Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі представника [PERSON] звернувсь в суд з позовом до Лубенської ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області, Полтавської регіональної аграрно-промислової біржі, третя особа Реєстраційна служба Лубенського МРУЮ про визнання договору купівлі - продажу дійсним. Позовні вимоги мотивував тим, що 08 листопада 2001 року на торгах Лубенської філії Полтавської регіональної аграрно- промислової біржі Лубенська ОДПІ продала, а він [PERSON] купив нерухоме майно - квартиру №47 по вул. Луначарського (нині - [PERSON]), 19 в м.Лубни, загальною площею - 29,2 кв.м., корисна площа - 28,3 кв.м., житлова площа - 14,0 кв.м. Вартість угоди склала 6800 гривень. Всі умови договору були виконані, грошові кошти ним сплачені повністю, майно передано та прийнято. Будь-яких суперечок з цього приводу між ними не було і немає. Договір купівлі-продажу у встановленому на той час порядку був зареєстрований в КП "Лубенське МБТІ" в реєстровій книзі №61 за №8624, та який відповідно до вимог ст.15 Закону України "Про товарну біржу" в редакції, що діяла на момент укладення угоди не підлягав нотаріальному посвідченню, згідно п.6.6.договору. Згідно довідки №476 від 14 травня 2015 року, виданої КП "Лубенське МБТІ", вбачається, що вищевказана квартира є його власністю, а вулиця Луначарського згідно рішення Лубенської міської Ради від 06 грудня 2006 року дійсно перейменована на вулицю [PERSON]. В даний час у нього виникла необхідність вирішити питання про можливість подальшого відчуження зазначеного майна, що в свою чергу змушує звернутися до суду для підтвердження дійсності вищевказаної біржової угоди. Прохає суд постановити рішення, яким визнати дійсним (укладеним) та таким, що відбувся, з моменту його укладення договір купівлі-продажу за реєстровим №Н/224-Ф, укладений 08 листопада 2001 року на Лубенській філії Полтавської аграрно-промислової Біржі між Лубенською ОДПІ як продавцем та [PERSON] як покупцем квартири №47 по вул.Г.Тютюнника (колишній Луначарського), 19 в м.Лубни. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги [PERSON] підтримала повністю, прохала його задовольнити. Відповідачі по справі та третя особа будучи повідомленим належним чином про день розгляду справи в судове засідання не зявилися , надіслали суду листи з проханням справу слухати у їх відсутність, проти задоволення позовних вимог позивача [PERSON] не заперечують. Суд, заслухав представника позивача [PERSON], перевірив та дослідив матеріали справи , вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню . Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема і правочинів. Згідно ст. 12 Закону України Про власність громадянин набуває право власності на майно внаслідок укладення угод, не заборонених законом. Судом встановлено, що позивач [PERSON] 08 листопада 2001 року на торгах Лубенської філії Полтавської регіональної аграрно - промислової біржі купив нерухоме майно - квартиру №47 по вул.Луначарського (нині - [PERSON]), 19 в м.Лубни, яку продала Лубенська ОДПІ. Вказана квартира мала (і має) такі характеристики : загальна площа - 29,2 кв.м., корисна площа - 28,3 кв.м., житлова площа - 14,0 кв.м. Вартість угоди склала 6800 гривень. Від імені продавця діяла головний державний податковий ревізор-інспектор ГВПМ Лубенської ОДПІ [PERSON], що підтверджується договором купівлі-продажу від того ж числа . Всі умови Договору сторонами були виконані, грошові кошти сплачені повністю, майно передано та прийнято новим власником. Будь-яких суперечок з цього приводу між сторонами угоди не було і немає. Вказаний Договір у встановленому на той час порядку був зареєстрований в КП "Лубенське МБТІ" в реєстровій книзі №61 за №8624, що підтверджується відповідною відміткою на його звороті. Зазначений Договір у відповідності до вимог ст.15 Закону України "Про товарну біржу" в редакції, що діяла на момент укладення угоди, не підлягав нотаріальному посвідченню, про що вказано в п.6.6 самого Договору. З довідки №476 від 14 травня 2015 року, виданої КП "Лубенське МБТІ", також вбачається, що вказана квартира є власністю [PERSON], а вулиця Луначарського згідно рішення Лубенської міської Ради від 06 грудня 2006 року дійсно перейменована на вулицю [PERSON]. Позивач [PERSON] має намір відчужити належну йому квартиру, однак не може цього зробити постільки договір купівлі-продажу квартири нотаріально не посвідчений. У п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 16 січня 2003 року визначено, що до цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності, а тому, оскільки договір між Лубенською ОДПІ та [PERSON] був укладений ще 08 листопада 2001 року, слід прийти до висновку, що до даних відносин положення ЦК України від 16 січня 2003 року застосуванню не підлягають. Відповідно до ст.224 ЦК України (в редакції 1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Умови договору купівлі продажу, визначені в ст.224 ЦК України (в редакції 1963 року) відповідали реальним намірам сторін, ці умови були виконані, жодних претензій чи спору з цього приводу сторін не було і немає на теперішній час, при укладанні договору купівлі-продажу квартири сторони керувались ст.15 ЗУ "Про товарну біржу", де вказано, що угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Згідно ч.З ст.9 ЖК УРСР громадяни мають право придбати житло на біржових торгах. У відповідності зі ст.12 ЗУ "Про власність", який діяв на момент виникнення спірних правовідносин, громадяни набувають право власності в разі укладання угод, які не заборонені Законом. Спірні правовідносини на момент їх виникнення були врегульовані різним чином - одночасно нормами ЦК України (в редакції від 1963 року) та ЗУ "Про товарну біржу", тобто існувала колізія норм права. Враховуючи доктрину пріоритетності спеціальних норм права над загальними, суд приходить до висновку, що на момент укладення та реєстрації позивачем на товарній біржі договору купівлі-продажу квартири слід було керуватися передусім нормами ЗУ «Про товарну біржу», а тому нотаріальне посвідчення даного договору не було потрібне. За таких обставин суд вважає, що договір купівлі-продажу від 08 листопада 2001 року слід визнати таким, що відбувся і є дійсним.

Outcome: approved