Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-16 00:00:00

20.11.2019 року Шевченківським районним судом м. Києва ухвалено рішення у цивільній справі №761/35210/19, яким позов [PERSON] до ТОВ «Богемія Сервіс» про стягнення коштів інфляції та трьох відсотків річних було задоволено частково та стягнуто на користь позивача кошти в сумі - 340 грн. Між тим, протягом п`яти днів з дня винесення вказаного судового рішення у справі представником позивача було подано до суду заяву про стягнення додаткових витрат позивача на професійну правничу допомогу в розмірі - 18 125 грн. Тобто після ухвалення рішення у справі, зробивши до закінчення судових дебатів у справі про це відповідну заяву. Таким чином, виникла необхідність вирішення питання ухвалення додаткового рішення у даній цивільній справі і судом було призначено судових розгляду вказаної заяви із викликом сторін. Представник відповідача у судовому засіданні підтримав раніше подані до суду відзив на заяву та заяву про зменшення судових витрат та просив винести додаткове рішення у справі про стягнення з відповідача коштів пропорційно до задоволеної суми позовних вимог у сумі - 398,75 грн. Позивач та його представник до суду не з`явивлись, будучи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати (п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України). Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України). В силу вимог ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України, суд не вбачає перешкод для розгляду даної заяви. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, вививши доводи заяви і матеріали вищезазначеної справи вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення у даній справі, виходячи з наступного. У відповідності до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно п. 3 ч.1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. В п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі»зазначено, що додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК (у редакції 2004 року ); воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України). П. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України). Відповідно до ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. В той же час, ч. 3 ст. 141 ЦПК України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При цьому, за умовами ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. З метою отримання професійної правничої допомоги позивач [PERSON] (замовник) уклав з Адвокатським об`єднанням «Євстігнєєв, Сидоренко і партнери» (виконавець) Договір про надання правової допомоги №43-С від 20.07.2019 р. (а.с.58-66). Відповідно до пункту 2.1. Договору, виконавець зобов`язується надати замовнику правову допомогу на підставах, в порядку і в обсязі, визначеному у договорі за погодженням сторін. Положеннями п. 5.1 Договору визначено, що вартість послуг за даним договором визначається за додатковою угодою сторін, що є невід`ємною частиною договору, та складає суму коштів сплачених замовником за цим договором об`єднанню. За умовами п.2 додатку №1 до вказаного договору сторони погодили гонорар об`єднання за надання правової допомоги згідно п.1 додатку в сумі - 2500 грн. за 1 годинку надання правничої допомоги адвоката об`єднання або залученого на договірних засадах адвоката щодо підготовки документів, здійснення представництва в суді, тощо. Згідно акту №2 від 20.11.2019 року та звіту про витрачений час на надання правничої допомоги правова допомоги за договором і розмір гонорару склали - 18 125 грн. На виконання вимог ч. 3 ст. 137 ЦПК України адвокат Сидоренко В.А. надав детальний звіт виконаних робіт (наданих послуг) за Договором №43-С від 20.11.2019 року про надання правової допомоги(а.с. 69-70), які було підписано замовником без зауважень. Фактичне перерахування коштів у загальному розмірі - 15034 грн. підтверджується копіями квитанцій (а.с. 71). Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (ч. 1 ст. 246 ЦПК України). Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Зокрема, як вбачається зі змісту позовної заяви та судового рішення від 20.11.2019 року, то до стягнення позивачем було заявлено кошти в загальному розмірі - 15314,74 грн., а судом було стягнуто лише - 340 грн. Відтак, за умовами ч.2 ст.141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог,а тому 340 грн. Х 100% та розділити на суму позову 15 314,74 грн. = 2,2 % Х 18 125 грн.(визначені до стягнення витрати правової допомоги) = 398 грн. 75 коп. Беручи до уваги вимоги ч.ч. 4-6 ст. 137, ч.2 ст.141 ЦПК України, враховуючи часткове задоволення даного позову, дотримуючись принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд вважає за можливе зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з відповідача - 398 грн. 75 коп.

Outcome: partial