Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-04 00:00:00

У липні 2015 року до Ржищівського міського суду Київської області надійшла вказана вище позовна заява, в якій позивач просила встановити між [PERSON] та [PERSON] порядок користування земельною ділянкою площею 0,1364 га, що знаходиться за адресою: Київська область, м. Ржищів, вул. Коцюбинського, 35, у відповідності до зведеного кадастрового плану земельних ділянок: - виділити в користування [PERSON] земельну ділянку № 3 згідно зведеного кадастрового плану земельних ділянок площею 0,0602 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: Київська область, м. Ржищів, вул. Коцюбинського, 35; - виділити в користування [PERSON] земельну ділянку № 2 згідно зведеного кадастрового плану земельних ділянок площею 0,0762 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходяться за адресою: Київська область, м. Ржищів, вул. Коцюбинського, 35; визнати незаконною відмову [PERSON] погодити межі земельної ділянки [PERSON] та підписати акти про встановлення (погодження) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та меж обмежень на використання земельної ділянки площею 0,0602 га для будівництва та обслуговування\~ житлового будинку, господарських будівель та споруд, які знаходяться за адресою: Київська область, м. Ржищів, вул. Коцюбинського, 35; визнати погодженою межу, розташовану між земельною ділянкою [PERSON], площею 0,0602 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, та земельною ділянкою [PERSON], які знаходяться за адресою: Київська область, м. Ржищів, вул. Коцюбинського, 35. Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач вказувала, що на підставі свідоцтва про право на спадщину від 02.08.1996 року вона отримала у власність 1/2 частирну житлового будинку, що розташований за адресою: Київська область, м.Ржищів, вул. Коцюбинського, 35. Власником іншої 1/2 частини будинку за вказаною адресою є спадкоємець - брат позивача - [PERSON], який успадкував частину будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину від 02.08.1996 року. Отримавши у власність житловий будинок сторони вирішили поділити його в натурі та встановити порядок користування конкретними частинами будинку, про що уклали договір про встановлення порядку користування конкретними частинами будинку від 05.05.1999 року, посвідчений державним нотаріусом Ржищівської міської державної нотаріальної контори та зареєстрований за № 1с-364. Згідно з договором позивачу в користування перейшли: кімната 1-1 коридор, площею 10,6 кв.м, кімната 1-2 кухня, площею 13,4 кв.м, кімната 1-3 жила, площею 14,1 кв.м, кімната 1-4 жила, площею 10,4 кв.м, сарай К, під К - погріб, туалет - И, 1/2 частина колодязя, 1/2 частина огорожі; відповідачу в користування перейшли кімната 2-1 сіни, площею 6,7 кв.м, кімната 2.2 жила, площею 10,3 кв.м, кімната 2-3 жила, площею 17,1 кв.м, ганок, сарай З, сарай В, літній душ Ж, 1/2 частина колодязя, 1/2 частина огорожі. Проте, вказаним договором не було встановлено порядок користування земельною ділянкою біля житлового будинку, загальною площею 0,1364 га. Після укладення договору від 05.05.1999 року було розроблено топоплан, яким визначено межі земельної ділянки позивача з обмеженням у вигляді сервітуту та проходом до 1/2 частини колодязя. З метою отримання у власність земельної ділянки позивачка звернулась до Ржищівської міської ради із заявою про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують права власності на земельну ділянку площею 0,0602 га. за адресою: Київська область, м.Ржищів, вул. Коцюбинського, 35. Рішенням сесії Ржищівської міської ради № 915-25-06 від 23.03.2012 року позивачу було надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів про право власності на вказану вище земельну ділянку. Для виготовлення технічної документації із землеустрою позивач звернулась до Ржищівського міського виробничого відділу Київської обласної філії ДП "Центр ДЗК". За зверненням позивача відділом ДП "Центр ЗДК" було розроблено технічну документацію, частиною якої був кадастровий план земельної ділянки із актом про встановлення (погодження) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та меж обмежень на використання земельної ділянки, який мав бути підписаний (погоджений) відповідачем як сумісним землекористувачем. Відповідач відмовився підписувати акт про встановлення (погодження) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та меж обмежень на використання земельної ділянки. Свою відмову відповідач мотивував тим, що позивачу не має бути передбачений прохід до 1/2 частини колодязя, оскільки вона не має права ходити по його земельній ділянці та на земельній ділянці позивача має бути обов'язково передбачений сервітут для проїзду (проходу) відповідача до його частини будинку та земельної ділянки. У зв'язку з чим виникла необхідність встановлення між сторонами порядку користування земельною ділянкою площе. 0,1364 га, що знаходиться за адресою: Київська область, м.Ржищів, вул. Коцюбинського, 35. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] та позивач [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. У судовому засіданні відповідач [PERSON] проти позову заперечував та просив розділити земельну ділянку відповідно до абрису обміру присадибних ділянок по вул. Коцюбинського, 35 в м. Ржищів від 20.12.1996. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, подавши заяву про розгляд справи без участі представника. Суд, заслухавши представника позивача, позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення, виходячи з такого. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02.08.1996 року спадкоємцями зазначеного в заповіті майна [PERSON], який помер 30.12.1995 року, є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). На підставі договору учасників спільної часткової власності на жилий будинок про встановлення порядку користування конкретними частинами будинку, серії ААР № 635133 від 05.05.1999, між [PERSON] та [PERSON] підписано договір про встановлення порядку користування частинами будинку, розташованого за адресою: Київська область, м. Ржищів, вул. Коцюбинського, 35 (а.с. 10). Відповідно до топоплану земельної ділянки за адресою: Київська область, м.Ржищів, вул. Коцюбинського, 35, розроблено топоплан земельної ділянки, яка знаходиться у користуванні [PERSON] (а.с. 12, 13). Відповідно до рішення Ржищівської міської ради Київської області № 915-25-06 від 23.03.2012 року "Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку по вул. Коцюбинського, 35, м.Ржищів, Київської області гр. [PERSON], останній надано вказаний дозвіл (а.с. 14). Відповідно до акту про встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та меж обмежень на використання земельної ділянки та передачу на зберігання межових знаків, було проведено встановлення на місцевості та погодження зовнішньої межі земельної ділянки, що знаходиться за адресою: Київська область, м.Ржищів, вул. Коцюбинського, 35. [PERSON] не підписав вказаний акт як суміжний власник (а.с. 15). Згідно з актом від 17.06.2015 року, складеним комісією виконкому Ржищівської міської ради, за результатами перевірки на місцевості та вивченні представлених документів, комісією вирішено що погодженя меж землекористування частини земельної ділянки [PERSON] без підпису суміжника [PERSON] не можливо розглядати на черговому засіданні виконкому у зв'язку зі спірною ситуацією (а.с. 17). Згідно зі ст. 415 ЦК України особа, до якої перейшло право власності на будівлі (споруди), набуває право користування земельною ділянкою на тих же умовах і в тому ж обсязі, що й попередній власник будівлі (споруди). Така ж норма закріплена і в ст. 120 ЗК України. Згідно з ч.1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Згідно з ч. 1 ст. 88 Земельного кодексу України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Згідно з ч. 3 ст. 88 Земельного кодексу України учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Згідно з п. "в" ч. 2 ст. 89 Земельного кодексу України у спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки співвласників жилого будинку. Згідно з ч. 2 ст. 120 Земельного кодексу України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Виходячи з вказаних норм Цивільного кодексу України та Земельного кодексу України після переходу до позивача та відповідача права власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: Київська область, м. Ржищів, вул. Коцюбинського, 35, до них перейшло право користування земельною ділянкою за вказаною адресою, а саме земельною ділянкою, загальна площа якої на даний час становить 0,1364 га. Кожен із співвласників житлового будинку має право на виділення йому в користування частини земельної ділянки біля житлового будинку та отримання такої земельної ділянки у власність. Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавленийий права власності. Право приватної власності є непорушним. Ця ж конституційна норма закріплена і в ст. 321 ЦК України. Згідно ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ч. 1 ст. 386 Цивільного кодексу України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб єктів права власності. Отже, для надання можливості позивачу користуватись земельною ділянкою, розташованою біля її частини житлового будинку, необхідно виділити їй у користування земельну ділянку № 3 згідно зведеного кадастрового плану земельних ділянок площею 0,0602 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: Київська область, м. Ржищів, вул. Коцюбинського, 35. Суд не може прийняти до уваги наданий відповідачем абрис обміру присадибних ділянок по вул. Коцюбинського, 35 в м. Ржищів від 20.12.1996 (а.с. 36) з заначеними варіантами розподілу земельної ділянки, оскільки він виконаний до укладення сторонами договору учасників спільної часткової власності на жилий будинок про встановлення порядку користування конкретними частинами будинку, серії ААР № 635133 від 05.05.1999. Також суд не може прийняти твердження відповідача про наявність сервітуту на земельну ділянку позивачки для проходу до його частини будинку та господарських споруд, оскільки в нього відсутня можливість обладнати окремий підхід до своєї частини будинку, виходячи з нижчезазначеного. Відповідно до ч. 1 ст. 402 Цивільного кодексу України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 401 Цивільного кодексу України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлено щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Згідно з ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Однак, відповідачем не було подано до суду належних та допустимих доказів наявності сервітуту. Крім того, судом було роз'яснено відповідачу зміст ст. 10, 60, 143 ЦПК України що для визначення можливості чи неможливості обладнання окремого під'їзду до його земельної ділянки необхідні спеціальні знання. Відповідач наполіг на достатньості доказів у справі і що більше ніяких доказів надавати немає необхідності. Таким чином, відповідач не довів суду, що до його земельної ділянки неможливо обладнати окремий під'їзд. Що стосується позовної вимоги про визнання незаконною відмови [PERSON] погодити межі земельної ділянки, підписавши відповідний акт, то суд виходить з такого. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 158 Земельного кодексу України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та органами виконавчої влади з питань земельних ресурсів. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. Позивач, звернувшись до Ржищівської міської ради з питанням про погодження меж суміжних земельних ділянок (в натурі), намагалась вирішити спір за допомогою органу місцевого самоврідування, однак, відмова відповідача від підпису в акті про встановлення в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки унеможливлює отримання позивачем земельної ділянки у власність, що є порушенням конституційної норми. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Факт сплати позивачем судового збору в розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок підтверджуєтьсязаявою на переказ готівки № 96 від 10.07.2015 (а.с. 1).

Outcome: approved