Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом в якому зазначила, що являється власником кооперативної квартири №5, розташованої в м.Коростені, вул.Київська, 5. В даній квартирі зареєстровані її донька [PERSON], онука [PERSON], [INFO]. Без реєстрації в квартирі проживає чоловік її доньки [PERSON]. За рішенням Коростенського міськрайонного суду від 16.12.2013 року відповідача [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно дитини та призначено її опікуном останньої. Спільне проживання в даній квартирі з відповідачами є неможливим, оскільки останні зловживають спиртними напоями, в квартирі збирають сумнівні компанії, за комунальні послуги не сплачують, ремонтні роботи не проводять, систематично порушують правила співжиття та використовують квартиру не за призначенням. Квартира запущена, двері побиті, на кухні та в кімнаті побиті вікна, газ та електроенергія відключені за несплату. За таких обставин спільне проживання її та онуки в квартирі є неможливим, оскільки це негативно впливає на розвиток дитини та її психічний стан. Добровільно виселитись відповідачі не бажають, тому вона вимушена винаймати інше житло. Просить на підставі ст.9, 116, 148 ЖК України, ст.317, 319, 386, 391 ЦК України постановити рішення про усунення перешкод в користуванні квартирою №5 у будинку №5 по вул.Київській в м.Коростені шляхом виселення з неї відповідачів без надання їм іншого жилого приміщення. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила задовольнити з підстав, зазначених у позові. Вказала, що електроенергію , воду та газ було відключено за її зверненнями до відповідних служб. Відповідачі в судове засідання не з"явились, про причини неявки не повідомили. Про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що стверджується повідомленнями про отримання судових повісток . Представник служби у справах дітей Коростенської міської ради [PERSON] позов підтримав і пояснив, що дитина [PERSON] перебуває на обліку, як така, що опинилась в складних життєвих обставинах. Він в складі комісії проводив обстеження умов проживання дитини в квартирі [ADDRESS]. Бачив, що квартира запущена, на вхідних дверях відсутня ручка, неодноразово змінювались замки. Вікна в кухні та кімнаті тріснуті, електроенергія, газ відключено за наявність боргів. При обстеженні в приміщенні квартири знаходились відповідачі, які перебували в стані сп"яніння. Свідок [PERSON] показала, що сестра [PERSON] проживає по сусідству з її мамою. Вона проживає зі своєю мамою, тому добре знає позивача та її доньку [PERSON]. Позивач разом з онукою тривалий час мешкає у своєї сестри, хоча має власне житло. Зазначила, що у квартирі [PERSON] ніколи не була. Останній раз [PERSON] та її чоловіка бачила в судовому засідання, де [PERSON] повідомляла, що залишила квартиру та мешкає в якомусь селі. Свідок [PERSON] показала, що проживає [INFO]. ЇЇ мати мешкає по вул.Київській , 5 , тому вона часто її відвідує, і їй відомо, що відповідачі водять до квартири різні компанії. Свідок [PERSON] показала, що проживає в [INFO]. З квартири, в якій мешкають відповідачі, часто лунають сварки та відбуваються п"янки. В квартирі брудно, поганий запах йде по під"зду , газ відключено. Свідок [PERSON] показала, що проживає в [INFO]. Господар квартири [PERSON] винаймає житло, а відповідачі зловживають спиртними напоями, водять до квартири компанії, за квартиру не платять, внаслідок чого було відрізано газ та світло. В квартирі дуже брудно. Позивач не завжди може потрапити до квартири, оскільки відповідачі її не пускають. Свідок [PERSON] показала, що мешкає в будинку №5 по вул.Київській в м.Коростені. Її квартира розташована на першому поверсі. Щодня по декілька разів на день вона бачить, що до квартири, яка належить позивачу ходять громадяни, які зловживають спиртними напоями. Під час п"янок "буянять", навіть у пізній час. Така подія мала місце також два тижні потому, внаслідок чого було повідомлено правоохоронні органи. Відповідачі з квартири зробили смітник, внаслідок чого не можливо проживати не то щоб в квартирі, а навіть у під"їзді. Свідок [PERSON] показала, що проживає в [INFO]. Постійно чує та бачить, що до квартири приходять різні компанії, тоді в квартирі та під"їзді шум, бруд. Допитані в судовому засіданні свідки зазначили, що з приводу антигромадської поведінки своїх сусідів ( відповідачів у справі) нікуди не звертались. Вислухавши пояснення позивача, представника 3 особи, свідків та проаналізувавши їх з дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини щодо користування\~ житловим приміщенням. Позивачу на праві власності належить кооперативна квартира [ADDRESS], що стверджується свідоцтвом №100, зареєстрованим 11.01.1999 року за реєстровим № 5884. З довідки ОСББ будинків "Іскорость" №152 від 10.02.2015 року слідує, що у вказаній квартирі зареєстровані позивач, відповідач [PERSON], яка є донькою позивача, та [PERSON], [INFO]. Рішенням Коростенського міськрайонного суду від 16.12.2013 року відповідача позбавлено батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] та призначено позивача опікуном останньої. Як на підставу позову позивач посилається на ряд статей, які регулюють право власності на житло та захист права власності, виконання зобов"язань, обов"язки по найму, а також виселення з підстав, передбачених ст.116, 148 ЖК України. Відповідно до частин 4, 5 ст.9 Житлового кодексу України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Так, відповідно до ст.116 ЖК України якщо наймач, члени його сім»і або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття, роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявилися безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб проводиться без надання іншого жилого приміщення. \~ Виходячи з аналізу змісту наведеної норми стаття 116 ЖК України вказує на такі підстави виселення фізичної особи без надання іншого жилого приміщення: а) систематичне руйнування чи псування жилого