Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

В провадженні Центрально-Міського районного суду міста Макіївки Донецької області знаходилась цивільна справа № 270/5945/13-ц (провадження № 2/270/2324/2013) за позовом [PERSON] до ДП "Макіїввугілля" та ДП «Шахта № 13-БІС» "Про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи", у якій 23.12.2013 року ухвалено рішення. З резолютивної частини рішення вбачається, що позовні вимоги [PERSON] до ДП «Макіїввугілля» та ДП «Шахта № 13-БІС» «Про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи» задоволено частково, стягнуто з ДП «Шахта № 13-БІС» на користь [PERSON] завдану моральну шкоду у розмірі 30000,00 гривень й в решті позовних вимог відмовлено. Однак ухвалюючи рішення та частково задовольняючи позов [PERSON], суд не вирішив згідно підпункту 6 частини 1 статті 214 Цивільного процесуального кодексу України питання про розподіл між сторонами по справі судових витрат, що з огляду на приписи пункту 4 частини 1 статті 220 цього нормативно-правового акту України є підставою для ухвалення додаткового рішення. Зазначений недолік виявлений судом самостійно, а тому вказане питання розглядається з власної ініціативи. Сторони у цій цивільній справі у судове засідання щодо ухвалення додаткового рішення не з'явились по невідомим суду причинам, хоча про час та місце судового розгляду справи сповіщались своєчасно та належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили, заяви про відкладення розгляду справи або про її розгляд за їх відсутності не надавали. За таких обставин, приймаючи до уваги те, що підстав для визнання необхідним давання ними особистих пояснень не має, з урахуванням приписів частини 3 статті 220 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність. Повно та всебічно з'ясувавши всі обставини справи щодо розподілу судових витрат у справі, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог та заперечень, перевіривши їх доказами, що досліджені у судовому засіданні й відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, а саме: дослідивши матеріали справи, що містять письмові докази у справі, - суд вважає, що у цій справі слід ухвалити додаткове судове рішення з питання розподілу між сторонами судових витрат з наступних підстав. Так, положення підпункту 6 частини 1 статті 214 Цивільного процесуального кодексу України визначають, що під час ухвалення рішення суд повинен вирішити, у тому числі, й питання як розподілити між сторонами судові витрати у справі. Частинами 1 та 2 статті 79 цивільного процесуального кодифікованого закону України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. При цьому розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Таким законом з 01 листопада 2011 року є Закон України "Про судовий збір" від 08.07.2011 року. Підпункт 2 пункту 1 частини 2 статті 4 вказаного Закону визначає, що за подання до суду позовної заяви немайнового характеру справляється судовий збір у розмірі 0,1 розміру мінімальної заробітної плати. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] в суд з позовом до ДП "Макіїввугілля" та ДП «Шахта № 13-БІС» "Про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи" звернулась у 2013 році. Місячний розмір мінімальної заробітної плати в Україні на 01 січня 2013 року встановлений статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2013 рік" № 5515-VІ від 06.12.2012 року у сумі 1147,00 гривень. Отже, за подання до суду позовної заяви немайнового характеру у 2013 році справлявся судовий збір в розмірі 114,70 гривень. Частина 1 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України передбачає, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. В той же час частина 3 цієї ж норми права обумовлює, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в доход держави пропорційно до задоволеної частини вимог. Нормою права, яка міститься у пункті 2 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" встановлено пільги щодо сплати судового збору, якими позивачі звільнені від сплати судового збору за подання позовів про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Відтак, ухвалюючи рішення на користь позивача суд дійшов до висновку про необхідність задоволення його позову частково, стягнувши з відповідача - ДП «Шахта № 13-БІС» на користь позивача [PERSON] завдану моральну шкоду у розмірі 30000,00 гривень, а тому з цього відповідача в доход держави пропорційно до розміру задоволених позовних вимог слід стягнути 114,70 гривень, про що ухвалити додаткове судове рішення. На підставі викладеного,

Outcome: approved