Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом про визнання права власності на земельну частку (пай), зазначивши, що [PERSON] являлася власником земельної частки (паю), розміром 3,78 га в умовних кадастрових гектарах в межах Стецівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧР № 0123422, який був виготовлений та виданий у 1997 році на імя [PERSON] та зареєстрований у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №774, що підтверджується архівною довідкою, виданою архівним сектором Чигиринської РДА від 03.04.2018 року за №64/04-02. 09 січня 2002 року [PERSON] померла. Після смерті [PERSON] спадщину фактично прийняла її дочка [PERSON], оскільки вона протягом шести місяців після її смерті користувалася майном та речами померлої. А відповідно до ст..549 ЦК України (норм закону, як діяла на час відкриття спадщини) такі дії свідчать про прийняття позивачки спадщини. Представник позивача у судове засіданння не зявився, надавши заяву про підтримання позовних вимог. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, надіславши заяву в якій позов визнав і згідний на задоволення позовних вимог. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 09 січня 2002 року, відповідно до свідоцтва про смерть серії І-СР № 336350 від 28.11.2018 року, померла [PERSON] (а.с.7). Після її смерті на території Стецівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області відкрилася спадщина. [PERSON] являвлася власником земельної частки (паю), розміром 3,78 га в умовних кадастрових гектарах в межах Стецівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧР № 0123422, який був виготовлений та виданий у 1997 році на імя [PERSON] та зареєстрований у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №774, що підтверджується архівною довідкою, виданою архівним сектором Чигиринської районної державної адміністрації Черкаської області від 03.04.2018 року за №64/04-02 (а.с. 8). Оригінал сертифіката було втрачено, про що свідчить оголошення опубліковане у газеті «Чигиринські вісті» від 31.03.2018 року № 13 (12804) (а.с.17). Спадкоємцем майна [PERSON] є позивач, як її дочка, що вбачається із свідоцтва про народження № 338445 від 09.09.1936 року, витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00021021419 від 19.09.2018 року, та свідоцтва про одруження серії ІІ-АГ № 043228 (а.с.13-15). Крім того, як вбачається з довідок виконавчого комітету Стецівської сільської ради Чигиринського району від 28.12.2018 року №1131, № 1133, гр. [PERSON] до дня своєї смерті 09.01.2002 року була зареєстрована та проживала в [INFO]. На день її смерті з нею постійно проживала без реєстрації її дочка [PERSON], [INFO], яка протягом шести місяців після її смерті користувалась майном та речами померлої, будинком, обробляла присадибну земельну ділянку, вступивши таким чином в фактичне управління та володіння спадковим майном померлої, прийнявши таким чином спадщину. (а.с.9-10). Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] фактично прийняла спадщину після померлої матері [PERSON], вступивши в управління спадковим майном та користуючись її майном. Як вбачається з Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 54460726 від 12.12.2018 року, державний нотаріус Чигиринської державної нотаріальної контори після померлої 09.01.2002 року [PERSON], завів спадкову справу № 63484360, номер у спадковому реєстрі № 275/2018 (а.с.12). Як вбачається з постанови про нотаріальну відмову завідувача Чигиринської державної нотаріальної контори [PERSON] № 1154/02-31 від 26.12.2018 року гр. [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, а саме на право на земельну частку (пай) розміром 3,78 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки у натурі (на місцевості), яка знаходится на території Стецівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області, що залишилася після смерті її мтері [PERSON], яка померла 09.01.2002 року. (а.с.16). Згідно даних завідувача Чигиринської державної нотаріальної контори [PERSON] № 195/01-16 від 07.03.2019 року, після померлої 09 січня 2002 року [PERSON], із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину звертався [PERSON], що діяв від імені [PERSON] (спадщина прийнята згідно п.1 ч.1 ст.549 ЦКУРСР). Інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини, із заявами про відмову від прийняття спадщини та із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщинуне зверталися (а.с.29). Так, з огляду на те, що спадщина після смерті [PERSON] відкрилася та була прийнята до 01 січня 2004 року, то правовідносини, що виникли, регулюються нормами Цивільного кодексу Української РСР 1963 року. За змістом ст.6 ЦК УРСР кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права. За загальними положеннями про спадкування за ЦК УРСР 1963 року, зокрема згідно зст.524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця (ст.525 ЦК УРСР). Відповідно до ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст.549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. Європейський суд з прав людини в своїх рішенням вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року, "Новоселецький проти України" від 11 березня 2003 року, "Федоренко проти України" від 1 червня 2006 року). \~ \~ \~ \~На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що оскільки інших спадкоємців, які б прийняли спадщину після померлої [PERSON] не має, тому суд вважає можливим позов задовольнити, визнати за позивачем право власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом.

Outcome: approved