Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати припиненим договір поруки від 04.05.2007 року, укладений між нею та відповідачем в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №11151422000 від 04.05.2007 року, укладеним між банком та [PERSON] Обгрунтувала позивач свої вимоги тим, що 11.02.2009 року боржником та кредитором без згоди поручителя була укладена додаткова угода №1 до договору надання споживчого кредиту №11151422000 щодо реструктуризації боргу зі зміною графіка платежів, який істотно збільшив фінансовий тягар боржника, і як наслідок поручителя. Боржник та банк домовилися про сплату лише відсотків по кредиту без погашення тіла кредиту. Внаслідок цього за період з лютого 2009 року по червень 2010 року боржником було перераховано кредиторові 9025,75 швейцарських франків, з яких, у порушення того графіку, згідно якого позивач поручалася, було направлено на погашення тіла кредиту незначну суму, а 7894,75 швейцарських франків було направлено на погашення відсотків. Жодних додаткових угод про такий несправедливий розподіл платежів позичальника кредитор з поручителем не укладав. Оскільки сума нарахованої пені і відсотків безпосередньо залежать від величини основного боргу (тіла) кредиту, об'єм обтяження у поручителя істотно збільшився після укладення між банком та боржником додаткової угоди про реструктуризацію. Крім того, позивач у своєму позові посилається на ч. 4 ст. 559 ЦК України, так як виконання зобов'язання боржником було порушено у грудні 2013 року, але кредитор на протязі 6 місяців до поручителя з вимогою сплати боргу не звертався. Позивач в судовому засіданні підтримала заявлений позов та просила суд його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав клопотання про відкладення розгляду справи у третє судове засідання (у два перших засідання представник відповідача також не з'являвся), при цьому не повідомив про причини неявки і не надав доказів на підтвердження поважності причин неявки у судові засідання, а тому з урахуванням вимог ст. 169 ЦПК України (справа перебуває у провадженні суду з 19.11.2014 року) судом у задоволенні клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи відмовлено. Третя особа [PERSON] подав суду клопотання про розгляд справи без його участі. В судовому засіданні встановлено, що 04.05.2007 року між АКІБ "УкрСиббанк", яке змінило своє найменування на ПАТ "УкрСиббанк" та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту, згідно якого банк надав позичальнику кредит в іноземній валюті в сумі 60 000 швейцарських франків на термін до 03.05.2017 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 9,99% річних. Додатком №1 до договору про надання споживчого кредиту сторонами кредитного договору було узгоджено графік погашення кредиту (а.с. 24-29). З метою забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором між банком та [PERSON] було укладено договір поруки № 30105Р471 від 04 травня 2007 року, згідно якого поручитель взяла на себе зобов'язання відповідати перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов'язаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору (а.с. 30-31). Позивачем до позовної заяви додано додаток №1 до додаткової угоди №1 від 11 лютого 2009 року до договору про надання споживчого кредиту від 04.05.2007 року, який укладався між банком та боржником без погодження з поручителем. Вказаним додатком змінено графік погашення кредиту (а.с. 32-34). Позивач зазначає, що додаткова угода про реструктуризацію із зміною графіка платежів істотно збільшила фінансовий тягар боржника, і як наслідок - поручителя. Суть вищевказаного договору полягала в сплаті лише відсотків по кредиту без погашення тіла кредиту, внаслідок чого упродовж 17 місяців у період з лютого 2009 року по червень 2010 року боржником була перерахована сума 9025,75 швейцарських франків, з яких 7894,75 швейцарських франків було направлено на погашення відсотків, а тіло кредиту зменшилося лише на 1135 швейцарських франків, тобто без її згоди було змінено графік платежів, який був при підписанні договору поруки. Доказів повідомлення банком поручителя про укладення 11.02.2009 року між банком та боржником додаткової угоди до договору про надання споживчого кредиту та зміни у зв'язку з цим графіку погашення кредиту, не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо. Згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Із договору поруки від 04 травня 2007 року вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, тому у цьому випадку підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення йому вимоги про погашення боргу, так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Матеріалами справи підтверджується, що 30.07.2014 року банком направлено на адресу [PERSON] вимогу про дострокове погашення заборгованості за кредитом, проте навіть ці повідомлення надсилалися не за тією адресою, що зазначена в договорі поруки та не за місцем реєстрації позивача, а тому такі повідомлення позивач не могла отримати. З огляду на докази, що містяться у матеріалах справи, боржник допустив порушення виконання зобов'язання за кредитним договором у грудні 2013 року, так як останній раз сплатив кошти згідно графіку по кредиту 07.11.2013 року, а тому у ПАТ "УкрСиббанк" виникло право пред'явити вимогу до поручителя починаючи з грудня 2013 року протягом наступних шести місяців. Банк, як убачається з матеріалів справи, звернувся з позовом до [PERSON] лише 11 вересня 2014 року, тобто вже після спливу шестимісячного строку, встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України. Таким чином порука є припиненою в силу ч.4 ст. 559 ЦК України. Така ж правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 вересня 2014 року у справі про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 лютого 2014 року та в ухвалі Вищого спеціалізованого суду від 02.10.2014 року. Таким чином, враховуючи викладене, вимоги позивача підлягають задоволенню. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved