Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-22 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів про відшкодування франшизи за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та моральної шкоди. Ухвалою суду від 08.02.2021 року було відкрито провадження у вказаній справі. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву. В судове засідання з`явився представник позивача, надав клопотання про заочний розгляд справи, підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідачі у судове засідання не з`явились, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Причина неявки суду ненадана, клопотань про відкладення розгляду справи від останніх не надходило. У встановлений судом строк відзив на позовну заяву не надавався. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, є достатніми для прийняття рішення у справі. Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов`язків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині надання доказів на підтвердження позовних вимог. Відносно надання суду будь-яких інших доказів від сторін, у тому числі і клопотань про призначення експертизи клопотань від сторін не надходило. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст. 78 ЦПК України). Суд дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що Постановою Київського районного суду від 14.09.2020 року та 19.10.2020 року (про виправлення описки у постанові від 14.09.2020 року) у справі про адміністративне правопорушення №953/11603/20 було притягнуто до адміністративної відповідальності [PERSON] за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП). Постанова Київського районного суду від 14.09.2020 року набрала законної сили 24.09.2020 року. 02.07.2020 року о 22 год. 27 хв. [PERSON] , керуючи автомобілем «ЗАЗ Lanos», д.н.з. [NUMBER] , за адресою: м. Харків, вул. Весніна (пров. Студентський, 10), не дотримався безпечного інтервалу з автомобілем «Audi A3», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. [PERSON] в судовому засіданні погодився з протоколом про адміністративне правопорушення, визнав свою вину. Таким чином, суд визнав винним [PERSON] у вчинені правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, тобто порушення водіями правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів. Постанова Київського районного суду від 14.09.2020 року у даному випадку має преюдиційне значення, тобто у відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. [PERSON] , мав статус потерпілого у справі про адміністративне правопорушення №953/11603/20, тобто [PERSON] , вчинивши адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ст. 124 КУпАП, порушив правила дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів та іншого майна, чим завдав [PERSON] , майнової та моральної шкоди. Судом встановлено, що [PERSON] на основі усної домовленості з власником автомобіля - [PERSON] , користувався транспортним засобом ЗАЗ Lanos, номерний знак [NUMBER] , на якому було вчинено ДТП. Відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] саме [PERSON] є єдиним власником транспортного засобу ЗАЗ Lanos, номерний знак [NUMBER] . Згідно до цивільного законодавства України, безпосередньо Закону України "Про страхування" від 07.03.1996 № 85/96-ВР (далі - ЗУ "Про страхування"), Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.2004 № 1961-IV (далі - ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"), страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов`язковим. Так, цивільно-правова відповідальність власника вказаного транспортного засобу, [PERSON] , є застрахованою, відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів - Поліс № АМ 4688723, ПрАТ "ХМСК", код 087, діє до 02.09.2020 року (оригінал наявний у відповідача-1). Відповідно до п. 21.1. ст. 21 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. При цьому положення цього пункту не поширюється на осіб, які звільнені від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з п. 13.1 ст. 13 цього Закону. Згідно п. 17.1. ст. 17 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховики зобов`язані укладати договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (внутрішній договір страхування, міжнародний договір страхування, міжнародний договір "Зелена картка") відповідно до цього Закону та чинного законодавства України. Так, [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів - Поліс № АМ 4688723 (далі - Поліс № АМ 4688723), ПрАТ "ХМСК", код 087, від 02.09.2019 року. Відповідно до законодавства України у договорах страхування цивільно-правової відповідальності є можливим встановлення франшизи. Так, п. 12.1. ст. 12 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Так, договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів - Поліс № АМ 4688723 (п.5) встановлена франшиза у розмірі 2000,00 грн. Згідно п. 22.1. ст. 22 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Судом встановлено, що в результаті ДТП від 02.07.2020 року, вчиненим з вини [PERSON] , який керував транспортним засобом ЗАЗ Lanos, номерний знак [NUMBER] , що належить на праві приватної власності відповідачеві - [PERSON] , позивачу [PERSON] , було завдано майнової шкоди внаслідок пошкодження його транспортного засобу. Відповідно до ст. 29 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до п. 36.6. ст. 36 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Відповідно до ст. 41 Конституції України використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Також згідно з ч. 4 ст. 319 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) власність зобов`язує. Тобто законодавством України встановлено правовий режим використання майна та його утримання. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особі, відшкодовується винною особою. Тобто, обов`язок відшкодування шкоди виникає, з огляду на те, що дії, які спричинили ДТП є неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок, та при наявності вини особи, яка завдала шкоду. Відповідач [PERSON] не є безпосереднім заподіювачем шкоди позивачу [PERSON] , проте зважаючи на те, що він є власником забезпеченого транспортного засобу ЗАЗ Lanos, номерний знак [NUMBER] , та ним було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів - Поліс № АМ 4688723, за яким проводиться страхове відшкодування через спричинену ДТП [PERSON] , а також враховуючи положення цивільного законодавства України щодо тягара утримання майна, саме відповідач [PERSON] має відшкодувати суму франшизи, передбачену вищевказаним договором страхування. Договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів - Поліс № АМ 4688723 (п.5) встановлена франшиза у розмірі 2000,00 грн., підлягає стягнненню з відповідача [PERSON] у повному розмірі сума франшизи встановлену договором страхування. Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до законодавства моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Також моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Дані положення зазначені у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (далі - ПП ВСУ № 4). Згідно положень п. 3 ПП ВСУ № 4 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. До того ж п. 9 ПП ВСУ № 4 роз`яснює, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Внаслідок вчинення ДТП з вини [PERSON] автомобілю [PERSON] було завдано механічні пошкодження, через що він не міг ним користуватися до проведення ремонту, іншого транспортного засобу для пересування містом він не має, тому був вимушений користуватися громадським транспортом, щоб дістатися до роботи чи в особистих справах. Як зазначив позивач, це привело його в стан постійного занепокоєння, паніки, що спричинило проблеми на роботі та в сімейних відносинах. Також наявність моральної шкоди позивач обґрунтував необхідністю витрачати свої кошти і час на звернення за правовою допомогою і в подальшому необхідністю відстоювати свої права в суді. Виходячи з моральних страждань перенесених позивачем [PERSON] , які виразилися в порушенні звичайного устрою життя, прикладення додаткових зусиль для відновлення транспортного засобу належного мені на праві власності, враховуючи принцип виваженості, розумності та справедливості, суд дійшов висновку стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] 3 000 гривень на відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про відшкодування шкоди в порядку регресу знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1816, 00 грн.

Outcome: partial