Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача 9565,37 грн. відшкодування шкоди в порядку регресу, пов'язаної зі сплатою страхового відшкодування та 758,76 грн. витрати на збір документів та послуги аварійного комісара. Мотивує заяву тим, що 23.10.2012 року в м. Києві за участю автомобіля «Мітсубісі», д.н.з. [NUMBER], під керуванням відповідача та автомобіля «Форд», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] сталась дорожньо-транспортна пригода. В результаті транспортної пригоди з вини [PERSON] було пошкоджено автомобіль «Форд», д.н.з. [NUMBER], що належить [PERSON], якому було завдано матеріальні збитки у розмірі 9565,37 грн. відповідно до звіту про визначеня вартості матеріального збитку №94211 від 07.11.2012 року. Крім того зазначає, що оскільки на момент вчинення ДТП відповідач не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до вимог Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.2004 року № 1961, водій пошкодженого автомобіля - [PERSON], з метою отримання відшкодування за рахунок Фонду захисту потерпілих, звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з відповідною заявою, в порядку ст. 35 Закону № 1961, оскільки вартість відновлювального ремонту винуватцем ДТП потерпілій особі не було відшкодовано. У зв'язку з настанням події, передбаченої п.п. "а" п. 41.1 ст. 41 Закону України №1961 позивач здійснив виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 9565,37 грн. (без урахування ПДВ). Враховуючи те, що відповідачем у добровільному порядку витрати понесені позивачем не відшкодовані, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Тому суд вважає можливим слухати справу за його відсутності на підставі ст. 158 ЦПК України. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача з ухваленням заочного рішення. Суд, дослідивши письмові докази, оцінивши їх у сукупності, приходить до наступних висновків. 23.10.2012 року близько 16-20 год. [PERSON], на вул. Вишгородській в м. Києві, керуючи автомобілем марки «Мітсубісі», д.н.з. [NUMBER], не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Форд», д.н.з. [NUMBER], власником якого [PERSON] є вищевказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Працівники ДПС ВДАІ Оболонського РУГУ м. Києва було виявлено, що водій [PERSON], керував автомобілем у стані алкогольного сп'яніння. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Так, постановою Оболонського районного суду м. Києва від 23.10.2012 року визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідача [PERSON] та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу (а.с. 9). Судом встановлено, що в результаті вищевказаної ДТП було пошкоджено автомобіль «Форд», д.н.з. [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 35). Згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку №М12-170 від 07.11.2012 р. вартість матеріального збитку, спричиненого власнику транспортного засобу «Форд» складає 11478,44 (а.с. 10-25), які відповідно до платіжного доручення 25.12.2012 р. були перераховані [PERSON] без врахування ПДВ у розмірі 9565,37 грн. (а.с. 39). Відповідно позивачу заподіяна шкода у розмірі 9565,37 грн. Крім того, на момент вчинення ДТП відповідач не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до вимог Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.2004 року № 1961. У зв'язку з цим власник пошкодженого автомобіля - [PERSON], з метою отримання відшкодування за рахунок коштів Фонду захисту потерпілих, звернувся із заявою про страхове відшкодування до Моторного (транспортного) страхового бюро України, в порядку ст. 35 Закону № 1961, оскільки вартість відновлювального ремонту винуватцем ДТП потерпілій особі не було відшкодовано (а.с. 5). Судом встановлено, що договірні зобов'язання між МТСБУ, потерпілою особою та відповідачем відсутні. Відповідно до ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" Моторне (транспортне) страхове бюро України відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров'ю та майну третіх осіб під час дорожньо-транспортної пригоди. Згідно з пп. а) п. 41.1 ст. 41 вищезазначеного Закону України № 1961, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, зазначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Як вбачається з матеріалів справи, у зв'язку з настанням страхової події, передбаченої п.п. а) п.41.1 ст. 41 Закону України № 1961, МТСБУ 21.12.2011 року здійснило виплату відшкодування потерпілій особі - [PERSON] у розмірі 9565,37 грн. (без урахування ПДВ), що підтверджується наказом про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих №3886 від 25.12.2012 року (а.с. 37), платіжним дорученням №1/1-19046 від 25.12.2012 року (а.с. 39). Статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інше не встановлено законом. Пунктом 38.2.1 ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання, або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно п. 26 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" до страховика (МТСБУ), який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил статті 993 ЦК. У зв'язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню в цій частині. Вимоги позивача щодо стягнення витрат на збір документів та послуги аварійного комісара в розмірі 758,76 грн. не підлягають задоволенню, оскільки не обґрунтовані та не підтверджені належними та допустимими доказами в розумінні ст. 59 ЦПК України. Згідно ст. 88 ЦПК України підлягають відшкодуванню понесені та документально підтверджені вимоги позивача про стягнення судового збору у сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial