Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до приватного акціонерного товариства "Українська акціонерна страхова компанія АСКА" про стягнення суми страхового відшкодування, пені за несвоєчасну виплату страхового відшкодування, три відсотки річних за прострочення виконання грошового зобов'язання щодо виплати страхового відшкодування, витрат на правову допомогу. 30 квітня 2014 року Калінінським районним судом м.Донецька відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до приватного акціонерного товариства "Українська акціонерна страхова компанія АСКА" про стягнення страхового відшкодування. Калінінський районний суд м.Донецька припинив свою роботу, що підтверджується відповідним оголошенням на офіційній сторінці веб-сайту суду. Відповідно до Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції» та розпорядження ВССУ від 02.09.2014 №27/0/38-14 "Про визначення територіальної підсудності справ" визначено територіальну підсудність Калінінського районного суду м. Донецька - Павлоградському міськрайонному суду Дніпропетровської області. Пунктом 3 ст. 1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції» передбачено, що справи, розгляд яких не закінчено і які перебувають у провадженні місцевих, апеляційних судів, розташованих в районі проведення антитерористичної операції, в разі неможливості здійснювати правосуддя передаються судам відповідно до встановленої згідно з цим Законом підсудності протягом десяти робочих днів з дня прийняття розпорядження головою відповідного вищого спеціалізованого суду. У разі неможливості передачі матеріалів справи відповідно до встановленої згідно з цим Законом підсудності вчинення необхідних процесуальних дій здійснюється за документами і матеріалами, поданими учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для ухвалення відповідного судового рішення. На виконання приписів вищевказаного Закону України Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області прийнято до провадження справу за позовом [PERSON] до приватного акціонерного товариства "Українська акціонерна страхова компанія АСКА" про стягнення страхового відшкодування. Згідно заяви від 25.03.2015 року [PERSON] збільшив розмір позовних вимог, а саме просить стягнути з приватного акціонерного товариства "Українська акціонерна страхова компанія АСКА" на свою користь суму страхового відшкодування за договором страхування майна №7405555 від 07.11.2011 року в розмірі 202201,09 грн., пеню за несвоєчасну виплату страхового відшкодування за договором страхування майна №7405555 від 07.11.2011 року в розмірі 21655,74 грн., три відсотки річних за прострочення виконання грошового зобов'язання щодо виплати страхового відшкодування за договором страхування майна №7405555 від 07.11.2011 року в розмірі 17799,24 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 218046,40 грн. Позовна заява мотивована тим, що 07.11.2011 року між сторонами у справі укладено договір страхування майна № 7405555, відповідно до якого застраховано майновий інтерес позивача, пов'язаний із володінням, використанням, розпорядженням нерухомими майном, квартирою за адресою: [ADDRESS]. 27.03.2012 року відбувся страховий випадок - залиття вказаної квартири, внаслідок чого завдано збитків застрахованому майну позивача: пошкоджено м'які меблі, шпалери, покриття водоемульсійною фарбою на стелі, гіпсокартонну конструкцію, паркетну дошку на підлозі, про що комісією у складі начальника служби експлуатації ОСББ «Замок на Панківській» було складено акт №4. 27.03.2012 року позивач письмово повідомив відповідача про настання страхового випадку та заходів, які було вжито для мінімізації збитків, до заяви було додано перелік пошкодженого майна. 28.03.2012 року сторонами у справі складено страховий акт. Після затоплення позивач запросив представника будівельної компанії, який склав кошторис видів робіт, які необхідно зробити для відновлення попереднього стану, який склав 152281 грн. Згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку суб'єкта оціночної діяльності від 03.04.2012 року, складеного на замовлення страхової компанії, розмір матеріального збитку склав 14683 грн. З таким розміром матеріального збитку позивач не погодився та звернувся до суду, надавши звіти про визначення вартості матеріального збитку суб'єкта оціночної діяльності від 16.01.2014 року та від 23.03.2015 року (розмір збитку - 207861,09 грн.), просив стягнути суму страхового відшкодування згідно звіту від 23.03.2015 року за вирахуванням франшизи в розмірі 5660 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити на підставі доводів позовної заяви. Додатково пояснила, що в квартирі станом на даний час ремонт проведено не було, позивач не погодився з сумою страхового відшкодування, запропонованою до виплати відповідачем, тому не надав відповідачу реквізити свого розрахункового рахунку в банку. В судовому засіданні представник відповідача визнав позов частково в сумі 8673грн., виходячи з розміру матеріального збитку, розрахованого згідно звіту від 03.04.2012 року, за вирахуванням франшизи у разі пошкодження квартири (конструкційних елементів) в розмірі 5660 грн. та франшизи у разі пошкодження меблів в розмірі 3000 грн. Вказала, що перерахувати страхове відшкодування в строк, встановлений договором №7405555 від 07.11.2011 року відповідач не мав можливості, оскільки позивач не надав реквізити свого рахунку в банку, як це передбачено п.5.6 договору, тому вини відповідача у невиконанні умов договору не вбачає. Інші вимоги позивача представник відповідача не визнала в повному обсязі. Третя особа в судове засідання не з'явилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, причину неявки суду не повідомила. Заслухавши представників сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову частково виходячи з наступного. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 07.11.2011 року між сторонами у справі було укладено договір страхування майна №7405555. Предметом договору є майнові інтереси, що пов'язані з володінням, користуванням, розпорядженням квартирою за адресою: [ADDRESS], її конструкційних елементів, меблями, побутовою технікою, а саме майном згідно опису згідно додатку 1 до договору. 26.03.2012 року відбувся страховий випадок - залиття вказаної квартири, про що комісією у складі начальника служби експлуатації ОСББ «Замок на Панківській» було складено акт №4. Згідно акту №4 від 27.03.2012 року внаслідок залиття постраждало майно позивача: м'які меблі (диван та обшивка), шпалери, покриття водоемульсійною фарбою на стелі, гіпсокартонна конструкція, підлога (паркетна дошка). Залиття відбулось з вище розташованої квартири №5а. 27.03.2012 року позивач звернувся із заявою до ПрАТ "Українська акціонерна страхова компанія АСКА", в якій повідомив про страховий випадок та обставини залиття квартири, додав перелік майна, яке постраждало. Пунктом 1 договору страхування від 07.11.2011 року та договором Мегаполіс №2661306 визначено, що, зокрема, страховим випадком визнається пошкодження або загибель застрахованого майна в результаті дії води. ПрАТ "Українська акціонерна страхова компанія АСКА" визнало залиття страховим випадком. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати або страхового відшкодування страхувальнику; при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Згідно зі ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Згідно з ст. 9 Закону України "Про страхування" страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Згідно з ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно з п.п. 4.1, 4.2, 4.3 договору страхування розмір страхового відшкодування розраховуються страховиком виходячи з суми спричиненого матеріального збитку за вируванням франшизи на підставі протоколу огляду пошкодженого майна, документів, які підтверджують розмір збитків, а також висновку експерта. Згідно з додатком №1 до договору страхування франшиза у разі настання страхового випадку складає 0,5% від страхової суми, тобто 5660 грн. - у випадку пошкодження оздоблення квартири, 3000 грн. - у випадку пошкодження меблів. Згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку завданого страхувальнику через пошкодження застрахованого майна за адресою: [ADDRESS], який складено 03.04.2012 року суб'єктом оціночної діяльності на замовлення ПрАТ "Українська акціонерна страхова компанія АСКА", розмір матеріального збитку склав 14683 грн., з якої 14333 грн. - приміщення №4, 350 грн. - диван. На підставі п.4.8 договору страхування кожна із сторін договору має право вимагати проведення додаткової незалежної експертизи, яку оплачує за свій рахунок. Позивач скористався таким правом, надав суду звіти про визначення вартості матеріального збитку суб'єкта оціночної діяльності від 16.01.2014 року та від 23.03.2015 року, згідно збільшених позовних вимог просив стягнути суму страхового відшкодування згідно звіту від 23.03.2015 року за вирахуванням франшизи в розмірі 5660 грн. Проте суд вважає за необхідне при визначенні розміру збитку, завданому майну позивача, врахувати звіт, який складено 03.04.2012 року суб'єктом оціночної діяльності на замовлення ПрАТ "Українська акціонерна страхова компанія АСКА", оскільки такий звіт було складено безпосередньо після настання страхового випадку. Матеріали справи не містять доказів наявності причинно-наслідкового зв'язку між наявними пошкодженнями квартири, майна в квартирі станом на дати проведення оцінки збитків 16.01.2014 року, 23.03.2015 року та залиттям, яке мало місце 26.03.2012 року. Відповідно до ч. 4 ст.10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Для з'ясування вказаних вище обставин необхідно володіти спеціальними знаннями, що відповідно до вимог ст. 143 ЦПК України можливо з'ясувати на підставі проведеної експертизи. В судовому засіданні судом роз'яснено представникам сторін право на призначення судової експертизи. Проте сторони таким правом не скористались. Відповідно до ч. 1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сума страхового відшкодування в розмірі 8673 грн. (14333 грн. (збитки, в результаті пошкодження конструкційних елементів квартири) - 5660 грн. (франшиза). Розмір збитку, завданого в результаті пошкодження дивану складає 350 грн. та не підлягає стягненню, оскільки франшиза в розмірі 3000 грн. його перевищує. Згідно з п.4 ч.1 ст.611 ЦК України, ч.2 ст.625 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ч.1 ст.614, ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відповідно до п.5.1 договору страхування страховик здійснює виплату страхового відшкодування безготівковим платежем протягом 15 робочих днів після оформлення та підписання страхового акту. Однак в заяві від 27.03.2012 року позивач не вказав банківські реквізити (номер рахунку) для перерахування суми страхового відшкодування. Відповідно до п.5.6.6 договору страхування виплата страхового відшкодування не здійснюється якщо страховику не було надано необхідні документи відповідно до умов договору. При цьому відповідачем направлялись листи на адресу позивача із проханням надати банківські реквізити (номер рахунку) для перерахування суми страхового відшкодування. Проте, як пояснила в судовому засіданні представник позивача, позивач не надав банківські реквізити (номер рахунку) для перерахування йому суми страхового відшкодування, тому що не погоджувався з розміром, визначеним страховою компанією. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені та трьох процентів річних, враховуючи недоведеність вини відповідача у несвоєчасному перерахуванні суми страхового відшкодування позивачу. Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно з ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать також витрати на правову допомогу. Відповідно до ст.87 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Відповідно до ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні (1218 грн. х 0,4= 487,20 грн.). Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). В матеріалах справи міститься договір про надання професійних послуг №13/09-01 від 13.09.2013 року, укладений між позивачем та ТОВ «АФ «Лавринович і Партнери», розрахунок суми витрати, пов'язаних з оплатою правової допомоги, копія виписки з особового рахунку ТОВ «АФ «Лавринович і Партнери», згідно якої вбачається, що позивач перерахував ТОВ «АФ «Лавринович і Партнери» згідно договору про надання професійних послуг №13/09-01від 19.09.2013 року 47958 грн. Згідно з ч.3 ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Таким чином, враховуючи складність справи, кваліфікацію і досвід працівників ТОВ «АФ «Лавринович і Партнери», які представляли інтереси позивача в судовому засіданні, та витрачений ними час, а також зважаючи на часткове задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 974,40 грн. Враховуючи вимоги ч.1 ст.88 ЦПК України та ст.4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60грн.

Outcome: partial