Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даною заявою посилаючись на те, що [INFO] помер її колишній чоловік [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 1,77 га, розташованої на території Гуляївської сільської ради, Березівського району, Одеської області, яка має кадастровий номер [NUMBER], та відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого Березівською районною державною адміністрацією Одеської області 23 березня 2006 року належала на праві власності [PERSON]. Заповіту [PERSON] не залишив, інших родичів або спадкоємців померлого не має. Заявниця [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом. При зверненні до нотаріуса вона отримала відмову у видачі їй свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутнє документальне підтвердження для спадкування, як спадкоємця четвертої черги. Оскільки довести факт проживання з [PERSON] однією сім'єю не менше як п'ять років самостійно вона не може, а цей факт породжує для неї правові наслідки, вона просить суд встановити даний факт у судовому порядку для подальшого оформлення спадкових прав. У судовому засіданні 14.03.2018 року заявниця та її представник [PERSON] (діюча по довіреності від 16.11.2017 року) не з'явились, від представника заявника до суду надійшла заява, згідно якої просила справу розглядати за її відсутності та задовольнити вимоги заяви з підстав, викладених у ні й. У минулих судових засіданнях представника заявника пояснила, що заявниця є її матір'ю, заявниця разом з померлим мешкали з 1992 року і до 1999 року вони мешкали в Миколаївській області, потім переїхали до Одеської області с. Златоустове на вул. Фрунзе, де придбали будинок, і з 2001 року переїхали жити до с. Гуляївка, де придбали будинок та оформили право щодо нього на [PERSON]. У 2004 році вони зареєстрували свій шлюб та спільно проживали до моменту смерті [PERSON], вели спільне господарство. У 2016 році судом їх шлюб було розірвано, на той час вони посварилися, проте до органів ДРАЦС з приводу реєстрації розірвання шлюбу вони не звертались і після цього продовжували разом проживати як чоловік та дружина. Померлий [PERSON] дуже хворів та не працював, заявниця постійно за ним доглядала, лікувала його, купувала всі необхідні ліки, сплачувала за комунальні послуги. Пояснила, що [PERSON] залишив заповіт на її сестру - [PERSON], проте у заповіті було вказано лише належний спадкодавцю будинок, а належна спадкодавцю земельна ділянка не охоплена змістом вказаного заповіту. Заявниця [PERSON] зверталась до нотаріуса щодо оформлення права на спадщину у вигляді земельної ділянки, проте їй видали відмову та нотаріус роз'яснив право звернення до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин. За вказаних обставин просила задовольнити заяву. Інші учасники справи у судове засідання також не з'явились, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином. У матеріалах справи наявна заява [PERSON] від 16.01.2018 року, згідно якої вона не заперечувала проти розгляду справи та стосовно отримання її матір'ю - [PERSON] належної за законом частки спадкового майна, яка залишилась після смерті [PERSON], який помер [INFO]. У минулих судових засіданнях представник заінтересованої особи - Гуляївської сільської ради Березівського району Одеської області в особі Гуляївського сільського голови - Юрченко Т.П. визнала той факт, що заявниця [PERSON] дійсно проживала з 2001 року спільно з [PERSON] однією сім'єю і вели спільне господарство, до дня його смерті ([INFO]) за адресою: [ADDRESS]. У період з 22.03.2018 року по 29.03.2018 року суддя перебувала у щорічній основній відпустці. Дослідивши матеріали справи, матеріали витребуваної судом спадкової справи №70/2017, з урахуванням пояснень осіб, які брали участь у справі, суд дійшов висновку про задоволення заяви з огляду на наступне: Згідно із ст. 1216 Цивільного кодексу України (що діяла на момент вказаних правових відносин): спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 Цивільного кодексу України (що діяла на момент вказаних правових відносин): спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно із ст. 1218 Цивільного кодексу України ( що діяла на момент вказаних правових відносин): до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1258 Цивільного кодексу України (що діяла на момент вказаних правових відносин): за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу. Згідно із ст. 1261 Цивільного кодексу України (що діяла на момент вказаних правових відносин): першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1264 Цивільного кодексу України (що діяла на момент вказаних правових відносин): четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" N 7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. У пункті 21 вище вказаної Постанови зазначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини, і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також: інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, Згідно роз'яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із "подружжя", свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 р. за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім'ї») визначено таку обов'язкову ознаку члена сім'ї, як ведення спільного господарства. Згідно вимог ч. 4 СК України сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Поняття сім'ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов'язкової ознаки сім'ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім'я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки, що й є ознаками сім'ї. Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того, з ким людина має проживати однією сім'єю, за винятком лише певних обмежень, які сформульовані у статті 3 Сімейного Кодексу України. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його смерть, серії [NUMBER], виданим 13 січня 2017 року, Березівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. За життя, [PERSON] володів на праві приватної власності земельною ділянкою площею 1,77 га, яка розташована на території Гуляївської сільської ради, Березівського району Одеської області, та яка має кадастровий номер [NUMBER], що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого Березівською районною державною адміністрацією Одеської області 23 березня 2006 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на вказану земельну ділянку. Як вбачається із матеріалів спадкової справи №70/2017 до майна померлого [INFO] [PERSON], витребуваної судом, померлий за заповітом від 21.11.2003 року своє майно у вигляді житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS], заповідав [PERSON] - доньці заявниці [PERSON]. Право на спадщину було оформлено [PERSON] та остання отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом 22.09.2017 року. Між тим, земельна ділянка під цим будинком, належна померлому [PERSON], не була охоплена змістом вказаного заповіту. Згідно листа завідувача Березівської державної нотаріальної контори Одеської області №210/01-16 від 27.02.2018 року, [PERSON] зверталась на особистому прийомі за консультацією до нотаріуса з питання прийняття спадщини після смерті [PERSON] та отримала усну консультацію, а також письмове роз'яснення з цього приводу, згідно яких було повідомлено, що шлюб між заявницею та спадкодавцем було розірвано, а факт проживання однією сім'єю на момент відкриття спадщини не є підтвердженим юридичним фактом. Також нотаріусом роз'яснено [PERSON] порядок підтвердження цього факту у судовому порядку. Зазначене підтверджується листом (роз'ясненнями) завідувача Березівської державної нотаріальної контори Одеської області №1076/01-16 від 05.09.2017 року, адресованих [PERSON]. Факт постійного проживання заявника [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини підтверджується розглянутими у судовому засіданні доказами, а саме: 1. Відповідно до свідоцтво про одруження серії [NUMBER], виданого виконкомом Гуляївської сільської ради, Березівського району Одеської області, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 16 листопада 2004 року, про що у книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис № 06. 2. Відповідно до рішення Березівського районного суду від 14.11.2016 р., шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. 3. Відповідно до довідки Гуляївської сільської ради, Березівського району, Одеської області, № 332 від 21.07.2017 року, [PERSON] проживала спільно з [PERSON] з 2001 року до дня його смерті [INFO], за однією адресою: [ADDRESS], вели спільне господарство і сумісно сплачували комунальні платежі. 4. Вказане також вбачається із паспорта громадянина України заявниці [PERSON], відповідно до даних якого вона була зареєстрована з 2004 року до 2017 року за адресою проживання померлого [PERSON]: [ADDRESS], тобто разом з померлим. Крім того, такий факт підтвердила представник заявника [PERSON] і голова Гуляївської сільської ради, Березівського району, Одеської області,. Відповідно до ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України: Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України : 1. Суд розглядає справи про встановлення факту, що має юридичне значення: родинних відносин між фізичними особами; проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; та інше. 2. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Враховуючи те, що встановлення факту породить для заявника певні юридичні наслідки (можливість оформлення права на спадщину) та іншого шляху для підтвердження даного факту не існує, на підставі зібраних у справі та досліджених доказів, суд вважає доведеним той факт, що [PERSON] проживала однією сім'єю із спадкодавцем [PERSON], померлим [INFO], починаючи з 2004 року, тобто більше як п'ять років до часу відкриття спадщини, а тому вважає за необхідне заяву задовольнити.

Outcome: approved