Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

В жовтні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого вказав, що колективний договір ПАТ "Азовзагальмаш" не зареєстрований райдержадміністрацією або виконавчим комітетом Маріупольської міської ради, не внесений до реєстру, не містить зобов'язань профспілкового органу, затверджений неправомочними особами [PERSON] і [PERSON], в ньому не встановлені умови оплати праці, відсутні генеральні, галузеві угоди, умови оплати міжрозрядної різниці суперечать ст.104 КЗпП України. Організація оплати праці здійснювалась не на підставі колективного договору та угод, які відповідають законодавству, порушені права позивача на справедливі умови праці. Стосовно вимог скасування або визнання недійсною догани, звільнення, вказав, що його не ознайомили під розпис з графіком режиму роботи, з правилами внутрішнього трудового розпорядку, відсутній належний облік входу-виходу, власником безпідставно було зменшено розмір заробітної плати з початку 2014 року відсутня видача спеціального одягу та засобів індивідуального захисту, порушено порядок надання профспілкою згоди на розірвання трудового договору, порушено порядок звільнення, трудова книжка не видана. 23.02.2015 року [PERSON] збільшив позовні вимоги, просив визнати незаконним або неправомірним присвоєння третього розряду по професії токар-карусельник, зобов'язати виплатити різницю між третім та четвертими розрядами, зобов'язати ПАТ "Азовзагальмаш" виправити записи в трудовій книжці, сплатити лікарняний, поновити на роботі, сплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу, відшкодувати моральну шкоду. 24.02.2015 року позивач доповнив позовні вимоги, просив визнати незаконним або неправомірним присвоєння третього розряду по професії токар-карусельник, зобов'язати виплатити різницю між третім та четвертими розрядами за період з 02.04.2012 року по 18.02.2014 року, зобов'язати ПАТ "Азовзагальмаш" виправити в трудовій книжці записи №33, 34, 35, оскільки до моменту отримання трудової книжки вважав, що працює за четвертим розрядом за яким його приймали на роботу. Також просив зобов'язати сплатити лікарняний за чотири дні лютого 2014 року, поновити на роботі, сплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу з 30.09.2014 року, відшкодувати моральну шкоду в розмірі 10000,00грн. Ухвалою Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 03.07.2015 року замінено первинного співвідповідача профспілковий комітет ПАТ «Азовзагальмаш» належним первинною профспілковою організацією ПАТ «Азовмаш». Позивач [PERSON] в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Пояснив, що працював в ПАТ «Азовзагальмаш» з 07.07.2011 року, є членом первинної профспілкової організації з 2011 року. Графік роботи змінювався багаторазово, виходив на роботу коли зателефонують за усним наказом. З моменту прийняття на роботу і до звільнення з графіком під розпис ознайомлений не був. Лікарняний лист віддав до табельної. В серпні 2014 року подав заяву про звільнення на підставі ст.38 КЗпП України, однак ніяких дій не послідкувало. 27-28 серпня 2014 року на роботу не виходив. В матеріалах справи відсутня згода профспілки на його звільнення. В середині 2014 року в два- три рази зменшилась заробітна плата, за серпень- вересень 2014 року зарплата не виплачувалась. Наказ про переведення на третій розряд не підписував. Представник співвідповідача ПАТ "Азовзагальмаш"- [PERSON], яка діє на підставі довіреності, в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог. Вказала, що колективний договір зареєстровано УПСЗН в Іллічівському районі м.Маріуполя. Порядок оплати праці встановлений в 6 розділі колективних договорів, за погодженням з профспілкою. Графік присутності на підприємстві також погоджений з профспілкою, позивач був з ним ознайомлений. Заборгованість з виплати заробітної плати перед [PERSON] виплачена 26.05.2015 року. Лікарняний лист і заява позивача про звільнення за власним бажанням до підприємства не надходили. Дисциплінарні стягненню застосовувались, у звязку з тим, що [PERSON] неодноразово самовільно покидав робоче місце. Представник співвідповідача первинної профспілкової організації ПАТ «Азовмаш»- [PERSON], який діє на підставі довіреності, в судовому засіданні пояснив, що вимоги позивача неправомірні, ним порушена процедура звернення до профспілки. Графіки роботи узгоджуються та затверджується, основні моменти оплати праці зазначені в колективному договорі. В 2011 році прийнято галузеву угоду, яка діє до прийняття нової. В колективному договорі передбачено делегування Генеральному директору. Цеховий комітет профспілки приймає рішення про надання згоди, що оскарженню не підлягає. Третя особа Президент України до судового засідання не зявився, з невідомих суду причин, про день розгляду справи був повідомлений належним чином, відповідно до ст.36 ч.3 ЦПК України суд повідомляє третю особу про справу, направляє їй копію заяви про залучення третьої особи і роз'яснює її право заявити про свою участь у справі. Копія заяви надсилається особам, які беруть участь у справі. Якщо від третьої особи не надійшло повідомлення про згоду на участь у справі, справа розглядається без неї. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають з наступних підстав. Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Конституція України закріпила не тільки право кожного на працю, а й гарантії реалізації цього права як особисто, так і через обєднання громадян, зокрема професійні спілки. Право громадян на обєднання у професійні спілки, які утворюються без попереднього дозволу на основі вільного вибору їх членів, встановлено частиною третьою статті 36 Конституції України, статтею 243 КЗпП України. Відповідно до статей 244, 247, 248 КЗпП України на професійні спілки покладається здійснення контролю за додержанням законодавства про працю, захист трудових і соціально-економічних прав та інтересів працівників. Конституція України не містить обмежень щодо утворення професійних спілок громадянами, які працюють на одному підприємстві, в установі, організації. Відповідно до статті 12 Кодексу законів про працю України та статей 3, 4 Закону України Про колективні договори і угоди в укладанні колективного договору, угоди беруть участь одна або кілька професійних спілок підприємства, установи, організації. Якщо на підприємстві, в установі, організації є кілька професійних спілок, то вони повинні сформувати спільний представницький орган для ведення переговорів і укладання колективного договору, угоди. Таким чином, всі професійні спілки, що діють на підприємстві, в установі, організації, мають право брати участь в укладанні колективного договору, угоди. Разом з тим названі нормативні акти допускають можливість укладання колективного договору, угоди як всіма професійними спілками підприємства, установи, організації, так і окремими з них, а також іншими органами, уповноваженими трудовим колективом. Отже, участь професійної спілки в укладанні колективного договору, угоди не впливає на здійснення нею своїх повноважень. Із змісту частини третьої статті 36 Конституції України випливає, що всі професійні спілки, які утворені і діють згідно з їх статутами на підприємствах, в установах, організаціях, мають гарантовані Конституцією України рівні права для захисту трудових і соціально-економічних прав та інтересів своїх членів. Згідно ч.2 ст.7 Закону України «Про колективні договори і угоди» у колективному договорі встановлюються взаємні зобов'язання сторін щодо регулювання виробничих, трудових, соціально-економічних відносин, в тому числі і щодо нормування і оплати праці, встановлення форми, системи, розмірів заробітної плати та інших видів трудових виплат (доплат, надбавок, премій та ін.). Статтею 5 Закону України «Про колективні договори і угоди» встановлено, що умови колективних договорів і угод, укладених відповідно до чинного законодавства, є обов'язковими для підприємств, на які вони поширюються, та сторін, які їх уклали. Умови колективних договорів або угод, що погіршують порівняно з чинним законодавством становище працівників, є недійсними, і забороняється включати їх до договорів і угод. Забороняється включати до трудових договорів умови, що погіршують становище працівників порівняно з чинним законодавством, колективними договорами та угодами. В судовому засіданні встановлено, що між адміністрацією ВАТ «Азовзагальмаш», згодом ПАТ «Азовзагальмаш» та профспілковим комітетом ВАТ «Азовмаш» в період з 2010 року по 2015 рік щорічно, з урахуванням Постанови конференції трудового колективу, укладалися сумісні рішення щодо підготовки проекту колективного договору, його реєстрації, внесення змін та продовження дії. Згідно ст.16 КЗпП недійсними є умови колективного договору, що погіршують порівняно з чинним законодавством i угодами становище працівників. Тобто умови колективного договору не можуть покладати на працівників які-небудь обтяження на додаток до закону й угод (погіршувати становище працівників порівняно з законодавством). На кожному з колективних договорів мається відмітка про їх реєстрацію Іллічівським УПСЗН Маріупольської міської ради та присвоєно реєстровий номер. Згідно відповіді УПСЗН Іллічівського району м.Маріуполя від 02.07.2015р. та 28.07.2015 року, на підставі п.п.3.2, 4.19., 4.19.1 Положення про управління соціального захисту населення Іллічівського району м.Маріуполя, затвердженого рішенням Маріупольської міської ради від 27.07.2010 року №5/45.6686 та №6/42-4732 від 30.10.2014р. до функцій управління віднесено, зокрема, аналіз ситуації у соціально-трудовій сфері в районі, стану укладення колективних договорів на підприємствах, в установах та організаціях, проведення реєстрації, ведення обліку, забезпечення зберігання оригіналів колективних договорів, змін та доповнень до них. Крім того, за період з 2011 по 2014 роки повідомна реєстрація колективних договорів та угод проводилась відповідно до Порядку повідомної реєстрації галузевих (міжгалузевих) і територіальних угод, колективних договорів, затвердженого постановами КМУ від 05.04.1994 року за №225 та від 13.02.2013р. за №115. У звязку з чим посилання позивача про відсутність реєстрації колективних договорів є безпідставними. Як вбачається з п.11.3.12 Статуту ПАТ «Азовзагальмаш» до компетенції Генерального директора належить в тому числі підписувати Колективний договір. Тобто Генеральний директор ПАТ «Азовзагальмаш» [PERSON] був правомочний підписувати колективний договір. Статтею 20 ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» встановлено право профспілок, їх об'єднань на ведення колективних переговорів та укладання колективних договорів і угод. Профспілки, їх організації та об'єднання ведуть колективні переговори, укладають колективні договори, генеральну, галузеві (міжгалузеві), територіальні угоди від імені працівників у порядку, встановленому законом. Профспілки, їх об'єднання здійснюють контроль за виконанням колективних договорів, угод. У разі порушення роботодавцями, їх об'єднаннями, органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування умов колективного договору, угоди профспілки, їх об'єднання мають право направляти їм подання про усунення цих порушень, яке розглядається в тижневий термін. У разі відмови усунути ці порушення або недосягнення згоди у зазначений термін профспілки мають право оскаржити неправомірні дії або бездіяльність посадових осіб до місцевого суду. Враховуючи викладене Голова профспілкового комітету ПАТ «Азовмаш» [PERSON] мав повноваження на підписання колективного договору. Відповідно до ст.18 КЗпП України та ст.9 ЗУ «Про колективні договори та угоди», положення колективного договору є обов'язковими як для власника або уповноваженого ним органу, так і для працівників підприємства. В силу ч.2 ст.97 КЗпП України, форми та системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм та гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Судом встановлено, що надані до суду витяги з колективних договорів за період 2011-2015рр. містять норми врегулювання трудових відносин, зокрема адміністрація і профспілковий комітет знайомлять працівників, що поступають з правилами внутрішнього трудового розпорядку і колективним договором, укріплюють дисципліну, до порушників застосовують заходи дисциплінарного впливу, відповідно до діючого законодавства. Згідно п.6.1, п.6.2 Колективних договорів формування та використання фонду оплати праці підрозділів здійснюється відповідно з вимогами законодавства про оплату праці, постанов Кабінета Міністрів України, а також галузевих і регіональних угод, які визначають основні правові, економічні, соціальні основи їх діяльності. Умови оплати праці передбачають, що згідно яких форми та системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні ставки, сітки, схеми посадових окладів, розміри надбавок, доплат, премій, нагороджень, компенсаційних та гарантійних виплат з виконанням норм і гарантій, передбачених законодавством України і галузевою Угодою, розробляються самостійно, узгоджуються з Профспілковим комітетом. Також позивач в своїх твердженнях зазначає, що відсутні генеральна і галузева угоди, затверджені легалізованими репрезентативними сторонами діалогу, які пройшли державну реєстрацію і занесені до реєстри. З чим суд не може погодитись, оскільки Генеральну угоду про регулювання основних принципів і норм реалізації соціально-економічної політики і трудових відносин в Україні на 2010-2012 роки від 09.11.2010 року укладено відповідно до Закону України "Про колективні договори і угоди" між Стороною власників в особі Кабінету Міністрів України та Спільного представницького органу сторони роботодавців на національному рівні, з однієї сторони, та Стороною профспілок в особі Спільного представницького органу всеукраїнських профспілок та профспілкових об'єднань для ведення колективних переговорів та соціального діалогу на національному рівні, з другої сторони. Угода є основою для розроблення та укладення галузевих і регіональних угод, колективних договорів. Угода набирає чинності з дня підписання і діє до укладання нової або перегляду цієї Угоди. 17.02.2010 року підписано галузеву угоду на 2010-2011 роки між Міністерством промислової політики України, Фондом державного майна України та 10 профспілками, які входять у галузь. На теперішній час дії даних угод продовжено, і нові не приймались. Як зазначалось вище недійсними є лише ті умови колективного договору, що погіршують порівняно з чинним законодавством i угодами становище працівників. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання колективного договору або його окремих умов недійсними, в зв,язку з чим позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Отже, вимоги позивача про визнання незаконною або недійсною організацію оплати праці заявлені безпідставно, нічим не обґрунтовані, відповідно до ст.16 ЦК України такого способу захисту прав не передбачено, у звязку з чим в цій частині задоволенню не підлягають. Стосовно вимог визнання незаконним або неправомірним присвоєння позивачу третього розряду та виплати різниці між третім і четвертим розрядами суд приходить до наступного. Відповідно до ч.4 ст. 96 КЗпП України віднесення виконуваних робіт до певних тарифних розрядів і присвоєння кваліфікаційних розрядів робітникам провадиться власником або уповноваженим ним органом згідно з тарифно-кваліфікаційним довідником за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником). Кваліфікаційні розряди підвищуються насамперед робітникам, які успішно виконують встановлені норми праці і сумлінно ставляться до своїх трудових обов'язків. Право на підвищення розряду мають робітники, які успішно виконують роботи більш високого розряду не менш як три місяці і склали кваліфікаційний екзамен. За грубе порушення технологічної дисципліни та інші серйозні порушення, які спричинили погіршення якості продукції, робітникові може бути знижено кваліфікацію на один розряд. Поновлення розряду провадиться в загальному порядку, але не раніше ніж через три місяці після його зниження. Як вже встановлено у судовому засіданні [PERSON] 07.07.2011 року прийнято токарем-карусельником 4 розряду механо-збирального цеху №139 ПАТ «Азовзагальмаш».02.04.2012 року присвоєно 3 розряд з професії токар-карусельник на підставі протоколу №435 від 02.04.2012 року. Відповідно до протоколу №435 засідання кваліфікаційної комісії від 02.04.2012 року про проведення кваліфікаційних іспитів працюючих по професії токар-карусельник тощо, [PERSON] присвоєна кваліфікація токар-карусельник 3-го розряду. Даний протокол кваліфікаційної комісії ніким не оскаржений та на теперішній момент є дійсним. Відповідно до протоколу №140 засідання кваліфікаційної комісії від 18.02.2014 року про проведення кваліфікаційних іспитів працюючих по професії токар-карусельник тощо, [PERSON] присвоєна кваліфікація токар-карусельник 4-го розряду. Представник ПАТ «Азовзагальмаш» в судовому засіданні зазначив, і проти цього не заперечував позивач, що оплата праці [PERSON] з 07.07.2011 року по день звільнення здійснювалась по відрядній системі оплати праці згідно розцінкам, встановленим для роботи, яка виконувалась, у відповідності до ст.104 КЗпП України. Відповідно до п.6.18 Колективного договору ПАТ «Азовзагальмаш» при виконанні працівниками-відрядниками робіт, тарифікованих нижче присвоєних їм розрядів, здійснюється доплата між розрядної різниці за нормований час за умови виконання робітником норм виробітки та наявності різниці у розрядах не менше ніж на два розряди. Третій розряд [PERSON] призначено на підставі протоколу засідання кваліфікаційної комісії від 02.04.2012 року, який він не оскаржував, на теперішній час протокол засідання дійсний, ніким не скасований, у звязку з чим у суду відсутні підстави для визнання незаконним та неправомірним присвоєння позивачу третього розряду за професією токар-карусельник, і вказані вимоги задоволенню не підлягають, так само як похідні вимоги щодо зобовязання виплатити різниці між третім і четвертим розрядами за період з 02.04.2012 року по 18.02.2014 року. Що стосується вимог позивача про скасування доган і внесення виправлень до трудової книжки, а саме зміни підстав звільнення суд приходить до наступного. Згідно ст.3 Кодексу Законів про Працю України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Таким чином, спірні правовідносини мають бути врегульовані діючим законодавством про працю. Із змісту п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України вбачається, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженіим ним органом лише у випадках прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Звільнення на цій підставі допускається тільки в тому випадку, якщо працівник здійснив прогул або був відсутній на роботі більше трьох годин протягом робочого дня без поважної причини. Оцінка причин як поважних здійснюється судом при розгляді спору про звільнення, поважними причинами визнаються такі причини, що виключають вину працівника. За п.4 ст.40 КЗпП України оформляється звільнення працівників, які самовільно залишили роботу (не виконали обов'язок письмового попередження власника про звільнення за власним бажанням або залишили роботу до закінчення встановленого двотижневого строку, тощо). У випадках самовільного залишення роботи звільнення проводиться з зазначенням останнього дня роботи як дня звільнення, хоча наказ про звільнення може бути виданий значно пізніше. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] 07.07.2011 року прийнято токарем-карусельником 4 розряду механо-збирального цеху №139 ПАТ «Азовзагальмаш», 02.04.2012 року присвоєно 3 розряд з професії токар-карусельник,18.02.2014 року присвоєно 4 розряд з професії токар-карусельник, 30.09.2014 року звільнено за прогул без поважних причин, п.4 ст.40 КЗпП України, що підтверджується відповідними записами у трудовій книжці. [PERSON] був ознайомлений з Наказом «Про дотримання трудової дисципліни при запровадженні електронної системи контролю доступу на підприємство», Памяткою для робітників ПАТ «Азовзагальмаш» згідно правил внутрішнього трудового розпорядку, сумісним рішенням адміністрації та профспілкового комітету №273/234 від 11.10.2012 року, про що особисто розписався у листі ознайомлення. Згідно п.2.1 Памятки для робітників ПАТ «Азовзагальмаш» згідно правил трудового розпорядку співробітник зобовязаний вчасно приходити на роботу, дотримуватися встановленої тривалості робочого часу, використовувати весь робочий час для продуктивної праці. Відповідно до п.4 Памятки та сумісного рішення адміністрації та профспілкового комітету №273/234 від 11.10.2012 року, відсутність зафіксованого факту проходу до, після або на протязі робочої зміни за вини працівника є порушенням Правил внутрішнього трудового розпорядку і тягне за собою застосування дисциплінарного стягнення. 22.01.2014 року ПАТ «Азовзагальмаш» прийнято Наказ №37 про зміну графіків режиму роботи, з метою найкращого використання виробничих фондів тощо, з яким під розпис був ознайомлених [PERSON], що підтверджується списком ознайомлення. 17.02.2014 року ПАТ «Азовзагальмаш» прийнято Наказ №87 про зміну графіків режиму роботи, у звязку з істотними змінами конюктури ринку, що спричинила зниження запланованих обємів виробництва, з яким під розпис був ознайомлених [PERSON], що підтверджується списком ознайомлення. [PERSON], як будь-який працівник підприємства, має виконувати Правила внутрішнього трудового розпорядку ПАТ «Азовзагальмаш». Згідно довідки ПАТ «Азовзагальмаш» 11.08.2014 року [PERSON] повинен працювати в ІІ зміні, початок- 15-10год., кінець 23-20год., перерва 18.00-18.22год. Як вбачається з інформації о входах-виходах співробітника [PERSON], 11.08.2014 року, вхід о 15-11год., вихід о 21-19год. 11.08.2014 року начальником зміни [PERSON] на імя начальника цеху направлена доповідна, що 11.08.2014 року токар-карусельник [PERSON] пішов з роботи (ІІ зміна) о 21-00год. Згідно з актом №1 від 11.08.2014 року комісія в складі начальника зміни, машиніста крану, токаря-карусельника, встановили факт відсутності на роботі без поважних причин з 19-20год. до 23-20год. 27.08.2014 року токаря-карусельника [PERSON] Відповідно до службової записки на імя начальника управління персоналом від 12.08.2014 року, начальника цеху №139 звернувся з проханням оголосити догану [PERSON], який 11.08.2014 року здійснив передчасних вихід з роботи, чим порушив п.5.2, п.7.2 «Правил внутрішнього трудового розпорядку». З акту №2 від 12.08.2014 року, вбачається, що комісія запропонувала токарю-карусельнику [PERSON] написати пояснювальну з приводу відсутності на роботі 11.08.2014 року з 21-00год. по 23-20год., на що він відмовився. Наказом №449-к від 10.09.2014 року [PERSON], токаря-карусельника цеху №139, за порушення трудової дисципліни п.п.5.2.2, 7.2 Правил внутрішнього трудового розпорядку, притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани. Згідно довідки ПАТ «Азовзагальмаш» 27.08.2014 року [PERSON] повинен працювати в ІІ зміні, початок- 15-10год., кінець 23-20год., перерва 18.00-18.22год. Як вбачається з інформації о входах-виходах співробітника [PERSON], 27.08.2014 року, вхід о 14-53год., вихід відсутній, 28.08.2014 року вхід о 14-46год., вихід відсутній. 27.08.2014 року начальником зміни [PERSON] на імя начальника цеху направлена доповідна, що 27.08.2014 року токар-карусельник [PERSON] не знаходився на роботі (ІІ зміна) з 19-20год. до 23-20год. Згідно з актом №3 від 27.08.2014 року комісія в складі начальника зміни, машиніста крану, токаря-карусельника встановили факт відсутності на роботі без поважних причин з 19-20год. до 23-20год. 27.08.2014 року токаря-карусельника [PERSON] Як вбачається з пояснювальної [PERSON] зазначив, що робоче місце не покидав, підстави, що можуть це підтвердити відсутні. Згідно довідки ПАТ «Азовзагальмаш» 28.08.2014 року [PERSON] повинен працювати в ІІ зміні, початок- 15-10год., кінець 23-20год., перерва 18.00-18.22год. Як вбачається з інформації о входах-виходах співробітника [PERSON], 28.08.2014 року вхід о 14-46год., вихід відсутній. 28.08.2014 року начальником зміни [PERSON] на імя начальника цеху направлена доповідна, що 28.08.2014 року токар-карусельник [PERSON] не знаходився на роботі (ІІ зміна) з 19-00год. до 23-20год. Згідно з актом №4 від 28.08.2014 року комісія в складі начальника зміни, машиніста крану, токаря-карусельника встановили факт відсутності на роботі без поважних причин з 19-00год. до 23-20год. 28.08.2014 року токаря-карусельника [PERSON] З акту від 29.08.2014 року, вбачається, що комісія запропонувала токарю-карусельнику [PERSON] написати пояснювальну з приводу відсутності на роботі 28.08.2014 року з 19-00год. по 23-20год., на що він відмовився. Відповідно до службових записок на імя начальника управління персоналом від 03.09.2014 року, 04.09.2014 року, начальника цеху №139 звернувся з проханням оголосити догану [PERSON], який 27.08.2014 року та 28.08.2014 року здійснив передчасних вихід з роботи, чим порушив п.5.2, п.7.2 «Правил внутрішнього трудового розпорядку». 03.09.2014 року майстром ділянки №1 на імя начальника цеху направлена доповідна, що 03.09.2014 токар-карусельник [PERSON] відсутній на роботі без поважних причин. Згідно з актом №16 від 03.09.2014 року комісія встановили факт відсутності на роботі без поважних причин 03.09.2014 року токаря-карусельника [PERSON] Як вбачається з акту №17 від 10.09.2014 року комісія відвідала на дому [PERSON], який документів, що підтверджують поважність відсутності на роботі з 03.09.2014 року по теперішній час не надав, пояснювальну написати відмовився, усно повідомлений про те, що засідання цехового комітету з приводу його відсутності на роботі відбудеться 15.09.2014 року о 12-00год., запрошення на цеховий комітет [PERSON] підписати відмовився. 10.09.2014 року старшим інспектором Герасимовою О.П. на імя начальника цеху направлена доповідна, що 03.09.2014 по теперішній час токар-карусельник [PERSON] відсутній на роботі без поважних причин. Згідно акту №18 відвідування на дому від 11.09.2014 року [PERSON] знову відмовився від написання пояснювальної з приводу відсутності на роботі з 03.09.2014 року, з запрошенням на цеховий комітет ознайомився та розписався, про що свідчить його підпис на запрошенні. Згідно акту №19 від 15.09.2014 року [PERSON] знову відмовився від написання пояснювальної з приводу відсутності на роботі з 03.09.2014 року. За характеристикою з місця роботи від 15.09.2014 року [PERSON] неодноразово порушував трудову дисципліну, відмовлявся виконувати завдання, повагою в колективі цеху та бригаді не користувався. Як вбачається з Постанови профспілкового комітету первинної профспілкової організації ПАТ «Азовмаш» від 20.10.2010р. за №К-2 профспілковим комітетом частково делеговано права цеховим профспілковим комітетам в тому числі і надання згоди на звільнення за ініціативи адміністрації відповідно КЗпП. З виписки з протоколу комітету цеху №139 з правами профспілки №25 від 15.09.2014 року, вбачається, що [PERSON] був присутній на засіданні. Вирішено надати згоду адміністрації на звільнення останнього з підприємства на підставі п.4 ст.40 КЗпП України за прогули. 17.09.2014 року Начальником цеху та інспектором по кадрам на імя начальника відділу кадрів направлено подання про застосування дисциплінарного стягнення за порушення трудової дисципліни [PERSON] Думка адміністрації цеху про накладення стягнення- звільнити за прогули на підставі п.4 ст.40 КЗпП України. Наказом №472-к від 24.09.2014 року [PERSON], токаря-карусельника цеху №139, за порушення трудової дисципліни п.п.5.2.2, 7.2 Правил внутрішнього трудового розпорядку, у звязку з залишенням робочого місця 27.08.2014 року і 28.08.2014 року раніше закінчення робочої зміни, притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани. Наказом №483-к від 30.09.2014 року [PERSON], токаря-карусельника цеху №139, у звязку зі здійсненням прогулу з 03.09.2014 року по теперішній час, притягнуто до дисциплінарної відповідальності, звільнено на підставі п.4 ст.40 КЗпП України. Згідно акту №20 від 30.09.2014 року комісія відвідала на дому [PERSON] з метою ознайомлення з наказом №483-к від 30.09.2014 року, однак двері ніхто не відкрив. Відповідно до акту від 25.11.2014 року [PERSON] ознайомився з наказам №483-к від 30.09.2014 року, однак завірити своїм підписом і отримати його відмовився. Відповідно до акту від 25.11.2014 року [PERSON] ознайомився з наказам №483-к від 30.09.2014 року, трудову книжку на руки отримав, що підтверджується його підписом про отримання трудової книжки. Завірити своїм підписом і отримати наказ відмовився. Аналізуючи наведене, суд дійшов до висновку про відсутність у позивача поважних причин невиходу на роботу 11.08.2014 року, 27.08.2014 року, 28.08.2014 року, та відповідно відсутність підстав для скасування доган від 10.09.2014 року, 24.09.2014 року. Також у позивача відсутні поважні причини невиходу на роботу у період з 03.09.2014 року по 30.09.2014 року. Тобто за цей час позивач вчинив прогул був відсутній на роботі без поважних причин. Посилання позивача про надання ним в серпні 2014 роки заяви про звільнення на підставі ст.38 КЗпП України жодним доказом не підтверджені. Твердження [PERSON] про порушення порядку надання згоди профспілки на розірвання трудового договору безпідставні, спростовуються дослідженими в судовому засіданнями письмовими доказами, а саме запрошенням на засідання цехового комітету, з яким [PERSON] був ознайомлений під розпис та витягом з протоколу засідання цехового комітету №139 з правами профспілки. Позивач неодноразово звільнявся за прогули без поважних причин, в тому числі двічі відповідачем. В даному випадку позивач скоїв декілька прогулів, що свідчить про системне порушення трудової дисципліни, байдуже ставлення до виконання трудових обов,язків. З огляду на викладене застосоване до нього ставлення є адекватним тяжкості проступку, обставинам, за яких його вчинено, з урахуванням попередньої роботи працівника, тому суд вважає, що звільнення позивача здійснене з додержанням вимог ч.3 ст.149 КЗпП. У звязку з чим, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість звільнення [PERSON] за прогули на підставі п.4 ст.40 КЗпП України, та відмову в задоволенні позовних вимог про скасування доган, внесення змін до трудової книжки, а саме підстав звільнення, за їх необґрунтованості. Також, довідкою ПАТ «Азовзагальмаш» від 11.06.2015 року та відомостей №33, 34 від 26.05.2015 року, 26.05.2015 року спростовуються твердження [PERSON] щодо не сплати заборгованість по заробітній платі у повному обсязі. Крім того, з наданих представником ПАО «Азовзагальмаш» доказів, які маються в матеріалах справи вбачається, що вимога позивача про сплату періоду знаходження на лікарняному у лютому 2014р., нічим не підтверджена, у звязку з чим суд не вбачає підстав для задоволення вказаної вимоги. Питання, повязані із виплатою вихідної допомоги чітко регламентовані законодавцем в ст.44 КЗпП України, за якою при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку. Як встановлено судом, позивача звільнено на підставі ст.40 п.4 КЗпП України, підстав для зміни формулювання причин звільнення не встановлено. Згідно наведеної норми закону, виплата працівникам вихідної допомоги, звільненим на відповідних підставах, законом не передбачається, у звязку з чим суд відмовляє позивачеві в задоволені даної вимоги. Розглянувши позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, суд дійшов до наступного. Відповідно до положень ст.15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до положень ст.1167 Цивільного кодексу України, загальними підставами відповідності за завдану моральну шкоду є спричинення моральної шкоди, завданої фізичній особі неправомірними діями особи, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно абз.1 п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 от 31.03,1995 року судам необхідно враховувати, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України (набрала чинності 13 січня 2000 року) за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Виходячи з наведених норм закону, факт порушення роботодавцем законних прав позивача не знайшов підтвердження. Позивач вчинив прогули, за що був звільнений за п.4 ст.40 КЗпП України з дотриманням процедури, встановленої КЗпП України, внаслідок чого позовні вимоги в цій частині також задоволенню не підлягають. Відповідно до Закону України «Про судовий збір», позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову щодо вирішення трудового спору, тому, з урахуванням положень ст.88 ЦПК України, судові витрати по справі мають бути віднесені на рахунок держави.

Outcome: dismissed