Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-19 00:00:00

У червні 2014 року позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом та просить визнавши відповідачів такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS]. Свої вимоги мотивує тим, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 08.07.2013 вона являється власником вищевказаної квартири №14. Після придбання квартири, їй стало відомо, що в ній зареєстровані сторонні особи, а саме: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] На ім'я цих осіб, за адресою її квартири приходять повідомлення з ПАТ "ПриватБанк" про необхідність погашення заборгованості за споживчим кредитом. Відповідачі права власності на спірну квартиру не мають. Будь-яких усних чи письмових домовленостей між відповідачами та нею стосовно їх проживання у квартирі квартирі - не існує. З 21.08.2002 року по теперішній час відповідачі не проживають у квартирі. Реєстрація відповідачів у квартирі позбавляє її можливості вільно, на власний розсуд, в повному обсязі здійснювати законне право власності на нерухоме майно та призводить до необгрунтованих додаткових витрат за комунальні послуги. Посилаючись на норми ст.ст. 319, 321 та 391 ЦК України, просить визнати відповідачів такими, що втратили право на користування житлом. У судове засідання позивачка не з'явилася, на адресу суду надіслала заяву, в якій просить позов задовольнити, справу слухати у її відсутність, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, за адресою їх зареєстрованого місця проживання, у судове засідання не з'явилися. Зі згоди позивача відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, судом ухвалено, - провести заочний розгляд справи. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до договору купівлі-продажу від 08.07.2013 позивачка набула права власності на квартиру [ADDRESS]. Право власності на вказану квартиру зареєстровано за [PERSON] (а.с. 7, 8). Відповідачі - [PERSON] та [PERSON] зареєстровані у вищезазначеній квартирі з 04.09.1992 року та з 21.08.2002 року, відповідно, однак з 21.08.2002 року по теперішній час там не проживають, що стверджується довідкою та актом ОСББ "Надія-52" ( а.с. 9, 10). Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. А отже у разі будь-яких обмежень у здійсненні права володіння, користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі, шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування житлом, оскільки відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" визнання особи такою, що втратила право на користування житлом є підставою для зняття особи з реєстраційного обліку. Враховуючи, що [PERSON] та [PERSON] не мають будь-яких домовленостей з власником житла щодо проживання у квартирі, не є родичами власника житла, з 2002 року не проживають у квартирі, а їх реєстрація перешкоджає позивачці у повному обсязі здійснювати законні права як власника квартири, - вимоги про визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житлом підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідачів підлягають стягненню судові витрати позивачки по сплаті судового збору, в рівних частках з кожного, - по 121,8 грн.

Outcome: approved