Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на період навчання. В позові він зазначає, що відповідач є його батьком, до досягнення ним повноліття [INFO] він сплачував аліменти на його користь. Позивач є студентом Красноградського технікуму механізації сільського господарства ім. Ф.Я.Тимошенка з 01.09.2014 року, форма навчання денна, тому він не працює та потребує матеріальної допомоги батька. Відповідач добровільно не надає коштів на його утримання, внаслідок чого позивач просить стягнути з [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини від його заробітку щомісячно. Від позивача до суду надійшла письмова заява, в якій він позов підтримав та просив його задовольнити. Згоден на заочний розгляд справи. Справу просив розглядати без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. З письмової згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], який народився [INFO] і навчається в Красноградському технікумі механізації сільського господарства ім. Ф.Я.Тимошенка. Термін навчання з 01.09.2014 року по 30.06.2018 року. У зв'язку з цим [PERSON] не має змоги працювати і потребує матеріальної допомоги свого батька, який є є особою працездатного віку, фізично здоровий. [PERSON] сплачував аліменти на свого сина до досягненням ним повноліття. У відповідності до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Як передбачено ч.1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Згідно роз'яснень п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Враховуючи зазначене, суд рахує вірним стягнути з відповідача на користь позивача кошти на утримання [PERSON] у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходів) [PERSON] Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Згідно ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів -у межах стягнення суми платежу за один місяць. При підготовці позову до суду, позивач поніс витрати внаслідок звернення до юридичної консультації. Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Як передбачено ст. 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах не може перевищувати 40 % встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Відповідно до роз'яснень викладених в п.48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом стягується не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (складання позовної заяви, надання консультацій). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Згідно матеріалів справи, правову допомогу позивачеві надавала юридична консультація Красноградського району Харківської області, що підтверджується квитанцією від 19.10.2017 року. Докази, які б підтверджували, що позивачеві надавалася правова допомога адвокатом (ст. 84 ЦПК України) в матеріалах справи відсутні. У відповідності до ст. 88 ЦПК України якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved