Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

18 серпня 2014 року до Куйбишевського районного суду Запорізької області надійшла позовна заява [PERSON] (далі - позивач) до [PERSON] (далі - відповідач), третя особа служба у справах дітей Куйбишевської районної державної адміністрації Запорізької області (далі - служба у справах дітей Куйбишевської РДА), про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що з травня 2014 року займається вихованням та утримання неповнолітнього онука [PERSON], [INFO]. Мати останнього - [PERSON] померла [INFO] року, батько - [PERSON] самоусунувся від виховання та утримання неповнолітнього сина. Відповідач матеріально сину не допомагає, не телефонує, не цікавиться про його стан здоров'я, успіхи та проблеми. У зв'язку з цим позивач просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON] Сторони у справі до судового засідання не з'явились. Позивач до суду подала заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позову наполягає, просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Відповідач до суду подав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечував. Третя особа - представник служби у справах дітей Куйбишевської РДА у судове засідання також не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Також представник третьої особи надав суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Неявка сторін не перешкоджає розгляду справи, що узгоджується з положеннями ч.2 статті 158 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, прийшов до наступних висновків. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON], [INFO], є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим 06.12.2005 року (а.с. 5). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 11.01.2014 року, мати [PERSON] - [PERSON] померла [INFO] року (а.с. 6). Згідно з довідкою виконавчого комітету Зразківської сільської ради від 15.08.2014 р. за [ADDRESS] проживають: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] та його сім'ї від 07.08.2014 р. відповідач проживає разом з бабусею [PERSON], яка півроку прикута до ліжка, та сином [PERSON] [PERSON] працює в ТОВ «Зразкове» водієм, в побуті та суспільстві поводить себе порядно, до дітей ставиться з повагою, має земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 1,0 га, утримує свиней, курей, качок, гусей, не потребує матеріальної допомоги (а.с. 10). Згідно з довідкою-характеристикою виконавчого комітету Зразківської сільської ради Куйбишевського району Запорізької області на [PERSON] від 15.08.2014 р. за № 221 останній проживає на території сільської ради, працює водієм в ТОВ «Зразкове», за час проживання зарекомендував себе з позитивної сторони, спиртні напої не вживає, з сусідами та мешканцями сіл сварок не було, веде активну громадську роботу, сам виховує двох синів (а.с. 11). Відповідно до висновку служби у справах дітей Куйбишевської райдержадміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] від 30.09.2014 року за № 01-16/0920 з травня 2014 року [PERSON] займається вихованням та утримання неповнолітнього онука [PERSON], [INFO]. Мати останнього - [PERSON] померла [INFO] року, батько - [PERSON] самоусунувся від виховання та утримання неповнолітнього сина. [PERSON] забезпечує [PERSON] продуктами, харчуванням, одягом. [PERSON] матеріально сину не допомагає, не телефонує, не цікавиться про його стан здоров'я, успіхи та проблеми. Після розлучення [PERSON] з [PERSON] у 2009 році, вона разом з дитиною проживали окремо від [PERSON] і вже тоді останній самоусунувся від виконання належним чином батьківських обов'язків щодо дитини, матеріально не допомагав, не цікавився успіхами у школі, станом здоров'я, не вітав з Днем народження, не телефонував. Виходячи з інтересів дитини [PERSON], [INFO], Куйбишевська РДА не заперечує щодо прийняття судом рішення про позбавлення [PERSON] батьківський прав у відношенні сина [PERSON] (а.с. 25-26). Згідно ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. На підставі ст.11 Закону України "Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно зі ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно із ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами, вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. Отже, статтею 164 СК України визначений вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав. Згідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. В ході судового розгляду справи судом встановлено, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню свого неповнолітнього сина, не цікавиться його інтелектуальним, фізичним та психічним розвитком. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню неповнолітнього сина [PERSON] Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За сукупності вищевказаних обставин, які повністю підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні, суд вважає доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], що буде відповідати інтересам дитини. При вирішенні питання розподілу судових витрат, суд керується ч.1 ст. 88 ЦПК України, згідно із якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи те, що суд задовольняє позов [PERSON], усі понесені нею судові витрати повинні бути стягнуті з іншої сторони, тобто з відповідача, а саме: судовий збір у сумі 243,60 грн., сплачений відповідно до Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved