Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-30 00:00:00

9 жовтня 2019 року [PERSON] звернувся в Шосткинський міськрайонний суд Сумської області з позовом до [PERSON] , третя особа: служба у справах дітей виконавчого комітету Шосткинської міської ради, і просить: 1. Позбавити [PERSON] , РНОКОПП [NUMBER] ) [INFO] батьківських прав відносно дітей: [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову вказав, що з 30 серпня 2003 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] і в шлюбі народилися діти - донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Про перебування у шлюбі та його розірвання свідчить копія рішення Шосткинського міськрайсуду від 17.01.2013 року. Ще до розірвання шлюбу, кожен з них створив іншу сім`ю, а тому їх діти залишилися мешкати з ним. Таким чином, з 2012 року відповідачка разом з дітьми не мешкає, участі у їх вихованні не приймає, про їх духовний та фізичний розвиток не дбає. При цьому відповідачка не мала жодних перешкод для участі у житті їх спільних дітей, він цьому ніколи не перечив. Звертаючись до суду з позовом свою вимогу він обґрунтовує ст. 150 СК України. Зазначає що відповідачка протягом семи років, з 2012 року не виконує жодного зі своїх батьківських обов`язків вказаних у ст. 150 СК України. Даний факт окрім показів свідків, які будуть допитані судом за його клопотанням та нададуть свої пояснення в судовому засіданні, також підтверджується довідкою Шосткинської ЗОШ № 4 від 08.10.2019, згідно якої відповідачка участі у навчанні та вихованні доньки [PERSON] не бере, з класним керівником не спілкується. З сином [PERSON] мати також ані в телефонному режимі, ані шляхом побачень не спілкується, з 2005 року лише один раз навідала школи і поспілкувалася з сином в присутності класного керівника. Будь-якої фінансової допомоги на утримання ним дітей відповідачка також ніколи не надавала. Зазначені ним обставини у відповідності п.2 ч.1 ст. 164 СК України є підставою для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON] та сина [PERSON] . Відповідно цієї статті, ухилення батька (матері) від виконання обов`язку по вихованню дитини завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Вважається таким, що ухиляється від виконання обов`язку той з батьків, хто ні усно ні письмово не спілкується з дитиною, не проявляє щодо неї щонайменшої батьківської турботи, хоча має таку можливість. Позбавлення батьківських прав є, з одного боку захистом прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки стосовно дитини. Все викладене свідчить про можливість, але не бажання відповідачки дбати та піклуватися про свою доньку та сина, тобто невиконання нею своїх обов`язків визначених нормами СК України. Так як усі обов`язки щодо їх дітей виконує лише він, то він і звертається з даним позовом. 22 листопада 2019 року, ухвалою Шосткинського міськрайонного суду матеріали даної цивільної справи передано Роменському міськрайонному суду Сумської області за підсудністю. 22 січня 2020 року матеріали даної цивільної справи надійшли до Роменського міськрайсуду Сумської обл. і 23 січня 2020 року, виходячи з вимог ч. 3 ст. 166 СК України, позов залишено без руху з тих підстав, що позивач не заявив вимогу про стягнення аліментів. 11 лютого 2020 року від позивача надійшла заява на ухвалу суду про залишення позовної заяви без руху, в якій позивач вказав, що протягом 8 років без будь-якої допомоги відповідачки він сам утримує дітей і допомоги з боку відповідачки не потребує. Таким чином він відмовляється від отримання аліментів від відповідачки, адже сам має можливість їх утримувати без фінансової допомоги їх матері. Однак, так як ч.3 ст. 166 СК України передбачено обов`язок суду стягнути аліменти з відповідача на утримання дітей, а тому, при стягненні судом аліментів з відповідачки на утримання дітей у мінімально гарантованому розмірі аліментів на одну дитину, він в свою чергу виконає свій обов`язок відкрити особистий рахунок дитини у відділенні банку у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду на який будуть зараховуватися кошти у вигляді сплачених відповідачкою аліментів на утримання дітей. З урахуванням викладеної ним позиції щодо стягнення аліментів просив суд відкрити провадження та призначити справу до розгляду. 12 лютого 2020 року суд відкрив провадження у справі і 4 березня 2020 рок закінчив підготовче провадження. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, про відкладення розгляду не клопотала, причини неявки не повідомила. Третя особа Служба у справах дітей в особі виконавчого комітету Шосткинської міської ради явку представника в судове засідання не забезпечила. За таких обставин, суд розглядає справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] , а [INFO] народився [PERSON] , і їх батьками в свідоцтвах про народження вказані: мати - [PERSON] , батько - [PERSON] . Вказані обставини підтверджені копіями свідоцтв про народження. Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 17.01.2013 року позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу задоволено і розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . При цьому в описовій частині рішення суд вказав, що позивач мотивувала свої вимоги тим, що з 30.08.2003 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей, які проживають разом з нею. З довідки про реєстрацію та склад сім`ї, виданої 07.10.2019 року КП «ШКЗ «Імпульс» вбачається, що [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] . Сім`я складається з 3 чоловік: донька [PERSON] , 2004 р.н., син [PERSON] , 2005 р.н. Відповідно довідки № 144, виданої 08.10.2019 року КО «Шосткинська ЗОШ І-ІІІ ступенів № 4 Шосткинської міської ради Сумської області» [PERSON] та [PERSON] навчаються в школі № 4. За словами класних керівників за час навчання у школі вихованням та навчанням дітей займається батько [PERSON] . Він відвідує школу, цікавиться навчальними досягненнями доньки та сина. Батьком створюються належні умови для їх навчання і виховання. Він оплачує харчування, забезпечує всім необхідним для навчання, відвідує батьківські збори. Мати, [PERSON] з сім`єю не проживає. У навчанні та вихованні доньки участі не бере. З класним керівником доньки не спілкується. За період з вересня 2015 по жовтень 2019 року [PERSON] лише один раз відвідала школу і в присутності класного керівника поспілкувалася з сином. Дослідивши матеріали зібрані у справі суд дійшов висновку що між сторонами склалися спірні правовідносини щодо належного виконання батьківських обов`язків, утримання дітей та позбавлення батьківських прав. В принципі № 6 Декларації прав дитини, яка проголошена Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, записано: "Дитина, якщо це можливо, повинна рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в атмосфері любові і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком)". Згідно зі ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно вимог п.2) ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Частиною 2 статті 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. З ч. 3 ст. 59 Закону України "Про освіту" вбачається, що батьки та особи, які їх замінюють, зобов`язані постійно дбати про фізичне здоров`я, психічний стан дітей, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей. Згідно вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом роз`яснень, викладених у пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Відповідно до ч.1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, крім іншого, враховує, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. За встановлених обставин, дослідивши докази зібрані у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок їх у сукупності, суд дійшов висновку, що позов не обґрунтований і задоволенню не підлягає. Вирішуючи спір, суд дійшов висновку, що позивачем не надано суду належних, допустимих та достатніх доказів того, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, оскільки на підтвердження заявлених вимог, позивач надав лише один доказ - довідку зі школи. Надана позивачем довідка зі школи підтверджує ту обставину, що батько відвідує школу і цікавиться навчанням дітей, створює належні умови для навчання і виховання дітей, оплачує харчування, забезпечує всім необхідним для навчання, відвідує батьківські збори, в той же час в довідці вказано, що мати з сім`єю не проживає, у навчанні та вихованні дітей участі не бере, з класним керівником не спілкується. Проте дану довідку не можна вважати достатнім доказом для задоволення позову про позбавлення батьківських прав, оскільки вказана в ній інформація має посилання на слова класних керівників дітей сторін. Крім цього, однієї такої довідки явно не достатньо, для позбавлення особи батьківських прав. Інших доказів на підтвердження заявлених вимог позивач не надав і не вказав обставин які можуть об`єктивно підтверджувати ухилення [PERSON] від виконання батьківських обов`язків. Також позивач не надав висновок органу опіки та піклування про можливість та доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Позивач заявляв клопотання про те, щоб суд, при підготовці справи до судового розгляду, вирішив питання про витребування від третьої особи письмового висновку про можливість позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дітей. Проте суд позбавлений підстав і можливості задоволити дане клопотання, оскільки позивач не клопотав перед судом безпосередньо про витребування такого висновку, а просив вирішити питання про його витребування, тобто переклав обов`язок вирішувати питання необхідності у справі доказів на суд. Також, всупереч вимог ч. 2 ст. 84 ЦПК України, позивач не вказав, підстав з яких він вважає, що даний доказ має надати саме служба у справах дітей, не зазначив вжитих ним заходів для отримання цього доказу самостійно, не надав доказів вжиття таких заходів та не вказав причин неможливості самостійного отримання цього доказу. Крім цього третя особа у справі - служба у справах дітей, а висновок має бути від органу опіки та піклування. Окремо слід відмітити ту обставину, що звертаючись до суду, на підтвердження проживання з ним дітей, позивач надав довідку про реєстрацію та склад сім`ї, проте в справі мається інший доказ наданий позивачем, рішення суду в якому вказано, що діти проживають з матір`ю. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні матір`ю обов`язків по вихованню, а також встановити, що мати ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що вона систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Жодної з цих обставин на час розгляду судом справи та ухвалення судового рішення не встановлено. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що підстави для позбавлення батьківських прав [PERSON] у даному випадку відсутні.

Outcome: dismissed