Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 09.12.2010 відповідач отримав кредит у розмірі 300 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно цього договору позичальник зобов'язаний здійснювати погашення кредиту та відсотків за користування кредитом. Відповідач свої зобов'язання по кредитному договору не виконує, тому позивач звернувся до суду та просив стягнути заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 49274 грн. 79 коп. та судові витрати по справі. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, звернув увагу суду на ту обставину, що 21.08.2015, 19.09.2015, 22.09.2015 та 24.10.2015 банком в режимі автоматичного погашення простроченої заборгованості за вказаним кредитним договором було погашено шляхом списання з карткових рахунків відповідача, відкритих у АТ КБ "Приватбанк", відповідно 887 грн. 74 коп., 216 грн. 82 коп., 443 грн. 87 коп. та 221 грн. 93 коп., чого не заперечував в судовому засіданні і відповідач та що на думку представника позивача надає підстави для переривання строку позовної давності. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, мотивуючи це тим, що позивачем при зверненні до суду пропущено строки прозовної давності, тому просив відмовити в задоволенні позовних вимог, застосувавши позовну давність. Як вбачається з розрахунку наданого позивачем, який було дослідженого в судовому засіданні, станом на 31.05.2018 сума заборгованості відповідача за кредитним договором № б/н від 09.12.2010 становить 49274 грн. 79 коп., яка складається з наступного: 287 грн. 10 коп. - заборгованість за кредитом; 42385 грн. 44 коп. - заборгованість по процентам за користуванням кредитом; 3779 грн. 64 коп. - заборгованість за пенею та комісією; заборгованість по штрафам на загальну суму 2822 грн. 61 коп. (а.с.6-7). Як вбачається з заяви від 09.12.2010, витягів з Умов та правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою, які були досліджено в судовому засіданні, вбачається, що 09.12.2010 відповідач підписав заяву на отримання кредиту та згодилася на умови, запропоновані позивачем (а.с.8-33). Як вбачається з копії паспорту, що додана позивачем до позовної заяви та досліджена в судовому засіданні, станом на дату отримання кредиту прізвище, ім'я та по батькові відповідача було - [PERSON] (а.с.5). На час розгляду справи в суді прізвище, ім'я та по батькові відповідача є - [PERSON], що підтверджується копією паспорту, наданого відповідачем (а.с.67). Як пояснив в судовому засіданні відповідач, нею було змінено прізвище, у зв'язку з реєстрацією шлюбу. Як вбачається з копій відомості з ЄДРПОУ, банківської ліцензії, виписки з ЄДРПОУ та статуту, досліджених в судовому засіданні, АТ КБ "Приватбанк" є юридичною особою і має право здійснювати банківські операції (а.с.35-39). Як вбачається з виписки з карткового рахунку відповідача за період з 09.12.2010 по 31.05.2018, дослідженої в судовому засіданні, позичальник використовував кредитні кошти шляхом зняття готівки у банкоматах, а також шляхом безготівкового розрахунку за придбані товари (а.с.48-49). З довідки наданої позивачем, яку було досліджено в судовому засіданні, вбачається, що АТ КБ "Приватбанк" видав відповідачеві кредитну картку зі строком дії до останнього дня листопада 2014 року (а.с.50). Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до укладеного між сторонами договору № б/н від 09.12.2010 відповідач отримав кредит у розмірі 300 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно вказаного договору позичальник зобов'язаний здійснювати погашення заборгованості за кредитом та відсотків за користування кредитом, проте не виконує свої обов'язки належним чином і станом на 31.05.2018 заборгованість відповідача за кредитом нарахована позивачем в сумі 49274 грн. 79 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 287 грн. 10 коп.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 42385 грн. 44 коп.; 3779 грн. 64 коп. - заборгованість за пенею та комісією; штраф (фіксована частина) - 500 грн. 00 коп.; штраф (процентна складова) - 2322 грн. 61 коп. При цьому, кредитну картку відповідачеві було видано банком зі строком дії до останнього дня листопада 2014 року. З позовом банк звернувся до суду 09.07.2018, здавши позовну заяву оператору поштового зв'язку (а.с.43). Відповідно до ст.ст. 526, 530, 549-552, 1050, 1054 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, яка свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Згідно ч. 2 та ч. 4 ст. 267 ЦК України у випадку спливу позовної давності заява про захист цивільного права або інтересу приймається судом до розгляду, проте, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Суд бере до уваги, що згідно вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюються на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень та вважає, що в судовому засіданні позивачем було доведено, що відповідач не виконав своїх зобов'язань за кредитним договором і станом на 31.05.2018 заборгованість відповідача за кредитним договором № б/н від 09.12.2010 нарахована в сумі 49274 грн. 79 коп., а відповідачем не було надано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що вказана заборгованість погашена. Факт використання відповідачем кредитних коштів та їх часткове повернення також свідчить про те, що відповідач погодився на запропоновані банком Умови та Правила надання банківських послуг в АТ КБ «Приватбанк», у тому числі і з встановленою банком на момент підписання анкети-заяви процентною ставкою за користування кредитом. Умови і Правила надання банківських послуг в АТ КБ «Приватбанк», на які погодився позичальник, не містять строку дії укладеного між сторонами кредитного договору. При цьому позичальник частково повертав кредит, чим також визнав, на думку суду, наявність кредитної заборгованості, так як сплачував кошти на її часткове погашення. В той же час, на думку суду, в судовому засіданні знайшли своє підтвердження і доводи відповідача в тій частині, що існують обставини, які виключають необхідність сплати боргу. Так, суд враховує ту обставину, що використання кредитних коштів позичальником здійснювалось за допомогою платіжного засобу - кредитної картки, яка мала строк дії по 30.11.2014, так як банк встановив умову, за якою строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії кредитної картки. Умови і Правила надання банківських послуг в АТ КБ «Приватбанк», на які погодився позичальник, не містять строку дії укладеного між сторонами кредитного договору. За відсутності умов про строк дії кредитного договору обов'язок позичальника повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами зберігає свою силу до дня закінчення строку кредитування, тобто, по 30.11.2014. У випадку спливу позовної давності заява про захист цивільного права або інтересу приймається судом до розгляду, проте, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Оскільки 30.11.2014 є строком виконання кредитних зобов'язань, які відповідач не виконав, тим самим, порушивши права позивача, тому, починаючи з 01.12.2014 по 01.12.2017 банк мав право пред'явити вимогу про стягнення боргу, чого у цей термін не зробив і на поважні причин пропуску цього строку суду не вказав. Отже, вимоги банку про стягнення боргу задоволенню не підлягають з підстав пропуску строку позовної давності. При цьому, суд не може взяти до уваги доводи представника позивача щодо переривання строку позовної давності, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що останній раз 24.10.2015 кошти відповідача були направлені на погашення заборгованості по кредиту не відповідачем, а банком в режимі автоматичного перерахування, що на думку суду не дає можливості застосувати ч. 1 ст. 264 ЦК України, так як дія, яка свідчить про визнання боргу була вчинена не позичальником, а кредитором. Останній раз картковий рахунок поповнювався самим відповідачем 08.10.2012 на суму 300 грн. Крім того, суд не може взяти до уваги доводи представника позивача щодо переривання строку позовної давності, оскільки в судовому засіданні не було доведено, що після автоматичного перерахування коштів 24.10.2015 року банк повідомив відповідача про зазначене перерахування та його наслідки в частині застосування строку позовної давності. У своїй постанові від 30.05.2018 (справа №161/20278/14-ц) Верховний Суд зазначив про те, що не можуть вважатися добровільним погашенням боргу, що перериває перебіг позовної давності, будь-які дії кредитора, спрямовані на погашення заборгованості, зокрема списання коштів з рахунків боржника без волевиявлення останнього, або без його схвалення. Отже, переривання перебігу позовної давності можливе лише добровільними діями позичальника, а банк не надав на підтвердження таких дій позичальника після 08.10.2012 належних доказів (квитанцій, касових ордерів тощо). Тому суд вважає необхідним відмовити у повному обсязі в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ "Приватбанк" до відповідача [PERSON] про стягнення суми заборгованості за кредитним договором № б/н від 09.12.2010. На підставі вище наведеного,

Outcome: dismissed