Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

У квітні 2015 року позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 23.02.2007 року між ЗАТ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», і [PERSON] було укладено кредитний договір НKRWAN0000007А, за умовами якого банк зобов'язався надати позичальнику кредит у вигляді невідновлюванної кредитної лінії у розмірі 28296,77 доларів США, з яких: 21920,79 дол. США на придбання автомобіля, 219,21 дол. США на винагороду, 6,77 дол. США на оплату за реєстрацію предмета застави та 6150 дол. США на оплату страхових платежів, зі сплатою процентної ставки за користування кредитом у розмірі 1% щомісячно на суму залишку заборгованості по кредиту та комісію у розмірі 0.14% від суми виданого кредиту щомісячно, строком до 22.02.2012 р. Посилаючись на те, що відповідач належним чином не виконав своїх договірних зобов'язань, внаслідок чого, станом на 02.03.2015р., утворилася заборгованість за кредитним договором у сумі 55975 доларів 40 центів ( по курсу НБУ станом на день проведення розрахунку заборгованості - 26,85 грн./1 дол.), що еквівалентно 1502939,49 грн., просив позов задовольнити. Представник позивача, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, на розгляд справи не з'явився, звернувшись із заявою (вх.№2336 від 18.05.2015р.), в якій просить розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, дав згоду на заочний розгляд справи. З заявами про збільшення, уточнення позовних вимог не звертався. Представник відповідача Лютий О.В. позов не визнав. Посилався, що після виникнення кредитної заборгованості в зв'язку з несплатою його повіреним періодичних щомісячних платежів, він 23.07.2010р. добровільно передав заставний автомобіль представнику банку в рахунок дострокового погашення заборгованості за кредитним договором. Вважає, що з цього моменту кредитно - договірні відносини між сторонами припинилися, та перейшли у зобов'язальні. Не згоден з розрахунком банка зробленим станом на червень поточного року, де суми штрафних санкцій збільшені, оскільки банком не було збільшено позовні вимоги, та з тих підстав що він виконаний починаючи з 2007р., тоді як боржник виконав свої зобов'язання перед банком ще у 2010р. Цей же розрахунок розроблений банком без врахування строків позовної давності, та того, що пеня може бути стягнута в гривневому еквіваленті, не більш ніж за 1 рік. Також послався на відсутність повноважень представника банку на звернення з вказаним позовом до суду, з огляду на відсутність оригіналу довіреності. Крім того просив застосувати позовну давність до вимог про стягнення заборгованості. Судом встановлені факти: · 23.02.2007 року між банком та [PERSON] був укладений кредитний договір № НKRWAN0000007А (далі - договір), відповідно до п. 7.1 розд. 7 якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 28296,77 дол. США, з яких: 21920,79 дол. США на придбання автомобіля, 219,21 дол. США на винагороду, 6,77 дол. США на оплату за реєстрацію предмета застави та 6150 дол. США на оплату страхових платежів, зі сплатою процентної ставки за користування кредитом у розмірі 1% щомісячно на суму залишку заборгованості по кредиту та комісію у розмірі 0.14% від суми виданого кредиту щомісячно, строком до 22.02.2012 р., а позичальник, відповідно до п.п. 2.2.2, 2.2.3 розд. 2, п. 7.1 розд. 7 договору, зобов'язався надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 525,51 дол. США для погашення заборгованості по кредиту, яка складається з тіла кредиту, процентів, винагороди (п.п. 2.2.2, 2.2.3 розд. 2, п.7.1 розд. 7 договору, заява [PERSON] на продаж іноземної валюти від 23.02.2007р., заява на продаж іноземної валюти); . у пункті 4.1розд. 4 договору сторони погодили, що при порушенні позичальником обов'язків, передбачених п.п. 2.2.2, 2.2.3 розд. 2 договору, останній зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу. Уплата пені здійснюється в гривні. У випадку, якщо кредит надався в іноземній валюті, пеня уплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату уплати (п. 4.1 розд. 4 договору); . у пункті 3.3 розд. 3договору сторони визначили порядок зарахування коштів від боржника для погашення заборгованості - відшкодування витрат банку, пеня, прострочена комісія, прострочені відсотки та прострочена заборгованість (договір); . у п. 1.2 розд. 2 боржник надав право кредитору проводити погашення заборгованості по кредитному договору, в передбачені цим договором строки за рахунок грошових коштів, розміщених на рахунку боржника (договір); . у пункті 7.2 розд. 7 договору позивальник дав згоду, без додаткового погодження, перераховувати кошти в сумі 21920,70 дол. США на поточний рахунок автосалона ООО «Автоприват» в АКБ «Приватбанк», комісії в сумі 219,21 дол. США, на оплату страхових платежів та оплату реєстрації майна в розмірі вказаному у п. 7.1 договору (п.7.2 розд. 7 договору); . 23.02.2007р. на забезпечення виконання кредитних зобов'язань між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] було укладено договір застави автотранспорту,- легкового автомобіля марки Creat Wall Safe СС6460 DУ чорного кольору 2006 р.в., шасі [NUMBER], державний н. з. [NUMBER] (далі - договір застави) (договір застави); . у п. п. 23, 24, 25 договору застави сторони погодили можливість звернення стягнення на предмет застави за вибором заставодержателя з дотримання встановленого чинним законодавством порядку у будь -який спосіб та що у випадку коли суми, вирученої від продажу предмету застави недостатньо для повного задоволення вимог заставодержателя останній має право одержати суму, якої не вистачає для повного задоволення вимог з іншого майна заставодавця. А також право заставодавця реалізувати предмет застави по початковій ціні предмету застави в розмірі оціночної вартості встановленої заставодержателем, але не нижче 50% від повної вартості згідно п. 9 цього договору (п.34.5) (договір застави); . 26.02.2007р. ЗАТ КБ «Приватбанк» на рахунок ООО «Автоприват» зазначений сторонами у п. 7.2 договору, перераховано 110700 грн. в рахунок оплати автомобіля (меморіальний ордер від 26.02.2007р., заява на видачу готівки №1 від 26.02.2007р.); . 23.07.2010р. кредитним інспектором приватбанка [PERSON] в присутності заставодавця [PERSON] проведено огляд заставного автомобіля, який на момент огляду являється технічно несправним, має технічні пошкодження. Та разом з технічним паспортом на автомобіль ВЕС №004206 від 20.02.2008р. з комплектом ключів від запалення передано представнику банку (акт огляду та приймання автомобіля заставодавця від 23.07.2010р.); . 16.03.2011р. державним виконавцем Кремповською В.В. у виконавчому провадженні №25128878 з примусового виконання виконавчого листа №2-23 від 10.03.2011р. у справі про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу у розмірі 1190805 грн. накладено арешт на все рухоме і нерухоме майно (постанова ВП №251288878 від 16.03.2011р.); . 13.03.2012р. заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровськ в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в сумі 176292,40 грн. звернуто стягнення на предмет застави - автомобіль марки Creat Wall Safe СС6460 DУ чорного кольору 2006 р.в., шасі [NUMBER], державний н. з. [NUMBER] шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ «Приватбанк» з укладенням від імені [PERSON] договору купівлі - продажу будь - яким способом з іншою особою - покупцем, яке набрало законної сили 23.03.2012р. (рішення суду №2/0417/2700/2012 від 13.03.2012р., виконавчий лист №2-0417/2700/2012 від 26.03.2012р. з відміткою про набрання рішенням законної сили); . 22.10.2012р. рішенням суду від 22.10.2012р. звільнено з під-арешту автомобіль марки Creat Wall Safe СС6460 DУ чорного кольору 2006 р.в., шасі [NUMBER], державний н. з. [NUMBER], в описовій частині якого представник банку посилався як на підставу задоволення вимог,- що договір застави був укладений раніше ніж винесення постанови про арешт майна боржника на підставі рішення суду від 10.03.2011р. у справі №2-23 (рішення суду №2/1408/410/12 від 22.10.2012р.); . 