Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

Прокурор Богодухівського району Харківської області звернувся до суду в інтересах особи із числа дітей, позбавлених батьківського піклування [PERSON] з позовом до КУОЗ «Богодухівський медичний коледж», в якому просить зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу на користь [PERSON] в сумі 7308,00 грн., а також стягнути з відповідача судові витрати, пов'язані з розглядом справи. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що наказом директора КУОЗ «Богодухівський медичний коледж» від 12.08.2010 року [PERSON] був зарахований студентом до зазначеного навчального закладу і в червні 2014 року закінчив навчання в коледжі. Після чого адміністрація коледжу всупереч вимогам ЗУ «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» не виплатила [PERSON] одноразову грошову допомогу. Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити в повному обсязі з наведених у ньому підстав. Зазначив, що формулювання позовної вимоги як «проведення перерахунку і виплати» грошової допомоги є технічною помилкою, бо за змістом заяви мова йде про проведення нарахування цієї допомоги з її подальшою виплатою. Особа, в інтересах якої подано позов [PERSON] також просив задовольнити позовні вимоги, пояснив, що дійсно після закінчення навчання у 2014 році йому було запропоновано роботу в центральній диспетчерській в м.Харокві, де він пройшов стажування, але на роботу не вийшов, так як поступив до ХНУРЕ на денну форму навчання. Пізніше він був відрахований з навчального закладу, але вважав, що цей факт не впливає на його право на отримання грошової допомоги. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити в його задоволенні, при цьому посилалась на те, що після закінчення навчання [PERSON] отримав направлення на роботу до КЗОЗ «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф», але на роботу не з*явився, таким чином, враховуючи, що відповідно до п.п.5 п.13 постанови КМУ від 05.04.1995 року виплата одноразової грошової допомоги передбачена лише у випадку працевлаштування випускника. Також пояснила, що виплата допомоги без дотримання умови працевлаштування можлива тільки випускникам інвалідам 1 та 2 груп, таким, що мають дитину до 3-х років, випускникам, призваним на військову службу та особам, що після закінчення навчального закладу стали на облік до служби зайнятості, тому вважала, що у коледжу не було підстав виплачувати [PERSON] вказану допомогу. Крім того зазначила, що замість передбачених листом МОН України від 08.07.2009 року документів, необхідних для виплати допомоги, [PERSON] надав лише ксерокопію повідомлення про зарахування його до ХНУРЕ, а відповідно до розяснень Міністерства освіти, особа, яка вступає в інший навчальний заклад, права на допомогу не має. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали, суд приходить до наступного. Відповідно до\~ст. 1 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування" № 2342-ІV від 13 січня 2005 року, до дітей -сиріт відносяться діти, в яких померли чи загинули батьки та до дітей, позбавлених батьківського піклування відносяться діти, які залишилися без піклування батьків у зв'язку з позбавленням їх батьківських прав. 19.03.2001 року мати позивача [PERSON] померла, /копія свідоцтва про смерть а.с. 10/. З рішення виконавчого комітету Богодухівської РДА від 16.09.2003 року вбачається , що [PERSON] призначена опікуном неповнолітнього [PERSON] у звязку зі смертю його матері та позбавленням батька батьківських прав / а.с.11/. Таким чином [PERSON] відноситься до числа осіб, на яких розповсюджується дія Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування". Відповідно до наказу № 48-а від 12 серпня 2010 року [PERSON] з 01 вересня 2010 року був зарахований студентом першого курсу КУОЗ «Богодухівський медичний коледж» та наказом № 39 від 26 червня 2014 року він був відрахований з числа студентів у зв'язку з закінченням навчання /копії наказів а.с.8/. Згідно з ч. 7\~ст. 8 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування", випускники навчальних закладів із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, забезпечуються за рахунок навчального закладу або відповідної установи у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, одягом і взуттям, а також одноразовою грошовою допомогою в розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку. Нормативи забезпечення одягом і взуттям затверджуються Кабінетом Міністрів України. За бажанням випускників навчальних закладів їм може бути видана грошова компенсація в розмірі, необхідному для придбання одягу і взуття. При цьому зазначена норма закону покладає обов'язок виплати грошової допомоги усім випускникам навчальних закладів з числа дітей сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування, незалежно від продовження навчання в іншому навчальному закладі та працевлаштувався. З урахуванням викладеного суд не бере до уваги посилання представника відповідача на п.п.5 п.13 Постанови КМУ №226 «Про поліпшення виховання, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» та на розяснення Міносвіти, так як застосуванню підлягає нормативний акт, який має вищу юридичну силу, в даному випадку норма ЗУ Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування". Таким чином, виходячи з встановленого ЗУ "Про Державний бюджет України на 2014 рік" розміру прожиткового мінімуму в сумі 1218.00 грн., [PERSON], як особі з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, при випуску з навчального закладу мала бути нарахована та виплачена одноразова грошова допомога у розмірі не менше шести прожиткових мінімумів для осіб відповідного віку, що складає 7308,00 грн. Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Окрім способів захисту, передбачених ч.2 ст.16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно\~зі ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню, а також суд вважає за необхідне стягунути з відповідача судовий збір в сумі 243,60 грн. в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved