії в сумі 30000 гривень у строк до 20.06.2017 включно; сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 1,34% за місяць у період сплати з "21" по "26" число кожного місяця; щомісячного надання грошових коштів (щомісячний платіж) у період сплати у сумі 568,23 гривень для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди , комісії (а.с.17) . Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №KGDОG101580024 від 21.06.2007, заборгованість позичальника [PERSON] перед банком станом на 29.11.2016 складається із: заборгованості за кредитом в сумі 22312 гривень 06 копійок, заборгованості за відсотками в сумі 48508 гривень 33 копійки, заборгованості з комісії в сумі 3936 гривень 00 копійок, заборгованості з пені в сумі 31243 гривні 61 копійка . Всього заборгованість становить 106000 гривень 00 копійок (а.с.7-13). Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). З урахуванням наявності в матеріалах справи кредитного договору №KGDОG101580024 від 21.06.2007, підписаного позичальником, суд доходить до висновку про обізнаність відповідача з умовами кредитування. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №KGDОG101580024 від 21.06.2007 заборгованість позичальника [PERSON] перед банком станом на 29.11.2016 складається із: заборгованості за кредитом в сумі 22312 гривень 06 копійок, заборгованості за відсотками в сумі 48508 гривень 33 копійки, заборгованості з комісії в сумі 3936 гривень 00 копійок, заборгованості з пені в сумі 31243 гривні 61 копійка . Всього заборгованість становить 106000 гривень 00 копійок (а.с.7-13). Аналізуючи зібрані у справі докази та оцінюючи їх в сукупності, суд доходить до висновку, що вимоги позивача ґрунтуються на нормах чинного цивільного законодавства та кредитного договору, оскільки [PERSON] не виконав взяті на себе зобов`язання згідно з умовами договору щодо повернення суми кредиту та сплати відсотків за користування кредитом. Що стосується позовної вимоги в частині стягнення солідарно з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитом №KGDОG101580024 від 21.06.2007 року слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України). За ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України). За змістом частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Отже, виходячи із принципів справедливості, добросовісності на позичальника не може бути покладено обов`язок сплачувати платежі за послуги, які ним фактично не замовлялись і які банком фактично не надавались, а встановлення платежів за такі послуги було заборонено нормативно-правовими актами. Судом з`ясовано, що договір поруки, який наявний у матеріалах справи та за яким стягується заборгованість, існує за №KGDОGК01580024, а предметом договору є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання [PERSON] зобов`язань за іншим кредитним договором від 21.06.2007 №KGDОGК01580024 (а.с.17). Згідно з істотними умовами договору поруки № KGDОGК01580024/1 кредитор надав боржнику кредит в сумі 30000, водночас відповідно до умов наявного в справі кредитного договору, [PERSON] отримав грошові кошти в сумі 24000 гривень на купівлю житла та 3000 гривень на сплату страхових внесків. При цьому умови договору поруки передбачали місячну оплату кредиту в розмірі 568 гривень 23 копійки, водночас п.7.7. умов кредитного договору передбачали місячний платіж 454 гривні 58 копійок. Відповідно до повідомлення ПАТ КБ "Приватбанк" від 11.01.2017, банк вимагав у відповідача повернути борг за іншим договором поруки, а саме за №KGDОGК01580024 від 21.06.2007. Крім того, згідно із наданим розрахунком заборгованості нарахування боргу відбувалось саме згідно із умовами кредитного договору KGDОGК101580024. В свою чергу суд зазначає, що банк не спростував доводів, які зазначалися відповідачем. Надаючи оцінку договору поруки № KGDОGК01580024/1 від 21.06.2007 на предмет його належності та допустимості як доказу, суд зазначає, що відповідно до вимог ст. ст. 76-80 ЦПК України суд не може прийняти договір поруки як належний доказ наявності зобов`язань у поручителя [PERSON] за кредитним договором від 21.06.2007 №KGDОGК01580024 . Отже суд доходить до висновку про відмову в задоволенні позовної вимоги в частині стягнення заборгованості за договором поруки № KGDОGК01580024/1 від 21.06.2007 з відповідача [PERSON] . Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати в сумі 1600 гривень 00 копійок . На підставі викладеного, ст.ст.11,207,526,629,634,638,1054, ЦК України,

Outcome: partial