Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-05 00:00:00

09 грудня 2020 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області надійшла цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до ТОВ «Кредитні ініціативи», треті особи: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В., та приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Ю.О., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог зазначається, що 25.11.2020 року поштовим листом він отримав постанову приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенка Ю.О. від 19.11.2020 року за №ВП №63675290 про відкриття виконавчого провадження за виконавчим написом №4693 вчиненого 22.10.2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарасом Володимировичем щодо стягнення з нього на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» заборгованості за кредитним договором №02004653760 від 13.09.2007 року у розмірі 37060,84 гривень. Окрім того, до поштового конверта було також вкладено інші процесуальні документи складені приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенка Ю.О. від 19.11.2020 року саме: постанова про стягнення з боржника основної винагороди; постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження; постанова про арешт майна боржника; постанова про арешт коштів боржника. Ознайомившись з вищенаведеними матеріалами виконавчого провадження він вважає, що виконавчий напис вчинено нотаріусом неправомірно, адже заочним рішенням від 30.01.2014 року з нього вже було стягнуто заборгованість на користь відповідача за кредитним договором в сумі 19699,92 гривень. Та виконавче провадження за вказаним рішенням суду вже було закрите. Отже ТОВ «Кредитні ініціативи» вже реалізувало своє право як кредитор на задоволення своїх вимог за кредитним договором №02004653760 від 13.09.2007 року. Крім того вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факт наявності чи відсутності спору щодо заборгованості. На підставі документів наданих відповідачем третій особі із заявою про вчинення виконавчого напису, не можна встановити безспірність вимог відповідача до позивача, а отже виконавчий напис вчинено з порушенням закону. Також відповідачем пропущено строк протягом якого відповідач міг звернутися із заявою про вчинення оскаржуваного виконавчого напису. Позивач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. На задоволенні позовних вимог наполягає. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, і від нього не надійшло повідомлень про причини неявки, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Також відповідач не скористався правом на відзив та не направив до суду письмовий відзив на позовну заяву. Згідно з ч.6 ст.128 ЦПК України, судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку. Ч.7 - у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: 1) юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; 2) фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Ч.8 - днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. В зв`язку з тим, що суд не має відомостей про причину неявки відповідача, який був повідомлений належним чином, і який про причини своєї неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надав, суд відповідно до ч.1 ст.280\~ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. В зв`язку з тим, що позивач не заперечує проти розгляду справи по суті за відсутності відповідача, суд з його згоди ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Треті особи: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович, та приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Юрій Олександрович, у судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про день та час розгляду справи і від них не надійшло повідомлень про причини неявки. [PERSON] надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв`язку з чим, на підставі\~ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом досліджені та надана оцінка таким доказам: З матеріалів справи вбачається, що 13.09.2007 року між товариством з обмеженою відповідальністю „Просто Фінанс та [PERSON] укладено кредитний договір №02004653760 за яким останній отримав кредит у розмірі 44380,00 гривень зі сплатою процентів за користування кредитом, а також неустойки на умовах передбачених кредитним договором та Додатком №1 до нього графіком платежів. Внаслідок укладення договору купівлі-продажу кредитного портфелю позивач передав ТОВ „Просто Фінанс грошові кошти, а останні зобов`язувались відступити ТОВ „Кредитні ініціативи права на грошову вимогу до боржників за кредитними договорами. Заочним рішенням Межівського районного суду Дніпропетровської області від 30 січня 2014 року у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю „Кредитні ініціативи до [PERSON] про стягнення заборгованості, позовні вимоги позивача були повністю задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю „Кредитні ініціативи заборгованість за кредитним договором в розмірі 19\~ 699,92 гривень та судові витрати в сумі 229 гривень 40 копійок. Рішення набрало законної сили 10 лютого 2014 року. У судовому засіданні встановлено, що виконавче провадження за вказаним рішенням суду було відкрите 22.12.2015 року на підставі виконавчого листа від 09.07.2014 року виданого Межівським районним судом, та було завершено. Згідно виконавчого напису від 22.10.2020 року, зареєстрованого в реєстрі за №4693 встановлено, що приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович вчинив виконавчий напис про звернення стягнення з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором №02004653760 від 13.09.2007 року, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю ТОВ „Просто Фінанс, правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору факторингу від 18 травня 2012 року є Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», заборгованість за кредитним договором. Стягнення заборгованості проводиться за період з 01 липня 2017 року по 01 липня 2020 року. Сума заборгованості складає 37060,84 гривень в тому числі: 10807,01 гривень - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 24595,25 гривень прострочена заборгованість за комісією та процентами; 0,00 гривень строкова заборгованість за сумою кредиту; 158,58 гривень строкова заборгованість за комісією та процентами; 0,00 гривень штрафні санкції. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із стягувача в розмірі 1500 гривень, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №63675290 від 19.11.2020 року, встановлено, що приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Юрій Олександрович було розглянуто заяву про примусове виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. від 22.10.2020 року №4693 про стягнення з [PERSON] заборгованості по кредиту в розмірі 37060,84 гривень, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», та постановлено відкрити виконавче провадження з виконання вказаного виконавчого напису. У судовому засіданні встановлено, що приватним виконавцем Лисенко Ю.О. постановою ВП №6367529 від 19.11.2020 року та постановою ВП №63675290 від 19.11.2020 року, було накладено арешт на грошові кошти та на майно боржника. За загальним правилом статей\~15,\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою\~статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до\~статті 18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється\~Законом "Про нотаріат"\~та іншими актами законодавства України. Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений\~наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5\~та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок). Так, згідно зі\~статтею 87 Закону України "Про нотаріат"\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України "Про нотаріат"\~визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї\~статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса" для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами подаються, зокрема, оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відмітною стягувача про непогашення заборгованості. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому, цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в\~Законі України "Про нотаріат"\~та Порядку вчинення нотаріальних дій. За змістом п. 2.3 глави 16 розділу ІІ «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих банком повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Із матеріалів справи вбачається, що ТОВ „Просто Фінанс при зверненні до нотаріуса не було повідомлено про існування судового рішення згідно до якого вже було стягнуто суму боргу за кредитним договором №02004653760 за яким відповідно приватним нотаріусом Личук Т.В. було вчинено виконавчий напис, відповідачем також не було надано витяги з виконавчого провадження про часткове виконання вимог такого судового рішення, сам нотаріус Личук Т.В. також не перевірив такої інформації з урахуванням вимог ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості є безспірним. Крім того, у судовому засіданні встановлено, що [PERSON] нараховану суму заборгованості за кредитним договором №02004653760, у сумі 37060,84 гривень, що підлягає стягненню за виконавчим написом нотаріуса, - заперечує в повному обсязі, оскільки згідно заочного рішення Межівського районного суду Дніпропетровської області від 30.01.2014 року з [PERSON] на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» було стягнуто заборгованість за кредитним договором №02004653760 в розмірі 19,699,92 гривень, в той же час за виконавчим написом сума боргу за тим же кредитним договором складає 37060,84 гривень. Отже дана обставина спростовує сам факт безспірності заборгованості позивача перед відповідачем. Безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріуси здійснюють виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі. Перевірка безспірності боргу є обов`язком нотаріуса. Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі за № 6-887цс17 суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Такий ж самий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у справі № 207/1587/16 від 19 вересня 2018 року (провадження № 14-12559св18). Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович не представив для суду документи на основі яких ним було вчинено виконавчий напис та відповідно з яких ним було встановлено безспірність вимоги стягувача. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей\~15,\~16,\~18 ЦК України, статей\~50,\~87,\~88 Закону «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей\~87,\~88 Закону «Про нотаріат»\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Зазначене вище узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року, справа №6-887цс17 та у постанові Верховного суду від 23 січня 2018, справа №61-154св18. Крім того, аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(рішення від 21 січня 1999 року в справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», від 22 лютого 2007 року в справі «Красуля проти Росії», від 5 травня 2011 року в справі «Ільяді проти Росії», від 28 жовтня 2010 року в справі «Трофимчук проти України», від 9 грудня 1994 року в справі «Хіро Балані проти Іспанії», від 01 липня 2003 року в справі «Суомінен проти Фінляндії», від 7 червня 2008 року в справі «Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Mesrop Movsesyan проти Вірменії») свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес. Європейський суд з прав людини оцінює ступінь вмотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року №6-887цс17. Отже, у разі вчинення виконавчого напису за відсутності доказів, які б підтверджували факт безспірної заборгованості, такий виконавчий напис має визнаватися таким, що не підлягає виконанню. Крім того, ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчий напис за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Відповідно до дати вчинення виконавчого напису, а саме 22.10.2020 року, з дня набрання чинності рішенням суду, а саме 10.02.2014 року, про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» за кредитним договором №02004653760 від 13.09.2007 року пройшло більше шести років, а з часу укладення кредитного договору взагалі 13 років. Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, а також вчинив виконавчий напис із пропущенням строку, чим порушив норми ст.88\~Закону України «Про нотаріат». Статтею 81 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Зі змісту наведених правових норм вбачається покладення процесуального обов`язку на кожну із сторін довести належними доказами наявність або відсутність тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та доведеними, такими, що підлягають задоволенню. Питання про стягнення судового збору суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати у розмірі 1261, 20 гривень, які складаються з: 840,80 гривень судовий збір за подання позовної заяви та 420,40 гривень судовий збір за подання заяви про забезпечення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved