Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-07 00:00:00

Прокурор Чернігівського району Чернігівської області звернувся до суду з позовом, у якому просить визнати недійсним наказ Головного управління Держземагентства у Чернігівській області від 17 червня 2014 року № 25-424/14-14-сг, яким [PERSON] надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, яка розташована на території Улянівської сільської ради Чернігівського району площею 0,12 га для індивідуального садівництва, визнати недійсним наказ Головного управління Держземагентства у Чернігівській області від 14 жовтня 2014 року № 25-3165/14-14-сг, яким затверджено проект землеустрою та надано [PERSON] у власність земельну ділянку площею 0,1171 га (кадастровий номер 7425585700:04:000:8090) для індивідуального садівництва, розташовану на території Улянівської сільської ради Чернігівського району, визнати недійсним свідоцтво про право власності №31978403, видане 31 грудня 2014 року реєстраційною службою Чернігівського районного управління юстиції на імя [PERSON] на території Улянівської сільської ради Чернігівського району, скасувати рішення про державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,1171 га (кадастровий номер 7425585700:04:000:8090) для індивідуального садівництва на території Улянівської сільської ради Чернігівського району, прийняте 31 грудня 2014 року реєстраційною службою Чернігівського районного управління юстиції. Вимоги мотивовані тим, що рішенням Чернігівської районної ради народних депутатів Чернігівської області від 05 липня 1991 року Про затвердження матеріалів інвентаризації земель було затверджено межі територій селищних і сільських рад народних депутатів та їх площі, в тому числі колгоспів, міжгоспів, держгоспів, землі населених пунктів, землі промисловості, транспорту, оборони, землі оздоровчого призначення, лісового та водного фонду, землі запасу райвиконкому, землі запасу сільських і селищних рад народних депутатів, з яких, у тому числі, визначено землі для колективного випасання худоби. Згідно додатку №1 до вказаного рішення за Улянівською (колишня Новоселівська) сільською радою Чернігівського району Чернігівської області, для потреб громадян у випасанні худоби, була закріплена земельна ділянка загальною площею 110,2 га, яка використовується членами територіальної громади і на даний час та яка була передана у власність [PERSON] для індивідуального садівництва, що є порушенням вимог ст.ст.34, 118, 149 ЗК України, оскільки дана земельна ділянка була передана у приватну власність за рахунок земель, які на момент відведення перебували у користуванні інших осіб без їх вилучення у попереднього землекористувача. Крім того, в порушення вимог ст.198 ЗК України, ст.33 Закону України Про місцеве самоврядування, проект землеустрою [PERSON] не погоджувався суміжним землекористувачем Улянівською сільською радою Чернігівського району. У судовому засіданні представник прокуратури Чернігівського району Чернігівської області [PERSON] підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та просила їх задовольнити. Представник відповідача Головного управління Держземагенства у Чернігівській області, відповідач [PERSON], його представник [PERSON], представник відповідача [PERSON] служби Чернігівського районного управління юстиції, представник третьої особи Чернігівського районного управління юстиції, належним чином повідомлені про день та час розгляду справи у судове засідання не зявились, про причини неявки суд не повідомили, про розгляд справи повідомлені своєчасно та належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Наявних у справі матеріалів про права та обовязки сторін, достатньо для її розгляду у відсутності відповідачів. Представник третьої особи Улянівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області [PERSON] у судовому засіданні повністю підтримала позовні вимоги, вважала їх обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Головним управлінням Держземагентсва у Чернігівській області та представником відповідача [PERSON] надано письмові заперечення на позов. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Рішенням восьмої сесії двадцять першого скликання Чернігівської районної ради народних депутатів Чернігівської області від 05 липня 1991 року Про затвердження матеріалів інвентаризації земель, прийнятого на виконання постанови Верховної Ради РСР від 18 грудня 1990 року Про земельну реформу, рішення Чернігівського облвиконкому від 28 січня 1991 року Про здійснення земельної реформи в Чернігівському районі проведена інвентарзиація земель землеволодільців і землекористувачів, затверджено межі територій селищних і сільських рад народних депутатів та їх площі, в тому числі колгоспів, міжгоспів, держгоспів, землі населених пунктів, землі промисловості, транспорту, оборони, землі оздоровчого призначення, лісового та водного фонду, землі запасу райвиконкому, землі запасу сільських і селищних рад народних депутатів, з яких, у тому числі визначено землі для колективного випасання худоби. Згідно додатку №1 до цього рішення за Улянівською (колишня Новоселівська) сільською радою Чернігівського району Чернігівської області для потреб громадян у випасанні худоби, була закріплена земельна ділянка загальною площею 110,2 га. (а.с.78-82) Відповідно до ст. 81 Земельного кодексу України, чинного на час проведення інветаризації земель, землі запасу перебували у віданні сільських, селищних, районних, міських, в адміністративному підпорядкуванні яких є район, Рад народних депутатів і призначались для передачі у власність або надання у користування, в тому числі в оренду, переважно для сільськогосподарських потреб. Таким чином, правовий статус земельної ділянки на території Новоселівської сільської ради площею 110,2 га був визначений як землі запасу та наданий для колективного випасання худоби саме на території даної сільської ради. Оформлення сільською радою відповідних правовстановлюючих документів на той час не вимагалось. Рішенням 4 сесії 23 скликання Чернігівської обласної ради від 24 грудня 1999 року Новоселівську сільську раду Чернігівського району та області перейменовано на Улянівську сільську раду. ( а.с.93). Право надання земельних ділянок сільськогосподарського призначення для випасання худоби було визначено ст.19 Земельного Кодексу України (1990 р.). Згідно тлумачень Рішення Конституційного Суду України від 22.09.2005 N 5-рп/2005 земельні ділянки, які відводились у користування або у власність юридичним та фізичним особам до вступу в юридичну силу Земельного кодексу України від 25 жовтня2001 року закріплюються за ними і після вступу в юридичну силу Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року. Таким чином рішення 8 сесії 21 скликання Чернігівської районної ради народних депутатів Чернігівської області від 05 липня 1991 року Про затвердження матеріалів інвентаризації земель про закріплення за Улянівською (колишньою Новоселівською) сільською радою Чернігівського району Чернігівської області земельної ділянки загальною площею 110,2 га для потреб громадян у випасанні худоби прийняте у відповідності до діючого на той час земельного законодавства, є чинним і недійсним не визнавалось. Статтею 34 ЗК України визначено, що громадяни можуть орендувати земельні ділянки для сінокосіння і випасання худоби. Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування можуть створювати на землях, що перебувають у власності держави чи територіальної громади, громадські сіножаті і пасовища. Так, жителі села Улянівка, що мають у власності велику рогату худобу тривалий час випасають на відведеній для даної цілі ділянці свою худобу. 17 червня 2014 року наказом Головного управління Держземагентства у Чернігівській області від 17 червня 2014 року № 25-424/14-14-сг [PERSON] надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, яка розташована на території Улянівської сільської ради Чернігівського району площею 0,12 га для індивідуального садівництва. ( а.с.7 зворот).ПП " Земгеопроект" розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,1171 га [PERSON] за рахунок земель державної власності для індивідуального садівництва на території Улянівської сільської ради Чернігівського району. ( а.с.1-19). Висновком № 1323 від 14 серпня 2014 року Управління Держземагенства у Чернігівському районі Чернігівської області погодило проект землеустрою щодо відведення зазначеної земельної ділянки у власність [PERSON] ( а.с.19) Наказом Головного управління Держземагентства у Чернігівській області від 14 жовтня 2014 року № 25-3165/14-14-сг затверджено проект землеустрою та надано [PERSON] у власність земельну ділянку площею 0,1171 га (кадастровий номер 7425585700:04:000:8090) для індивідуального садівництва, розташовану на території Улянівської сільської ради Чернігівського району. Згідно Свідоцтва про право власності №31978403, виданого 31 грудня 2014 року реєстраційною службою Чернігівського районного управління юстиції за [PERSON] цим органом зареєстровано право власності на земельну ділянку для індивідуального садівництва площею 0,1171 га на території Улянівської сільської ради Чернігівського району( а.с. 20). Відповідно до частини третьої статті 22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення, зокрема, можуть передаватися у власність та надаватися у користування громадянам для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Стаття 20 ЗК України встановлює обовязок власників використовувати землі зазначеної категорії виключно в межах вимог щодо користування землями певного виду використання, встановлених статтями 31, 33-37 цього Кодексу. Виходячи з принципів ЗК України щодо раціонального використання та охорони земель зміна виду використання землі в межах її цільового призначення повинна проводитися у порядку, встановленому для зміни цього цільового призначення землі. Земельний кодекс України передбачає зміну цільового призначення землі органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проект землеустрою або приймають рішення про створення обєктів природоохоронного та історико-культурного призначення. Встановлення та зміна цільового призначення земельних ділянок може здійснюватись виключно відповідно до вимог закону та у встановленому порядку, порушення якого має наслідком скасування таких розпоряджень (стаття 21 ЗК). Таку правову позицію виклав Верховний Суд України у постанові № 6-35цс14 від 14 травня 2014 року, де зазначив, що відповідно до ст. 20 ЗК України надання (передача) земельної ділянки громадянам та юридичним особам відбувається згідно з їх цільовим призначенням. У випадку передачі громадянам у приватну власність земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності, межі якої не встановлені в натурі або цільове призначення якої змінюється, обов'язковим є розроблення проекту землеустрою про відведення земельної ділянки. Порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам, відмови у реєстрації земельної ділянки або визнання реєстрації недійсною (стаття 21 ЗК України). Рішенням Конституційного Суду України від 22.09.2005 N 5-рп/2005 визнано неконституційними пункт 6 розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України щодо зобов'язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право оренди без відповідного законодавчого, організаційного та фінансового забезпечення та пункт 6 Постанови Верховної Ради України "Про земельну реформу" від 18 грудня 1990 року N 563-ХII з наступними змінами в частині щодо втрати громадянами, підприємствами, установами і організаціями після закінчення строку оформлення права власності або права користування землею раніше наданого їм права користування земельною ділянкою. Таким чином, строк переоформлення права постійного користування земельною ділянкою на даний час законом не визначений та не обмежений. Враховуючи викладене, рішення відповідача про відведення [PERSON] у власність земельної ділянки для індивідуального садівництва прийнято за рахунок земель пасовища, право користування землями якого належить територіальній громаді Улянівської сільської ради, з користування якої спірна земельна ділянка не вилучалась. Таким чином, при передачі спірної земельної ділянки у власність [PERSON] Головним управлінням Держземагенства у Чернігівській області не враховано, що земельна ділянка розташована на громадському пасовищі, яким фактично користується територіальна громада Улянівської сільської ради. Відповідно до п.9 абз. а ч.1 ст.33 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать організація і здійснення землеустрою, погодження проектів землеустрою. У порушення вимог ст.198 ЗК України, ст.33 ЗУ Про місцеве самоврядування та ст.50 ЗУ Про землеустрій проект із землеустрою взагалі не погоджувався Улянівською сільською радою Чернігівського району Чернігівської області як суміжним землекористувачем. У відповідності до ст. 35 Земельного кодексу України, земельні ділянки, призначені для садівництва, можуть використовуватись також для зведення необхідних будинків, господарських споруд. З оглянутого в судовому засіданні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] для індивідуального садівництва площею 0,12 га на території Улянівської сільської ради Чернігівського району та області вбачається, що цей проект з органом містобудування не погоджувався, що є порушенням ч.2 ст. 186-1 Земельного кодексу України. Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевою самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Враховуючи пояснення учасників судового розгляду, встановлені судом обставини, доводи позову, заперечення відповідачів, суд приходить до висновку, що накази Головного управління Держземагенства у Чернігівській області про надання [PERSON] дозволу на розроблення проекту землеустрою, його затвердження, з передачею у власність земельної ділянки площею 0,12 га, для індивідуального садівництва, є недійсними відповідно до п. г ч.3 ст.152 ЗК України, яким встановлено, що одним із способів захисту прав на земельні ділянки є визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Оскільки судом визнається недійсним рішення про передачу у власність [PERSON] земельної ділянки, то відповідно є недійсним і свідоцтво про його право власності на цю ділянку з скасуванням відповідного рішення про державну реєстрацію права, оскільки відповідно до ст.26 ЗУ Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Звернення прокурора до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільнозначимого питання про безоплатну передачу земельної ділянки з державної власності у приватну та повернення у користування членам територіальної громади землі, яка вибула з її користування і розпорядження незаконно. Вирішуючи питання про справедливу рівновагу між інтересами суспільства і конкретної особи Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі Трегубенко проти України від 2 листопада 2004 року категорично ствердив, що правильне застосування законодавства незаперечно становить суспільний інтерес (п. 54 рішення). За таких підстав суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідачів на користь держави в рівних частинах по 324 грн. 80 коп., виходячи зі ставки судового збору щодо чотирьох вимог немайнового характеру ( 243 грн. 60коп. *4) = 974 грн. 40 коп.) На підставі викладеного,

Outcome: approved