04.12.2012 р. державним виконавцем винесено постанову №35502699 про відкриття провадження з виконання рішення суду №2/1408/410/12 про звільнення майна з - під арешту (постанова №35502699 від 04.12.2012р.); . 22.12.2013р. між Лізингодавцем «ТОВ «Автокредит Плюс» та Лізингоодержувачем [PERSON] укладено публічний договір про надання фінансового лізингу, у якому сторони погодили, що лізингодавець передає Лізингоодержувачу у лізинг предмет лізингу - автомобіль Creat Wall Safe СС6460 DУ чорного кольору 2006 р.в., шасі [NUMBER], державний н. з. [NUMBER] на строк 60 місяців зі сплатою щомісячних обов'язкових платежів згідно додатку №2 до договору (графіку) (заява про приєднання до публічного договору №KG00А10000546952 від 22.12.2013р., додаток №2, специфікація та акт приймання - передачі); . 11.01.2014р. проведено оцінку заставного авто, ринкова вартість якого по результатам оцінки склала 52000 грн. (звіт про оцінку транспортного засобу від 11.01.2014р.); . 04.03.2014р. лізингоодержувачем внесено повну вартість предмету лізингу в сумі 52000 грн., що еквівалентно 5203,60 дол. США (меморіальний ордер №1 від 04.03.2014р.); . в зв'язку з порушенням з березня 2007 р. відповідачем п. п. 2.2.2, 2.2.3 розд. 2, п.7.1 розд. 7 договору, здійснення ним останнього платежу по процентам 18.09.2009р. у сумі 28,61 дол. США, по комісії 18.09.2009р. у сумі 31,01 дол. США та пені 01.06.2009р. в сумі 1,43 дол. США, у останнього станом на березень 2012р. утворилася прострочена заборгованість по тілу кредиту в сумі 11652,42 долари США, по процентам в сумі 7089,21 дол. США,, по пені в сумі 5163,88 дол. США та по комісії в сумі 992,32 дол. США. та в період з березня 2012р. по 04.03.2014р. сума простроченої заборгованості по кредиту, комісії залишалася незмінною, по процентам зросла на 7869,74 дол.США та по пені на 13002,2 дол. США (розрахунок заборгованості станом на 02.03.2015р.. розрахунок заборгованості станом на 09.06.2016р., виписки з особового рахунку [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER]); . 04.03.2014р. банком зараховано кошти отримані від продажу заставного автомобіля в сумі 5203,96 дол. США на погашення: 193,99 дол. США на погашення пені, 319,76 дол. США на погашення юридичних витрат банку, 2248,11 дол.США на погашення штрафу, 2442,10 дол.США на погашення тіла кредиту, після чого сума простроченої заборгованості по кредиту склала 9210,32 дол. США, пені 17525,11 дол. США (меморіальні ордери №№ 1, OWCS, JWCQ, OWCS, HS024BOWCU від 04.03.2014р.); . в період з 04.03.2014 р. по 02.03.2015р. (станом на день звернення з позовом до суду) сума заборгованості склала 9210,32 дол. США (що еквівалентно 238731,49 грн.) - прострочене тіло, 15216,22 дол. США (що еквівалентно 394404,42 грн.) - відсотки, 992,32 дол. США (що еквівалентно 25720,93 грн.) - комісія, 30556, 54 дол. США (що еквівалентно 792151,49 грн.) - пені (розрахунок заборгованості станом на 02.03.2015р.. розрахунок заборгованості станом на 09.06.2016р.) . 06.07.2000р. організаційно - правова форма КБ "Приватбанк", створеного у 1992р. у формі товариства з обмеженою відповідальністю, змінено на закрите акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк", та 30.04.2009р. - у публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" (витяг із статуту ПАТ КБ "Приватбанк", довідка АА №241170 з ЄРПОУ, свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи А01 №054809, банківська ліцензія №22 від 05.10.2011р.); . ПАТ КБ «Приватбанк» видано ліцензію на право надання банківських послуг, в т.ч., які є валютними операціями, надаються на підставі генеральної ліцензії НБУкраїни на здійснення валютних операцій (банківська ліцензія №22 від 05.10.2011р.); · судові витрати понесені позивачем складають 3654 грн. (платіжне доручення від 18.03.2015р.); Суд вважає, що між сторонами виник спір та склалися правовідносини з приводу стягнення кредитної заборгованості. При прийнятті рішення суд керується: Частиною 1 ст.1054 ЦК України, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно із ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. За правилами ч.1 ст.1049 і ст.1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві кредит у строк та порядок, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання, при цьому кредитодавець має право вимагати від позичальника достроково повернути всю суму кредиту та внести інші платежі, передбачені договором. Згідно вимог ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, згідно умов договору та у строки передбачені цим договором. За змістом ст.611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України). Отже, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, тобто встановлює певні юридичні наслідки у вигляді обов'язку сплатити визначену суму, яка залежить не тільки від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання, а й від часу такого невиконання. Способом забезпечення виконання зобов'язань є, в тому числі, застава (ст.546 ЦК України). У разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави , яке здійснюється за рішенням суду (ст. 590 ЦК України). Відповідно до ч.4 ст.590 ЦК України та ст.24 Закону України «Про заставу» у випадках, коли суми, вирученої від продажу предмета застави, недостатньо для повного задоволення вимог заставодержателя, він має право отримати суму, якої не вистачає, з іншого майна боржника в порядку черговості. Пунктами. 2.2.2, 2.2.3 розд.2, п.п. 4,1 розд.4, п.3.3 розд. 3 п.п. 7.1, 7.2 розд. 7 кредитного договору, п.п. 4, 15.7.1, 19, 23, 24, 25, 34.5 договору застави. Абзацом 2 п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснено, що у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Також при прийнятті рішення суд враховує вимоги п. 12 Постанови ВСС України №5 від 30.03.2012р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» та висновки ВС України, викладені у постанові від 16.09.2015р. у справі №6-190цс15, згідно яких у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд повинен встановити наявність у банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини,- стягнути грошовому суму в іноземній валюті. Вказане узгоджується з положеннями статей 192, 533 ЦК України та статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю". Статтею 257 ЦК України, якою встановлено, що загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки. Позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки - штрафу, пені (ч.2 ст. 258 ЦК України). Правовим висновком ВСУ у справі №6-3006цс15 від 08.06.2016р., що стягнення неустойки (пені) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду та починається з дня (місяця) з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Частиною 5 ст.261 ЦК України передбачено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч.3 ст.254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Та ч.1 ст. 261 ЦК України, що перебіг позовної давності починається від дня , коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу яка його порушила. Ст.. 264 цього кодексу, якою встановлено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дій, що свідчать про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку, або у разі пред'явлення позову до боржників, а також у разі якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку , можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати в т.ч. часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу, або сум санкцій. У лютому 2012 банком пред'явлено позов до боржника про звернення стягнення на предмет застави в рахунок виниклої заборгованості. Рішенням Індустріального суду від 13.03.2012р. звернуто стягнення на предмет застави - автомобіль. Вказане рішення виконане 04.03.2014р., автомобіль реалізовано. Пунктом 1.2 кредитного договору боржник доручив банку погашати заборгованість по кредитному договору за рахунок грошових коштів , розміщених на його рахунку. В зв'язку з чим кошти від продажу автомобіля були направлені банком на погашення заборгованості по кредиту. Проте їх виявилося недостатньо для того, щоб погасити заборгованість у повному обсязі. Таким чином, у позивача на підставі положень ст. 591 ЦК України, ст. 24 ЗУ «Про заставу» виникло право щодо стягнення залишку боргу за кредитним договором лише у березні 2014р., після продажу предмету застави, коли він дізнався, що сума від його продажу, не покриває вимоги заставодержателя та вчинення дій що свідчать про визнання боргу - часткова сплата за згодою боржника [PERSON] - іншою особою ( кредитором) боргу. З позовом банк звернувся у квітні 2015р., тобто в межах трирічного строку позовної давності. З цих підстав, твердження представника відповідача про сплив строку позовної давності щодо вимог про стягнення кредитної заборгованості (тіла кредиту, відсотків та комісії) та припинення кредитно - договірних відносин між кредитором та боржником у 2010р. не заслуговують на увагу. Його ж посилання на те, що розрахунок розроблений банком станом на 09.06.2016р. не є належним доказом, оскільки банком не було збільшено позовні вимоги, та він виконаний починаючи з 26.02.2007р., тоді як свої зобов'язання перед кредитором боржник виконав ще у липні 2010р., шляхом передачі представнику банку предмету застави, також не можуть бути взяті до уваги, з огляду на ч.1 ст. 11, ч.1 ст. 64 ЦПК України, відповідно до яких суд розглядає справи в межах заявлених сторонами вимог, та що письмовими доказами є будь - які документи які містять відомості про обставини , які мають значення для справи. Зокрема надані позивачем розрахунки, як станом на час звернення з позовом до суду у 2015р. так і станом на час розгляду справи в суді у червні поточного року - містять відомості про предмет доказування, - суми заборгованості, дати здійснення платежів, дати та суми зарахування коштів від продажу заставного авто. Щодо його доводів на відсутність повноважень представника банку на звернення з вказаним позовом до суду, з огляду на відсутність оригіналу довіреності, вони також не можуть бути взяті судом до уваги оскільки в матеріалах справи міститься копія довіреності представника банку Самфір Ф. О. завірена належним чином, відповідно до вимог ч.5 ст. 42 ЦПК України. З огляду на вищевикладене, те, що позивач зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а відповідач взяті на себе зобов'язання за даним договором не виконав, внаслідок чого за ним рахується заборгованість у вищезазначеній сумі, що підтверджується наданим позивачем розрахунком, який не спростований представником відповідача, позовні вимоги щодо стягнення простроченої заборгованості по тілу кредиту, процентам та комісії знаходяться в межах строків позовної давності, - вони в цій частині підлягають задоволенню. Щодо вимог позивача про стягнення пені в сумі 30556,54 долл. США, то суд вважає їх підлягаючими частковому задоволенню, з огляду на наступне. Оскільки фінансові санкції за несвоєчасне повернення кредиту у вигляді пені можуть бути застосовані лише у випадках прострочення грошового зобов'язання у гривні, та їх стягнення може обмежуватися останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду (з 09.04.2014р. по 09.04.2015р.), суд вважає, що остання повинна бути нарахована та стягнута з відповідача за період з 09.04.2014р. по 09.04.2015р., з врахуванням курсу валют станом на день ухвалення рішення (25,92 грн./1 дол. США), за формулою (9210,32 (тіло)+15216,22 (відсотки) + 992,32 (комісії), які залишалися незмінними х 0,15% (ставка пені відповідно до п.4.1 розд. 4 договору) х на кількість днів у відповідному місяці за який здійснюється нарахування х 365 (кількість днів у році) становить за 2014р.: 22 дні квітня -229,81 дол. США, 30 днів травня - 1143,83 дол. США, 28 днів червня - 1067,60 дол.США, 34 дні липня - 1296,36 дол.США, 29 днів серпня - 1105, 72 дол. США, 32 дні вересня - 1220,11 дол,США, 31 день жовтня - 1181,98 дол.США, 30 днів листопада - 1143,84 дол.США, 31 день грудня - 1181,98 дол.США та за 2015р.: 31 день січня - 1181,98 дол,США, 28 днів лютого - 1067,59 дол.США, 31 день березня - 1181,98 дол.США, 9 днів квітня - 343,15 дол,США, у загальній сумі 13345,93 дол.США, що еквівалентно 345926,51 грн.). Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати відповідно до розміру задоволених позовних вимог, -2443,06 грн. судового збору.

Outcome: partial