Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-26 00:00:00

[PERSON] 05.12.2018 року звернулася до суду з цим позовом, вказавши, що відповідач [PERSON] є її батьком. Наразі вона є студентом І курсу групи МВ-38 денної форми навчання на контрактній основі, Київського університету культури, ІV рівня акредитації, термін навчання з 01.09.2018 року по 30.06.2022 року. Між її матір'ю [PERSON] та Київським університетом, в особі ректора Пилипіва В.І. 21.08.2018 року було укладено договір №30884 про підготовку фахівця з вищою освітою, згідно якого її матір взяла на себе зобов'язання сплачувати за її навчання у Київському Університеті культури за спеціальністю міжнародні відносини по 12500 грн. за семестр, строком до 30.06.2022 року. За місцем навчання вона проживає в гуртожитку та згідно контракту на проживання в гуртожитку [ADDRESS] на 2018 рік їй тимчасово надано платне ліжко-місце в кімнаті [NUMBER]; за період її проживання в гуртожитку з 01.09.2018 року по 30.05.2019 року було сплачено 5000 грн. Вона знаходиться на повному утриманні своєї матері [PERSON], у якої окрім неї на утримані знаходяться ще двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Матір позивача - [PERSON] працює у виробничому підрозділі Локомотивне депо Жмеринка регіональної філії "Південно-Західна залізниця" на посаді токаря 3 розряду та отримує доходи, які за травень-жовтень 2018 року становили 38945,60 грн. На утримання позивача до досягнення нею повноліття з відповідача стягувались аліменти на користь матері в розмірі 1/4 частини від усіх його доходів щомісяця, після досягнення позивачем повноліття під час її навчання в учбовому закладі між ними з відповідачем не досягнуто згоди щодо надання матеріальної допомоги в добровільному порядку, оскільки з відповідачем не спілкуються. Відповідач працює офіційно, але приховує своє місце роботи, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, інших утриманців не має, стягнень по виконавчим документах з нього не проводиться. Просила стягнути з [PERSON] аліменти на її користь в розмірі 1/4 заробітку (доходу) відповідача, щомісяця, до закінчення нею навчання в Київському університеті культури, а саме до 30.06.2022 року. Ухвалою судді Жмеринського міськрайонного суду від 12.12.2018 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків (а.с.30). Ухвалою судді Жмеринського міськрайонного суду від 28.12.2018 року за наслідками усунення недоліків, відкрито провадження у справі, розгляд якої визначено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Сторонами не подано заперечень щодо вказаного порядку розгляду справи. Відповідачу [PERSON] судом було надіслано ухвалу про відкриття за зареєстрованим у встановленому законом адресою його проживання у відповідності до положень ч.7,8 ст.128 ЦПК України. Відповідач відзиву на позовну заяву не подав. З огляду на вказане вище суд на підставі ч.5 ст.279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу здійснювався судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Вивчивши доводи позивача, викладені у позовній заяві, дослідивши надані письмові докази, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії свідоцтва про народження відповідач [PERSON] є батьком позивача [PERSON], [INFO] (а.с.4). Згідно копій свідоцтв про народження серія [NUMBER] та [NUMBER] батьками [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] відповідно, є [PERSON] та матір позивача - [PERSON] (а.с.5,6). Згідно копії про реєстрацію місця проживання особи [NUMBER] від 01.11.2018 року позивач [PERSON] зареєстрована в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] (а.с.7). Відповідно до копії договору №30884 про підготовку фахівця з вищою освітою, [PERSON] зобов'язалась сплачувати кошти за навчання позивача [PERSON] у Київському Університеті культури за спеціальністю "Міжнародні відносини" по 12500 грн. за семестр, строком до 30.06.2022 року (а.с.8-11). Згідно копії контракту на проживання в гуртожитку [ADDRESS] на 2018 рік [PERSON] тимчасово надано платне ліжко-місце в кімнаті [NUMBER] (а.с.12). Згідно копії рахунку-фактури за період проживання [PERSON] в гуртожитку з 01.09.2018 року по 30.05.2019 року було сплачено 5000 грн. (а.с.14), що також підтверджується копією квитанції від 28.08.2018 року (а.с.15). Згідно довідки №507/18 від 15.11.2018 року позивач [PERSON] студентом першого курсу, групи МВ-38, денної форми навчання на контрактній основі Київського університету культури, IV рівня акредитації. Термін навчання: з 01.09.2018 року до 30.06.2022 року (а.с.13). Згідно копії квитанції [PERSON] 14.11.2018 року було сплачено 2500 грн. за навчання (а.с.16). З довідки ОСББ "Молодіжний" від 02.12.2018 року №373 вбачається, що позивач [PERSON] проживає в [ADDRESS]; до складу її сім'ї входять: мати [PERSON], [INFO], брат [PERSON], [INFO], та сестра [PERSON], [INFO] (а.с.17). Згідно довідки виробничому підрозділі Локомотивне депо Жмеринка регіональної філії "Південно-Західна залідниця" від 27.11.2018 року №20 матір позивача [PERSON] працює у вказаному виробничому підрозділі на посаді токаря 3 розряду та отримує доходи в сумі 38945,60 грн. за період з травня по жовтень 2018 року (а.с.18). Згідно копії квитків серії АЄ №840698 та АЕ №543924 позивачем [PERSON] було витрачено на проїзд з м.Жмеринки до м.Київа в обидва напрямки кошти в сумі 264,62 грн. (а.с.19). Відповідно до копії типової кредитної угоди №07/05 від 23 червня 2005 року матір позивача [PERSON] взяла кредит на будівництво житла, а саме на квартиру [ADDRESS], вартість якої становить 173719 грн. (а.с.20-26). Згідно копії свідоцтва про власність [NUMBER] від 04 квітня 2007 року чотирикімнатна квартира [ADDRESS], належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с.27). Згідно довідки ТОВ "Зернолія" від 20 грудня 2018 року №00000000039 відповідач [PERSON] працює у вказному підприємстві на посаді апаратника оброблення зерна 5 розряду та загальна сума його доходу з червня по листопад 2018 року становить 71239,55 грн. з яких за період з вересня по листопад 2018 року було відраховано на сплату аліментів 17876,70 грн. (а.с.37). Так, відповідно до статті 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно зі статтею 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до статті 200 СК суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, встановив, що заявлений до стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] розмір аліментів в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача вочевидь не відповідає принципам співмірності та справедливості. При цьому суд враховує повідомлені особисто позивачем за змістом обгрунтування позовної заяви обставини щодо наявності у відповідача на утриманні, окрім власне позивача, іще двох неповнолітніх дітей. У відповідності до положень ч.1,2 ст.3 Конвенції про права дитини, що ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. За змістом ч.1 ст.27 Конвенції визнано право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Отже, з урахуванням наведених вище положень міжнародного закону, що є складовою національного законодавства, безумовний обов'язок відповідача стосовно надання ним належного утримання передусім неповнолітнім дітям визначає істотне обмеження можливості надання ним утримання позивачеві, як повнолітній дочці, яка продовжує навчання. Натомість саме можливість надання матеріальної допомоги батьками є визначеною законом умовою їх обов'язку надання оспорюваного за предметом позову утримання повнолітній дочці, сину, які продовжють навчання, до досягнення двадцяти трьох років. Вимогами ст.128 КЗпП України застережено, при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати двадцяти процентів, а у випадках, окремо передбачених законодавством України, - п'ятдесяти процентів заробітної плати, яка належить до виплати працівникові. При відрахуванні з заробітної плати за кількома виконавчими документами за працівником у всякому разі повинно бути збережено п'ятдесят процентів заробітку. Обмеження, встановлені частинами першою і другою цієї статті, не поширюються на відрахування із заробітної плати при відбуванні виправних робіт і при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей. У цих випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків. Аналогічні положення містяться також за змістом ст.70 Закону України "Про виконавче провадження". Згідно вимог ч.2 ст.182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відтак, з урахуванням обов'язку першочергового забезпечення прав та інтересів двох неповнолітніх дітей іх надання кожному з них мінімального розміру аліментів, в межах 1/2 частини суми заробітку, що залишається після утримання податків та зборів, суд визначає можливість надання відповідачем утримання повнолітній дочці, яка продовжує навчання, у розмірі 1/8 частини його заробітку (доходу). У зв'язку з цим з наведених підстав позов підлягає частковому задоволенню із визначенням оспорюваних аліментів у вказаному розмірі. При цьому суд враховує доводи позивача стосовно вартості оплати її навчання у вищому навчальному закладі та оплати гуртожитку за місцем навчання, а також проїзду до навчального закладу, визнаючи їх передбаченими законом підставами щодо надання батьком утримання повнолітній дочці, яка продовжує навчання, натоміть розмір такого утримання у даному конкретному визначається з наведених обгрунтувань фактичною можливістю його надання платником аліментів, оскільки стосовно доходів відповідача суду представлено відомості лише щодо єдиного вказаного джерела його доходів. Суд визнає безпідставними доводи позивача позивача стосовно наявності кредитного зобов'язання її матері для придбання житла, оскільки вказаний в кредитній угоді об'єкт житла не є житловим приміщенням, яке згідно обгрунтування позову оплатно надане позивачу для проживання на відповідний навчальний рік та оплату саме якого заявлено однією з підстав стягнення оспорюваних аліментів. Такі висновки суду достатньо узгоджуються із правовою позицією, яка викладена у постанові Верховного Суду України від 24.02.2016 року №6-1296цс15 стосовно того, що за його вартістю підлягає врахуванню при визначенні розміру таких аліментів. Початок строку стягнення присуджених до стягнення оспорюваних аліментів суд у відповідності до вимог ст.124 ЦПК України визначає з наступного дня після досягнення позивачем повноліття, тобто події, з якою пов'язується його початок, а саме з 10.12.2018 року. За правилами ст.141 ЦПК України пропорційно задоволеним позовним вимогам з відповідача на користь держави належить стягнути судові витрати із сплати судового збору в розмірі 704,80 грн., від сплати якого за цим предметом спору звільнена позивач. Враховуючи викладене,

Outcome: approved