Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

10.06.2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] господарство «Юлиана» про визнання недійсними договору оренди землі та додаткової угоди до договору оренди землі. В позовній заяві позивач зазначив, що на праві власності йому належить земельна ділянка загальною площею 6,89 га., кадастровий номер 4821782000:04:000:0076, розташована в межах території Луб'янської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області. 22.12.2005 року між позивачем та СТОВ «Мрія» було укладено договір оренди земельної ділянки, підписаний від його імені невідомою особою, строком на 5 років та який зареєстрований 18.03.2008 року в Веселинівському секторі «Центр ДЗК» Миколаївської регіональної філії центру Державного земельного кадастру за №040801000262. 02.02.2009 року між позивачем та ФГ «Юлиана» була укладена додаткова угода до договору оренди земельної ділянки, яка теж була підписана невідомою особою, строком до 30.11.2020 року, та яка зареєстрована 11.03.2009 року у Веселинівському секторі «Центр ДЗК» Миколаївської регіональної філії центру Державного земельного кадастру за №040901000360. Вказаний договір оренди земельної ділянки та додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки позивач просить визнати недійсним, так як підпис в графі "Орендодавець" виконаний не ним. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] позов підтримали з тих же підстав. Суду пояснили, договір оренди землі та додаткову угоду з відповідачем ФГ «Юлиана», яке є також правонаступником СТОВ «Мрія», позивач не укладав, посилаючись на норми Закону України «Про оренду землі» та ЦК України просили суд задовольнити позов. Представники відповідача [PERSON] та голова ФГ «Юлиана» [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнали, суду поясними, що вони припускають, що договір оренди землі та додаткова угода до договору можливо підписані не орендодавцем [PERSON], так як особисто [PERSON] не займався укладанням договорів оренди у СТОВ «Мрія» та ФГ «Юлиана». [PERSON], позивачу [PERSON] було відомо про наявність вказаного договору оренди та додаткової угоди, так як [PERSON] уповноважив [PERSON] отримувати належну йому орендну плату, згідно з договором оренди укладеного між ним та ФГ «Юлиана» 28 грудня 2005 року за №040801000262, на що 01.08.2011 року була видана нотаріальна довіреність. А тому посилаючись на ч. 4 ст. 267 ЦК України просили відмовити в задоволені позову через сплив позовної давності. Також надали письмові заперечення в яких заявлена вимога про застосування позовної давності /а.с. 33-35/. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представників відповідача, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених вимог та наданих доказів, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] має у власності земельну ділянку загальною площею ,89 га., кадастровий номер 4821782000:04:000:0076, розташована в межах території Луб'янської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, право власності на яку посвідчене Державним актом на право власності на земельну ділянку серії МК №097910, виданим 09 серпня 2005 року Веселинівською райдержадміністрацією Миколаївської області, зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010501001233. 28 грудня 2005 року між СТОВ «Мрія» та від імені [PERSON] було укладено Договір оренди землі, за яким позивач передав відповідачу в користування на умовах оренди строком на 5 (пять) років належну йому на праві власності земельну ділянку площею 6,89 га. Даний договір було зареєстровано у Веселинівському секторі «Центр ДЗК» Миколаївської регіональної філії центру Державного земельного кадастру за №040801000262. 28.01.2009 року було створено ФГ «Юлиана», яке є правонаступником СТОВ «Мрія» /а.с. 55-57/. 