Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про припинення дії, яка порушує право, а саме зняття арешту з майна, посилаючись на те, що при розгляді цивільної справи Фастівським міськрайонним судом 02.07.2013 року в забезпечення позову було винесено ухвалу про арешт майна. Постановою державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження було накладено арешт на квартиру [ADDRESS], яка належить позивачу. На даний час справа слуханням завершена і рішення суду виконано, а тому відпали підстави у арешті майна. Вважає, винесена ухвала підлягає скасуванню. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала і надала пояснення аналогічним викладеним в позовній заяві. Представник відповідача надав до суду лист про слухання справи у його відсутність та прийняття рішення відповідно до діючого законодавства. Заслухавши позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного. Як вбачається з Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно квартира [ADDRESS] наалежить позивачу [PERSON]. Відповідно до Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 09.09.2013 року, державним виконавцем Богорад Н.О., відділу ДВС Фастівського МРУЮ, відповідно до ухвали №2-з/381/23/13 від 02.07.2013 року Фастівського міськрайонного суду накладено арешт на вказану квартиру та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику [PERSON]. Постановою про закінчення виконавчого провадження від 30.10.2015 року старшим державним виконавцем Микитин К.О., відділу ДВС Фастівського МРУЮ виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2/381/1143/13 виданого 20.09.2013 року Фастівським міськрайонним судом, на виконання рішення суду, по цивільній справі в межах якої було накладено арешт на вищевказане майно, закінчено на підставі п.8 ст.49 ЗУ Про виконавче провадження - фактичне виконання. Згідно довідки №03.3-22/4736-10 від 25.04.2016 року Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ВДВС, виконавчі провадження за якими боржником є [PERSON], на виконанні у відділі не перебувають. Відповідно до ст.ст.316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За положеннями ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як зазначено в п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 6 від 27.08.76 "Про судову практику в справах про виключення майна з опису" за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Стаття 60 Закону України "Про виконавче провадження" передбачає підстави та випадки для зняття арешту з майна, а саме особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Частина 5 статті 60 Закону України "Про виконавче провадження" визначає, що у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Враховуючи, що на момент звернення [PERSON] до суду з даним позовом на виконанні у відділі ДВС виконавчі провадження де боржником є позивач відсутні, у суду є всі підстави в знятті арешту на майно позивача.

Outcome: approved