Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

Позивач [PERSON] у листопаді 2015 року звернулась до суду із позовом про визнання права власності на кооперативну квартиру № 17, у б. 26 по вул.9ї Авіадивізії в м.Маріуполі, загальною площею 67 кв.метрів, жилою площею 48,2 кв. В обґрунтування вимог позивач зазначила, що зазначену квартиру вона отримала на підставі ордеру у 1988 році разом із чоловіком [PERSON], з яким перебувала у шлюбі з 17.11.1982 року, квартира є кооперативною, вартість квартири була сплачена разом із чоловіком, але позивач не може зареєструвати своє право власності на квартиру, оскільки відсутнє свідоцтво про право власності. Із чоловіком позивач шлюб розірвала у 2002 році та 02.04.2003 року чоловік помер. Відповідачі є їхніми доньками. Просила визнати право власності на зазначену квартиру. В судове засідання позивач не з'явилася, надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутність, позовні вимоги визнають. Представник третьої особи ТОВ "Жилье-22" в судове засіданеня не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність на розсуд суду. Фіксація судового процесу технічними засобами не проводилася у відповідності з вимогами ч.2 ст.197 ЦПК України, у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON], [INFO], з 17.11.1982 року, відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу 1-НО № 321496, виданого 15.08.2002 року, шлюб розірвано 15.08.2002 року. Згідно свідоцтва про смерть 1-НО № 7122185, виданого 04.04.2003 року, [PERSON] помер 02.04.2003 року. Відповідач [PERSON] згідно свідоцтва про шлюб, виданого 18.08.2007 року, має дівоче прізвище [PERSON] та відповідно до свідоцтва про народження, виданого 14.08.1987 року, є донькою померлого [PERSON] Відповідач [PERSON] згідно свідоцтва про одруження, виданого 09.10.2004 року, має дівоче прізвище [PERSON] та відповідно до свідоцтва про народженгня, виданого 22.04.1983 року, є донькою померлого [PERSON] Згідно ордеру на житлове приміщення від 01.02.1988 року, виданого на ім'я позивача [PERSON] , надано право на заняття жилого приміщення у кв. 17 б. 26 по вул. 9ї Авіадивізії в м.Маріуполі у складі сім'ї чоловіка [PERSON], доньок [PERSON] та [PERSON] Відповідно до довідки від 21.09.2015 року, виданої [PERSON] ТОВ "Жилье-22", ордер на кв.17 у б. 26 по вул. 9ї Авіадивізії в м.Маріуполі видано на підставі рішення виконкому Маріупольської міської ради від 20.01.1988 року та згідно списку ЖБК "Жовтневий - 159", вартість квартири сплачена у повному обсязі. Згідно довідки ТОВ "Жилье-22" від 21.09.2015 року зазначений будинок перебуває на обслуговуванні у ТОВ "Жилье-22". За особистим рахунком на кв. 17 б. 26 по вул. 9ї Авіадивізії в м.Маріуполі у квартирі зареєстровані [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Згідно довідки голови ЖБК "Жовтневий - 159" [PERSON] є основним наймачем зазначеної квартири. Відповідно до технічного паспорту на кв. 17 б. 26 по вул. 9ї Авіадивізії в м.Маріуполі квартира складається з трьох житлових кімнат, має загальну площу 70 кв.м. та житлову площу 48,2 кв.м. Згідно відповіді відділу реєстрації речових прав на нерухоме майно Маріупольського міського управління юстиції від 22.10.2015 року [PERSON] подані документи позивачем для реєстрації прав не відповідають вимогам та роз'яснено право власника майна на звернення до суду з позовом про визнання права власності. За відпоіддю БТІ м.Маріуполя право власності на зазначену квартиру не було зареєстровано. Відповідно до матеріалів спадкової справи після смерті [PERSON], наданих Першою марікпольською державною нотаріальною конторою, із заявою про прийняття спадщини звернулися [PERSON] та [PERSON] 13.03.2007 року та згідно цієї заяви померлий у шлюбі на час смерті не перебував та інших спадкоємців не має. Відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом від 13.03.2007 року останні прийняли спадщину після смерті батька на 1/2 частку майна кожна у вигляді іменних акцій ВАТ "Азов". Відповідно до ст. 3 ЦПК України, ст. 15 Цивільного Кодексу України кожна особа має право звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод та інтересів та має право на захист таких прав. Положеннями\~ст. 15 Закону України «Про власність» від 1991 року, який діяв до вступу в законну силу\~Цивільного кодексу України від 2003 року, передбачалось, що член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Згідно\~ст. 128 ЦК України\~(в редакції 1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Передачею визнається вручення речі набувачу. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України від 2003 року\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За\~ст. 384 ЦК України від 2003 року\~в разі викупу квартири член житлово-будівельного кооперативу стає власником квартири. Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування. Відповідно до п. 4.15 глави 10 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно ст. 1261 Цивільного Кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається прийнявши спадщину, якщо в термін, встановлений ст. 1270 Цивільного Кодексу України він не заявив про відмову від прийняття спадщини. Згідно ст. 22 КоБС України, в редакції 1969 року, яка діяла на час правовідносин між подружжям, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Та відповідно до ч. 1 ст. 28 КоБС України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.09.1987 року №9 "Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи" член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд - продавати, заповідати, обмінювати, в тому числі на інше жиле приміщення у будинку державного або громадського житлового фонду чи іншого ЖБК, на жилий будинок (частину будинку), що належить громадянину на праві власності і вчиняти відносно неї інші угоди, що не заборонені законом. Таким чином, судом визнається доведеною належність спірної квартири позивачу та померлій особі - [PERSON], оскільки спірна квартира була придбана позивачем та її чоловіком за час шлюбу, тому належала подружжю у рівних частках, тобто по 1/2 частки кожному.Відсутній правовстановлюючий документ мав бути лише доказом належності квартири власникам, а його відсутність сама по собі не призводить до припинення права власності, тому у позивача виникла перепона в отриманні свідоцтва про право власності на частку квартири, що їй належить, тобто 1/2 частки спірної квартири. В задоволені позовних вимог позивача на визання права власності на квартиру в цілому слід відмовити, оскільки відповідно до наведених вимог законодавства позивач не є спадкоємцем після смерті [PERSON], оскільки ще за його життя розірвала шлюб із останнім, тому не може спадкувати частку квартири, яка належала померлій особі. На підставі викладеного,

Outcome: partial