Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулася [PERSON] - [PERSON] з позовом до [PERSON], третя особа без самостійних вимог: Орган опіки та піклування Вінницької міської ради про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги мотивовано тим, що рішенням Староміського районного суду м. Вінниці №2-944/10 від 16 червня 2010 року між позивачем та відповідачем розірвано шлюб, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області зроблено відповідний актовий запис за №769. Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження останнього [NUMBER] від 02 листопада 2007 року. Рішенням Староміського районного суду м. Вінниці №2-1720/10 від 07 грудня 2010 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина - [PERSON] в розмірі 1/4 частки від його доходу, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 13 жовтня 2010 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно з довідкою, виданою Центральним відділом державної виконавчої служби м. Вінниці, заборгованість відповідача зі сплати аліментів за період з 13 жовтня 2010 року по 01 лютого 2018 року станом на 01 січня 2018 року становить 62717,71 грн. Відповідач, починаючи з липня 2010 року проживає окремо та жодного з покладених законом на батьків обов'язків не виконує, при цьому педагогічної, матеріальної, трудової або будь - якої участі у вихованні сина не приймає. Всі питання щодо виховання сина вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки зі сторони відповідача. Дитина повністю знаходиться на утриманні матері, яка прикладає усі зусилля задля її розвитку. Вищенаведені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення батька від виховання дитини, свідоме нехтування останнім батьківськими обов'язками. Разом з тим 26 лютого 2018 року відповідачем було підписано заяву, яка посвідчена нотаріусом, та у якій останній зазначає про те, що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав. В силу викладених обставин позивач звернулася до суду з даним позовом, у якому просила позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] у відношенні малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Позивач та її представник в судове засідання не з'явились, однак 03 травня 2018 року представник позивача звернувся до суду із заявою про розгляд справи у його відсутність, у якій також зазначив про те, що позовну заяву останній просить задовольнити. (а.с. 44) Представник Органу опіки та піклування Вінницької міської ради в судове засідання не з'явився, однак 17 квітня 2018 року представником Органу опіки та піклування [PERSON] було подано до суду заяву про розгляд справи у її відсутність разом із висновком щодо доцільності позбавлення батьківських прав. У вказаній заяві [PERSON] також зазначила про те, що висновок Органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його сина - [PERSON] остання підтримує. (а.с. 41) В судове засідання призначене на 04 квітня 2018 року відповідач не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням, яке повернулося на адресу суду та на якому міститься підпис останнього про вручення поштового відправлення. (а.с. 32) В судове засідання призначене на 03 травня 2018 року відповідач не з'явився повторно, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином. Конверт з повісткою про виклик в судове засідання повернувся на адресу суду з відміткою відділення поштового зв'язку "за закінченням терміну зберігання" (а.с. 39-40), що розцінюється судом як належне повідомлення особи про дату, час та місце розгляду справи. Згідно з частиною третьою статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали цивільної справи, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного. Згідно зі свідоцтвом про народження серії І-АМ №093273, виданим 02 листопада 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON], [INFO]. (а.с. 7) Рішенням Староміського районного суду м. Вінниці №2-944/10 від 16 червня 2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 17 серпня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис №2056 розірвано, місцем проживання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]., визначено постійне місце проживання матері - [PERSON] (а.с. 5) Факт розірвання між сторонами шлюбу також підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу [NUMBER], виданим 02 липня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області. (а.с. 6) При цьому, рішенням Староміського районного суду м. Вінниці №2-1720/10 від 02 грудня 2010 року стягнуто з [PERSON], [INFO], уродженця м. Вінниці, українця, громадянина України, непрацюючого, проживаючого за адресою: [ADDRESS] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON].28.10.2007 року народження аліменти в розмірі 1/4 частки від його доходу, щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду - з 13.10.2010 року і до досягнення дитиною повноліття. (а.с. 45-47) Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як вбачається з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню №23557760, виданого державним виконавцем Князюком І.А., станом на 01 січня 2018 року заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів складає 62717,17 грн. (а.с. 11-12) Згідно з довідкою, виданою директором Комунального закладу "Загальноосвітня школа I - III ступенів №11 Вінницької міської ради" - [PERSON], у даному навчальному закладі, в 4-Б класі навчається [PERSON], 2007 року народження. Мати - [PERSON] - [PERSON] цікавиться життям дитини та співпрацює з класним керівником по телефону, у 2016 - 2017 навчальному році залучалася до вирішення організаційних питань класу. Протягом 2017 - 2018 навчального року мати була присутня на батьківських зборах у вересні та в листопаді, на шкільні потреби сина, його харчування та зошити кошти здає мати. (а.с. 13) З довідки №41 від 05 лютого 2018 року, виданої класним керівником Комунального закладу "Загальноосвітня школа I - III ступенів №11 Вінницької міської ради" вбачається, що учень 4-Б класу - [PERSON] проживає з матір'ю - [PERSON] - [PERSON], яка займається вихованням та навчанням сина, систематично відвідує батьківські збори. З даної довідки також вбачається, що батько учня - [PERSON] вихованням та навчання сина не цікавиться та не займається, жодного разу не був присутній на батьківських зборах. (а.с. 14) В той же час, як вбачається із заяви [PERSON], [INFO] від 26 лютого 2018 року, посвідченої приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] проти позбавлення його батьківських прав щодо малолітнього сина - [PERSON], [INFO] не заперечує. Із вказаної заяви також вбачається, що відповідач справу щодо позбавленя його батьківських прав просить розглядати у його відсутність, зараз і в майбутньому не матиме до [PERSON] матеріальних та родинних претензій. (а.с. 15) Статтею 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Як вбачається з висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його сина - [PERSON], [INFO] №01-00-011-16759 від 16 квітня 2018 року, на засіданнях комісії з питань захисту прав дитини при виконкомі Вінницької міської ради було заслухано пояснення [PERSON] та його матері - [PERSON] - [PERSON] та розглянуто документи, які стосуються даної справи. Зокрема, із вказаного висновку вбачається, що батько дитини - [PERSON] на засідання комісії з питань захисту прав дитини не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про розгляд даного питання, а тому враховуючи вищевикладене, а також беручи до уваги думку дитини та неналежне виконання батьком протягом останніх десяти років обов'язків по вихованню та утриманню сина, Орган опіки та піклування вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо дитини, [PERSON], [INFO]. (а.с. 42-43) Відповідно до статті 150 СК України батьки зобов'язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, стан; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. На батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства»). Згідно з нормою статті 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Конвенція про права дитини, виходячи із рівності прав матері та батька, у пункті 1 статті 9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками в супереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Як зазначено у статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно зі статтею 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загально визнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно зі статтею 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до абзацу шостого пункту одинадцятого постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Отже, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, таке визнання позову судом приймається, що є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову. Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини та беручи до уваги визнання відповідачем позову, а також те, що останній ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків та не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову. В той же час, слід зазначити, що відповідно до вимог статті 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При цьому, у відповідності до вимог статті 169 СК України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved