Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

Заступник військового прокурора Хмельницького гарнізону Західного регіону України в інтересах держави в особі Адміністрації Державної прикордонної служби України звернувся до суду із позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Національна академія Державної прикордонної служби України імені [PERSON], про відшкодування витрат, пов'язаних із навчанням у вищому навчальному закладі, мотивуючи вимоги тим, що [PERSON] навчався у Національній академії Державної прикордонної служби України імені [PERSON] з 11 серпня 2015 року по 29 вересня 2016 року. 29 серпня 2016 року наказом ректора Національної академії Державної прикордонної служби України ім. Б.Хмельницького № 476-ос з відповідачем було достроково припинено (розірвано) контракт про проходження військової служби (навчання), виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення. Оскільки, відповідач під час навчання у НАДПСУ ім.. [PERSON] перебував на повному державному забезпеченні за рахунок коштів Державного бюджету України, всього державою в особі Адміністрації державної прикордонної служби України на утримання відповідача було витрачено за період з 11 серпня 2015 року по 29 вересня 2016 року- 76660.25 грн.( сімдесят шість тисяч шістсот шістдесят гривень 25 коп.) Відповідач відмовляється у добровільному порядку відшкодувати вартість витрат, пов'язаних з його утриманням, тому позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі а також стягнути судовий збір в сумі 1600 грн. Прокурор Бідюк Н.П. в наданій суду заяві підтримала позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, проте представник позивача [PERSON] надав суду заяву, в якій просить суд розглядати справу у його та позивача відсутності , не заперечує проти задоволення позову. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій просить розглядати справу без його участі , проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] проходив навчання в Національній академії Державної прикордонної служби України імені [PERSON] з 11 серпня 2015 року по 29 вересня 2016 року, що підтверджується оглянутою в судовому засіданні особовою справою [PERSON] №1437. Згідно витягу з наказу №476-ос від 29 серпня 2016 року, відповідно до Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу", Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України: звільнити з військової служби в запас солдата [PERSON], курсанта 212 навчальної групи навчального курсу факультету охорони та захисту державного кордону, за пунктом "е" ( через службову невідповідність) ч.6 статті 26 «Про військовий обовязок і військову службу» та підпунктом 6 пункту 280 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, з 29 серпня 2016 року, без права носіння військової форми одягу(а.с.22). Як вбачається із розрахунку №30 від 28 вересня 2016 року витрати на утримання в Національній академії Державної прикордонної служби України ім. Б.Хмельницького [PERSON] становлять: грошове забезпечення 52207.93 грн.; продовольче забезпечення 19260.180 грн.; забезпечення речовим майном 4110.02 грн.; медичне забезпечення 1082.12 грн., а всього 76660.25 грн.( а.с.14-21). Згідно п. 3 ст. 131-1 Конституції України на органи прокуратури України покладається представництво інтересів громадянина чи держави в суді у випадках, визначених законом. Згідно з ч. 1 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 2 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоровя і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, повязаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Види військової служби: військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів). Відповідно до ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. За положеннями ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, як це передбачається нормою ст. 526 ЦК України. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, як передбачається п. 4 ст. 611 ЦК України, відшкодування збитків. Згідно ст. 25 ч.10 Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу"визначено, що курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п'яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до пунктів "е", "є", "ж", "и"частини шостої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку. Відповідач був звільнений з військової служби відповідно до п. «е» ч. 6 ст. 26 Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу"-у звязку з службовою невідповідністю. Постанова Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 року №964 «Про порядок відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах» визначає підстави та порядок відшкодування витрат, пов'язаних із утриманням у вищих навчальних закладах. Пунктом 3 Постанови передбачено, що відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Пунктом 5 даної постанови визначено, що витрати відшкодовуються у повному розмірі особами офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п'яти років після закінчення вищого навчального закладу відповідно до пунктів «е», «є», «ж», «и»; «і» ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу»- за весь період навчання. Також відповідно до п.7 цієї постанови у разі відмови курсанта або особи офіцерського складу добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку. Так, із розрахунку витрат вбачається, що відповідачу [PERSON] доведено суму витрат, пов'язаних з його утриманням у вищому навчальному закладі, що підтверджується його підписом. Таким чином, дослідивши отримані докази та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки відповідач у добровільному порядку не вчиняє дій, спрямованих на повернення витрат, повязаних з його утриманням у вищому навчальному закладі тобто, не виконує свої зобовязання за контрактом. В порядку ст. 141 ЦПК України, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд приходить до висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені і документально підтверджені судові витрати, а саме судовий збір в сумі 1 600 грн. 00 коп.

Outcome: approved