Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-05 00:00:00

Тячівською місцевою прокуратурою, м.Тячів, вул. Незалежності №27, в інтересах держави в особі відділу охорони здоров'я Рахівської районної державної адміністрації Закарпатської області, м.Рахів, вул. Карпатська №1, Закарпатської області, заявлено позов до [PERSON], мешканця [ADDRESS], про відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, витрат на стаціонарне лікування потерпілої від злочину. Позовні вимоги мотивовано тим, що згідно вироку Рахівського районного суду З/о від 31.07.2018, по справі №305/994/18, [PERSON], визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України. Згідно вказаного вироку, [PERSON], 27 квітня 2018 року, близько 23 години 00 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, керуючи технічно-справним автомобілем марки «ВАЗ», моделі «21051», з державним реєстраційним номером 850-22 РЕ, рухаючись автодорогою міжобласного сполучення «Мукачево-Рогатин-Львів», на відрізку дороги в с. Лазещина, Рахівського району Закарпатської області, напроти будинку № 1008, в напрямку із с. Лазещина в смт. Ясіня, легковажно розраховуючи на свої водійські навички та вміння керувати транспортним засобом, не врахував дорожню обстановку, яка склалася, чим порушив вимоги Правил дорожнього руху України, при керуванні транспортним засобом, маючи пасажира [PERSON], та маючи можливість оцінити дорожні умови та дорожню обстановку, не обрав безпечної швидкості руху, виїхав на праве узбіччя, що привело до втрати ним керування автомобілем та з'їзду його з дороги в правий кювет, внаслідок чого пасажир [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді травматичного звиху головки правої стегнової кістки, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 68 від 21.05.2018, не являли небезпеку для життя у момент спричинення і згідно п.2.3.3. Наказу Міністерства охорони здоров'я України № 6 від 17.01.1995 відносяться до групи середнього ступеня тяжкості. Згідно висновку авто технічної експертизи № 9794 від 30.05.2018, з технічної точки зору причиною виникнення дорожньо-транспортної пригоди стали дії водія [PERSON] Отримані потерпілим [PERSON] середньої тяжкості тілесні ушкодження знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв'язку із діями водія [PERSON] та з порушенням ним вимог Правил дорожнього руху України. Вказаним вироком [PERSON] визнано винним та призначено за ч.1 ст. 286 КК України покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 роки, з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, з іспитовим строком на 1 рік. Вказаним кримінальним правопорушенням завдано матеріальної шкоди державі, в особі відділу охорони здоров'я Рахівської РДА, на загальну суму 836,28 грн., що підтверджується довідкою про вартість лікування в Рахівській РЛ №129/09-7 від 24.05.2018, згідно якої, потерпілий [PERSON], в період з 27.04.2018 по 14.05.2018, перебував на лікуванні в травматологічному відділенні Рахівської районної лікарні. Вказані збитки відповідач в добровільному порядку не відшкодував. З наведених підстав, позивач, у позові просив суд винести рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь держави, в особі відділу охорони здоров'я Рахівської РДА, 836,28 грн. витрат за стаціонарне лікування потерпілого [PERSON] Ухвалою судді Рахівського районного суду Закарпатської області, від 05.10.2018 відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Надано відповідачу п'ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, для подання відзиву на позовну заяву. Сторони в судове засідання не викликались, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Згідно даних рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, копію ухвали відповідач, [PERSON], отримав 18.10.2018, однак відзиву на день судового розгляду справи не надав. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що відповідачем у встановлений законом строк відзив не подано, в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд, вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Дослідивши надані позивачем письмові докази, суд, прийшов до наступного висновку. У відповідності до ч.1, ч.3 ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред'явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Цивільний позов в інтересах держави пред'являється прокурором. Цивільний позов може бути поданий прокурором у випадках, встановлених законом, також в інтересах громадян, які через недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність неспроможні самостійно захистити свої права. Частиною 7 цієї ж статті КПК України встановлено, що особа, яка не пред'явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства. Вироком Рахівського районного суду Закарпатської області від 31.07.2018 [PERSON] визнано винним та призначено за ч. 1 ст. 286 КК України покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 роки, з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, з іспитовим строком на 1 рік. Вироком встановлено, що [PERSON], 27 квітня 2018 року, близько 23 години 00 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, керуючи технічно-справним автомобілем марки «ВАЗ», моделі «21051», з державним реєстраційним номером 850-22 РЕ, рухаючись автодорогою міжобласного сполучення «Мукачево-Рогатин-Львів», на відрізку дороги в с. Лазещина, Рахівського району Закарпатської області, напроти будинку № 1008, в напрямку із с. Лазещина в смт. Ясіня, легковажно розраховуючи на свої водійські навички та вміння керувати транспортним засобом, не врахував дорожню обстановку, яка склалася, чим порушив вимоги Правил дорожнього руху України. Водій [PERSON], при керуванні транспортним засобом, маючи пасажира [PERSON], та маючи можливість оцінити дорожні умови та дорожню обстановку, не обрав безпечної швидкості руху, виїхав на праве узбіччя, що привело до втрати ним керування автомобілем та з'їзду його з дороги в правий кювет, внаслідок чого пасажир [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді травматичного звиху головки правої стегнової кістки, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 68 від 21.05.2018, не являли небезпеку для життя у момент спричинення і згідно п.2.3.3. Наказу Міністерства охорони здоров'я України № 6 від 17.01.1995 відносяться до групи середнього ступеня тяжкості. З вироку Рахівського районного суду Закарпатської області від 31.07.2018 по справі №305/994/18 вбачається, що цивільний позов не заявлявся. 31.08.2018 року вирок Рахівського районного суду Закарпатської області по справі №305/994/18, провадження по справі №1-кп/305/311/18 набув законної сили. У відповідності до вимог ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судове рішення у цивільній справі" від 18 грудня 2009 року № 14, при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов'язкові для суду лише з питань, чи мали місце дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Таким чином, суд вважає, що вина [PERSON] є доведеною і не підлягає розгляду в судовому процесі під час розгляду цієї цивільної справи. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. З абзацу 1 п.13 постанови Пленуму ВСУ №3 від 31.03.1989 "Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, стягнення безпідставно нажитого майна" (з наступними змінами) та абзацу1 п.2 Пленуму ВСУ №6 від 27.03.1992 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" вбачається, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, в повному обсязі. Вказаним кримінальним правопорушенням завдано матеріальної шкоди державі, в особі відділу охорони здоров'я Рахівської РДА, на загальну суму 836,28 грн., що підтверджується довідкою про вартість лікування в Рахівській РЛ №129/09-7 від 24.05.2018, згідно якої, потерпілий [PERSON], в період з 27.04.2018 по 14.05.2018, перебував на лікуванні в травматологічному відділенні Рахівської районної лікарні. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд, враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Прокурором надано обґрунтовані та правові докази того, що кримінальним правопорушенням. заподіяно матеріальної шкоди державі в особі відділу охорони здоров'я Рахівської РДА на суму 836,28 грн. Натомість, відповідачем жодних доказів на протилежне не представлено. Не надано доказів того, що він відшкодував шкоду у вище зазначеному розмірі. Відповідачем відзиву на позов не подано. За таких обставин, суд, вважає, що позов підлягає до задоволення. Позивач, у відповідності до пункту 6 частини 1 статті 5 ЗУ "Про судовий збір" був звільнений від сплати судового збору у розмірі 1762 гривні. У зв'язку із задоволенням позову, суд, приходить до висновку, що, на підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в спеціальний фонд Державного бюджету України, судовий збір у розмірі 1762 гривні.

Outcome: approved