Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-26 00:00:00

До суду звернувся позивач з позовною заявою до [PERSON], Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, третя особа [PERSON], про визнання недійсним рішення про передачу в приватну власність земельної ділянки та скасування державної реєстрації земельної ділянки та такого права. В обґрунтування позову зазначив, що йому начебто , як учаснику бойових дій , безоплатно було надано у приватну власність земельну ділянку розміром - 0,906 гектара ріллі для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель РЕЗЕРВНОГО ФОНДУ Осадченської сільської ради Петропавлівського району, Дніпропетровської області. Розпорядженням голови Петропавлівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області № Р-589-11 від 01.11.2011 року йому надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,906 гектарів ріллі для ведення особистого селянського господарства , за рахунок земель резервного фонду Осадченської сільської ради. Позивач вважає, що термін дії у часі такого розпорядження необмежений. З 2012 року по даний час позивач користується , розпоряджається та володіє, вищенаведеною земельною ділянкою на власні потреби відповідно цільового призначення земельної ділянки . Щорічно сплачує земельний податок за наданоу йому у ПРИВАТНУ власність земельну ділянку. В осінньо - весняний період 2016 - 2017 році позивачем були здійснені роботи по підготовці вищевказаної земельної ділянки до вирощування сільськогосподарської продукції , у травні 2017 року здійснив на її території посів зернових культур. 26.05.2017 року за місцем розташування вказаної земельної ділянки прибули представники ТОВ "Геосервіс" з метою встановлення меж земельної ділянки на підставі правочину третьої особи , яка є власником даної земельної ділянки. Після звернення до державних органів реєстрації прав на нерухоме майно позивач дізнався, що 04.03.2016 року до реєстру були внесені відомості про право приватної власності [PERSON] на земельну ділянку яка, начеб то раніше була надана йому у приватну власність. Позивач вважає, що внесення вказаних відомостей підлягає скасуванню. На підставі викладеного позивач прохає суд визнати недійсним рішення Управління Держгеокадастру у Петропавлівському районі Дніпропетровської області від 04.03.2016 року про державну реєстрацію земельнох ділянки площею - 0,9783 га під кадастровим номером [NUMBER] за [PERSON]. Та скасувати рішення державного реєстратора про визнання за [PERSON] права приватної власності на земельну ділянку площею - 0,9783 га, цільове призначення 6 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, під кадастровим номером [NUMBER], розмішену на території Осадченської сільської ради Петропавлівського району, Дніпропетровської області. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав частково, прохає не розглядати вимогу щодо скасування рішення державного реєстратора про визнання за [PERSON] права приватної власності на земельну ділянку площею - 0,9783 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, під кадастровим номером [NUMBER], розмішену на території Осадченської сільської ради Петропавлівського району, Дніпропетровської області. Відповідач 1, який був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду даної цивільної справи, до суду не з'явився, про причини неявки не повідомив, відзив на позов не надав. Відповідач 2 надав заперечення проти позову, в яких зазначив, що земельна ділянка кадастровий номер [NUMBER], відповідно до Державного акту на право колективної власності на землю відноситься до земель колективної власності та пайового фонду КСП ім. Ілліча Осадченської сільської ради та може бути передана лише членам вказаного КСП для ведення товарного сільськогоспогосподарського виробництва. Позивачу надано дозвіл на розробку землевпорядної документації на земельну ділянку з земель РЕЗЕРВНОГО фонду, позивачем не надано доказів, що йому надано дозвіл на розробку технічної документації саме на земельну діляку, власником якої є відповідач 1. Просить врахувати, що цільове призначення та розмір земельних ділянок різні а також відсутність у земельному масиві , де розташовані вказані земельні ділянки, земель для ведення особистого селянського господарства. Прохає у задоволенні позову відмовити. Відповідно до норм ч. 3 ст. 53 ЦПК України, судом також залучено до участі у справі третю особу - фізичну особу - підприємця [PERSON] (далі - ФОП [PERSON]), оскільки рішення суду по даній справі може вплинути на її права та обов'язки, так як згідно з відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно земельна ділянка кадастровий номер [NUMBER] перебуває в користуванні ФОП [PERSON], на праві оренди згідно договору оренди землі від 27.12.2016 року, право оренди за яким зареєстровано 30.12.2016 року (номер запису про інше речове право №18492920), що підтверджується витягом з державного земельного кадастру ( а.