Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на земельну ділянку, зазначивши, що [PERSON] являвся власником земельної ділянки, площею 2,28 га в межах Стецівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виготовленого на ім'я [PERSON]. [INFO] [PERSON] помер. Після смерті [PERSON] спадщину фактично прийняла його дружина [PERSON], оскільки вона на час смерті чоловіка проживала з ним разом, була зареєстрованою з ним за однією адресою та протягом шести місяців після його смерті користувалась майном померлого. [PERSON] хоч і прийняла фактично спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON], але не встигла оформити її в установленому порядку і [INFO] померла. Позивач, як рідна дочка померлої [PERSON], являється спадкоємцем її майна, оскільки вона фактично одноосібно прийняла спадщину, шляхом вступу у володіння та користування спадковим майном та речами померлої, протягом шести місяців після смерті [PERSON] користувалась її речами та майном. Але для можливості оформити свої спадкові права позивачу потрібно встановити факт прийняття спадщини після померлої. Позивач звернулась до нотаріальної контори для видачі свідоцтва, але нотаріус відмовив їй в оформленні спадкового майна і рекомендував звернутися до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно в зв'язку із відсутністю оригіналу Державного акта на право власності на земельну ділянку. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити та визнати за позивачем право власності на вказану земельну ділянку, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виготовленого на ім'я [PERSON], пояснивши, що [PERSON] є дочкою померлої [PERSON] і єдиною спадкоємицею її майна згідно закону та прийняла спадщину. Але оскільки оригінал Державного акта відсутній і вона не змогла нотаріально оформити вказане спадкове майно, тому, просить суд встановити факт прийняття спадщини та визнати за позивачем право власності на вказану земельну ділянку. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, надіславши заяву в якій позов визнав і згідний на задоволення позовних вимог. Допитані в судовому засіданні свідки пояснили, що знають позивача з 1990 року, оскільки є її односельцями, також їм відомо те, що [PERSON] здійснювала догляд за своєю померлою матір'ю - [PERSON], оскільки остання постійно хворіла та провела її поховання. Після смерті [PERSON] позивач користувалась майном померлої, проводила ремонт її будинку, обробляла присадибну земельну ділянку. Суд, вислухавши представника позивача, свідків, задовольнивши заяву відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO], відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 12.05.1996 року, помер [PERSON] (а.с.9). Після його смерті на території Стецівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області відкрилася спадщина. [PERSON] являвся власником земельної ділянки, загальною площею 2,28 га, яка складається з земельної ділянки площею 1,86 га (кадастровий номер [NUMBER]) та земельної ділянки площею 0,42 га (кадастровий номер [NUMBER]) в межах Стецівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого на ім'я [PERSON], що підтверджується довідкою відділу у Чигиринському районі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 21.07.2017 року № 681/01-17 (а.с. 17). Вказане підтверджується і копією вищезазначеного Державного акту в матеріалах справи. Оригінал Державного акту було втрачено, про що свідчить оголошення опубліковане у газеті «Чигиринські вісті» від 04.02.2017 року № 5 (12743) (а.с.18). Спадщину після смерті [PERSON] прийняла його дружина [PERSON] (свідоцтво про одруження серії [NUMBER] від 03.09.1950 року), оскільки на час смерті [PERSON] проживала з ним за однією адресою, користувалась його майном, тому вважається такою, що прийняла спадщину, що вбачається з довідок виконавчого комітету Стецівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області від 07.04.2017 року № 438 та від 13.07.2017 року № 635 (а.с.14-15). [PERSON] [INFO] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 24.09.2003 року (а.с.10). Спадкоємцем майна [PERSON] є позивач, як її дочка, що вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03.12.1955 року та свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 30.06.1979 року (а.с.11). Крім того, як вбачається з довідки виконавчого комітету Стецівської сільської ради Чигиринського району від 17.08.2017 року № 720, гр. [PERSON] на день своєї смерті [INFO] дійсно була зареєстрована у власному житловому будинку за адресою: [ADDRESS], але фактично проживала у домоволодінні своєї дочки - [PERSON] за адресою: [ADDRESS], яка здійснювала за нею постійний догляд до дня смерті [PERSON] Позивач протягом шести місяців після смерті своєї матері користувалась майном та речами померлої, її будинком, обробляла присадибну земельну ділянку, вступивши таким чином в управління та володіння спадковим майном померлої, прийнявши таким чином спадщину (а.с.16). Судом також встановлено факт прийняття спадщини позивачем після смерті [PERSON], що також підтверджується показами свідків. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] фактично прийняла спадщину після померлої матері, вступивши в управління спадковим майном та користуючись його майном. Як вбачається з постанови про нотаріальну відмову завідувача Чигиринської державної нотаріальної контори Цинди Р.М. № 189/02-31 від 03.03.2017 року гр. [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки площею 1,86 га та площею 0,42 га, що знаходяться в межах Стецівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області, які залишилися після померлого [INFO] [PERSON], спадкоємицею якого була його дружина - [PERSON], яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав (а.с.19). Згідно даних завідувача Чигиринської державної нотаріальної контори Цинди Р.М. № 727/01-16, № 726/01-16 від 30.08.2017 року, спадкоємці із заявами про прийняття спадщини, із заявами про відмову від прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] та померлої [INFO] [PERSON] - не зверталися, спадкові справи не заводилися (а.с.26-27). Так, з огляду на те, що спадщина після смерті [PERSON] відкрилася та була прийнята до 01 січня 2004 року, то правовідносини, що виникли, регулюються нормами Цивільного кодексу Української РСР 1963 року. За змістом ст.6 ЦК УРСР кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права. За загальними положеннями про спадкування за ЦК УРСР 1963 року, зокрема згідно зст.524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця (ст.525 ЦК УРСР). Відповідно до ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст.549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. Європейський суд з прав людини в своїх рішенням вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року, "Новоселецький проти України" від 11 березня 2003 року, "Федоренко проти України" від 1 червня 2006 року). На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що оскільки інших спадкоємців, які б прийняли спадщину після померлої [PERSON] не має, тому суд вважає можливим позов задовольнити, встановивши факт прийняття спадщини позивачем та визнати за нею право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом.

Outcome: approved