Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-24 00:00:00

І. ПРОЦЕДУРА 20.05.2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить: - поновити [PERSON] на посаді начальника служби безпеки мореплавства казенного підприємства "Морська пошуково-рятувальна служба"; - стягнути з казенного підприємства "Морська пошуково-рятувальна служба" на користь [PERSON] суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Ухвалою суду від 22.05.2020 року провадження по справі відкрито та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 03.06.2020 року на адресу суду надійшла заява від представника позивача адвоката Яценко Ю.В. заява про зміну предмету позову. У вказаній заяві позивач просить викласти предмет позову (прохальну) частину в наступній редакції: -Визнати незаконним та скасувати Наказ директора казенного підприємства "Морська пошуково-рятувальна служба" від 21.04.2020 року № 231-к про звільнення [PERSON] з посади начальника служби безпеки мореплавства; -Поновити [PERSON] на посаді начальника служби безпеки мореплавствав казенного підприємства "Морська пошуково-рятувальна служба" з 21 квітня 2020 року; - Стягнути з казенного підприємства "Морська пошуково-рятувальна служба" на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу. 16.06.2020 року на адресу суду надійшли пояснення третьої особи щодо позову. 16.06.2020 року ухвалою суду було задоволено клопотання позивача про витребування доказів. 27.07.2020 року від відповідача Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» до суду надійшов відзив на позовну заяву. 03.08.2020 року від представника позивача - адвоката Маркова О.С. надійшла відповідь на відзив. 20.08.2020 року на адресу суду від відповідача надійшли заперечення на пояснення третьої особи. 20.08.2020 року від сторони відповідача надійшли заперечення на позовну заяву. 25.08.2020 року від третьої особи Професійної спілки працівників Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» надійшли додаткові пояснення на заперечення. 23.09.2020 року від позивача надійшло клопотання про допущення негайного виконання у разі стягнення суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу. 24.09.2020 року позивачем [PERSON] наданні письмові пояснення по справі. У судовому засіданні 24.09.2020 року представником відповідача [PERSON] наданні додаткові письмові пояснення по справі. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 25.09.2020 року позовні вимоги [PERSON] задоволені. 28.09.2020 року судом винесена ухвала про виправлення описки у рішенні суду від 25.09.2020 року, а саме внесено виправлення у вступну та резолютивну частини рішення Київського районного суду м. Одеси від 25.09.2020 року по справі № 947/12895/20, зазначивши у п`ятому абзаці наступне: "Допустити негайне виконання рішення суду в частині: поновлення на роботі на посаді начальника служби безпеки мореплавства Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» та стягнення з Казенного підприємства "Морська пошуково-рятувальна служба" на користь [PERSON] середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць у розмірі 31464,00 грн /тридцять одна тисяча чотириста шістдесят чотири гривні 00 копійок/." Зазначена ухвала суду прийнята згідно ч. 1 ст. 269 ЦПК України. 25.09.2020 року позивачем надано заяву про ухвалення додаткового рішення, у якій позивач просить ухвалити додаткове рішення та допустити негайне виконання поновлення на роботі на посаді начальника служби безпеки мореплавства КП «МПРС». Вказана заява про ухвалення додаткового рішення отримана суддею 28.09.2020 року. Ухвалою від 30.09.2020 року судом відмовлено у винесені додаткового рішення. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат Марков О.С. позовні вимоги підтримали, та просять позов задовольнити у повном обсязі. Представник відповідача казенного підприємства "Морська пошуково-рятувальна служба" Хлопко В.Ф. підтримав відзив та надані письмові пояснення, просить в задоволені позову відмовити. Представник третьої особи Професійна спілка працівників казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» - Дрозд А.О. у письмових поясненнях зазначив, що вимоги [PERSON] підтримує, та просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В судове засідання не з`явився, просить проводити розгляд справи за його відсутності. На підставі викладеного суд вважає можливим розглянути справу по суті. ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ В своїх позовних вимогах позивач посилається на те, що його звільнення є незаконним, проведеним із численними грубими порушеннями діючих норм та вимог трудового законодавства України, а саме не було запропоновано відповідачем жодної вакантної посади чи іншої вакантної роботи в КП «МПРС», яку б позивач міг виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації та досвіду. Позивачем було надано згоду особистим підписом про те, що він погоджується на будь-яку вільну посаду. Позивач зазначає, що скорочення штату КП «МПРС» було проведено всупереч листа Державноїслужби морського та річкового транспорту України. Жодної потреби для виведення зі штатного розпису великої кількості посад працівників у відповідача не було. Також відповідач не звертався із поданням до Професійної спілки працівників казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» з метою отримання попередньої згоди на звільнення позивача. Від адміністрації підприємства не надійшло жодного листа чи подання щодо надання згоди на розірвання трудового договору з працівниками, які є членами Професійної спілки. Позивач зазначає, що відповідачем не було виконано належним чином процедуру звільнення, чим знову ж таки в черговий раз порушено вимоги та норми трудового законодавства України, також відповідачем не було доведено до відома державної служби зайнятості про заплановане масове вивільнення працівників, чим було порушено діючі норми трудового законодавства. Представником відповідача Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» було надано відзив, в якому відповідач посилається на те, що існують проблеми фінансування, неможливе збільшення обсягу фінансування, необхідного для функціонування та розвитку Національної системи пошуку та рятування. З метою вжиття заходів щодо пріоритетних напрямків використання коштів підприємством було внесено зміни до штатного розпису КП «МПРС», зокрема виведено за штат посаду начальника служби безпеки мореплавства. Те, що позивачем було надано згоду особистим підписом про переведення на будь-яку вакантну посаду, представник відповідача не вважає належним повідомленням, оскільки позивачем конкретно не вказано на яку саме посаду бажає перевестись позивач та не надано жодних заяв про переведення. Відповідач зазначає, що внесення змін до штатного розпису є виключною компетенцією підприємства і є складовою на управління діяльністю на підприємстві. Щодо посилання позивача на необхідність отримання згоди профспілки на його звільнення зазначає: 13.02.2020 року позивач [PERSON] подав заяву про вибуття із членів Професійної спілки працівників Морської пошуково-рятувальної служби, з 13.02.2020 року по 21.04.2020 року на адресу КП «МПРС» не надходило жодних документів щодо членства [PERSON] в інших профспілкових організаціях. На підставі викладеного, у відповідача були відсутні підстави для отримання згоди у Профспілки. В зв`язку з чим відповідач зазначає, що було вжито всі заходи, щодо законного звільнення позивача [PERSON] . Позивач по справі та його представник надали відповідь на відзив, у якій зазначено, що позивачем надано згоду на переведення, про що і було зазначено у списку вакантних посад КП «МПРС» станом на 17.04.2020 року, наданих йому для ознайомлення, що не заперечується відповідачем, так як КП «МПРС» було винесено наказ №116-н «Про внесення змін до штатного розпису КП «МПРС», отже сам відповідач повинен був звернутись до позивача із пропозицією іншої роботи. Діючим трудовим законодавством не передбачено вимоги до особи, яку вивільняють, подавати будь-яку заяву про переведення на вакантну посаду, а передбачає наявність лише згоди такої особи на переведення. При цьому, яким чином буде надана така згода, КЗпПУ не визначає. Протягом двох місяців - з моменту ознайомлення з попередженням і до моменту звільнення позивача, роботодавцем здійснювався прийом на роботу інших осіб, що було встановлено згідно надано списка вакантних посад КП «МПРС» станом на 17.04.2020р., згідно Довідки щодо прийняття на роботу у КП «МПРС» за період з 17.02.2020р. по 21.04.2020р. Так за цей період до відповідача було прийнято на роботу загалом 36 працівників. Позивач зазначає, що 17.02.2020 року Головою Професійної спілки працівників казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» Дроздом А.О. було надіслано Лист-повідомлення на робочу електронну адресу директора КП «МПРС» [PERSON] , у якому зазначався повний перелік осіб, які входять до вищезазначеної професійної спілки. Тобто, відповідач був повідомлений про існування іншої створеної профспілки. Представником третьої особи - Професійної спілки працівників казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» - Дроздом А.О. були наданні письмові пояснення щодо позову, в яких представник зазначає, що директор КП «МПРС» був обізнаний про членство позивача у Професійній спілці працівників Казенного підприємства «Морська пошукова - рятувальна служба» згідно листа від 17.02.2020 року. Представником відповідача КП «МПРС» були наданні заперечення на пояснення третьої особи, згідно яких відповідач вважає, що сторона позивача та третьої особи здійснюють штучні підстави для скасування наказу про звільнення позивача. Звертає увагу суду на те, що на цей час вирішується питання щодо притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності. Також представником відповідача у запереченнях на позовну заяву зазначається, що під час звільнення позивача [PERSON] не було жодної вакансії, яку б можна було запропонувати позивачу згідно його освіти, кваліфікації та досвіду. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовну заяву та просять задовольнити. Представник відповідача КП «МПРС» заперечував проти задоволення позову. Представник третьої особи Професійної спілки працівників казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» - Дрозд А.О. надав письмові пояснення, де просить позовну заяву задовольнити. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно до Наказу від 30.06.2016 року №136-к та відомостей у Трудовій книжці позивача [PERSON] вказано, що 01 липня 2016 року позивач був прийнятий на роботу до казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» на посаду капітана пошуково-рятувального катеру ПРК-02. 05 вересня 2017 року [PERSON] був переведений на посаду начальника служби безпеки мореплавства, відповідно до Наказу від 29.07.2016 року № 224-к /а.с.14-15/. Згідно довідки КП "МПРС" вбачається, що [PERSON] з 01.07.2016 року по 21.04.2020 року, займав посаду начальника служби безпеки мореплавства, дохід за останні два календарних місяці перед звільненням ( лютий 2020., березень 2020 р.), який входить до розрахунку середньої заробітної плати (згідно порядку №100) склав 42476, 16 грн./а.с.199/. Відповідно до заяви від 13.02.2020 року позивач [PERSON] повідомив відповідача КП «МПРС» про вибуття із членів профспілки з 13.02.2020 року/а.с.25/. Протоколом установчих зборів засновників Професійної спілки працівників казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» від 14.02.2020 року було прийнято рішення про створення Професійної спілки працівників казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» та затверджено її Статут. З вказаного моменту [PERSON] став членом Профкому Професійної спілки працівників казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» /а.с.26-28/ 17.02.2020 року листом №1 директору КП «МПРС» [PERSON] від Професійної спілки працівників казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба», головою якої є Дрозд А.О., доведено до відома, що на КП «МПРС» діє первинна профспілкова організація, до складу якої станом на 17.02.2020 року входить позивач [PERSON] /а.с.82/. Наказом від 17.02.2020 року №116-н «Про внесення змін до штатного розпису КП «МПРС» на виконання листа Державної служби морського та річкового транспорту України від 10.01.2020 року № 207/07/15-20 зазначено: з 17.04.2020 року вивести із штатного розпису КП «МПРС», зокрема посаду - начальника служби безпеки мореплавства /а.с.19-20/. 18.02.2020 року позивача [PERSON] було письмово попереджено про те, що відповідно до Наказу КП «МПРС» від 17.02.2020 р. № 116-н «Про внесення змін до штатного розпису КП «МПРС» посада начальника служби безпеки мореплавства виводиться зі штатного розпису і тому на підставі вище викладеного [PERSON] підлягає вивільненню відповідно до п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України з дотриманням вимог чинного законодавства України /а.с.22/. Листом №02 від 28.02.2020 року директору КП «МПРС» [PERSON] повідомлено, що до Професійної спілки працівників казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба», головою якої є [PERSON] , будь-яких повідомлень, щодо запланованого вивільнення працівників не надходило /а.с.88/. Згідно відповіді Одеського міського центру зайнятості №545/19/02 від 23.03.2020 року повідомляється, що згідно бази даних Єдиної інформаційно-аналітичної системи Державної служби зайнятості станом на 20.03.2020 рік інформація щодо подання звітності про заплановане масове вивільнення працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці КП «МПРС» відсутня /а.с.89/. Листом за №16 від 21.04.2020 року директору КП «МПРС» [PERSON] повідомлено, що 17.04.2020 року Професійною спілкою працівників казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» прийнято рішення не надавати згоду на звільнення працівників, які є членами профспілки, в тому числі [PERSON] /а.с.91/. Наказом від 21.04.2020 року №231-к [PERSON] , начальника служби безпеки мореплавства звільнено із займаної посади у зв`язку із скороченням штату працівників відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України /а.с.23/. Згідно зі списком вакантних посад КП «МПРС» станом на 17.04.2020 року запропонованим позивачу [PERSON] , 17.04.2020 року особистим підписом позивач погодився обійняти будь-яку із запропонованих посад /а.с.24/. Відповідно до Акту КП «МПРС» від 21.04.2020 року вбачається, що станом на 21.04.2020 року на кінець робочого дня, на 17 годину від [PERSON] , начальника служби безпеки мореплавства КП «МПРС» не надходило заяви про його переведення на жодну із запропонованих йому посад /а.с.234/. 21.04.2020 року Головою Професійної спілки працівників казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» Дроздом А.О. надіслано лист №16 від 21.04.2020 року на офіційну електронну адресу відповідача на ім`я директора КП «МПРС» [PERSON] , у якому повідомляється, що від адміністрації підприємства не надійшло жодного листа чи подання щодо надання згоди на розірвання трудового договору з працівниками, які є членами Професійної спілки відповідно до Наказів КП «МПРС» № 116-н від 17.02.2020 року «Про внесення змін до штатного розпису КП «МПРС» та № 123-н від 18.02.2020 року «Про припинення діяльності філії «Чорноморська філія» казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» /а.с. 29/. В справі наявний лист - відповідь адвокату Яценко Ю.В. від 04.06.2020 року №3/61/1070-20 направлений відповідачем, в якому КП «МПРС» повідомляє, що штатний розпис та організаційна структура КП «МПРС» у період з 17.02.2020року по 21.04.2020 року не змінювались; техніко-економічне обґрунтування скорочення штату працівників КП «МПРС» не здійснювалось /а.с.109/. Згідно відповіді Державної податкової служби України Головне управління ДПС в Одеській області у період з 18.02.2020 року по 21.04.2020 року від КП "МПРС" надійшло 12 повідомлень про прийняття працівників на роботу /а.с.1, том2/. Матеріали справи містять довідку за підписом Начальника відділу управління персоналом Терлецької С., щодо прийняття на роботу у КП «МПРС» за період з 17.02.2020 року по 21.04.2020 року всього 36 працівників /а.с.116/. IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Згідно зі ст. 43 Конституції України передбачено, щокожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Згідно з ст.51 КЗпП України, однією з гарантій забезпечення права громадян на працю, серед інших є правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Згідно з п.4 ч.1 ст.36 КЗпП України, підставою припинення трудового договору, серед інших, є його розірвання з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. Відповідно до п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Згідно з ч.2 ст.40 КЗпП України, встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Відповідно до ч.1 ст.43 КЗпП України регламентовано, що розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу,може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства. Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 492 КЗпП України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. Відповідно до ч. 3 ст. 41 ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів), його керівників, профспілкового представника (там, де не обирається виборний орган профспілки), крім додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищестоящого виборного органу цієї профспілки (об`єднання профспілок). Відповідно до ч.3 ст. 492 КЗпП України вбачається, що уразі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України "Про зайнятість населення", власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ В ході судового розгляду справи встановлено, що позивач [PERSON] з 01.07.2016 року працював на посаді капітана пошуково-рятувального катеру, з 05.09.2017 року позивач був переведений на посаду начальника служби безпеки мореплавства та з 21.04.2020 року звільнений у зв`язку із скороченням штату працівників. Під час звільнення позивач був членом Професійної спілки працівників Морської пошуково-рятувальної служби. Під час свого звільнення позивачем [PERSON] було надано згоду на зайняття будь-якої посади на підприємстві КП «МПРС», крім того позивачем зазначено, що при складанні Акту від 21.04.2020 року позивач не був присутній та його не було ознайомлено із вказаним документом. Діюче законодавство, що регламентує порядок розгляду трудових спорів в частині звільнення осіб за скороченням штату, звертає увагу на обов`язкове з`ясування судом обставин наявності підстав для проведення такого скорочення штату (виведенням зі штату). По даній справі в ході судового розгляду справи сторона відповідача як на підставу для звільнення позивача за скороченням штату, посилалась на листДержавної служби морського та річкового транспорту України від 10.01.2020 року № 207/07/15-20. Дослідивши наказ від 17.02.2020 року №116-н «Про внесення змін до штатного розпису КП «МПРС» та вислухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку, що в листі не міститься прямої вказівки щодо скорочення чисельності працюючих осіб, в зв`язку з чим суд відхиляє вказані доводи відповідача. Даний висновок суду грунтується на дослідженні наступних документів: довідки за підписом Начальника відділу управління персоналом Терлецької С., відповіді Одеського міського центру зайнятості від 23.03.2020 року, листа з державної податкової служби України, письмовою інформацією, викладеною на ім`я адвоката позивача за підписом Заступника директора Дубіна С.А. від 04.06.2020 року №3/61/1070-20, в якому КП «МПРС» зазначає, що штатний розпис та організаційна структура КП «МПРС» у період з 17.02.2020року по 21.04.2020року не змінювались; техніко-економічне обґрунтування скорочення штату працівників КП «МПРС» не здійснювалось. При цьому доводи сторони позивача, що фактично скорочення штату не було, а здійснювався прийом на роботу інших осіб, повністю знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи. Таким чином, судом достеменно встановлено, що фактичного скорочення штату не відбувалось в зазначений період часу, та звільнення позивача з посиланням на наявність підстав для скорочення штату не відповідає дійсності. При цьому суд зазначає, що доводи відповідача, що затвердження штатного розпису, проведення прийому на работу та звільнення є результатом господарської діяльності відповідача, відновідно до Статуту та ст. 65 ГК України, судом не приймається, оскільки в даній справі суд не втручається в господарську та управлінську діяльність відповідача, а зазначає, що вказані дії мають проводитись установою з дотриманням вимог законодаства, яке регулює питання звільнення працівників за ініциативою роботодавця. Доводи сторони відповідача КП «МПРС» щодо того, що позивачу були запропоновані усі вакантні посади, спростовуються довідкою щодо прийняття на роботу у КП «МПРС» за період з 17.02.2020р. по 21.04.2020р., з якої слідує, що загалом прийнято 36 працівників, серед яких були не лише вакансії, які пропонував відповідач [PERSON] . При цьому суд вважає, що письмова згода позивача щодо запропонованих вакантних посад не була реалізована відповідачем через хибне ставлення до ще якоїсь письмової згоди позивача. Позивач не вказав, що згоден на посаду, яку він не міг зайняти через відсутність належної кваліфікації чи освіти. Даний перелік посад запропонованих позивачу можливо було реалізувати, але не було реального наміру відповідача. Довідка, складена працівником [PERSON] з переліком осіб прийнятих на роботу за час, коли позивача було попереджено про заплановане звільнення з посади, на посади, на які були прийняті інші особи свідчить, що керівництво відповідача до дня звільнення позивача проводило прийом громадян на посади які за кваліфікацією та освітою мав би можливість зайняти позивач. Аналіз даних довідок дає суду підстави вважати, що позивача було звільнено з упередженим ставленням саме до позивача. Тобто, при проведенні звільнення позивача передбачені вимоги, зазначені в п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України порушені відповідачем. Щодо вимог законодавства яке зобов`язує з`ясування думку профспілки на звільнення працівників, суд звертає увагу на наступне. В установі відповідача діє профспілковій комітет, повноваження якого надані стороною відповідача до справи. В ході судового розгляду справи встановлено, що з 14.02.2020 року створено ще одну профспілку. З даного питання сторони сперечались та повідомили суд про наявність іншого судового спору щодо легітимності та строку початку роботи вказаної профспілки. При цьому судом встановлено, що відповідач не звертався із поданням до професійної спілки працівників казенного підприємства морська пошуково-рятувальна служба з метою отримання попередньої згоди на звільнення позивача [PERSON] , так як позивач надав заяву та вийшов з членів профспілки до попередження про звільнення. Вказані обставини не оспорювались сторонами в ході судового розгляду справи. Доводи позивача, що керівництво не звернулось до новоутвореної профспілки судом враховуються, оскільки вказані доводи є обгрунтованими, та законом не обмежена кількість профспілок в одній установі. Позивач новоутворену профспілку, в якій він перебуває, залучив в якості третьої особи за його позовом. В ході розгляду справи думка новоутвореної профспілки була зазначена в письмових поясненнях, підтримана в судових засіданнях Головою даної профспілки [PERSON] . А саме, профспілка звертала увагу, що згоди на звільненя позивача немає, що керівництво відповідача звільняє неугодних працівників, що керівництво не виконало приписи щодо повідомлення про запланові вивільнення центр занятості, на підтвердження чого суду надані письмові докази, які були досліджені судом. Таким чином, відповідачемне було вчинено дій, які є сукупністю даних юридичних фактів для встановлення, що звільнення позивача [PERSON] було проведено відповідно до вимог діючого законодавства. Суд вважає, що стороною позивача надано достатньо доказів того, які були доведені в ході судового розгляду справи, та які підтверджують, що під час звільнення [PERSON] з посади начальника служби безпеки мореплавства, відповідачем були порушенні вимоги Кодексу законів про працю України. За таких обставин суд приходить до висновку, що Наказ від 21.04.2020 року №231-к є незаконним та підлягає скасуванню. Інші позовні вимоги [PERSON] є похідними від вимог щодо визнання наказу незаконним та його скасування, в зв`язку з чим також підлягають задоволенню. При цьому суд погоджується з наведеним стороною позивача розрахунком середнього заробітку за час вимушеного прогулу, що підлягає стягненню з відповідача. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також надавши їм оцінку в сукупності, а саме встановивши під час розгляду справи порушення відповідачем КП «МПРС» порядку звільнення позивача, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені. VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням задоволення позовних вимог сума сплаченого при поданні позовної заяви судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved