Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

13 жовтня 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просить розірвати кредитний договір № 500495998 від 03 липня 20144 року, укладений між ним та ПАТ "Альфа-Банк" з 10 липня 2014 року та покласти на відповідача понесені ним при подачі позову судові витрати. В обґрунтуванні своїх позовних вимог [PERSON] зазначає, що 03 липня 2014 року у відділенні № 1 ПАТ "Альфа-Банк", розташований за адресою: М. Харків, вул.. Полтавський шлях, 14 між ним та відповідачем був укладений кредитний договір, за умовами якого йому виділені кредитні кошти в сумі 29 197, 38 грн., а також договір комплексного добровільного страхування ризиків позивальника № 006.5000495998.111, йому працівником банку видана картка та роз'яснено, що він може її активувати та зняти з неї кредитні кошти. Однак, отримавши картку та підписавши договір, необхідність в отриманні коштів в нього відпала та через годину, не активувавши карту, він повернувся в банк та попоросив про розірвання щойно укладеного договору, у чому співробітниками банку йому було відмовлено з посиланням на відсутність в них таких повноважень. 10 липня 2014 року ним на адресу відповідача цінним листом була направлена письмова заява про розірвання, на яке 27 серпня 2014 року він отримав відповідь № 76203-23ю1-б/б, у якій зазначено про відсутність правових підстав для розірвання кредитного договору та необхідність сплачувати ним всю кредитну заборгованість. Таким чином, він вважає, що оскільки він одразу повідомив банк про відсутність необхідності в укладенні спірного договору, кредитна картка ним не активувалася, внаслідок його відмови банк не поніс жодних збитків, відповідно до ст..ст..509, 627, 651, 653, 1054 ЦК України є всі підстави для розірвання спірного кредитного договору. У судовому засіданні позивач повністю підтримав свої позовні вимоги та просив задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився. Позовні вимоги не визнав та пояснив, що 03 липня 2014 року між ними та позивачем укладено кредитний договір № 500495998. З їх боку умови договору повністю виконані - перераховано на розрахунковий рахунок позивача кредитні кошти, передбачені умовами договору. Так, оскільки розрахунковий рахунок належить позивачу, банк самостійно не може ним розпоряджатися. Відповідно до умов кредитного договору, він набирає чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за ним. Кредитний договір був підписаний, що позивачем не заперечується, отже набрав чинності. Відповідно до положень ст.. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, передбачених договором або законом. Оскільки з їх сторони жодних порушень спірного договору не було, позовні вимоги є необґрунтованими та просять в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що 03 липня 2014 року між позивачем, [PERSON], та Публічним акціонерним товариством "Альфа-Банк" було укладено кредитний договір № 500495998, за умовами якого банк надає Позивальнику (позивачу по справі) кредит в сумі 29197,38 грн., а Позивальник його приймає на визначених у договорі умовах. Відповідно до п.2.4.1. днем надання кредиту є день списання грошових коштів з позичкового рахунку Банку з метою їх подальшого зарахування на рахунки Позичальника. Відповідно до п.7 цього Договору - договір вважається укладеним та набуває чинності з моменту його підписання та скріплення печаткою банку. У судовому засіданні встановлено та визнається позивачем, що договір ним був підписаний, один із його примірників, завірений належним чином, отриманий; отримана картка для активації рахунку, на яку була перерахована сума коштів. Зазначена у у кредитному договорі. Відсутність необхідності в отриманні кредитних коштів в нього виникла після підписання договору з незалежних від банку причин. Заява про розірвання договору на ім'я банку датована 09 липня 2014 року та відправлена 10 липня 2014 року. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони зобов'язані визначити коло фактів. На які вона можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги і заперечення (ст..ст..10,11,60 ЦПК України). За правилами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна, розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої ним шкоди друга сторона значною мірою позбавляться того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі такої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Позивач, посилаючись на ст. ст. 651 та 653 ЦК України не довів обставин, які б підтверджували істотного порушення умов договору з боку відповідача. Навпаки, у судовому засіданні встановлено та визнано самим позивачем, що умови договору банком були виконані - він отримав картку та на його рахунок були перераховані кошти, якими він намірювався скористатися одразу з після підписання договору. Однак, в результаті зміни обставин та домовленостей з третьою особою щодо купівлі автомобіля, необхідність у цих кредитних коштах, відпала та він попросив відповідача про розірвання договору, у чому йому було відмовлено. Тобто позивач зазначивши умову для розірвання договору не довів її належними та відповідними доказами. Таким чином, оцінюючи докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку про необґрунтованість та недоведеність позовних вимог позивача, оскільки вони суперечать чинному законодавству. Відповідно до ст..88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed