Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-22 00:00:00

Виконавчий\~\~комітет\~\~Маріупольської міської ради звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що на підставі ордера № 184 від 16.05.1977 року, виданого виконкомом Маріупольської міської ради, квартира [ADDRESS] була виділена [PERSON], на склад сім'ї дві людини. Згідно з відомостями наданими ПП "Жилфонд" відповідач у вказаному житловому приміщенні не проживає з 2013 року. У звязку з чим, просить суд\~\~визнати\~\~відповідача таким, що втратив\~\~право\~\~користування\~\~жилим приміщенням -\~\~квартирою № 40 у будинку № 73 по вулиці Олімпійська в місті Маріуполі. В судовому засіданні\~\~представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності, підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, в подальшому надав суду заяву з проханням розглядати справу в його відсутність, в якій просив задовольнити позов у повному обсязі. Проти\~\~винесення\~\~заочного\~\~рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час\~\~та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом\~\~порядку. Представник третьої особи ПП "Жилфонд", на\~\~розгляд справи до суду не з'явився, надав заяву у якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглянути без участі представника підприємства. У цьому випадку суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до\~ст. 224 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Дослідивши письмові\~\~докази\~\~по справі суд дійшов висновку про те, що\~\~позовна\~\~заява\~\~підлягає\~\~ задоволенню з наступних підстав. Згідно ордеру на житлове приміщення № 184, квартира [ADDRESS] була надана [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Маріупольської міської ради № 85/1 від 20.04.1997 року. Як видно з копії особового\~\~рахунку № 7484, в\~\~квартирі [ADDRESS] з 27.06.1977 року\~\~зареєстрований [PERSON]. Згідно довідки, виданої ПП "Жилфонд" від 22 червня 2015 року, за особою яка зареєстрована за адресою [INFO], станом на 01.06.2015 року утворилася заборгованість по квартирній платі у розмірі 213,62 грн. З акту від 27 травня 2015 року, складеного комісією ПП "Жилфонд", вбачається, що в\~\~квартирі [ADDRESS],\~\~відповідач [PERSON]\~\~ зареєстрований, але\~\~ не проживають близько двох років\~\~і по даний час, місце його знаходження не відомо. Інформацію викладену в акті підтвердили\~сусіді. З довідки №120, виданої 16.06.2015 року Маріупольським бюро технічної інвентаризації, вбачається, що відомостей про власника кімнати № 40 у будинку № 73 по вулиці Олімпійська в місті Маріуполі Донецької області у МБТІ не зареєстровано. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості щодо права власності на квартиру [ADDRESS] відсутні. Даючи оцінку правовідносинам, що є предметом судового розгляду, суд виходить із наступного. Відповідно до п.1 ст. 15 ч.1 ст. 30 ЖК України виконавчі комітети районних, міських, районних у містах Рад народних депутатів на території району, міста, району в місті здійснюють державний контроль за використанням і схоронністю житлового фонду. Статтею 8 Європейської «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» від 04.11.1950 року № ETS N 005, ратифікованою\~Законом України від 17.07.1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року», закріплено право на житло. Конституцією України\~також серед основних прав і свобод людини й громадянина проголошено право на житло. У\~статті 47 Конституції України\~передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ч.4\~ст. 9 ЖК України\~ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Згідно статей\~71,\~72 Житлового кодексу України\~при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, провадиться в судовому порядку внаслідок відсутності цієї особи понад шість місяців без поважних причин. Відповідно до абз.1 п.10\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року N 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України"\~у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Суд може продовжити пропущений строк у разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо). Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, в зв'язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин справи. Відповідно до ст.ст.\~10,\~60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно\~ст. 57 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин справи, які мають значення для справи. Встановлені судом обставини справи свідчать, що відповідач [PERSON] добровільно, без вчинення та застосування дійсних перешкод з боку інших осіб, за власним бажанням понад двох років покинув житлове приміщення, а саме квартиру [ADDRESS], місце його знаходження невідомо. Відповідно до п.2 ч.1\~ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Враховуючи викладені обставини та положення діючого законодавства, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку про непроживання та відсутність [PERSON] в житловому приміщенні квартирі [ADDRESS] без поважних причин понад шість місяців, що є достатньою підставою для задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved