Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-20 00:00:00

22.01.2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просила визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим будинком за адресою: м.Миколаїв Велика Корениха вул. [PERSON] 28-Б, та примусово зняти з реєстраційного обліку, посилаючись на те, що відповідачі в спірному будинку не проживають з 2008 року, житловою площею не користуються без поважних причин, обов'язки, які витікають з договору найму житлового приміщення відповідачі не виконують. Ухвалою суду від 26.01.2018 року провадження по справі було відкрито. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. У судове засідання відповідачі [PERSON], [PERSON] не зявились, про дату, час і місце судового засідання були повідомлені належним чином, поважних причин неявки суду не повідомили. Заяв, клопотань, відзиву на позов від відповідачів до суду не надходило. Суд вважає можливим постановити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного. Як встановлено в судовому засіданні, житловий будинок за адресою: м.Миколаїв Велика Корениха вул. [PERSON] 28-Б, належить [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.10.2017 року. Згідно довідки Адміністрації Заводського району Сектору забезпечення та координації соціальних питань територіальних утворень "Велика Корениха" від 04.01.2018 року за вищевказаною адресою з 18.09.2007 року зареєстрований відповідач [PERSON], та з 15.11.2007 року зареєстрований відповідач [PERSON] Судом було встановлено, що відповідач [PERSON] у житловому будинку за адресою: м.Миколаїв Велика Корениха вул. [PERSON] 28-Б не проживає з березня 2008 року. Відповідач [PERSON] у зазначеному будинку не проживає з вересня 2009 року. Спірним будинком не користуються без поважних причин, витрати, пов'язані з оплатою житлово-комунальних послуг не несуть, вказане знайшло своє підтвердження дослідженими письмовими доказами по справі, зокрема Актами обстеження факту не проживання від 04.01.2018 року, Довідкою Адміністрації Заводського району Сектору забезпечення та координації соціальних питань територіальних утворень "Велика Корениха" від 04.01.2018 року за №9, та Довідкою Адміністрації Заводського району Сектору забезпечення та координації соціальних питань територіальних утворень "Велика Корениха" від 04.01.2018 року за №8. Дослідивши в сукупності надані докази, суд вважає встановленим факт відсутності [PERSON], [PERSON] у жилому приміщенні спірного будинку, понад один рік без поважних причин. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкоду здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Права власника житлового приміщення також визначені ст. 150 ЖК України, зокрема, громадяни, якімають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. У відповідності до ст. 156 ч. 1 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Частиною 1 статті 405 ЦК України встановлено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Згідно ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі йог відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки між позивачкою та [PERSON], [PERSON] відсутні будь-які договірні відносини з приводу користування житловим приміщенням, останні не проживають та не користуються житловим будинком за адресою: м.Миколаїв Велика Корениха вул. [PERSON] 28-Б, суд вважає, що [PERSON], [PERSON] втратили право користування жилим приміщенням у спірному будинку. Що стосується позовної вимоги позивача щодо примусового зняття відповідачів з реєстрації місця проживання, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду, зокрема про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою тощо. Виходячи зі змісту зазначеної норми права, поняття "зняття з реєстрації" нерозривно пов'язане з поняттям "житлові права" (право власності на житлове приміщення, право користування житловим приміщенням, визнання особи такою, що втратила таке користування, виселення із займаного приміщення та інше). Таким чином, як випливає із вказаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про : 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням); 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Виходячи з того, що Закон України від 11.12.2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже суд приходить до переконання, що визнання в судовому порядку відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням в спірній квартирі є підставою для зняття їх з реєстрації, а тому позовна вимога про зняття відповідачів з реєстрації місця проживання є зайвою та задоволенню не підлягає.

Outcome: partial