Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

позивач звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в розмірі вартості договору страхування в сумі 6 048,00 грн, шкоду за фізично знищений транспортний засіб у розмірі 50 755,00 грн, моральну шкоду у розмірі 20 000,00 грн, втрачений заробіток у розмірі 69 570,00 грн, та витрати по сплаті судового збору. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [PERSON] 21.12.2019 року в м. Києві по пр-ту Академіка Глушкова, перебуваючи у хворобливому стані та, не маючи змоги постійно контролювати рух транспортного засобу і безпечно керувати ним, допустив наїзд на перешкоду у вигляді дорожніх об`єктів, чим порушив п. п. 2.9 б, 10.1 ПДР України, внаслідок чого був пошкоджений авто Ravon д.н.з. [NUMBER] , що на праві приватної власності належить позивачу, що, зокрема, підтверджується постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 27.04.2020 року по справі №752/6691/20. Позивач посилається на те, що вищевказаний транспортний засіб перебував в управлінні ФОП [PERSON] за Договором управління майном №28213110 від 31.10.2019 року. Управитель зобов`язався управляти транспортним засобом Ravon д.н.з. [NUMBER] , шляхом надання його в прокат третім особам. [PERSON] скористався послугами, які надає ФОП [PERSON] , зареєструвався у відповідному мобільному додатку, погодився з публічною офертою прийняв на себе права та обов`язки Користувача/Наймача відповідно до Публічного договору оферти на короткостроковий прокат автомобіля (каршерінг). Позивач зазначає, що транспортний засіб Ravon д.н.з. [NUMBER] був застрахований за Договором добровільного страхування наземних транспортних засобів №1901825 від 01.11.2019 року у Страховика АТ «Просто-страхування», яке сплатило позивачу страхове відшкодування в розмірі 70 355,00 грн. Проте, вказана сума не покриває весь нанесений збиток. Позивач також стверджує, що внаслідок ДТП транспортний засіб Ravon д.н.з [NUMBER] був фізично знищеним. Після фізичного знищення транспортного засобу договір страхування №1901825 від 01.11.2019 року припиняє свою дію, про що зазначено в Договорі страхування. За Договір страхування власник автомобіля Ravon д.н.з. [NUMBER] сплатив 6 048,00 грн Позивач вказує, що отримав страхове відшкодування в сумі 70 355,00 грн від Страховика та 88 890,00 грн за продаж третій особі залишків автомобіля. При цьому автомобіль був придбаний за 210 000,00 грн. Також, позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 20 000,00 грн та втрачений заробіток у розмірі 69 570,00 грн. 27.07.2020 року ухвалою Голосіївського районного суду м.Києва відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного. 11.12.2020 року на адресу суду надійшла позовна заява третьої особи - ФОП [PERSON] до відповідача - [PERSON] , відповідно до якої ФОП [PERSON] просить стягнути з відповідача на його користь завдані, внаслідок ДТП збитки, а саме: понесену шкоду в розмірі безумовної франшизи/штрафу за пошкодження орендованого ТЗ в сумі 20 000,00 грн, понесену шкоду у розмірі штрафу за управління автомобілем у хворобливому стані в сумі 75 000,00 грн, понесену шкоду у розмірі евакуації ТЗ в сумі 5 000,00 грн та судовий збір у розмірі 1 000,00 грн. Зазначений позов був повернутий третій особі відповідно до ухвали від 30.11.2021 р. 07.04.2021 року ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду. Представник позивача, який також є представником третьої особи, надав заяву про слухання справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про місце і час судового розгляду повідомлявся належним чином. На підставі ст.ст.128, 130 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомленим про місце і час судового розгляду. На підставі ст. 280 ЦПК України та за згодою представника позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, відповідно до постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 27.04.2020 року по справі №752/6691/20, [PERSON] 21.12.2019 року в м. Києві по прос. Академіка Глушкова, перебуваючи у хворобливому стані та, не маючи змоги постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, допустив наїзд на перешкоду у вигляді дорожніх об`єктів, чим порушив п. п. 2.9 б, 10.1 ПДР України, внаслідок чого був пошкоджений транспортний засіб Ravon д.н.з. [NUMBER] . Крім того, судом встановлено вина [PERSON] у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок чого транспортний засіб зазнав пошкоджень, однак провадження було закрито в зв`язку із закінчення строків накладення адміністративного стягнення. В силу положень ч.6 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Позивач у справі є власником транспортного засобу Ravon д.н.з. [NUMBER] , що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с.63). Відповідно до договору купівлі-продажу 8041/2019/1739536 від 26.10.2019 року [PERSON] придбав вищевказаний транспортний засіб за 210 000,00 грн. Як вбачається з матеріалів справи, вищевказаний транспортний засіб перебував в управлінні ФОП [PERSON] за Договором управління майном №28213110 від 31.10.2019 року, про що також сторонами складено додаток №2 Акт приймання-передачі майна від 21.10.2019 року. 01.11.2019 року позивачем було застраховано вищевказаний автомобіль у АТ «ПРОСТО-страхування», що підтверджується копією договору PKS №1901825 добровільного страхування майнових інтересів власника транспортного засобу Ravon, д.н.з. [NUMBER] . Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується з положеннями ст. 979 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Згідно з положеннями ст.8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Ст. 9 вказаного Закону передбачено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. У ч. 1 ст. 25 Закону України "Про страхування" визначено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. За загальним правилом та з огляду на положення статті 1192 ЦК України розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Судом встановлено, що ПрАТ «ПРОСТО-страхування» на виконання умов Договору добровільного страхування майнових інтересів власника транспортного засобу Ravon, д.н.з. [NUMBER] було виплачено страхове відшкодування в розмірі 74891,90 гривень. З листа ПрАТ «ПРОСТО-страхування» від 11.03.2020 р. вбачається, що під час дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб був фізично знищеним, а отже розрахунок страхового відшкодування проводився з урахуванням ринкової вартості транспортного засобу, вартості ліквідних залишків автомобіля, та за вирахування безумовної франшизи в розмірі 5% від страхової суми. Відповідно до ст.22 ЦПК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Згідно з ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об"єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. З огляду на огляду на викладене, враховуючи положення ст.ст. 22, 1192 ЦК України суд вважає, що вимоги позивача щодо відшкодування йому матеріальної шкоди, завданої внаслідок знищення транспортного засобу, що становить різницю між вартістю автомобіля, за який він був придбаний, та розміром сплаченого страхового відшкодування, а також витрат, понесених на укладання Договору страхування, який припинив свою дію в зв`язку із знищенням транспортного засобу, є обгрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки така шкода є реальними збитками, завданими в зв`язку із знищенням з вини відповідача транспортного засобу. Також підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача втраченої вигоди, а саме середнього заробітку, в зв`язку з знищенням транспортного засобу. Як встановлено судом позивач від передачі в управління транспортного засобу Ravon, д.н.з. [NUMBER] За листопад 2019 р. отримав грошові кошти в розмірі 5806 гривень, а за грудень 2019 р. грошові кошти в розмірі 8108 гривень. Тобто, розмір середнього доходу, який позивач отримав за два місяці в зв`язку із передачею майна в управління, становить 6957 гривень. Договір про управління майном № 28213110 від 31.10.2019 р. був укладений на строк до 01.11.2020 р. Виходячи з розмірі середнього доходу за місяць, позивачем втрачено заробіток в розмірі 69570 гривень, що є упущеною вигодою в розумінні ст.22 ЦК України.. Такі збитки підлягають відшкодуванню відповідачем, як особою, яка завдала збитки. Звертаючись до суду, позивач просить відшкодувати йому моральну шкоду, завдану пошкодженням майна в розмірі 20000 гривень. Відповідно до роз`яснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди", під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода - це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Приписами статті 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. При з`ясуванні питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння моральних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить. На підставі ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Однак, на думку суду, при зверненні до суду позивач належним чином не обґрунтував свої вимоги в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 20000 гривень. Судом встановлено, що внаслідок знищення майна, що належало позивачу на праві власності він переніс хвилювання, змінився його спосіб життя, він вимушений був шукати інші джерела доходу, вирішувати питання щодо відшкодування завданих збитків. При визначенні розміру моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню позивачу, суд вважає доведеним розмір моральної шкоди в сумі 5000 гривень, який є співмірним із завданими збитками і відповідає принципу справедливості та розумності. В іншій частині вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди не є доведеними. Враховуючи викладене, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст.141 ЦПК України та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати, пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: partial