Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, що її вимушене переселення та [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] у листопаді 2015 року з окупованої території Донецької області відбулось внаслідок збройної агресії [PERSON] Федерації проти України та окупації [PERSON] Федерацією території Донецької області України. В заяві вказала, що вона є членом громадської організації «Всеукраїнський рух «Сила права», народилась 01.11.1986 року в м. Артемівськ Донецької області. Була зареєстрована та проживала за адресою: [INFO]. Вона має двоє дітей: [PERSON] [INFO] від першого шлюбу та\~ [PERSON] [INFO]. З 30.03.2012 року вона працювала на посаді головного економіста у приватного підприємця, 18.11.2015 року була звільнена з займаної посади в звязку із виїздом з окупованої території. У листопаді 2015 року вона разом із сином [PERSON]\~ була вимушена переміститись\~ з м. Артемівськ Донецької області\~ до м. Хмельницького. Після народження другого сина вони залишились проживати у м. Хмельницький, їм були видані довідки про взяття на облік осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території України або району проведення АТО. Вказані довідки посвідчують лише факт їхнього вимушеного переселення, однак вона має на меті визначити свій статус особи, яка перебуває під захистом Конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949 (жертви потерпілого від міжнародного збройного конфлікту). Заявник направила до суду заяву про розгляд справи без її участі, вимоги заяви підтримала. Заінтересовані особи в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені\~ належним чином, про що свідчать розписки, які містяться в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги заяви підлягають частковому задоволенню. Судом обєктивно встановлено, що [PERSON] народилась 01.11.1986 року в м. Артемівськ Донецької області. Була зареєстрована та проживала за адресою: [INFO]. Вона має двоє дітей: [PERSON] [INFO] від першого шлюбу та\~ [PERSON] [INFO] від шлюбу з [PERSON]. З 30.03.2012 року вона працювала на посаді головного економіста у приватного підприємця, 18.11.2015 року була звільнена з займаної посади в звязку із виїздом з окупованої території. У листопаді 2015 року вона разом із сином [PERSON]\~ була вимушена переміститись\~ з м. Артемівськ Донецької області\~ до м. Хмельницького.\~ 10.12.2016 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. У них народився син [PERSON] 02.09.2017 року. Після народження другого сина заявниця з дітьми залишились проживати у м.Хмельницький, їм були видані довідки про взяття на облік осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території України або району проведення АТО. З метою визначення свого статусу осіб, які перебувають під захистом Конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949 року (жертви потерпілого від міжнародного збройного конфлікту) заявниця звернулась до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Судом встановлено, що 15 квітня 2014 року Верховною [PERSON] України був прийнятий Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» № 1207-VII, який визначив статус території України, тимчасово окупованої внаслідок збройної агресії [PERSON] Федерації та\~ встановлює особливий правовий режим на цій території, визначає особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб. Датою початку тимчасової окупації визначено 20 лютого 2014 року. Для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається: 1) сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій; 2) внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України; 3) повітряний простір над територіями, зазначеними у пунктах 1 і 2 цієї частини. 14 серпня 2014 року виходячи з положень Конституції України, Декларації про державний суверенітет України та загальновизнаних міжнародних норм і правил, заявляючи, що пряме або опосередковане втручання у внутрішні і зовнішні справи України під будь-яким приводом є неприпустимим, усвідомлюючи потребу невідкладного та ефективного реагування на наявні і потенційні загрози національним інтересам і національній безпеці України, включаючи ворожі дії, збройний напад інших держав чи недержавних утворень, завдання шкоди життю та здоровю населення, захоплення заручників, експропріацію власності держави, фізичних та юридичних осіб, завдання майнових втрат та створення перешкод для сталого економічного розвитку, повноцінного здійснення громадянами України належних їм прав і свобод Верховною [PERSON] України також був прийнятий Закон України «Про санкції» № 1644-VII, яким визначено механізм впровадження спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів. Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про санкції» 11 вересня 2014 року Кабінет Міністрів України видав розпорядження №829-р "Про пропозиції щодо застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів", а саме у зв'язку з агресією [PERSON] Федерації проти України у військовій, економічній, енергетичній та інформаційній сфері, окупацією частини території України, сприянням терористичній діяльності на території України, порушенням прав і свобод громадян України, інтересів суспільства та держави, що створюють реальні та потенційні загрози національній безпеці, суверенітету і територіальній цілісності України. Постановою Верховної [PERSON] України «Про Звернення Верховної [PERSON] України до Організації Об'єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської [PERSON] Європи, Парламентської [PERSON] НАТО, Парламентської [PERSON] ОБСЄ, Парламентської [PERSON] ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання [PERSON] Федерації державою-агресором» від 27.01.2015 року №129-VІІ встановлено, що Україна залишається об'єктом воєнної агресії з боку [PERSON] Федерації, яку вона здійснює, серед іншого, і через підтримку та забезпечення масштабних терористичних атак (абзац 1 Звернення); Верховна [PERSON] України визнає [PERSON] Федерацію державою-агресором та закликає міжнародних партнерів України - визнати [PERSON] Федерацію державою-агресором, що всебічно підтримує тероризм та блокує діяльність [PERSON] Безпеки ООН, чим ставить під загрозу міжнародний мир і безпеку, а так звані "ДНР" і "ЛНР" визнати терористичними організаціями (абзаци 6 та 8 Звернення); міжнародне співтовариство закликано визнати факт агресії проти України, окупації її території і посилити вимоги щодо повернення до міжнародно визнаних кордонів України, запобігши створенню небезпечного прецеденту у вигляді грубого порушення світового порядку та системи безпеки, що склалися після Другої світової війни (абзац 12 Звернення). \~\~\~\~\~\~\~ Також Верховна [PERSON] України Постановою від 21 квітня 2015 року №337-VIII схвалила текст Заяви Верховної [PERSON] України "Про відсіч збройній агресії [PERSON] Федерації та подолання її наслідків", у абзаці першому пункту 1 якої констатовано, що агресія [PERSON] Федерації проти України розпочалася 20 лютого 2014 року, коли були зафіксовані перші випадки порушення Збройними Силами [PERSON] Федерації всупереч міжнародно-правовим зобов'язанням [PERSON] Федерації порядку перетину державного кордону України в районі Керченської протоки та використання нею своїх військових формувань, дислокованих у Криму відповідно до Угоди між Україною і [PERSON] Федерацією про статус та умови перебування Чорноморського флоту [PERSON] Федерації на території України від 28 травня 1997 року, для блокування українських військових частин. На початковій стадії агресії особовий склад окремих російських збройних формувань не мав розпізнавальних знаків. Друга фаза збройної агресії [PERSON] Федерації проти України розпочалася у квітні 2014 року, коли контрольовані, керовані і фінансовані спецслужбами [PERSON] Федерації озброєні бандитські формування проголосили створення "Донецької народної республіки" (7 квітня 2014 року) та "Луганської народної республіки" (27 квітня 2014 року). Протягом травня 2014 року самозвані лідери "ДНР" та "ЛНР", серед яких було багато громадян [PERSON] Федерації, у неконституційний спосіб провели фіктивні референдуми про відокремлення цих нелегітимних утворень від України. У вказаній Заяві Парламенту також вказано, що і фактично, і юридично збройна агресія [PERSON] Федерації проти України триватиме до повного відведення з території України всіх підрозділів Збройних Сил [PERSON] Федерації, включно з підтримуваними нею найманцями, та повного відновлення територіальної цілісності України (абзац 3 пункту 4 Заяви) , та наведено численні факти порушень [PERSON] Федерацією своїх міжнародних зобов'язань, посягань на територіальну цілісність України. Верховною [PERSON] України за наслідками збройної агресії [PERSON] Федерації також прийнято постанову від 17 березня 2015 року №254-VIII "Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями", якою визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України "Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей" запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Резолюцією Парламентської [PERSON] Європи 2067 (2015) «Зниклі особи під час конфлікту в Україні» асамблея\~ висловила серйозну стурбованість зростаючою кількістю випадків осіб, що зникли\~ безвісті у зонах військових дій в окремих частинах Донецької та Луганської областях України, а також в окупованому Криму. [PERSON] також висловила жаль стосовно рішень Президента [PERSON] Федерації утаємничувати дані щодо втрат серед особового складу збройних сил [PERSON] Федерації під час спецоперації у мирний час. З огляду на викладене факт збройної агресії [PERSON] Федерації проти України та окупації [PERSON] Федерацією частини території Донецької області України є загальновідомим і не підлягає доведенню. Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 р. №1706-VII, що містить визначення поняття внутрішньо переміщеної особи, внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. За змістом ч. 1, ст. 4. ч. 1 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 № 1706-VII, факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. Довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону. Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 p. N 509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб» з наступними змінами і доповненнями було затверджено Порядок оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, додаток до якого визначає форму довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Однак, дана форма не передбачає внесення відомостей про конкретну причину (підставу), яка змусила залишити або покинути своє місце проживання внутрішньо переміщену особу (ч. 1 ст. ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20 жовтня 2014 року №1706-VII). Згідно з ч.1 ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 року внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Причиною внутрішнього переміщення фізичної особи з її постійного місця проживання до іншого місця проживання на території України\~ може бути обумовлено безпосередньо: 1) збройним конфліктом; 2) тимчасовою окупацією; 3) повсюдними проявами насильства, порушенням прав людини; 4) надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру або метою уникнення негативних наслідків однієї з цих подій. За змістом ч.1 ст.4, ч.1 ст.5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. Довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону. Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року №509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб» було затверджено Порядок оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, додаток до якого визначає форму довідки. Однак дана форма не передбачає внесення відомостей про конкретну причину, яка змусила залишити або покинути своє місце проживання внутрішньо переміщену особу. Тобто отримані заявницею довідки про взяття на облік внутрішньо-переміщених осіб, видані управлінням праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради посвідчують лише факт їхнього вимушеного переселення до м. Хмельницький і не містять в собі значення причини такого переселення, оскільки даний орган не має таких повноважень. Женевська Конвенція «Про захист цивільного населення під час війни» від 12.08.1949 року застосовується до всіх випадків оголошеної війни чи будь-якого іншого збройного конфлікту, що може виникнути між двома чи більше Високими Договірними Сторонами, навіть якщо одна з них не визнає стану війни. Конвенція також застосовується до всіх випадків часткової або цілковитої окупації Високої Договірної Сторони, навіть якщо ця окупація не натрапляє на жодний збройний спротив. Особами, що перебувають під захистом цієї Конвенції, є ті, хто в будь-який момент та за будь-яких обставин опиняються, у разі конфлікту чи окупації, під владою сторони конфлікту або окупаційної держави, громадянами яких вони не є (ст. 4 Конвенції). Відповідно до ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Суд вважає, що слід встановити факт, що вимушене переселення [PERSON] та [PERSON] [INFO] у листопаді 2015 року з окупованої території Донецької області відбулось внаслідок збройної агресії [PERSON] Федерації проти України та окупації [PERSON] Федерацією території Донецької області України. У частині встановлення факту, що вимушене переселення [PERSON] [INFO] у листопаді 2015 року з окупованої території Донецької області відбулось внаслідок збройної агресії [PERSON] Федерації проти України та окупації [PERSON] Федерацією території Донецької області України заявнику слід відмовити, оскільки [PERSON] народився 02.09.2017 року у м. Хмельницький від шлюбу [PERSON] та [PERSON], які зареєстрували шлюб 10.12.2016 року, уже після вимушеного переселення\~ [PERSON]. Враховуючи, що встановлення даного факту має юридичне значення та

Outcome: dismissed