Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

22 червня 2017 року, позивачі, [PERSON], [PERSON], [PERSON], звернулись до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із вищезазначеною позовною заявою, де просять ухвалити судове рішення, яким визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 06.10.1999 року, посвідчений Жовтоводським представництвом товарної біржі "Дніпродзержинська". Обґрунтовуючи свої вимоги, позивачі вказують на те, що 06 жовтня 1999 року згідно з договором купівлі-продажу нерухомого майна, що посвідчений Жовтоводським представництвом товарної біржі "Дніпродзержинська" вони придбали у спільну часткову власність житлову квартиру по [ADDRESS]. Продавцем зазначеної квартири за договором виступила громадянка [PERSON], яка діяла від імені малолітнього сина [PERSON] Нотаріально договір купівлі-продажу не був посвідчений, оскільки працівники товарної біржі запевнили, що відповідно до ч.2 ст. 15 Закону України "Про товарну біржу" від 10.12.1991 року, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Посилаючись на те, що на час укладання сторонами даної угоди сторони досягли згоди з усіх істотних умов притаманних цьому роду угод, просять позов задовольнити. При цьому, вказують що не можуть реалізувати свої права з володіння та користування майном як власники. Сторони у судове засідання не з'явились. Від повноважного представника позивачів - адвоката Мринської О.М., яка діє відповідно до договору №76/06-ЦС про надання юридичних послуг та представництво інтересів від 22.06.2017 року, надійшла заява про розгляд справи без її та позивачів участі. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не з'явилась, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином з урахуванням положень ч. 9 ст. 74 ЦПК України через оголошення у газеті «Вісті Придніпров'я» №73(1872) від 21.09.2017 року (а.с.37). Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідача про день та час розгляду справи у спосіб передбачений законом та з огляду на те, що відповідач не повідомила суд про поважність неявки її до суду, суд вважає за можливе постановити по справі судове рішення без участі відповідачана підставі письмових доказів, які є у справі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч.1,2 ст. 4 Закону України "Про власність", що діяв на час виникнення спірних правовідносин, власник на свій розсуд, користується і розпоряджається належним йому майном. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Він може використовувати майно для здійснення господарської та іншої, не забороненої законом діяльності, зокрема передавати його безоплатно або за плату у володіння і користування іншим особам. Згідно ч. 1 ст.13 Закону України "Про власність" об'єктами права приватної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, земельні ділянки ,насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, грошові кошти, акції, інші цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення. Відповідно договору купівлі-продажу нерухомого майна від 06.10.1999 року за реєстраційним №007/085-Ж, укладеного між сторонами, [PERSON], яка діяла за себе та свого на той час малолітнього сина [PERSON], [INFO] продала, а [PERSON], [PERSON], [PERSON] придбали двохкімнатну квартиру загальною площею 47,9 кв.м, житловою площею 26,0 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Даний договір посвідчений Жовтоводським представництвом товарної біржі «Дніпродзержинська» (а.с.7). Вказана квартира продана за 2000 грн., які одержані продавцем від покупця до підписання договору. Нотаріально договір посвідчено не було, оскільки на час його укладення ст.15 Закону України "Про товарну біржу" передбачала, що договір укладений на торговій біржі не потребує свого подальшого нотаріального посвідчення. Отже, сторони виконали передбачені договором умови угоди. Фактично позивачі вступили у володіння і користування [ADDRESS]. Із копії паспорта на квартиру вбачається, що позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] є власниками спірної квартири (а.с.11-12). На теперішній час позивачі не мають можливості розпоряджатися придбаним нерухомим майном та вчиняти щодо нього будь-які цивільно-правові угоди, оскільки договір купівлі-продажу не пройшов нотаріального посвідчення. Статтями 391, 392 ЦК України (в редакції 2003 року) встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Власник може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. На підставі викладеного, суд вважає, що сторони виконали усі умови договору купівлі-продажу житлового приміщення, які не порушують інтереси держави чи третіх осіб, у зв'язку із чим суд приходить до висновку про можливість визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна № 007/085-Ж від 06.10.1999 року, укладеного між сторонами та зареєстрований представництвом товарної біржі "Дніпродзержинська" - дійсним. Враховуючи наведене,

Outcome: approved