Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

В червні 2014 року приватне агропромислове підприємство "Березина" звернулось в суд з вищезазначеним позовом, в якому вказало, що 26 грудня 2007 року з відповідачкою було укладено договір оренди землі, який зареєстровано в Чортківському відділі Тернопільської регіональної філії ДЗК. За умовами даного договору відповідачка передала ПАП "Березина" в строкове оплатне користування строком на 10 років земельну ділянку ( пай ) сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Капустинської сільської ради Чортківського району Тернопільської області площею 1, 38 га., право власності на яку посвідчено Державним актом на право власності на земельну ділянку № 024656 ТР від 6 листопада 2003 року, кадастровий № 6125584000010010251. За інформацією відділу Держземагенства в Чортківському районі № 746 від 13 травня 2014 року вищезгаданий договір оренди є чинним. Умови договору оренди землі з боку ПАП "Березина" виконуються належним чином. [PERSON] всупереч наявними за даним договором зобов'язаннями в період з кінця квітня 2014 року по даний час здійснила самовільне зайняття земельної ділянки, право користування якою передано ПАП "Березина" на підставі договору оренди землі укладеного між сторонами, шляхом здійснення самовільного посіву сільського господарських культур, чим завдала ПАП "Березина" матеріальної шкоди на загальну суму 8 978 гривень 14 копійок, що підтверджено довідкою ПАП "Березина" про затрати на 1 га. під картоплю на 2014 рік. В зв'язку з такими обставинами в позовній заяві позивач просить усунути перешкоди в користуванні вищезазначеною земельною ділянкою шляхом заборони вчиняти будь-які дії щодо використання такої ділянки відповідачкою всупереч умов договору оренди між сторонами, стягнути з відповідачки заподіяну матеріальну шкоду та понесені судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позов підтримує, просить його задовольнити з мотивів викладених в позовній заяві. Представники відповідачки позов не визнають, посилаючись на те, що відповідачка є власником спірної земельної ділянки, самовільно зайняти свою земельну ділянку вона не може, а тому такий спосіб захисту прав позивача як усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою не ґрунтується на вимогах закону. Позивач не сплачував орендну плату, в зв'язку з чим відбулося припинення договору оренди і відповідачка стала самостійно обробляти свою земельну ділянку. Позивачем також не доказано в справі розмір фактичних витрат. За таких обставин просять в задоволенні позовних вимог відмовити за його безпідставністю. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних мотивів. Судом встановлено, що в 2007 році між сторонами було укладено договір оренди землі терміном на 10 років, який зареєстровано в Чортківському відділі Тернопільської регіональної філії центру ДЗК , про що у Державному реєстрі вчинено запис від 26 грудня 2007 року за № 040765402778. Згідно цього договору відповідачка надала, а позивач прийняв в строкове платне користування земельну ділянку (пай) сільського господарського призначення (ведення товарного сільського господарського виробництва) площею 1,38 га, яка знаходиться на території Капустинської сільської ради Чортківського району. Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі підлягає державній реєстрації і на підставі ч. 1 ст. 210, ч. 3 ст. 640 Цивільного кодексу України, ч. 2 ст. 125 Земельного кодексу України та ст. 18 Закону України "Про оренду землі" є укладеним з моменту такої реєстрації. Згідно інформації відділу Держземагенства в Чортківському районі Тернопільської області № 746 від 13 травня 2014 року на даний час вказаний договір є дійсним. З повідомлення Державної інспекції сільського господарства в Тернопільській області від 23 грудня 2014 року № 05-11/3309 вбачається, що інспекцією на виконання доручення прокуратури Тернопільської області від 2 липня 2014 року № 05/3-250-вих.14 була проведена перевірка з приводу дотримання вимог земельного законодавства відповідачкою [PERSON] на території Капустинської сільської ради Чортківського району. В результаті встановлено, що на день перевірки [PERSON] самостійно обробляла земельну ділянку площею 1,38 га, яка передана їй у власність для ведення товарного сільського господарського виробництва і яка на умовах оренди від 26 грудня 2007 року була передана нею ПАП "Березина" для подальшого використання. За результатами перевірки складено акт перевірки від 18 липня 2014 року № 0241/з, в якому був зафіксований факт невиконання [PERSON] договірних умов, чим порушено ст.ст. 13,17 Закону України "Про оренду землі". Також [PERSON] був виданий припис на усунення вчинених порушень від 18 липня 2014 року за № 000169. Відповідно до п. 29 Договору оренди землі орендодавець зобов'язується не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися земельною ділянкою. Згідно ст. 13 Закону України "Про оренду землі" за договором оренди землі орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ст. 27 Закону України "Про оренду землі" орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Орендар в установленому законом порядку має право витребувати орендовану земельну ділянку з будь-якого незаконно володіння та використання, на усунення перешкод у користуванні нею, відшкодування шкоди заподіяної земельній ділянці громадянами і юридичними особами України, іноземцями, особами без громадянства. Так як в 2014 році до закінчення дії раніше укладеного між сторонами договору оренди землі відповідачка почала самостійно обробляти належну їй земельну ділянку, перешкоджати орендарю у її використанні за цільовим призначення, то такі її дії суперечить умовам договору оренди землі та Закону України "Про оренду землі". За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідачка перешкоджає орендарю приватному агропромисловому підприємству "Березина" у використанні земельної ділянки, згідно умов раніше укладеного між сторонами договору оренди землі, а тому позовні вимоги в частині усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою є обґрунтованими і підлягають задоволенню. При цьому суд зазначає, що підстави припинення договору оренди землі визначені п.п. 37, 38 Договору, проте такі обставини в судовому засіданні не встановлені, так як вони не були предметом судового розгляду. Разом з тим суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди з таких підстав. Загальні умови відшкодування матеріальної шкоди визначені пунктом 2 постанови Пленум Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", з наступними змінами та доповненнями, згідно якого, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Таким чином, для відшкодування матеріальної шкоди є обов'язковою сукупність вищезазначених чотирьох умов і при відсутності хоча би однієї умови відшкодування матеріальної шкоди виключається. Стаття 28 Закону України "Про оренду землі" передбачає, що орендар має право на відшкодування збитків, яких він зазнав унаслідок невиконання орендодавцем умов, визначених договором оренди землі. Збитками вважаються: фактичні втрати, яких орендар зазнав у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням умов договору орендодавцем, а також витрати, які орендар здійснив або повинен здійснити для відновлення свого порушеного права; доходи, які орендар міг би реально отримати в разі належного виконання орендодавцем умов договору. Розмір фактичних витрат орендаря визначається на підставі документально підтверджених даних. Проте, в матеріалах справи відсутні об'єктивні докази, які би підтверджували розмір заподіяної матеріальної шкоди позивачу. Розрахунок такої шкоди, зроблений самим позивачем, не може бути підтвердженням розміру заподіяної матеріальної шкоди. При цьому позивач не надав доказів на підтвердження того, що витрати на обробіток землі він поніс фактично і вони є для нього збитками. Відповідно до вимог ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України суд стягує з відповідачки понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243 гривні 60 копійок. З врахуванням наведеного,

Outcome: partial