02.02.2009 року між ФГ «Юлиана» та від імені [PERSON] було укладено Додаткова угода до Договору оренди землі, згідно якої у звязку з припиненням Орендаря шляхом поділу та на підставі [PERSON] передачі права на оренду землі від СТОВ «МРІЯ» (попередник) до ФГ «Юлиана» (правонаступник), були внесені зміни до Договору оренди землі від 28.12.2005 року, зокрема було викладено п. 8 в іншій редакції. Згідно нової редакції пункту п. 8 Договору оренди землі від 28.12.2005 року, договір укладено із дати державної реєстрації по «30» листопада 2020 року. Також викладено в іншій редакції реквізити сторін Договору: [PERSON] (орендодавець) та ФГ «Юлиана» (орендар). Вказана додаткова угода було зареєстрована у Веселинівському секторі «Центр ДЗК» Миколаївської регіональної філії центру Державного земельного кадастру за №040901000360. Як вбачається з висновку експерта №1956 від 24.02.2016 року за результатами почеркознавчої експертизи, що була проведена за клопотанням позивача в рамках даної цивільної справи: 1. підпис від імені [PERSON] в графі "Орендодавець" в договорі оренди землі від 28.12.2005, укладений між [PERSON] та [PERSON], зареєстрованому 18.03.2008 року у Веселинівському секторі «Центр ДЗК» Миколаївської регіональної філії центру Державного земельного кадастру за №040801000262, виконаний не [PERSON], а іншою особою. 2. підпис від імені [PERSON] в графі "Орендодавець" в додаткові угоді до договору оренди землі від 02.02.2009, укладена між [PERSON] та ФГ «Юлиана», зареєстрованій 11.03.2009 у Веселинівському секторі «Центр ДЗК» Миколаївської регіональної філії центру Державного земельного кадастру за №040901000360 до договору оренди землі від 28.12.2005, кадастровий номер земельної ділянки 4821782000:04:000:0076, виконаний не [PERSON], а іншою особою. Відповідно до положень ст.638 ЦК України дійсним є договір, який відповідає вимогам ст.203 ЦК України, а сторони при його укладенні в належній формі досягли згоди з усіх істотних його умов. Відповідно до ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з вимогами ч.3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. В силу ст.16 Закону України "Про оренду землі" укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5-6 ст. 203 ЦК України. Водночас, згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України). Як вбачається із нотаріальної довіреності від 01.08.2011 року, [PERSON], уповноважує [PERSON] отримувати належну йому орендну плату, відповідно до договору оренди, укладеного між ним та фермерським господарством «Юлиана» 28 грудня 2005 року за №040801000262. /а.с. 35/. Відповідач зазначає, що не може надати оригінал довіреності, так як свого часу йому було надано лише копія, а оригінал лише для огляду, та надав витяг з Єдиного реєстру довіреностей, згідно якого відповідно до запису №3 вказана довіреність видавалася /а.с. 86-87/. Позивачем не заперечується, що свого часу видавав вказану довіреність, але вказує, що дану довіреність він видавав на отримання орендної плати згідно договору оренди від 28.12.2005 року, а відсутність в довіреності посилання на реквізити додаткової угоди не підтверджують ту обставину, що на момент видачі довіреності знав про існування оскаржуваної додаткової угоди. Суд не погоджується з вказаним твердженням позивача виходячи з наступного. Згідно початкової редакції договору, орендарем було СТОВ «Мрія», яке припинило своє існування в 2009 році шляхом поділу, і правонаступником її прав та обовязків в частині оренди земельної ділянки [PERSON] стало ФГ «Юлиана», у звязку з чим 02.02.2009 року було укладено додаткову угоду. В свою чергу довіреність на отримання орендної плати була видана в 2011 році. Додаткова угода від 02.02.2009 року є невідємною частиною договору від 28.12.2005 року, згідно якої вносились зміни також в пункт «Реквізити сторін» Договору, зокрема орендарем в новій редакції вказаного пункту є ФГ «Юлиана». Отже, посилання в довіреності на ФГ «Юлиана», а не на СТОВ «Мрія», суд розцінює, як те, що [PERSON] було достеменно відомо про існування додаткової угоди, а посилання на дату договору оренди та його реєстраційний номер в свою чергу свідчить, що [PERSON] також було відомо і про існування самого договору оренди. Відповідно до ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася, або могла довідатися про порушення свого права, або про особу яка його порушила. Наведене дає підстави стверджувати, що 01.08.2014 року закінчився трирічний строк позовної давності. Частиною 4 ст. 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. До суду позовну заяву [PERSON]А подав поштою 10.06.2015 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності, встановленого ст. 257 ЦК України. Заперечуючи проти позову, відповідач просив суд застосувати позовну давність /а.с. 33-34/. Виходячи з наведеного, [PERSON] слід відмовити в задоволені позову у звязку із пропуском строку звернення до суду. Відповідно до приписів ст. 88 ЦПК України, у випадку, коли суд відмовляє позивачу у задоволенні позову, понесені ним судові витрати відшкодуванню не підлягають. На підставі викладено,

Outcome: dismissed