Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

21 грудня 2017 року КП «ЖЕО» звернулось з позовом до [PERSON] про стягнення 3941 грн. 50 коп. заборгованості за житлово-комунальні послуги та стягнення 1600 грн. судового збору. Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що згідно розпорядження органу приватизації ПН 12967-К-12 від 12 грудня 2007 року [PERSON] є власником двохкімнатної квартири житловою площею 27 м кв. за адресою: [ADDRESS]. Від укладення договору з утримання будинку і споруд та прибудинкової території [PERSON] відмовилася, однак згідно цивільного законодавства України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається. В порушення чинного законодавства боржник не сплачує вартість спожитих ним житлово-комунальних послуг, в результаті чого з 01.01.2016 року по 01.11.2017 року утворилася заборгованість у розмірі 3941 грн. 50 коп. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду заяву про зменшення позовних вимог, в якій зменшив свої позовні вимоги та враховуючи сплату відповідачем заборгованості в сумі 2000 гривень, просив стягнути з [PERSON] заборгованість за житлово-комунальні послуги в сумі 1941,50 гривень та судовий збір в сумі 1600 гривень. Також надіслав на адресу суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, зменшені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, в зв'язку з виїздом у відрядження, позовні вимоги визнав повністю. В матеріалах справи міститься заява представника позивача Салагора О.А. від 05 лютого 2018 року про зменшення позовних вимог, заява відповідача від 05 лютого 2018 року про розгляд справи без його участі та визнання позову та заява представника позивача про розгляд справи без його участі /а.с. 26, 32, 33/. Судом встановлено, що [PERSON] є власником жилого приміщення - двохкімнатної квартири [ADDRESS] та зареєстрований за вказаною адресою 18 березня 1997 року /а.с. 5, 8/. На ім'я [PERSON] було відкрито особистий рахунок № [NUMBER] /а.с. 6/. При цьому, відсутність письмового договору як такого між сторонами щодо утримання будинку, в якому розташована квартира відповідача, або ухилення останнього від укладання такого договору, не звільняє його від обов'язку приймати участь в його утримані та прибудинкової території шляхом внесення періодичних платежів, оскільки згідно ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність. В даному випадку обсяг прав та обов'язків сторін при неукладені окремого договору визначається чинним законодавством, яке регулює взаємовідносини осіб, що надають послуги зі споживачами цих послуг. Відмова від укладення договору, від оплати рахунків або несплата рахунків не допускається. Судом встановлено, що [PERSON] надавалися належної якості послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території, доказів протилежного сторонами не надано. Разом з тим [PERSON] отримані послуги в повному обсязі не оплачував, що призвело до виникнення заборгованості з 01.01.2016 року по 01.11.2017 року у розмірі 3941 грн. 50 коп. /а.с. 4/. Надаючи житлово-комунальні послуги, згідно рішень № 74 від 15.04.2015 року «Про встановлення для всіх груп тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надає комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційне об'єднання», № 75 від 15.04.2015 року «Про встановлення тарифів на послуги з вивезення та захоронення побутових відходів, які надають комунальні підприємства «Житлово-експлуатаційне об'єднання» та «Служба комунального господарства», № 156 від 07.06.2017 року «Про перегляд складових тарифів для всіх груп споживачів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надає комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційне об'єднання» /а.с. 9-11/, позивач здійснює свої обов'язки виконавця, а власник квартири, користуючись наданими послугами, є їх споживачем. Згідно ст.1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Відповідно до ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Згідно зі ст. 382 ЦК України власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на правах спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир та власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. Згідно зі ст. 322 ЦК власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 151 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку прибудинкову територію, що узгоджується також з положеннями ст.ст. 322, 382 ЦК України. Згідно п.1 ч.3 ст.20 Закону України " Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004 року (з послідуючими змінами) та Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затвердженими Постановою КМ України від 08.10.1992 року № 572, обслуговування допоміжних приміщень житлових будинків і прибудинкових територій здійснюють на договірній основі з власниками житла або з уповноваженим ними органом відповідні підприємства, які повинні дотримувати вимог цих Правил. Власники квартир у багатоквартирному будинку можуть утворювати товариства (об'єднання) власників квартир для забезпечення ефективного використання приватизованих квартир та управління ними і вирішення інших передбачених статутом питань. Тому суд вважає, що вимоги позивача правомірні, а визнання позову відповідачем не суперечить закону,оскільки власник квартиризобов'язаний приймати участь у витратах по утриманню будинку та прибудинкової території. Щодо суми, яка підлягає стягненню, суд виходить зі зменшення представником позивача позовних вимог, в зв'язку з частковою сплатою відповідачем заборгованості та визнання відповідачем позову, і вважає що на користь позивача підлягає стягненню 1941,50 грн. відповідно до розрахунку та заяви про зменшення позовних вимог /а.с.4, 26/. Приписами ч.1 ст.142 ЦПК України встановлено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. За таких обставин на користь позивача підлягає стягненню 50 відсотків судового збору в сумі 800 грн. (1600:2=800) з відповідача, а 50 відсотків судового збору в сумі 800 грн. - з державного бюджету.

Outcome: approved