Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна", треті особи на стороні відповідача: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], Другий відділ державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 23.04.2007 року між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк»), укладено кредитний договір МL-А00/055/2007, відповідно до якого позичальник отримав кредит у сумі 71702,00 доларів США на споживчі цілі. З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між [PERSON] та банком укладений договір іпотеки №РСL-А00/068/2007 від 24.04.2007 року, згідно якого предметом іпотеки є квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та належить на праві власності позивачу. 14.03.2014 року у зв'язку з порушенням позичальником умов кредитного договору щодо його виконання, приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], на підставі заяви кредитора вчинено виконавчий напис №932 про звернення стягнення на предмет іпотеки. 30.04.2014 року на підставі вищевказаного виконавчого напису та заяви ТОВ «ОТП Факторинг», головним державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції Боярським Є.В. відкрито виконавче провадження ВП №43142125 про звернення стягнення на предмет іпотеки. Позивач вважає, що діями відповідача порушені його права, як власника нерухомого майна та іпотекодавця, а тому просить суд визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], від 14.03.2014 року зареєстрований в реєстрі за номером 932 таким, що не підлягає виконанню. Крім того, просить суд стягнути з відповідача в його користь судові витрати по справі. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовну заяву з підстав в ній зазначених. Просила суд позов задовольнити. Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з'явилась, проте подала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі. Просила суд відмовити в задоволенні позову за безпідставністю. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" та представник третьої особи на стороні відповідача Другий відділ державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції в судове засідання не з'явились, проте належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомили. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності осіб, які не з'явились за наявними матеріалами справи. Заслухавши пояснення представника позивача [PERSON], дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Ч. 1 ст. 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що 23.04.2007 року між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк»), укладено кредитний договір МL-А00/055/2007, відповідно до якого позичальник отримав кредит у сумі 71702,00 доларів США на споживчі цілі. З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між [PERSON] та банком укладений договір іпотеки №РСL-А00/068/2007 від 24.04.2007 року, згідно якого предметом іпотеки є квартира № 4, що знаходиться за адресою: Волинська область, місто Луцьк, вулиця Винниченка, будинок № 4, та належить на праві власності позивачу. 14.03.2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], на підставі заяви кредитора вчинено виконавчий напис №932 про звернення стягнення на предмет іпотеки: квартиру [ADDRESS] 30.04.2014 року на підставі вищевказаного виконавчого напису та заяви ТОВ «ОТП Факторинг», головним державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції Боярським Є.В. відкрито виконавче провадження ВП №43142125 про звернення стягнення на предмет іпотеки. Ст. 35 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотеко держатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Згідно ч. 4 п. 283 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, дотримання нотаріусом строків вчинення виконавчого напису зумовлює перевірку дотримання стягувачем вимог статті 35 Закону України «Про іпотеку» та встановлення фактів одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень. Судом встановлено, що будь-яких повідомлень про виконання порушеного зобов'язання у встановлений строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги позивач не отримував. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Як вбачається з виконавчого напису від 14.03.2014 року нотаріусом встановлено прострочення виконання в сумі 77146,00 доларів США, що еквівалентно в національній валюті по курсу НБУ - 731027,78 грн., в тому числі: залишок заборгованості по кредиту - 70975,30 доларів США, заборгованість по відсотках за користування кредитом - 6170,70 доларів США. Ст. 89 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що у виконавчому написі повинен зазначатися строк, за який провадиться стягнення. Згідно ч. 4 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року, яка діяла на момент вчинення виконавчого напису виконавчий напис повинен містити строк, за який провадиться стягнення. З оскаржуваного виконавчого напису вбачається, що зазначено строк, за який провадиться стягнення період з 23.04.2007 року по 17.12.2013 року. Нарахування відсотків за кредитним договором, в рахунок погашення яких може бути вчинений виконавчий напис повинно бути здійснено за вказаний період. При цьому за вказаний період розмір заборгованості складає 70975,30 доларів США - залишок заборгованості за кредитом та 6170,70 доларів США - заборгованість по відсотках за користування кредитом Крім того, з матеріалів справи вбачається, що при вчиненні виконавчого напису нотаріусом не було враховано платежів, здійснених [PERSON] та неправильно зазначено строк, за який проводиться стягнення, оскільки заборгованість по тілу кредиту зменшилась (при оформленні кредиту видано кредитних коштів - 71702,00 доларів США, а при вчиненні напису - 70975,30 доларів США). Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказів, які б спростовували зазначені твердження позивача суду не надано. Згідно з п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. N 1172, для одержання виконавчого напису по нотаріально посвідченим угодам, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Крім того, відповідно до п.п. 1.1., 3.1., 3.2. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року N 296/5 для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 N 1172. У порушення зазначених вимог чинного законодавства нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, та безспірності характеру правовідносин сторін, чим порушив зазначені норми чинного законодавства. Означене вказує на відсутність у напису сили виконавчого документу, через що напис підлягає визнанню судом таким, що не підлягає примусовому виконанню. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 13 постанови від 31 січня 1992 року N 2 «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішенні справ, пов'язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, судам слід мати на увазі, що відповідно до статей 34, 36, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується документами, передбаченими затвердженим постановою Ради Міністрів України від 12 жовтня 1976 року N 483 Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів державних нотаріальних контор (з наступними змінами) і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у випадках, коли законом встановлено інший строк давності - не минув цей строк. За змістом ст. 385 ЦПК у передбаченому главою 39 цього Кодексу порядку оскаржується тільки відмова у вчиненні виконавчого напису, а правильність вимог, зазначених у виконавчому напису, може бути оспорена боржником лише в позовному порядку. При безпідставності цих вимог суд скасовує виконавчий напис і відмовляє у їх задоволенні, а у разі часткової їх обгрунтованості - постановляє рішення про скасування виконавчого напису і стягнення з боржника на користь кредитора дійсної суми боргу. У цих випадках справа розглядається в позовному провадженні, позивачем в якому є кредитор, а відповідачем - боржник. Отже, враховуючи, що у порушення зазначених вимог чинного законодавства нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, а зазначений строк, за яким проводилось стягнення є неправильним, чим порушив зазначені норми чинного законодавства, що вказує на відсутність у напису сили виконавчого документу, через що напис підлягає визнанню судом таким, що не підлягає примусовому виконанню. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь держави слід стягнути суму в розмірі - 243,60 грн. судового збору.

Outcome: approved