Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-07 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. 03.11.2017 року [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до комунального закладу «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради», треті особи Павлоградська міжрайонна медико-соціальна експертна комісія комунального закладу «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи», Обласна медико-соціальна експертна комісія №4 комунального закладу «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» про визнання дій протиправними, скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії та, з урахуванням уточнень (т.1 а.с.181-186) просив: 1. Визнати неправомірними дії Комунального закладу «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи «Дніпропетровської обласної ради» щодо встановлення 05 листопада 2015 року, 19 грудня 2016 року та 27 лютого 2017 року 20% втрати працездатності сукупно по трьом травмам [PERSON] ; 2. Визнати протиправним та скасувати Рішення Павлоградської міжрайонної медико- соціальної експертної комісії комунального закладу «Обласний клінічний центр медико- соціальної експертизи «Дніпропетровської обласної ради», про встановлення 20% втрати працездатності сукупно по трьом травмам [PERSON] від 05 листопада 2015 року; 3. Визнати протиправним та скасувати Рішення Павлоградської міжрайонної медико- соціальної експертної комісії комунального закладу «Обласний клінічний центр медико- соціальної експертизи «Дніпропетровської обласної ради», про встановлення 20% втрати працездатності сукупно по трьом травмам [PERSON] від 19 грудня 2016 року;? 4. Визнати протиправним та скасувати Рішення обласної медико-соціальної експертної комісії №4 комунального закладу «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи «Дніпропетровської обласної ради» від 27 лютого 2017 року прийняте відносно [PERSON] ; 5. Зобов`язати Комунальний заклад «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи «Дніпропетровської обласної ради» провести повторний огляд [PERSON] для об`єктивного встановлення з 05 листопада 2015 року втрати працездатності у відсотковому співвідношенні відповідно до Порядку та Критеріїв встановлення медико- соціальними експертними комісіями ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням трудових обов`язків, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 05.06.2012 №420. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач послався на те, що 05 травня 1989 року він, [PERSON] під час виконання своїх посадових обов`язків отримав виробничу травму, про що 06 травня 1989 року складено Акт про нещасний випадок на виробництві № 18. В результаті отриманої травми було поставлено діагноз - розтрощення нижньої фаланги ІІІ-ї лівої кисті. 03 квітня 1996 року Позивачем під час виконання трудових обов`язків знову була отримана травма, про що 04 квітня 1996 року складено Акт про нещасний випадок № 58. В результаті отриманої травми було поставлено діагноз - відкритий перелом нижньої фаланги ІІ-ї правої кісті, забій III пальця і розрив капсули IV пальця правої кісті. Внаслідок отриманих травм Позивачу з 14 серпня 1996 року медичною експертною комісією м. Дніпропетровськ було встановлено 5% втрати працездатності по травмі отриманій 05.05.1989 року та 10% втрати працездатності по травмі отриманій 03.04.1996 року безстроково, про що свідчить довідка про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, нужденності в додаткових видах допомоги видана Обласною медико-соціальною експертною комісією № 4 02 вересня 1996 року. 16 липня 2015 року о 06.55 під час виконання трудових обов`язків Позивачем була отримана ще одна виробнича травма, що підтверджується Актом Н-1 № 21 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом від 20.07.2015 року. Реанімаційною бригадою \~ \~ \~ \~8 ВГСО \~ \~ \~ \~було \~ \~ \~ \~надано первинну медичну допомогу і поставлений діагноз «Закрита черепно-мозкова травма, струс мозку, рублена рана тім`яної частини голови, артеріальний тиск 170/110». В період з 16.07.2015 по 24.07.2015 \~ \~ \~ \~p.p. у \~ \~ \~ \~зв`язку із отриманою травмою Позивач перебував на \~ \~ \~ \~стаціонарному лікуванні в КЗ «Павлоградська міська лікарня №4 Дніпропетровської обласної ради». З 24.07.2015 року по 05.11.2015 року [PERSON] перебував на \~ \~ \~ \~амбулаторному лікуванні в КЗ «Павлоградська міська лікарня №4 Дніпропетровської обласної ради». В результаті проведеного лікування та обстеження Позивачу був поставлений діагноз: «Забій м`яких тканин голови, забійна рана голови. Забій шийного відділу хребта». 05 листопада 2015 року Павлоградською міжрайонною медико-соціальною експертною комісією було зупинено лікування Позивача, порушені рекомендації, щодо курсу лікування, які були надані спеціалістами КЗ «Дніпропетровська обласна лікарня ім. І.І.Мечникова» і по всім трьом травмам сукупно встановлено 20 % втрати працездатності та визначено дату переогляду 01.12.2016 р. При цьому Павлоградською міжрайонною медико-соціальною експертною комісією було скасовано рішення вищестоящого обласного МСЕК по Акту Н-1 № 58, а саме: знижено відсоток втрати працездатності з 10% до 5%, не вислухані скарги Позивача на стан здоров`я, засідання комісії проводилося без наявності Акту Н-1 № 18, оскільки він був втрачений в архіві МСЕК, що є порушенням вимог Положення про медико - соціальну експертизу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1317 від 03.12.2009 року та п. 1.4. Порядку встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням трудових обов`язків, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України № 420 від 05.06.2012 року (далі - Наказ № 420). Крім цього, не були враховані всі критерії по наслідкам травм, передбачені в Наказі № 420. Тобто, своїми діями Павлоградський МСЕК прикрив необ`єктивність первинного епікризу, поставленого лікарями КЗ «Павлоградська міська лікарня № 4 Дніпропетровської обласної ради» по виробничій травмі за Актом Н-1 № 21. Згідно медичних документів Позивач вилікувався 05.11.2015 року. Проте, внаслідок необґрунтованого та і передчасного завершення лікування, здоров`я Позивача погіршилося, в результаті цього в період з 16.12.2015 по 28.12.2015 p.p. Позивач перебував на обстеженні і стаціонарному лікуванні в Дніпропетровській обласній клінічній лікарні ім. Мечникова. Після ряду обстежень був поставлений повний діагноз по травмі отриманій на виробництві за Актом Н-1 № 21, підтверджений випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого N° 21448 до поліклініки за місцем проживання - «Наслідки перенесеної поєднаної черепно-мозкової і хребетної травми (16.07.2015р.) з розсіяною органічною симптоматикою, помірною координаторною недостатністю, лікворно-гінертензійним синдромом, САГ, двобічною пірамідальною недостатністю, астено-вегетативним синдромом, перелом зуба С-2 хребця, посттравматичною миелопатією С6-С7 хребця, стійким больовим, мязово-тонічним синдромом, порушенням функції помірного ступеня на тлі посттравматичного остеохондрозу, спондіолоартроза шийного відділу хребта». Даний діагноз корінним чином відрізняється від діагнозу, який був поставлений по цій травмі КЗ «Павлоградська міська лікарня № 4 Дніпропетровської обласної ради» та по якому виносилося рішення Павлоградською міжрайонною МСЕК 05.11.2015 року. Також рішення Павлоградської міжрайонної МСЕК від 05.11.2015р. вплинуло на індивідуальну програму реабілітації, лікування та забезпечення ліками Позивача. У зв`язку з травмою, отриманою Позивачем 16.07.2015 року на виробництві, останній був звільнений з роботи на підставі п. 2 ст. 40 Кодексу законів про працю України у зв`язку з невідповідністю виконуваній роботі через стан здоров`я, про що свідчить запис в трудовій книжці. У зв`язку із зміною діагнозу по виробничій травмі від 16.07.2015 р. та погіршенням стану здоров`я Позивачем у квітні 2016 року були зібрані документи та направлені до обласної Дніпропетровської МСЕК № 4. J1KK КЗ «Павлоградська міська лікарня № 1» було надано направлення закладу охорони здоров`я за формою № 088/о, затверджену наказом МОЗ України від 14 лютого 2012 року № 110 в якому вказаний такий діагноз: «Наслідки перенесеної закритої черепно-мозкової травми та травми хребта на виробництві 16.07.2015 року (Акт Н-1 № 21), енцефалопатія II ст. з двобічною пірамідною недостатністю, симптоматичною артеріальною гіпертензією, астено-вегетативним синдромом, поиірною координаторною недостатністю, помірним лікворно-гіпертензійним синдромом, органічним емоційно-лабільним розладом, легким психоорганічним синдромом, перелому зуба С2 хребця, посттравматичною миелопатією С6-С7, грижами дисківС5, С6, С7 зі стійким больовим мишечно-тонічним синдромом, порушенням функції хребті III ступеня на тлі посттравматичного остеохондрозу, спондилоартрозу шийного відділу хребта». Даний діагноз підтверджується фахівцями медичних закладів в яких Позивач проходив обстеження і лікування, а саме: В період з 16.12.2015 року по 28.12.2015 року та з 18.10.2016 по 28.10.2016 p.p. перебував на лікуванні в КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. 1.1. Мечникова», що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 21448 до поліклініки за місцем проживання та Випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № ЭА 1917 неврології № 1 OKJIM до поліклініки за місцем проживання. З 25.02.2016 по 14.03.2016 p.p., з 11.09.2016 по 23.09.2016 p.p. та з 29.08.2017 року по 20.09.2017 року Позивач перебував на стаціонарному лікуванні у КЗ Дніпропетровському обласному госпіталі Ветеранів Війни та оглядався лікарями, що підтверджується Виписками із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 646, № 6025, № 5658. З 17.01.2017 по 24.01.2017 p.p. Позивач перебував на стаціонарному лікуванні в ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України», де був оглянутий лікарями спільно з завідуючим відділенням, завідуючим науковим відділом та кандидатом медичних наук, підтвердженням цього є Виписка із медичної карти стаціонарного хворого № 3. В період з 12.03.2017 року по 27.03.2017 року перебував в Державному закладі Український госпіталь для воїнів - інтернаціоналістів «Лісова поляна», що підтверджується випискою № 780. Проте, Дніпропетровськиа обласна МСЕК № 4 не змінює протягом 2016 року рішення Павлоградської міжрайонної МСЕК, не реагує на порушення останньої. На запити дає не чіткі відповіді. Натомість членами комісії неодноразово Позивачу пропонувалось встановити військову групу інвалідності, яка встановлюється як і виробнича по одним і тим же критеріям, встановлених Наказом МОЗ України № 420 від 05.06.2012 року. 03.11.2016 р. позивачу було видано направлення на медико-соціальну експертну комісію. 19 грудня 2016 року Позивач повторно був оглянутий Павлоградською міжрайонною медико-соціальною експертною комісією в ході якої йому було встановлено по трьом отриманим травмам сукупно 20% втрати працездатності, а саме: по Акту № 18 - 5%, по Акту № 58 - 5% та по Акту № 21 - 10% з 01.12.2016 року безстроково, що підтверджується Випискою з акта огляду медико-соціальною експертною комісією про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги. Тобто, міжрайонною МСЕК було знято 5% по Акту № 58, не дивлячись на те, що Дніпропетровською обласною МСЕК по даному Акту № 58 було встановлено 10% втрати працездатності. 27.02.17 позивач був повторно оглянутий обласною медико-соціальною експертною комісією № 4, яка залишила в силі рішення Павлоградської міжрайонної МСЕК. Проте, обома комісіями не була врахована тяжкість травми, описаної в ЛКК КЗ «Павлоградська міська лікарня № 1» за формою № 088/о. Також комісіями не враховані критерії, встановлені в п.п. 2.1, 2.2. Розділу II Наказу № 420, оскільки Позивач був висококваліфікованим фахівцем, не одноразово був нагороджений державними нагородами, про що свідчать записи в трудовій книжці. Крім цього, у відповідності до п. 1.7. Наказу № 420 - «якщо травма пов`язана з виробництвом чи професійним захворюванням, що погіршили перебіг захворювання, на яке потерпілий страждав раніше, ступінь втрати професійної працездатності визначається виходячи із спричинених ними порушень функцій організму з урахуванням тих, що були раніше». 23 березня 2017 року [PERSON] був оглянутий лікарем нейрохірургом Державної установи «Інститут нейрохірургії ім. акад. А.П. Ромоданова НАМН України» м. Київ, де йому було поставлено діагноз - посттравматична 2015р. та дисциркуляторна енцефалопатія II ст. з розсіяною симптоматикою, виражена церебростенічна цефалгія, вестибулоатактичний синдром, емоційно - вольовою нестійкістю, підвищена реактивність. Згідно зі статтею 1 Закону України "Про реабілітацію інвалідів в Україні" медико- соціальна експертиза - це визначення на основі комплексного обстеження усіх систем організму конкретної особи міри втрати здоров`я, ступеня обмеження її життєдіяльності, викликаного стійким розладом функцій організму, групи інвалідності, причини і часу її настання, а також рекомендацій щодо можливих для особи за станом здоров`я видів трудової діяльності та умов праці, потреби у сторонньому догляді, відповідних видів санаторно- курортного лікування і соціального захисту для найповнішого відновлення усіх функцій життєдіяльності особи. Статтею 3 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що інвалідність як міра втрати здоров`я визначається шляхом експертного обстеження в органах медико- соціальної експертизи Міністерства охорони здоров`я України. Постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 р. № 1317 затверджено Положення про медико-соціальну експертизу та Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності. Відповідно до пункту 3 Положення про медико-соціальну експертизу медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності. Медико-соціальна експертиза проводиться після повного медичного обстеження, проведення необхідних досліджень, оцінювання соціальних потреб інваліда, визначення клініко-функціонального діагнозу, професійного, трудового прогнозу, одержання результатів відповідного лікування, реабілітації за наявності даних, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності. Відповідальність за якість медичного обстеження, своєчасність та обґрунтованість направлення громадян на медико-соціальну експертизу покладається на керівника лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я (пункти 17, 18 Положення про медико-соціальну експертизу). Пунктом 3 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності визначено, що умовами встановлення інвалідності є направлення відповідного лікувально- профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів та наявність документів, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлене захворюваннями, наслідками травм або вродженими вадами, які спричиняють обмеження нормальної життєдіяльності особи. Згідно з пунктом 1.10 Інструкції про встановлення груп інвалідності, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 05.09.2011 р. № 561, при огляді у МСЕК проводяться: вивчення документів, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлене захворюваннями, наслідками травм або вродженими вадами, які спричиняють обмеження нормальної життєдіяльності особи; опитування хворого; об`єктивне обстеження та оцінка стану всіх систем організму, необхідних лабораторних, функціональних та інших методів дослідження усіма членами комісії. Таким чином, рішення МСЕК приймається після повного медичного обстеження особи і проведення необхідних досліджень лікувально-профілактичним закладом охорони здоров`я, на підставі медичної документації, яка обов`язково включає направлення на МСЕК (форма № 088/о), та за результатами об`єктивного обстеження особи (огляд, обмацування, вистукування, вислуховування) членами комісії, до складу якої в силу пункту 10 Положення про медико- соціальну експертизу входять представники МОЗ, Мінпраці та Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Відповідно до пункту 22 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності і пункту 2.1 Інструкції про встановлення груп інвалідності порушення статодинамічних функцій організму людини є підставою для встановлення інвалідності із зазначенням строку проведення повторного огляду. Позивач вбачає в діях комунального закладу «Обласний клінічний центр медико- соціальної експертизи «Дніпропетровської обласної ради» навмисне заниження наслідків травм, одержаних ним на виробництві і тому наполягає на скасуванні зазначений у позовній заяві рішень, так як вони порушують його права, передбачені Конституцією України. 2. Процесуальні питання та правові позиції залучених до справи осіб. 07.12.2018\~року від комунального закладу «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» Дніпропетровської обласної ради» надійшов відзив на позов, відповідно до якого просили в задоволенні позовних вимог відмовити в повному (т.1 а.с.197-201, т.2 а.с.82-83). По справі, за клопотанням позивача, в КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР проведено комісійну судово-медичну експертизу (висновок №140 від 28.02.2019 року), в якому експертна комісія визначила, що встановлені сумарно 20 (двадцять) % втрати працездатності по травмам 05 травня 1989 року, 03 квітня 1996 року та 16 липня 2015 року не призводять до інвалідізації позивача, тобто не дають можливості встановити йому групу інвалідності (т.2 а.с.148-167). Не погодившись із висновком комісійної судово-медичної експертизи №140 від 28.02.2019 року, позивач подав клопотання про призначення повторної експертизи, яке судом було задоволено та на прохання позивача справу направлено для проведення такої експертизи до КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР, однак повторна експертиза проведена не була через брак експертів для створення іншого складу комісії експертів, ніж тих, що склали висновок комісійної судово-медичної експертизи №140 від 28.02.2019 року, та 19.12.2019 року матеріали було повернуто до суду (т.2 а.с.186). Після повернення\~матеріалів справи\~до суду,\~позивач заявив\~клопотання про\~спрямування матеріалів\~справи для\~проведення повторної експертизи до ДУ «Головне бюро судово-медичної експертизи Міністерства охорони здоров`я України», яке було задоволено, однак 20.03.2020 року матеріали було повернуто до суду без виконання через відсутність компетенції на проведення таких експертиз (т.2 а.с.201). Після повернення матеріалів справи до суду, позивач заявив клопотання про спрямування матеріалів справи для проведення повторної експертизи до КЗ «Харківське обласне бюро судово-медичної експертизи»», яке було задоволено, однак 11.01.2021 року матеріали було повернуто до суду без виконання через несплату позивачем рахунку за послуги експертів (т.2 а.с.227). За клопотанням позивача по справі було допитано судово-медичного експерта [PERSON] , який був доповідачем в комісії експертів при проведенні комісійної судово-медичної експертизу в КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР (висновок №140 від 28.02.2019 року), який повністю підтвердив висновки цієї експертизи, пояснив, що окрім обстеження позивача, дослідження медичної документації по отриманих ним травмах та матеріалів даної справи, для проведення експертизи залучалися провідні фахівці ДУ «ДМА МОЗ України» та КЗ «Обласний діагностичний центр» ДОР з рентгенології, ДУ «УкрДержНДІМСПІ МОЗ України» з неврології та пограничних станів відділу медико-соціальної експертизи, групи медико-соціальної експертизи та реабілітації інвалідів з наслідками травм та ортопедичними захворюваннями у сполученні з ураженнями периферичної нервової системи відділу медико-соціальної експертизи та реабілітації при захворюваннях хірургічного та ортопедо-травматологічного профілю у сполученні з ураженнями периферичної нервової системи. Також він зауважив, що експертне рішення (висновок №140 від 28.02.2019 року) було прийняте одноголосно комісією з шести експертів, ніхто з них окрему думку не висловлював (т.3 а.с.1-2). Також за клопотанням позивача по справі було допитано його сина [PERSON] , який пояснив, що при обстеженні позивача в закладах відповідача, як альтернативу, його батькові пропонували встановити втрату працездатності у зв`язку із травмами (пораненнями), отриманими при проходженні служби в ДРА (військовий тип), але батько відмовився (т.3 а.с.4-5). Вислухавши сторони,\~повно,\~всебічно,\~об`єктивно\~та безпосередньо\~дослідивши надані\~сторонами докази у їх сукупності з увагою на їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок між ними, суд виходить з наступного: Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. У відповідності з п.1 ст.6 Європейської Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.10 ст.10 ЦПК України, забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини. Відповідно до ч.1 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин. Судом встановлено\~і це\~підтверджується матеріалами\~справи,\~що 05.05.1989 року позивач [PERSON] під час виконання своїх посадових обов`язків отримав виробничу травму, про що 06.05.1989 року було складено Акт про нещасний випадок на виробництві №18, в результаті якої було поставлено діагноз - розтрощення нижньої фаланги ІІІ-ї лівої кістки. 03.04.1996 року Позивач знову отримав виробничу травму, про що 04.04.1996 року було складено акт про нещасний випадок №58, в результаті якої було поставлено діагноз - відкритий перелом нижньої фаланги ІІ-ї правої кістки, забій III пальця і розрив капсули IV пальця правої кісті. 16.07.2015 року Позивачем була отримана ще одна виробнича травма, внаслідок якої було складено Акт Н-1 №21 про нещасний випадок на виробництві і встановлено діагноз - закрита черепно-мозкова травма, струс мозку, рублена рана тім`яної частини голови, артеріальний тиск 170/1 10. Позивача первинно було оглянуто 14.08.1996 року та встановлено 5% втрати працездатності за актом №58 та 5% за актом №18 з 14.08.1989 безстроково. 02.09.1996 року Позивач був оглянутий обласною медико-соціальною експертною комісією №1, та йому було встановлено 15% втрати працездатності: 10% за актом №58 від 1996 року та 5% за актом №21 з 14.08.1989 безстроково. 05.11.2015 року Позивач був оглянутий Павлоградською медико-соціальною експертною комісією. За результатами огляду було встановлено первинно 10% втрати працездатності за актом №21 від 16.04.2015 року, 5%за актом №58 (травма 03.04.1996) та 5% повторно за актом №18 (травма 05.05.1989) безстроково. 23.05.2016 року Позивач був оглянутий по консультації обласною медико-соціальною експертною комісією №4. Документи за формою 088/о було складено ЛПЗ за наполяганням хворого. Обласна медико-соціальна експертна комісія №4 залишила рішення Павлоградської МСЕК від 05.11.2015 \~ \~ \~ \~року без змін. У зв`язку із незгодою пацієнта та труднощами у винесенні іншого експертного рішення, Позивача було направлено на експертне обстеження до Українського державного науково-дослідного інституту медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України (УкрДержНДІ МСПІ). За даними анамнезу, у Позивача мала місце ЧМТ під час бойових дій у ДРА та СКТ головного мозку №193713 від 02.12.2015 року застарілий злам лобної кістки ліворуч . За даними медичного пункту (довідка від 16.07.2015 року), у хворого мала місце «рублена рана тім`яної частини голови праворуч. Явища ОХЗ шийного відділу виявлені у день травми 17.07.2015 року, тобто не є її наслідком. Крім того, в акті за формою Н-1 №21 від 20.07.2015 року вказано діагноз - забій м`яких тканин голови, забійна рана голови, забій шийного відділу хребта. На експертне обстеження до УкрДержНДІ МСГІ1 позивач не з`явився. Від повторної пропозиції з`явитись до УкрДержНДІ МСГ11 на експертне обстеження відмовився. В порядку консультації Позивач був оглянутий 29.07.2016 року Центральною МСЕК МОЗ України, рішення не було змінено. За рекомендаціями Центральної МСЕК МОЗ України Позивач мав бути направлений на експертне обстеження до УкрДержНДІ МСПІ, проти чого він, начебто, не заперечував. Але, не зважаючи на це, від втричі запропонованого обстеження Позивач відмовився. 19.12.2016 року Позивач був черговий раз оглянутий Павлоградською МСЕК, яка встановила йому 20% втрати працездатності сукупно: - \~ \~ \~ \~5% за актом №18 від 05.05.1989 року (т.9 п.9.3.3(а) наказу МОЗ України №420 від 05.06.2012 року) - \~ \~ \~ \~5% за актом №58 від 03.04.1996 року (т.9 п.9.4.6(а) наказу МОЗ України №420 від 05.06.2012 року) - \~ \~ \~ \~10% за актом №21 від 16.07.2015 року безстроково (т.9 п. 1.1 .(а) наказ МОЗ України №420 від 05.06.2012 року) За оскарженням рішення Павлоградської МСЕК Позивач був оглянутий 12.01.2017 року обласною МСЕК №4, яка для вирішення експертних питань за рекомендацією Центральної МСЕК МОЗ України, направила його на обстеження до УкрДержНДІ МСПІ. У вищевказаному закладі Позивач перебував з 17.01.2017 року по 24.01.2017 року. У висновку, наданому УкрДержНДІ МСГІ1, було вказано, що «виявлені в процесі обстеження наслідки травм на виробництві 1989, 1996 та 2015 років з боку опорно-рухового апарату у теперішній час обмежують життєдіяльність пацієнта [PERSON] у нерізкому ступені, що не дає достатніх медичних підстав для визначення хворому групи інвалідності». З урахуванням діагнозу та висновку УкрДержНДІ МСПІ, 27.02.2017 року обласна медико-соціальна експертна комісія №4 винесла мед експертне рішення про невизнання Позивача інвалідом. Рішення Павлоградської МСЕК від 19.12.2016 року про встановлення Позивачу 20% втрати працездатності сукупно залишено без змін. Підстава - Інструкція про встановлення груп інвалідності, затверджена наказом МОЗ України від 05.09.201 1 року №561. Положення про медико-соціальну експертизу та Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затверджені постановою Кабінету міністрів України від 03.12.2009 року №1317, наказ МОЗ України №420 від 05.06.2012 року. Як зазначено вище, з метою перевірки висновків МСЕК, по справі, за клопотанням позивача, в КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР проведено комісійну судово-медичну експертизу (висновок №140 від 28.02.2019 року), в якому експертна комісія визначила, що встановлені сумарно 20 (двадцять) % втрати працездатності по травмам 05 травня 1989 року, 03 квітня 1996 року та 16 липня 2015 року не призводять до інвалідізації позивача, тобто не дають можливості встановити йому групу інвалідності. \~ \~ \~ \~Висновки цієї судової експертизи не спростовані шляхом призначення на вимогу позивача повторних експертиз. Навпаки, ці висновки підтверджені поясненнями експерта - доповідача в комісії експертів при її проведенні, який був допитаний в суді. Враховуючи важливість висновків зазначеної судової експертизи, суд вважає за необхідне навести відповіді експертів на питання, поставлені судом за клопотанням позивача у повному обсязі: «Питання 1: Який ступінь втрати працездатності у відсотках мав [PERSON] в результаті отриманих травм 05 травня 1989 року, 03 квітня 1996 року? Відповідь: Згідно аналізу наданої медичної документації, акту №18 від 06.05.1989 про нещасний випадок на виробництві по травмі 05.05.1989 року у [PERSON] було встановлено розтрощування м`яких тканин нігтьової фаланги III пальця лівої кисті, що під час травматичного процесу призвело до розвитку деформації нігтьової фаланги III пальця лівої кисті з контрактурою у міжфаланговому суглобі у функціонально вигідному (напівзігнутому) положенні, післятравматичний деформуючий остеоартроз міжфалангових суглобів III пальця лівої кисті легкого ступеня і відповідно до п. 9.3.3. «а» таблиці 9, відповідає 5 (п`яти) % втрати професійної працездатності. По травмі 03.04.1996 року, згідно медичної документації та акту № 58 від 04.04.1996 про нещасний випадок на виробництві у [PERSON] , встановлено: відкритий перелом нігтьової фаланги II пальця правої кисті, розрив зв`язок III пальця правої кисті, які під час травматичного процесу призвели до післятравматичного дефекту м`яких тканин та нігтьової пластини II- III пальців правої кисті легкого ступеня й відповідно до п. 9.4.6. «а» таблиці 9, відповідає 5 (п`яти) % втрати професійної працездатності. Питання 2: Який характер носить отримана травма [PERSON] [INFO] ? Відповідь: Згідно аналізу медичної документації (медична карта стаціонарного хворого №4384) [PERSON] 16.07.2015 отримав виробничу травму у вигляді забійної рани голови, забою шийного відділу хребта, відривного перелому апікальної частини зуба С2 зі зміщенням. Патологічна неврологічна симптоматика та неврологічні розлади головного мозку та спинного мозку відсутні. Питання 3: Якими є наслідки ушкодження здоров`я [PERSON] спричиненими травмами, отриманими 05 травня 1989 року, 03 квітня 1996 року та 16 липня 2015 року? Відповідь: По травмі 05.05.1989 року у [PERSON] було встановлено: розтрощування м`яких тканин нігтьової фаланги III пальця лівої кисті, що під час травматичного процесу призвело до розвитку деформації нігтьової фаланги III пальця лівої кисті з контрактурою у міжфаланговому суглобі у функціонально вигідному (напівзігнутому) положенні, післятравматичний деформуючий остеоартроз міжфалангових суглобів III пальця лівої кисті легкого ступеня. По травмі 03.04.1996 року у [PERSON] , встановлено: відкритий перелом нігтьової фаланги II пальця правої кисті, розрив зв`язок III пальця правої кисті, які під час травматичного процесу призвели до післятравматичного дефекту м`яких тканин та нігтьової пластини II - III пальців правої кисті легкого ступеня. По травмі 16.07.2015 року у [PERSON] , встановлено: забійна рана голови, забій шийного відділу хребта, відривний перелом апікальної частини зуба Сг зі зміщенням, з відсутньою патологічною неврологічною симптоматикою та неврологічними розладами головного мозку та спинного мозку. Питання 4: З урахуванням наслідків ушкодження здоров`я [PERSON] спричиненими травмами від 05 травня 1989 року, 03 квітня 1996 року та 16 липня 2015 року, яким є ступінь втрати професійної працездатності [PERSON] у відсотках, передбачених п. 1.9 «Порядку встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням трудових обов`язків», затвердженого наказом МОЗ України від 05 червня 2012 року №420? Відповідь: По травмі 05.05.1989 року у [PERSON] , було встановлено розтрощування м`яких тканин нігтьової фаланги III пальця лівої кисті, що під час травматичного процесу призвело до розвитку деформації нігтьової фаланги III пальця лівої кисті з контрактурою у міжфаланговому суглобі у функціонально вигідному (напівзігнутому) положенні, післятравматичний деформуючий остеоартроз міжфалангових суглобів III пальця лівої кисті легкого ступеня і відповідно до п. 9.3.3. «а» таблиці 9, відповідає 5 (п`яти) % втрати професійної працездатності. По травмі 03.04.1996 року у [PERSON] , встановлено: відкритий перелом нігтьової фаланги II пальця правої кисті, розрив зв`язок III пальця правої кисті, яка під час травматичного процесу призвела до післятравматичного дефекту м`яких тканин та нігтьової пластини II - III пальців правої кисті легкого ступеня й відповідно до п. 9.4.6. «а» таблиці 9, відповідає 5 (п`яти) % втрати професійної працездатності. По травмі 16.07.2015 року у [PERSON] , встановлено: забійна рана голови, забій шийного відділу хребта, відривний перелом апікальної частини зуба С2 зі зміщенням, з відсутньою патологічною неврологічною симптоматикою та неврологічними розладами головного мозку та спинного мозку, які під час травматичного процесу призвели до наслідків неускладненої хребетно-спинно-мозкової травми з больовим та м`язово-тонічним синдромом і відповідно до п. 1.1. «а» таблиці 9, відповідає 10 (десяти) % втрати професійної працездатності. Відсотки втрати працездатності встановлені згідно вимог Наказу МОЗ України від 05.06.2012 №420 «Про затвердження Порядку та Критеріїв встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням трудових обов`язків» Питання 5: Чи можливо, враховуючи наслідки, спричинені травмами, отриманими 05 травня 1989 року, 03 квітня 1996 року та 16 липня 2015 року встановити [PERSON] групу інвалідності, якщо так, то яку саме?» Відповідь: Наслідки спричинені травмами на виробництві 05 травня 1989 року, 03 квітня 1996 року та 16 липня 2015 року сумарно відповідають 20 (двадцяти) % втрати професійної працездатності. Встановлені діагнози: енцефалопатія II ступеня, складного ґенезу (гіпертонічна, післятравматична - черепно-мозкова травма при виконання інтернаціонального обов`язку в 1986 році в Демократичній республіці Афганістан), органічний розлад особистості, психоорганічний синдром, помірно виражений не знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з виробничими травмами (05 травня 1989 року, 03 квітня 1996 року та 16 липня 2015 року), тому при визначенні відсотків втрати професійної працездатності не враховуються, відповідно до вимог п. 4.7. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року, №6. Згідно п. 1.9. наказу МОЗ України №420 від 05.06.2012 «Про затвердження Порядку та Критеріїв встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням трудових обов`язків» «за наявності у потерпілого наслідків, спричинених двома або більше травмами, або професійними захворюваннями ступінь втрати професійної працездатності встановлюється при третій групі інвалідності - не вище 65 %. У випадках невизнання потерпілого інвалідом сумарний відсоток втрати професійної працездатності не повинен перевищувати 40%. IV. Правова оцінка та висновки суду. Надаючи оцінку вставленим обставинам, суд виходить з наступного. Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Згідно ст. 1 Закону України «Про реабілітацію інвалідів в Україні» медико-соціальна експертиза - це визначення на основі комплексного обстеження усіх систем організму конкретної особи міри втрати здоров`я і ступеня обмеження її життєдіяльності, викликаного стійким розладом функцій організму, групи інвалідності, причини і часу її настання, а також рекомендацій щодо можливих для особи за станом здоров`я видів трудової діяльності та умов праці, потреби у сторонньому догляді, відповідних видів санаторно-курортного лікування і соціального захисту для найповнішого відновлення усіх функцій життєдіяльності особи. Згідно п.3 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від З грудня 2009 р. № 1317, медико-соціальна експертна комісія проводиться з метою встановлення інвалідності хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, інвалідам (далі особи, що звертаються для встановлення інвалідності) за направленням відповідного лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності документів, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлене захворюваннями, наслідками травм або вродженими вадами, які спричиняють обмеження нормальної життєдіяльності особи. Згідно п.11. Положення ступінь втрати професійної працездатності працівників (у відсотках), ушкодження здоров`я яких пов`язане з виконанням ними трудових обов`язків, та потреба у медичній і соціальній допомозі визначаються на підставі направлення лікувально-профілактичного закладу, роботодавця або уповноваженого ним органу чи профспілкового орган) підприємства, на якому потерпілий одержав травму чи професійне захворювання, або робочого органу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, суду чи прокуратури. Огляд потерпілого проводиться комісією за участю представника Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань після подання акта про нещасний випадок на виробництві, акта розслідування професійного захворювання за встановленими формами та висновку спеціалізованого медичного закладу (науково-дослідного інституту професійної патології або його відділення) про професійний характер захворювання. Відповідно до п.17 Положення, медико-соціальна експертиза проводиться після повного медичного обстеження, проведення необхідних досліджень, оцінювання соціальних потреб інваліда, визначення клініко- функціонального діагнозу, професійного, трудового прогнозу, одержання результатів відповідного лікування, реабілітації за наявності даних, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності. Виходячи з вищенаведеного суд доходить до висновку про те, що жодна з вищих експертних інстанцій не виявила підстав для встановлення групи інвалідності Позивачу (Державний заклад «Центральна медико-соціальна експертна комісія Міністерства охорони здоров`я України», обласна медико-соціальна експертна комісія №4, Державний заклад «УкрДержНДІ МСПІ Міністерства охорони здоров`я України»). Особливу увагу суд звертає на те, що в складних випадках обласна комісія, республіканська, центральна та Міністерство охорони здоров`я можуть направляти осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, для проведення медико-соціального експертного обстеження до клініки ДЗ «Український Державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України» (м. Дніпро). Після обстеження науково-дослідні установи складають експертні консультативні висновки. ДЗ «Український Державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України» є вищим консультативним та науковим закладом з питань інвалідності, медико-соціальних проблем та реабілітації інвалідів. Ця процедура була проведена. З огляду на викладене, та враховуючи висновки судової експертизи, проведеної під час розгляду даної справи, суд доходить до висновку про те, що рішення щодо встановлення Позивачу втрати працездатності 20% сукупно є таким, що ґрунтується на вимогах діючого законодавства, підстави для задоволення позовних вимог - відсутні. Доходячи до такого висновку, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18.07.2006 року). В рішенні по справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, п. 29). Рішення суду повинно достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (див. п.30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 року). Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України, з урахуванням того, що у задоволенні позовних вимог відмовлено, а позивач був звільнений від сплати судового збору на підставі п.13 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір», судові витрати, які мав би понести позивач, відносяться за рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed