Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з позов до [PERSON], 3-ті особи: Дарницька районна в м. Києві державна адміністрація, Державна архітектурно-будівельна інспекція України про усунення перешкод в користуванні жилим будинком і земельною ділянкою, поділ в натурі житлового будинку, припинення права спільної часткової власності, визнання права власності на частину жилого будинку, визначення порядку користування земельною ділянкою. Позовні вимоги мотивувала тим, що в червні 2006 року вона подарувала відповідачу, а останній прийняв в дар 1/2 частину жилого будинку [ADDRESS] з відповідною частиною надвірних господарських будівель і споруд на земельній ділянці площею 2106.58 м2. Після набуття відповідачем права власності на частину належного позивачу нерухомого майна, [PERSON] поселився у вказаному будинку, де і проживає по теперішній час. Проте з 2011 року відповідач всіляко перешкоджає [PERSON] користуватись належною їй частиною будинку і господарських споруд, надав можливість проживання у будинку невідомим позивачу третім особам. Крім того, відповідач зловживає спиртними напоями, неодноразово погрожував [PERSON] фізичною розправою і обмежував її можливість фактичного доступу і навіть проживання в належній їй частині будинку. В уточнених позовних вимогах, зважаючи на висновок судової будівельно-технічної експертизи, позивач просила поділити в натурі житловий будинок [ADDRESS], виділивши їй частину житлового будинку та господарських споруд відповідно до варіанта №2, запропонованого у висновку, зобов'язати відповідача усунути перешкоди у користуванні будинком та земельною ділянкою, встановити порядок користування земельною ділянкою, припинити право спільної часткової власності на житловий будинок та господарські споруди, а також визнати за позивачем право власності на частину житлового будинку та господарських споруд відповідно до варіанту №2, запропонованого висновком експертизи. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні вимоги позову не визнали, просили відмовити у їх задоволенні та пояснили, що відповідно до висновку експертизи для влаштування відокремлених квартир за варіантом №2 поділу необхідна наявність дозволу відповідних органів на перепланування та виникнення у відповідача обов'язку за власний рахунок оформлювати відповідні дозволи, розробляти проект та переобладнати будинок, з чим відповідач не погоджується. Крім того, зазначила, що відповідач не чинив і не чинить позивачу жодних перешкод у користуванні будинком, господарськими спорудами та земельною ділянкою, вона користується всім на свій власний розсуд, а у сторін склався певний порядок користування будинком. Вимоги позивача вважають необґрунтованими та належними доказами не доведеними. Представник 3-ї особи Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації в судові засіданні не з'явилась, але у направлених письмових поясненнях до суду просила здійснити розгляд справи у відсутність представника Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації і ухвалити рішення відповідно до діючого законодавства України (т.2, а.с.104-106). Представник 3-ї особи Державної архітектурно-будівельної інспекції України в судові засіданні також не з'явилась, а у направлених поясненнях на позовну заяву до суду просила здійснити розгляд справи у відсутність представника Державної архітектурно-будівельної інспекції України і винести рішення згідно наданих доказів і відповідно до чинного законодавства (т.2, а.с.77-80). Заслухавши сторони та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав. У відповідності до ч.4, ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Як зазначає ч.1, ст.321 ЖК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як встановлено у судовому засіданні, позивач [PERSON] набула право власності на житловий будинок з господарчими та побутовими будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] згідно договору дарування від 1.07.2003 року, укладеного між нею та [PERSON], який діяв від імені [PERSON], та був зареєстрований КП „Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна"22.09.2003 року під реєстровим №29337 (т.1, а.с.13-14). За змістом договору дарування від 21.06.2006 року позивач [PERSON] подарувала відповідачу [PERSON] 1/2 частину житлового будинку з господарчими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS], зареєстрований КП „Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна"22.08.2006 року (т.1, а.с.15-16). Таким чином, на день розгляду справи позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є співвласниками домоволодіння [ADDRESS], частки яких складають по 1/2 частині житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд на кожного. Відповідно до технічного паспорту БТІ від 30.03.2007 року на домоволодіння [ADDRESS] зазначене домоволодіння складається з житлового будинку (літ. „А"), житлової прибудови (літ.„А1-І"), прибудови (літ.„а"), сараю-літньої кухні (літ.„Б"), вбиральні (літ.„Г"), сараю (літ.„Е"), навісу (літ.„е"), огорожі №1, воріт (хвіртки) №2, воріт №3, погребу (літ.„Ж"). Житлова будівля літ. „Ж-ІІ", житлова прибудова літ. „Ж-ІІ" зазначені в технічному паспорті як самовільна забудова (т.1, а.с.4-12). Житловий будинок (літ.„А") складається з: вітальні площею 17,8 м2 (1-4), житлової кімнати площею 21,2 м2 (1-5), житлової кімнати площею 11,7 м2 (1-6), житлової кімнати площею 15,3 м2 (а.с.1-7). Житлова прибудова (літ.„А-1") складається з: холу площею 31,6 м2 (1-1), санвузла площею 11,9 м2 (1-2). Прибудова (літ.„а") складається з кухні площею 7,5 м2 (1-3). Загальна площа під житловим будинком - 117,0 м2. За правилами ст.ст. 364, 367 ЦК України кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, що є у спільній частковій власності, в натурі або його поділ з дотриманням вимог ст.183 ЦК України. За відсутності згоди співвласників про поділ спільного майна це питання вирішується судом. Як роз'яснює п.6-7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 4.10.1991 року №7 „Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок", при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] просили здійснити поділ будинку по варіанту №2 судової будівельно-технічної експертизи від 9.11.2012 року для другого співвласника (тобто виділити їй в натурі хол площею 31,6 м2, кухню площею 7,5 м2, вітальню площею 17,8 м2 та надвірні будівлі та споруди: ворота, свердловину та огорожу) та встановити порядок користування земельною ділянкою - по варіанту №2 експертного висновку. Також просили не стягувати з відповідача [PERSON] компенсацію за різницю у вартості часток, зважаючи на те, що за другим варіантом поділу житлового будинку у першого співвласника виникає необхідність влаштування входу та тамбуру у відповідності до вимог чинного законодавства. Приймаючи до уваги положення ст.183, 367 ЦК України та роз'яснення, що містяться в п.6-7 зазначеної Постанови, виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири. Варіанти поділу частини житлового будинку відповідно до часток співвласників (по 1/2ё частині кожному) зазначені у висновку судової будівельно-технічної експертизи від 9.11.2012 року (т.1, а.с.73-94). Як вбачається з вказаного висновку, у будь-якому варіанті поділу для окремого влаштування квартир необхідно проводити перепланування з влаштуванням тамбуру, коридору та приміщенням кухні з влаштуванням дверних блоків в зведених перегородках, переобладнанням окремо для кожної квартири. По варіанту №2 поділу необхідно виконати такі роботи по переобладнанню будинку на дві окремі ізольовані квартири, як перепланувати приміщення „1-6" з влаштуванням тамбуру, коридору та приміщення кухні відповідно ДБН з влаштуванням дверного блоку у зведеній перегородці та з влаштуванням окремого зовнішнього входу для першого співвласника; влаштувати дверні блоки між перепланованими приміщеннями „1-6" та „1-5", „1-6" та „1-7"; влаштувати дверний блок між приміщеннями „1-2" та „1-5", сантехнічні прибори санвузла перевлаштувати; демонтувати дверні блоки між приміщеннями „1-7"-„1-4", „1-4"-„1-5", „1-2"-„1-1" з подальшим закладенням прорізу та штукатуренням з обох сторін; переобладнати системи інженерного забезпечення окремо для кожної квартири. За таких обставин відступ від ідеальних часток по варіанту №2 поділу складає 12 870 грн. більше для першого співвласника. Для перелічених вище ремонтно-будівельних робіт необхідно розробити проектно-технічну документацію у встановленому порядку. В спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності, як зазначено у вище описаних нормах права. При поділі жилого будинку суд зобов'язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику. Крім того, відповідно до ст.152 ЖК України переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої ради народних депутатів. Як зазначає п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 4.10.1991 року №7 „Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок", у тих випадках, коли в результаті виділу співвласнику передається частина приміщень, яка перевищує за розміром його частку, суд повинен вирішити питання про стягнення з нього відповідної грошової компенсації та зазначити в рішенні фактичні ідеальні частки в праві власності на будинок після його поділу. Також відповідно до Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства №55 від 18.06.2007 року, вбачається, що при розрахунку частки кожного співвласника в будинку необхідно визначити всю внутрішню площу будинку, а також площу, яка належить кожному співвласнику окремо відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України від 24.05.2001 №127. Розрахунок часток у спільній власності на об'єкти нерухомого майна здійснюється у разі поділу, виділу в натурі частки з нерухомого майна співвласникам. При цьому ідеальні частки всіх співвласників у сумі повинні складати одиницю. Виходячи з описаного вбачається, що технічна можливість виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності, можлива лише у разі переобладнання (перепланування) будинку в ізольовані квартири із влаштуванням вхідної групи приміщень для співвласника [PERSON] за наявності дозволу на перепланування даного будинку та відповідної проектно-технічної документації. Як передбачено ч.4, ст.338 ЦПК України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи. За змістом Ухвали Вищого Спеціалізованого Суду України від 23.07.2014 року (т.2, а.с.58-60), скасовуючи рішення Дарницького районного суду м. Києва від 4.11.2013 року та Ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 3.04.2014 року по даному цивільному провадженню, суд касаційної інстанції зазначив, що суд, порушивши ч.4, ст.10 ЦПК України, не запропонував сторонам подати або витребувати за їх клопотанням висновки органів державного архітектурно-будівельного контролю, пожежної і санітарної інспекції, інших відповідних органів про допустимість пов'язаних з цим поділом переобладнань і перепланувань, дані про дозвіл виконавчого комітету місцевої ради на переобладнання та перепланування жилого будинку відповідно до запропонованих висновком №0683 судової будівельно-технічної експертизи від 9.11.2012 року варіантів поділу, дані про характер робіт і їх вартість, які необхідно здійснити для відокремлення виділеної частки будинку. При новому розгляді справи, виконуючи зазначені вище вказівки суду касаційної інстанції, суд першої інстанції неодноразово протягом понад як півтора року надавав час та можливість як сторонам по справі, так і позивачу та її представнику надати необхідні документи, зазначені в Ухвалі Вищого Спеціалізованого Суду України від 23.07.2014 року. Однак ні дозволу органів влади на перепланування будинку, ні відповідної проектно-технічної документації, ні інших документів про характер робіт і їх вартість, які необхідно здійснити для відокремлення виділеної частки будинку, надано не було. За таких обставин, виходячи із уточнених позовних вимог та наявних матеріалів справи, які не містять дозволу компетентних органів влади на перепланування будинку та переліку, яке саме перепланування й переобладнання необхідно зробити, та хто зі співвласників повинен їх здійснити, враховуючи виконання судом вимог Ухвали Вищого Спеціалізованого Суду України від 23.07.2014 року, позовні вимоги [PERSON] про виділ їй частини житлового будинку площею 56,9 м2 в натурі та господарських споруд задоволенню не підлягають. Поскільки суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про поділ будинку в натурі, тому необхідно відмовити і в задоволенні позовних вимог про припинення права спільної часткової власності на житловий будинок [ADDRESS] та про визнання за [PERSON] права власності на частину житлового будинку та господарські споруди у складі: хол, кухня, вітальня, ворота, свердловина та огорожа. Що стосується позовних вимог [PERSON] в частині встановлення порядку користування земельною ділянкою [ADDRESS] відповідно до варіанту №2 розподілу земельної ділянки за висновком експертизи, суд приходить до наступного. Згідно ст.120 Земельного кодексу України передбачено, що право власності та право користування земельною ділянкою виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації, а сторони такого права в установленому порядку не набули, за таких обставин звернення до суду за захистом своїх прав на користування земельною ділянкою є передчасним. Згідно витягу з бази даних земельного кадастру від 03.12.2010 року площа земельної ділянки № [NUMBER] складає 2106, 58 м2. Згідно „Горизонтальної зйомки М1:500 за адресою: [ADDRESS]" загальна площа земельної ділянки становить 2643 м2. У відповідності до ч.4, ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. За змістом положення ст.125 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Як наголошує п.3-4 та п.5, ст.19 Тимчасового порядку передачі (надання) земельних ділянок у користування або у власність у місті Києві, який затверджений рішенням Київської міської ради від 15.07.2004 № 457/1867 (в редакції рішення Київської міської ради від 24.12.2009 № 930/2999) рішення Київської міської ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування (у власність), про приватизацію земельної ділянки видається секретаріатом Київради зацікавленій особі (за її зверненням), стосовно якої воно прийняте, для замовлення і розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та виготовлення документа, що посвідчує право на земельну ділянку, і направляється до Головного управління земельних ресурсів для видачі вихідних даних на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та складання документа, що посвідчує право на земельну ділянку. Зацікавлена особа в місячний термін з моменту набуття чинності рішенням Київської міської ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування (у власність), про приватизацію земельної ділянки зобов'язана звернутись до Головного управління земельних ресурсів з клопотанням (заявою) щодо організації робіт із землеустрою зі встановлення (відновлення) в натурі на (місцевості) меж земельної ділянки та складання документа, що посвідчує право на земельну ділянку. У разі наявності розробленої технічної документації із землеустрою щодо складання документа, що посвідчує право користування земельною ділянкою, та встановлення (відновлення) в натурі на (місцевості) меж земельної ділянки, зацікавлена особа звертається до Головного управління земельних ресурсів з клопотанням (заявою) щодо організації робіт зі складання документа, що посвідчує право на земельну ділянку. Виконання робіт зі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та складання документа, що посвідчує право на земельну ділянку, здійснюються землевпорядними організаціями за замовленням зацікавлених осіб на підставі укладеного договору. Разом з тим, суду не надано доказів на підтвердження обставин звернення сторін до Головного управління земельних ресурсів з клопотанням (заявою) щодо організації робіт із землеустрою зі встановлення (відновлення) в натурі на (місцевості) меж земельної ділянки та складання документа, що посвідчує право на земельну ділянку та що такі межі були встановлені і видано державний акт на право приватної власності на землю. Тому, за відсутності документів на підтвердження виділення у встановленому законом порядку у користування спірної земельної ділянки та правовстановлюючих документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, суд вважає вимоги позивача [PERSON] про встановлення порядку користування земельною ділянкою безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають. Щодо позовних вимог [PERSON] в частині зобов'язання відповідача не чинити перешкоди у користуванні житловим будинком з господарськими будівлями і спорудами та земельною ділянкою, на якій він розташований за адресою: [ADDRESS], суд приходить до висновку про відмову у їх задоволенні, виходячи з наступного. За правилами ч.1, ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за звернення фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст.10; 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вимагає ст.57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача не чинити перешкоди у користуванні будинком з господарськими будівлями та спорудами та земельною ділянкою зазначила, що відповідач усіляко перешкоджає позивачу у користуванні належною їй частиною житлового будинку і господарськими спорудами. Зловживаючи спиртними напоями, відповідач погрожує позивачу та обмежує її можливість допуску та проживання в частині будинку. В обґрунтування вказаних обставин позивач посилається на заяву до Дарницького РУГУ МВС України від 25.07.2010 року щодо конфлікту з відповідачем [PERSON] щодо погроз фізичною розправою на адресу [PERSON] та образи нецензурною лайкою, по якій 02.08.2010 року прийнято рішення про відмову в порушенні кримінальної справи (матеріали ЖРЗПЗ № 13836 від 25.07.2007 року). При цьому, вивчивши зміст як постанови, так і матеріалів справи в цілому, суд не вбачає ознак перешкоди відповідачем у користуванні жилим будинком та земельною ділянкою позивачу. За таких обставин чинення відповідачем перешкод позивачу у користуванні вказаним нерухомим майном не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, а [PERSON] не надано належних та допустимих доказів в розумінні ст.60 ЦПК України на підтвердження цього факту. Аналізуючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: dismissed