приміщення; б) використання його не за призначенням; в) систематичне порушення правил співжиття, що робить неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку. У всіх трьох випадках до винних осіб повинні попередньо вживатись заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Виселення без надання житлового приміщення провадиться, якщо наймач, члени його сім'ї або інші спільно проживаючі з ним особи систематично руйнують або псують житлове приміщення. Під руйнуванням або псуванням жилого приміщення, як підставою для виселення, слід розуміти приведення в непридатність встановленого в ньому обладнання, руйнування стін, підлоги. Виведення з ладу водопровідної системи, каналізації тощо, що потягло суттєві пошкодження жилого приміщення наймача. \~ Закон встановлює в якості умови виселення осіб, винних у руйнації або псуванні житлового приміщення, наявність фактів про те, що ці дії носили систематичний характер, а до винного в цьому були застосовані заходи попередження і суспільного впливу, які виявилися безрезультатними (наприклад, його поведінка була предметом розгляду органів міліції, прокуратури, суду, громадських організацій). Передбачається, що руйнація або псування здійснювалися із вини наймача. \~\~\~\~ Виселенню підлягають лише конкретно винні в цьому особи - наймач даного приміщення чи хто-небудь із членів його сім'ї, що сумісно проживають із ним опікуни, попечителі, піднаймачі, тимчасові жильці та інші, які спільно проживають. \~\~ Під систематичністю необхідно розуміти скоєння двох і більше таких правопорушень. При цьому необхідно, щоб до винної особи попередньо були застосовані міри попередження суспільного впливу. Виселення з такої підстави є крайньою мірою. Позивач до позовної заяви надала копії постанов адміністративної комісії при виконкомі Коростенської міської ради від 28.05.2015 року про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ст.150 КУпАП та від 17.12.2015 року про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ст.150 КУпАП. Зміст вказаних постанов зазначає про порушення правил користування відповідачами жилим приміщенням, однак не вказує на систематичність дій. Відключення квартири позивача від системи газопостачання, енергопостачання та водовідведення відбулось за заявою позивача, як власника квартири, а не було зруйновано відповідачами. Підставою для виселення також є систематичне порушення правил суспільного співжиття, чим створюються неможливі умови для проживання інших в одній квартирі чи одному домі. \~\~ Протиправна винна поведінка - це навмисні дії особи, безпосередньо пов'язані не тільки з явною неповагою до звичайних правил спільного проживання (скандали, дебоші, образи, заподіяння тілесних ушкоджень), але також навмисне ігнорування встановлених правил користування житловими і підсобними приміщеннями, невиконання вимог про дотримання тиші в квартирах і на подвір'ї, а також інші навмисні дії, що перешкоджають нормальному проживанню в квартирі або житловому будинку. Виселення через неможливість спільного проживання може мати місце лише при систематичному порушенні винним правил суспільного співжиття. \~\~\~ Пленум Верховного суду України в п.17 постанови №2 від 12 квітня 1985 року "Про деякі питання , що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України " роз'яснив, що при вирішенні справ про виселення на підставі ст.116 ЖК України осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення). \~\~\~\~ Виселення без надання іншого житлового помешкання обумовлено ще і безрезультатністю застосованих до винної особи заходів попередження і суспільного впливу. Офіційний характер заходів запобігання та громадського впливу, які мають передувати виселенню наймача, або членів його сім"ї на підставі ст.116 ЖК України без надання іншого жилого приміщення, і відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства про допустимість засобів доказування факт застосування заходів запобігання та громадського впливу має підтверджуватися письмовими доказами. Як доказ неправомірної поведінки відповідачів позивач подала копію акту, підписаного сусідами, копії рапортів інспекторів Коростенського ВП на адресу начальника Коростенського ВП, які в розумінні ст.ст. 57 -59 ЦПК України, не є допустимими та належними доказами, а також висновки про результати розгляду заяви [PERSON] від 23.02.2015 року та повідомлення оператора служби 102 чергової частини МВС України від 20.03.2015 року. Зі змісту висновку від 23.02.2015 року слідує, що 18.02.2015 року [PERSON] зверталась до Коростенського ВП з приводу побиття її зятя [PERSON] невідомими особами. Зміст висновку від 20.03.2015 року свідчить про факт звернення [PERSON] до служби 102 з приводу не допуску до квартири. Дані висновки не містить доказів про застосування до [PERSON] та [PERSON] будь-яких заходів запобігання чи громадського впливу органами поліції. Отже вказані висновки також не можуть бути належними доказами щодо предмету порушеного спору. Використання жилого приміщення не за призначення має місце в разі його використання не для проживання, а в інших цілях, зокрема розміщення майстерні, обладнання складу або іншого підсобного приміщення, утримання тварин. В судовому засіданні встановлено, що в зазначених цілях квартира відповідачами не використовується. Таким чином доказів, відповідно до вимог ст.10, 60 ЦПК України, на підставі яких суд міг би зробити безспірний висновок про систематичність порушення відповідачами правил співжиття, руйнування чи псування жилого приміщення або використання його не за призначенням позивач не надала і в судовому засіданні вони не були здобуті. Стаття 148 ЖК України, на яку, як на підставу позову послалась позивач, до правовідносин, які виникли між сторонами, застосуванню не підлягає. З врахуванням наведеного позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом їх виселення задоволенню не підлягають. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed