Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в обґрунтування якого зазначила, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем в період з 09.05. 2001 року по 03.08. 2010 року, від даного шлюбу в них народилась дитина - донька [PERSON], [INFO]. З моменту розірвання шлюбу вона та донька мешкали окремо від відповідача, а з серпня 2014 року відповідач [PERSON] виїхав на постійне місце проживання до РФ та більше на територію України не повертався. Так у 2017 року вона змушена була звертатися до суду із позовом про надання дозволу на виїзд дитини у її супроводі за межі України і такий дозвіл був наданий судом, проте строк дії дозволу сплинув. Також зазначила, що у 2018 року донька [PERSON] закінчує 9 клас та має намір вступати в технікум у м. Радом в Республіці Польща, в якій вступна компанія починається з 01 травня 2018 року, а оскільки відповідач відмовив без поважних на те причин у наданні дозволу у виїзді дитини за кордон вона змушена звернутися до суду. Також зазначила, що відмова відповідача шкодить інтересам деньки та не сприяє її всебічному та гармонічному розвитку, порушує її право на повний та гармонійний розвиток її особистості. Просила суд надати дозвіл на відкриття студентської візи для поїздки до Республіка Польща та інших країн Європейського союзу на ім'я [PERSON], [INFO] без дозволу (згоди) батька [PERSON], а також надати дозвіл на виїзд за межі України (в тому числі самостійних) без обмеження кількості поїздок та їх тривалості неповнолітній доньці [PERSON], [INFO] без дозволу (згоди) та супроводу батька [PERSON] до досягнення дитиною 16 років. Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі ордеру та договору, в судове засідання надала заяву, в якій просила проводити розгляд справи без її участі, наполягала на задоволенні позовних вимог, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] повідомлявся про розгляд справи у спрощеному провадженні, а також про необхідність у п'ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, надати відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують його відзив, проте у відкрите судове засідання не з'явився за невідомих суду причин, про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, тому суд за наявності письмової згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 1ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник третьої особи - служби у справах дітей Маріупольської міської ради по Приморському районі управління "Служба у справах дітей" Маріупольської міської ради - Балюра Р.С., яка діє на підставі довіреності, в судове засідання надала заяву, в якій просила проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та не заперечувала проти задоволення позову. Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку. Як встановлено судовим рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя від 15.06.2017 року за № 266/1645/17 (провадження № 2/266/656/17) - рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя від 03.08.2010 року №2-5223/10, яке набрало законної сили 14.08.2010 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 09.05.2001 року в Віньковецькому відділі РАЦС районного управління юстиції Хмельницької області, актовий запис №317, розірвано. (а.с. 10-12) Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 17.05. 2004 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Маріуполя Донецької області, батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO] є громадяни України - [PERSON] та [PERSON]. (а.с.9) Відповідно до свідоцтва про шлюб серія [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області 01.11.2014 року, позивач [PERSON] змінила прізвище на "[PERSON]" у зв'язку із реєстрацією шлюбу.(а.с.7) З довідки № 468 від 18.11.2016 року, виданої головою житлової комісії ОКПП "Київ" вбачається, що [PERSON] зареєстрована та мешкає разом із донькою [PERSON] та чоловіком [PERSON] за адресою: [ADDRESS]". (а.с.14) З наданої позивачем роздруківки з офіційного сайту "Eurostudy" навчання в Польщі вбачається, що в м. Радом в Республіка Польща пропонується безкоштовне навчання після 9-10 класів у технікумі дизайну одягу, стилю та послуг, із початком вступної кампанії з 01 травня по 15 липня 2018 року. До того ж рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя від 15.06. 2017 року надавався дозвіл на виїзд за межі України неповнолітньої [PERSON], [INFO], без дозволу (згоди) та супроводу її батька [PERSON], [INFO] у супроводі матері [PERSON], [INFO] до Польщі, у період з 01 липня 2017 року до 31 грудня 2017 року. (а.с.10-12) Частиною 2 ст. 154 СК України передбачено, що батьки мають право звертатись до суду за захистом прав та інтересів дитини. Згідно ч. 3 ст. 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України" від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України". Відповідно до положень ч. 2 ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України"оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Відповідно до п. 3, 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Згідно ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини; на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини; батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці; батьки або особи,які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний та моральний розвиток. Згідно ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Частино 1 статті 3 Конвенції ООН про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. ч. 1,6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог. При цьому, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. За таких обставин, оскільки відповідач не скористався можливістю спростувати заявлені доводи та навести об'єктивні причини, за якими він відмовляє позивачу у наданні згоди на виїзд дитини за кордон України, тим самим безпідставно зловживаючи своїми правами і обмежуючи права дітей та позивача, суд приходить до висновку, що отримання можливості навчання в Республіці Польща, в першу чергу забезпечить її право на отримання спеціальності, до того ж буде сприяти розвитку неповнолітньої, розширить її кругозір, збагатить знайомством з культурою, звичаями іншої нації, культурою поведінки та сприятиме інтеграції до Європейського рівня, що буде відповідати інтересам дитини. Зважаючи на викладене вище, виходячи винятково з інтересів неповнолітньої дитини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved