Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-07 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулася до суду з позовом, вказуючи, що 26 червня 1996 року вона уклала кредитний договір № 15 з Акціонерним комерційним банком "Україна", правонаступником якого є ТОВ "Брокінвестгруп", відповідно до якого банк надав їй кредит у розмірі 280 000 000 (Двісті вісімдесят мільйонів) карбованців на придбання квартири [ADDRESS] . 26 червня 1996 року вона придбала квартиру [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 26 червня 1996 року, посвідченого Здолбунівською районною державною нотаріальною конторою за № 2-1095 та зареєстрованого в Рівненському обласному бюро технічної інвентаризації за № 24-173-1943. Для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 15 від 26 червня 1996 року сторонами було укладено договір застави нерухомого майна (іпотека) № 1 від 26.06.1996р., згідно якого [PERSON] передала Банку "Україна" в заставу належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~26 червня 1996 року державним нотаріусом Здолбунівської державної нотаріальної контори Рівненської області Чайковською А.О. посвідчено вказаний договір застави (іпотеки) та накладено заборону на відчуження належної позивачу квартири до повного виконання зобов`язань за кредитним договором. Стверджує, що вона повернула кредитні кошти позикодавцю у повному обсязі у встановлений договором строк, тому заборгованість перед кредитором у неї відсутня. За її зверненням до Здолбунівської державної нотаріальної контори про звільнення майна з-під арешту їй повідомили про необхідність вирішення вказаного питання у судовому порядку. Просить суд звільнити з-під арешту належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS] , та виключити обтяження з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, внесене Здолбунівською районною державною нотаріальною конторою 10 липня 2008 року за реєстраційним номером № 7542616 (перенесення архівного запису № 52704-143) на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого в реєстрі за № 2-1095 від 26.06.1996р. \~ \~ \~ \~В заяві на ім`я суду позивач [PERSON] позовні вимоги підтримує у повному об`ємі, просить розглянути справу за її відсутності та задовольнити позов. Державний нотаріус\~Першої Рівненської\~державної нотаріальної\~контори,\~виконуюча обов`язки\~по нотаріальному\~обслуговуванню населення\~Здолбунівського району\~Рівненської області\~Гайдук В.О.\~ подала до суду заяву, в якій не заперечує щодо задоволення позову. Просить розглянути справу за її відсутності. \~ \~ \~ \~Представник ТОВ "Брокінвестгруп" на неодноразові\~виклики в\~судове засідання\~не з`явився,\~хоча про\~дату,\~час та\~місце розгляду\~справи повідомлявся\~належним чином,\~про що\~свідчать поштові\~повідомлення про\~вручення судових\~повісток. Про причини неявки суд не повідомив та не подав відзив. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 26 червня 1996 року, посвідченого Здолбунівською районною державною нотаріальною конторою Рівненської області та зареєстрованого в реєстрі за № 2-1095, що стверджується також інформацією з Реєстру прав власності на нерухоме майно № 133420326 від 07.08.2018р. 26 червня 1996 року Акціонерний комерційний банк "Україна" та [PERSON] уклали кредитний договір\~№ 15,\~відповідно до\~якого позивач\~отримала кошти в сумі 280000000 (Двісті вісімдесят мільйонів) карбованців на придбання квартири. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 15 від 26 червня 1996 року сторонами було укладено договір застави нерухомого майна (іпотека) № 1 від 26.06.1996р., згідно якого позивач передала Банку "Україна" в заставу належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~При посвідченні 26 червня 1996 року вказаного договору державним нотаріусом Здолбунівської державної нотаріальної контори Рівненської області Чайковською А.О. було накладено заборону на відчуження належного позивачу нерухомого майна - предмета застави, а саме: квартири [ADDRESS] . У пункті УІ.І договору застави нерухомого майна (іпотека) зазначено, що договір вступає в законну силу з моменту його нотаріального посвідчення, а закінчується після реального виконання сторонами зобов`язань, що випливають з нього. Однією із підстав припинення іпотеки у відповідності до ч.1 ст.17 Закону України "Про іпотеку" є припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору. \~ \~ \~ \~Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 133420326 від 07.08.2018р., квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] . Підставою виникнення права власності є договір купівлі-продажу 2-1095 від 26.06.1996р., посвідчений Здолбунівською державною нотаріальною конторою Рівненської області. Разом з тим, на підставі вказаного договору купівлі-продажу 2-1095 від 26.06.1996р. на квартиру накладено арешт Здолбунівською державною нотаріальною конторою Рівненської області (реєстраційний номер обтяження №7542616). Як вбачається з листа № 20-0010/46323 від 27 серпня 2018 року Національного банку України, Правлінням НБУ прийнято рішення про відкликання з 16.07.2001р. банківської ліцензії на здійснення всіх банківських операцій та запровадження процедури ліквідації Банку "Україна". У зв`язку із закінченням строку ліквідації Банку "Україна" його непродані активи та перелік незадоволених вимог кредиторів Банку "Україна" відповідно до ст.96 Закону України "Про банки та банківську діяльність" та Договору про передавання в управління непроданих активів Акціонерного комерційного агропромислового банку "Україна" від 26.12.2008р. № ГД-Л-275 передані в управління ТОВ "Торнадо". Після закінчення строку дії вказаного Договору, Національним банком України на підставі конкурсу визначено управителя непроданими активами Банку "Україна" юридичну особу - ТОВ "Брокінвестгруп", яка за договором про передавання в управління непроданих активів від 14.01.2016р. № 46-Л здійснює управління непроданими активами Банку "Україна". При цьому, у переліку непроданих активів Банку "Україна", які було передано в управління ТОВ "Брокінвестгруп", відсутня заборгованість [PERSON] . Також документи, що стосуються заборгованості за кредитним договором, укладеним [PERSON] з Банком "Україна", на архівне зберігання до Національного банку України ліквідатором Банку "Україна" не передавалися. \~ \~ \~ \~Згідно довідки № 122, виданої 24 вересня 2018 року ТОВ "Брокінвестгруп", рішенням Комісії НБУ №111 від 11.03.2014р. ТОВ «Брокінвестгруп» було визначено юридичною особою, якій за договором передаватимуться в управління непродані активи АК АПБ «Україна». Відповідно до Договору про передавання в управління непроданих активів № 46-Л від 14.01.2016р. ТОВ "Брокінвестгруп" отримало в управління непродані активи АК АПБ "Україна" для здійснення роботи по стягненню заборгованості по кредитних договорах, укладених з АК АПБ "Україна". Стосовно погашення кредиту в сумі 280000000 карбованців, виданого на підставі кредитного договору від 26 червня 1996 року на купівлю\~квартири,\~то в переліку переданих непроданих активів АК АПБ "Україна" для здійснення роботи по стягненню заборгованості по кредитних договорах, укладених з АК АПБ "Україна", боржник з даними [PERSON] та даними кредитного договору від 26 червня 1996 року відсутній. Відповідно до ст.4 Закону України\~"Про\~іпотеку" обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Іпотекодержатель зобов`язаний звернутися до державного реєстратора із заявою про державну реєстрацію припинення іпотеки не пізніше 14 днів з дня повного погашення боргу за основним зобов`язанням, забезпеченим іпотекою. Таким чином, судом встановлено, що заборгованість за кредитним договором у позивача відсутня, однак в порушення вимог Закону іпотекодержатель у встановлений строк не звернувся до державного реєстратора із заявою про державну реєстрацію припинення іпотеки. Відповідно до\~ст.15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч.ч.1-4\~ст.12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст.1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтею 17 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. У відповідності до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку встановленому законом. Згідно положень ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. За таких обставин позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved