Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

У вересні 2015 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним вище позовом, у якому просить визнати за нею право на приватизацію житлового приміщення, загальною площею 30,60 кв.м, у гуртожитку за адресою: [ADDRESS]. Позовні вимоги позивач [PERSON] обґрунтовує тим, що вона разом із членами сім'ї на підставі ордеру виданого згідно рішення Броварської міської ради народних депутатів від 12 січня 1988 року за № 23 вселилися у кімнату [ADDRESS]. 16 серпня 1995 року позивач розлучилася із своїм чоловіком [PERSON], і залишилася проживати разом із двома дітьми у вказаній кімнаті. З того часу і по тепер значиться зареєстрованою та постійно проживає в ній, власного житла не має, і тому відповідно до Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" має право на безоплатну приватизацію даного жилого приміщення. Маючи на меті приватизувати займану нею кімнату у гуртожитку, вона підготувала усі необхідні документи і звернулася з відповідною заявою до управління комунальної власності Броварської міської ради Київської області. 14 серпня 2014 року Броварською міською радою Київської області було прийнято рішення № 1253-46-06, яким у приватизації зазначеної кімнати у гуртожитку їй відмовлено. 13 травня 2015 року постановою Броварського міськрайонного суду Київської області вказане рішення міської ради визнано нечинним та скасовано. Дане судове рішення набрало законної сили. Після цього вона знову звернулася до юридичного відділу Броварської міської ради Київської області із питанням про повторний розгляд її заяви щодо приватизації кімнати у гуртожитку, на що їй надали усну відповідь, що рішення міської ради з приводу даного питання буде аналогічним зазначеному вище, тому вона змушена була звернутися до суду за захистом своїх прав. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, присили їх задовольнити. Представник відповідача управління комунальної власності Броварської міської ради Київської області Фернега І.В. у судовому засіданні позов визнала частково, проти визнання за позивачем [PERSON] права на приватизацію кімнати у гуртожитку не заперечувала, але не в тій площі яку зазначає позивач, оскільки розмір кімнати не перевірено. Статтею 47 Конституції України визначено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Правові, майнові, економічні, соціальні, організаційні питання щодо забезпечення реалізації конституційного права на житло громадян, які тривалий час на законних підставах проживають у гуртожитках, призначених для проживання одиноких громадян або для проживання сімей врегульовано Законом України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" від 04 вересня 2008 року № 500-VІ. Відповідно до частин першої, третьої статті 1 даного Закону сфера дії цього Закону поширюється на громадян та членів їхніх сімей, які не мають власного житла, більше п'яти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках, які є об'єктами права державної і комунальної власності, та фактично проживають у гуртожитках. Судом встановлено, що 19 січня 1988 року [PERSON] було видано ордер на зайняття кімнати [ADDRESS], куди він вселився разом зі дружиною [PERSON], дочкою [PERSON] та сином [PERSON] Після розірвання шлюбу 16 грудня 1995 року між ними та позивачем (а.с.13), [PERSON] залишилася проживати в кімнаті гуртожитку із своїми дітьми. Зареєстрована у гуртожитку в кімнаті [ADDRESS], площею 31.60 кв.м. за вказаною вище адресою з 15 квітня 1988 року (а.с.15). Особистого житла на праві власності вона не має, з 16 серпня 1988 року перебуває на квартирному обліку у виконкомі Броварської міської ради Київської області (а.с.18). Рішенням Броварської міської ради Київської області за № 1258-46-06 від 14 серпня 2014 року позивачу [PERSON] у приватизації кімнати [ADDRESS], відмовлено. Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 травня 2015 року рішення Броварської міської ради Київської області № 1258-46-06 від 14 серпня 2014 року визнано нечинним та скасовано. Дана постанова суду набрала законної сили. Згідно із частиною третьою статті 61 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Із постанови суду видно, що гуртожиток за адресою: [ADDRESS], відповідно до рішень Броварської міської ради від 24 березня 2009 року, 13 вересня 2012 року і 01 листопада 2012 року належить до комунальної спільної власності територіальної громади міста Бровари, розпорядження яким здійснює Броварська міська рада Київської області. Оперативне управління гуртожитком здійснює Броварська центральна районна лікарня. Статтею 4 Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" визначено, що громадяни, на яких поширюється дія цього Закону, мають право на приватизацію житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад і можуть бути приватизовані відповідно до закону. Приватизація житлових приміщень у гуртожитках здійснюється відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. За змістом частини першої статті 2 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" до об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму. Відповідно до частини першої статті 3 цього ж Закону приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 м2 загальної площі на наймача і кожного члена його сім'ї та додатково 10 м2 на сім'ю. Згідно із частиною першою статті 8 вказаного Закону приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. У статті 8 Європейської Конвенції з прав людини і основоположних свобод та іншими міжнародно-правовими документами про права людини закріплено право на житло. Відповідно до частини першої статті 3, частини першої статті 15 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних і трудових відносин. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що позивач [PERSON] власного житла немає, більше п'яти років правомірно зареєстрована та проживає у кімнаті [ADDRESS], загальною площею 31,60 кв.м. гуртожитку за адресою: [ADDRESS], що перебуває у власності територіальної громади міста Бровари, розпорядження яким здійснює Броварська міська рада Київської області, суд дійшов висновку, що позов ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню.

Outcome: approved