с.10-12). Представник третьої особи в судовому засіданні позов не визнав, надав до суду заперечення проти позову та вважає, що позов не підлягає задоволенню, оскільки розпорядження Петропавлівської райдержадміністрації від 01.11.2011 року №Р-589-11 не є правовстановлюючим документом та втратило чинність на підставі Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо визначення складу, змісту та порядку погодження документації із землеустрою " від 02.06.2015 року №497-VIII. До того ж, представник третьої особи пояснив, що Позивач не надав доказів того, що в розпорядженні Петропавлівської райдержадміністрації від 01.11.2011 року №Р-589-11 мова йде саме про належну Відповідачу 1 земельну ділянку. Прохає врахувати, що земельна ділянка перебуває у оренді третьої особи та відмовити у задоволенні позову . Вислухавши представника позивача, представника відповідача 2, представника третьої особи, вивчивши матеріали справи суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі з оглядом на наступні обставини. Відповідно до частини 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 4 ЦПК України вказує, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 12 ЦПК України передбачає, Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Стаття 76 ЦПК України визначає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що відповідач 1 - [PERSON] є власником земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER], розміром 0,9783 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку ( а.с.74,75). Позивачеві [PERSON] 01.11.2011 року Головою Петропавлівської райдержадміністрації наданий дозвіл на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки площею 0,906 га ріллі для ведення особистого селянського господарства на території Осадченської сільської ради за рахунок земель РЕЗЕРВНОГО ФОНДУ сільської ради. У п.3. розпорядження вказані дії після виконання яких позивач повинен був звернутися до райдержадміністрації для прийняття рішення про надання земельної ділянки у власність. ( а.с. 7). У позовній заяві не зазначено які саме дії Відповідачів порушили права та інтереси Позивача та на підставі яких норм законодавства передбачений захист, як вважає позивач, його порушеного права. Позивач не надав доказів (з урахуванням витребуваних сторонами доказів) тих обставин, що йому розпорядженням Петропавлівської райдержадміністрації від 01.11.2011 року надано дозвіл на розробку землевпорядної документації саме на земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER]. Позивач прохає суд визнати недійсним рішення Управління Держземкадастру у Петропавлівському районі Дніпропетровської області від 04.03.2016 року про державну реєстрацію земельної ділянки площею - 0,9783 га під кадастровим номером [NUMBER] за [PERSON]. При цьому саме рішення у судове засідання та до матеріалів справи не надане. Суд вважає за необхідне вказати, що вказане рішення не породжує жодних правових наслідків тому, що захист порушеного права власності на майно , якщо воно відбулося, має вирішуватися за нормами цивільного законодавства. Як пояснив відповідач 2, на підставі вказаного рішення 04.03.2016 року вказана земельна ділянка вже зареєстрована, як приватна власність, за [PERSON] і скасування рішення не тягне за собою будь яких правових змін. Суд повністю погоджується з даним поясненням сторони. Крім цього суд враховує, що викопіювання з кадастрової карти, додане Позивачем до позовної заяви від 26.04.2017 р., не стосується земельної ділянки Позивача та видане Відділом у Петропавлівському районі Держгеокадастру у Дніпропетровській області помилково, оскільки у заяві Позивача від 26.04.2016 р., ЗВ-1203779332016 (на видачу цього викопіювання) вказаний критерій пошуку земельної ділянки - площа 0,9060 га., а площа земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER] складає 0,9783 га. Крім того, згідно Акту поновлення меж земельної ділянки від 26.05.2017 р., чітко вбачається, що на наданому Позивачем викопіюванні з кадастрової карти зазначена земельна ділянка кадастровий номер [NUMBER]. Витяг з Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER] замовлений представником Позивача, не містить жодних відомостей про взаємозв'язок земельної ділянки, яка належить Відповідачу 1 з земельною ділянкою, на яку претендує Позивач. Суд встановив, що згідно Витягу з Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки Відповідача 1 критерієм пошуку відомостей в ДЗК щодо земельної ділянки є саме її кадастровий номер. На даний час, згідно законодавства України, будь-яка особа має право отримати Витяг з ДЗК та викопіювання з кадастрової карти щодо будь-якої земельної ділянки на території України, звернувшись до відповідного Центру надання адміністративних послуг. Право власності Відповідача 1 на спірну земельну ділянку виникло задовго до видачі Позивачеві розпорядження щодо надання дозволу на розробку землевпорядної документації, на підставі державного акту про право приватної власності на землю від 27.03.2002 року., серії [NUMBER], що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №60188721 (копія наявна в матеріалах справи а.с. 67). Також слід зазначити, що земельна ділянка, зазначена у вказаному Державному акті, площею 7,4600 га., фактично складається з двох частин - земельних ділянок: кадастровий номер [NUMBER] площею 6,4817 га., та земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER] площею 0,9783 га. Спірна земельна ділянка кадастровий номер [NUMBER] площею 0,9783 га., як і земельна ділянка кадастровий номер [NUMBER] площею 6,4817 га., перебувають в оренді у ФОП [PERSON], право щодо якої зареєстроване у встановлено законодавством порядку, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку ( а.с. 10-12). Прямим доказом того, що земельна ділянка, на яку претендує Позивач, не має жодного відношення до земельної ділянки [PERSON], є їх різне ЦІЛЬОВЕ призначення та площа, а також відсутність у земельному масиві, де розташовані вказані земельні ділянки, земель для ведення особистого селянського господарства. Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо визначення складу, змісту та порядку погодження документації із землеустрою " від 02.06.2015 року №497-VIII прийняті і не виконані до набрання чинності цим Законом рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо створення нових та впорядкування існуючих землеволодінь і землекористувань зберігають чинність протягом ДВОХ років з дня набрання чинності цим Законом, а розроблені відповідно до цих рішень проекти землеустрою після погодження в порядку, встановленому статтею 186-1 Земельного кодексу України, підлягають затвердженню органом, який надав дозвіл на їх розроблення, та є підставою для внесення відповідних відомостей до Державного земельного кадастру. Таким чином, Позивач звернувся до суду з позовом 13.07.2017 року, тобто після спливу двох років, передбачених пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо визначення складу, змісту та порядку погодження документації із землеустрою " та втрати чинності розпорядженням Петропавлівської райдержадміністрації від 01.11.2011 року №Р-589-11, на розроблення землевпорядної документації. До того ж у вказаному розпорядчому документі мова не йде про конкретну земельну ділянку як сформований об'єкт нерухомості з визначенням його меж на місцевості. Отже, на день розгляду справи рішення Петропавлівської райдержадміністрації від 01.11.2011 року №Р-589-11 на підставі якого Позивач вважає, що він набув право приватної власності на земельну ділянку, втратило чинність. Більше того, за розпорядженням Петропавлівської райдержадміністрації від 01.11.2011 року №Р-589-11 у Позивача не виникло право власності, а лише виникла правова підстава для оформлення такого права. Отже, вказане розпорядження саме по собі не є правовстановчим документом, а лише створює правову підставу для початку розроблення землевпорядної документації на земельну ділянку, яка підлягатиме подальшому затвердженню іншим розпорядчим актом. Після отримання вказаного розпорядження позивач повинен був виконати всі дії вказані у Порядку отримання земельних ділянок у приватну власність та діяти виключно на підставі норм Земельного кодексу України. Як відомо, отримання дозволу на розроблення тієї чи іншої землевпорядної документації є першим кроком на шляху до оформлення відповідних документів на земельну ділянку, відсутність яких унеможливлює легальне її використання. Позивач жодних дій по оформленню відповідних документів на земельну ділянку не виконав, із наведених доводів не вбачається, що у нього були об'єктивні перешкоди для здійснення вказаних дій. Ствердження позивача про те, що земельна ділянка передана йому у приватну власність є помилковими і необґрунтованими тоді як відповідач 1 є належним власником земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER] площею 0,9783 га, що підтверджується вивченими в судовому засіданні письмовими доказами і його право захищене як нормами Конституції України так і нормами цивільного та земельного права. Позивач запевнив суд про те, він щорічно сплачує земельний податок за начеб то надану йому у ПРИВАТНУ власність земельну ділянку. В осінньо - весняний період 2016 - 2017 року ним були здійснені роботи по підготовці вищевказаної земельної ділянки до вирощування сільськогосподарської продукції , у травні 2017 року здійснив на її території посів зернових культур, але правомірність користування та сплати коштів за використання земельної ділянки свого підтвердження під, час судового слідства, не знайшли. На підставі викладеного, суд прийшов до висновку, що Позивачем не надано доказів порушення його права саме відповідачами та виникнення будь-яких прав на земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER] площею 0,9783 га., власником якої є відповідач 1 а звернення позивача до суду є передчасним і тому у задоволенні позову необхідно відмовити. При подачі позову позивачем сплачений судовий збір в сумі 640 гривень, який, в порядку ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне покласти на [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed