Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до Дубенського міжрайонного управління водного господарства, Південного міжрайонного управління водного господарства про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення №42-к від 29.05.2020, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. В обґрунтування позову зазначив наступні обставини. 20.10.1977 року він був прийнятий на роботу інженером-меліоратором у Дубенське управління експлуатації осушувальних систем. 04 жовтня 2017 року переведений на посаду інженера з використання водних ресурсів І кат. 29 травня 2020 року його було звільнено з роботи у зв`язку із скороченням штату працівників згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України на підставі наказу 29.05.2020 року за № 42-к. Вважає наказ про звільнення протиправним та таким, що підлягає скасуванню з огляду на наступне. 25.03.2020 року його попередили про вивільнення із займаної посади з 29 травня 2020 року на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України з одночасною пропозицією з переліком посад, на котрі він мав право перевестися з урахуванням освіти, кваліфікації тощо, подавши відповідну заяву. За своєю освітою, кваліфікацією, стажем та досвідом роботи в Дубенському МУВГ він відповідає кваліфікаційним вимогам посади "Сторож, оскільки має вищу освіту за спеціальністю "Гідромеліорація" та кваліфікацію "Інженер-гідротехнік". На момент звільнення його безперервний стаж у Дубенському МУВГ становив 42 роки 7 місяців та 10 днів. 27.03.2020 року він написав на ім`я начальника Південного МУВГ заяву про бажання перевестися на посаду сторожа, проте наказом від 29.05.2020 р. № 42-к його звільнили згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України. При цьому, п.п. 76-79 наказу від 06.05.2020 р. № 34-ос Південного МУВГ в порядку переведення з Дубенського МУВГ були прийняті на роботу чотири працівники на посаду сторожа: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які мають середню або середню спеціальну освіту, найбільший безперервний стаж роботи на підприємстві наявний у [PERSON] та [PERSON] орієнтовно до 10 років. Тому, під час здійснення процедури звільнення на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України відповідачем не було враховане його переважне право на залишення на роботі у розумінні ст. 42 КЗпП України. 14 травня 2020 року відбулося засідання профспілкового комітету Дубенського міжрайонного управління водного господарства. Дане засідання профкому було проведене у закритому режимі, без запрошення членів профспілки, згоду на звільнення котрих власне і мав дати профспілковий комітет. Тому, він був позбавлений права на захист своїх трудових прав, в тому числі на надання членам профспілкового комітету своїх доводів щодо своєї кваліфікації, продуктивності праці, наявності інших обставин, які підлягали з`ясуванню для визначення наявності (відсутності) в того чи іншого працівника переважного права на залишенні на роботі. Зі змісту протоколу засідання профспілкового комітету Дубенського міжрайонного управління водного господарства взагалі не вбачається, що відповідачем проводився який-небудь порівняльний аналіз працівників щодо залишення на роботі згідно ст.42 КЗпП України. Навпаки, з останнього вбачається лише формальне голосування за вивільнення працівників згідно попередньо наданого списку, без будь-яких обговорень і застережень. Окрім того, на момент його звільнення, 29.05.2020 року він був чинним депутатом Дубенської районної ради Рівненської області. Однак, відповідач не повідомив про його плановане вивільнення у письмовому вигляді в строк не менше 15 днів до дати такого вивільнення Дубенську районну раду, чим порушив приписи ч. 3 ст. 33 Закону України Про статус депутатів місцевих рад" від 11.07.2002 р. за № 93-15. Враховуючи заяву про уточнення позовних вимог, [PERSON] просить визнати незаконним і скасувати наказ Дубенського міжрайонного управління водного господарства від 29 травня 2020 року № 42-к в частині звільнення його з роботи. Поновити його на посаді інженера з використання водних ресурсів І категорії Південного міжрайонного управління водного господарства з дати звільнення - 29 травня 2020 року. Стягнути з Південного міжрайонного управління водного господарства на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу. Ухвалою Дубенського міськрайонного суду від 04.01.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 19.05.2021 залучено в якості співвідповідача Південне міжрайонне управління водного господарства. Відповідачем: представником Дубенського міжрайонного управління водного господарства головою комісії з реорганізації Дубенського МУВГ Фоменюк В.П. подано відзив на позов, згідно якого позовні вимоги не визнає, оскільки вважає їх необґрунтованими, а доводи позивача такими, що не відповідають дійсності. Зазначає, що 25 березня 2020 року [PERSON] було вручено попередження №148 про вивільнення з посади інженера з використання водних ресурсів І категорії, яке відбудеться з 29 травня 2020 року на підставі ч. 1 ст. 40 КЗпП Украни, у зв`язку із реорганізацією Дубенського міжрайонного управління водного господарства шляхом його приєднання до Південного міжрайонного управління водного господарства, а також до штатного розпису Південного МУВГ на 2020 рік, який вводиться дію з 01 травня 2020 року. Одночасно з даним попередженням на виконання вимог ч. З ст. 49-2 КЗпП України Південним МУВГ запропоновано [PERSON] переведення на іншу посаду відповідно до списку на вибір. Згідно даного списку серед іншого зазначено про навність посади інженера з використання водних ресурсів І категорії - 1 штатна одиниця у Відділі водних об`єктів та водокористування. Проте 27 березня 2020 року [PERSON] подав начальнику Південного МУВГ Червань А.Є. заяву про переведення його на посаду сторожа Південного МУВГ Дубенської експлуатаційної дільниці з 30 травня 2020 року. Тобто [PERSON] не виявив бажання, щоб його було переведено на посаду, яку він займав раніше і яка відповідала його кваліфікації. Повідомленням начальника Південного МУВГ №04/538 від 06 травня 2020 року було повідомлено голову комісії з реорганізації Дубенського МУВГ про те, що адміністрацією управління прийнято рішення перевести 91 працівника Дубенського міжрайонного управління до Південного МУВГ відповідно до списку. Решту заяв поданих працівниками Дубенського МУВГ, серед яких і заява [PERSON] прийнято рішення відхилити. Враховуючи те, що посади сторожів у Дубенській експлуатаційній дільниці не підлягали скороченню, тому працівники, які працювали на даних посадах виявили бажання перевестись на ті ж посади сторожів в Дубенській експлуатаційній дільниці Південного МУВГ і далі працювати. У зв`язку з цим вільні посади сторожів на Дубенській експлуатаційній дільниці були відсутні. Наказом голови комісії з реорганізації Дубенського міжрайонного управління водного господарства №42-к від 29 травня 2020 року [PERSON] - інженера з використання водних ресурсів І категорії звільнено 29.05.2020 за скороченням штату по п. 1 ст. 40 КЗпП України. У зв`язку з цим, звільнення [PERSON] із займаної посади відбулось відповідно до вимог чинного законодавства. 29 травня 2020 року посада, яку займав [PERSON] в Дубенському МУВГ скорочена, а тому поновити його на даній посаді неможливо. Сам [PERSON] дії Південного МУВГ щодо не переведення його на посаду сторожа Південного МУВГ не оскаржував та не оскаржує. Окрім того, зазначає, що засідання комітету профспілкової організації Дубенського МУВГ 14 травня 2020 року було вирішено проводити без присутніх членів профспілки, які підлягають вивільненю, у зв«яку із запровадженням в Україні карантинних заходів, пов`язаних з поширенням коронавірусної хвороби, відповідно до вимог постанов КМУ про запровадження карантину на території України та чинного законодавства України. Про дану обставину в усному порядку було повідомлено всіх членів профспілки, які підлягали вивільненню і ніхто з них не виявив бажання бути особисто присутнім на засіданні, або скористатись засобами відеозв`язку. У задоволенні позову просить відмовити. Представником відповідача: Південного міжрайонного управління водного господарства Кулик Н.В. подано пояснення та відзив на позовну заяву, відповідно до яких вважають, що у задоволенні позову має бути відмовлено в повному обсязі через його безпідставність, необгрунтованість, а також через те, що даний позов не підкріплений належними доказами, без належного урахування всіх суттєвих обставин справи, що мають значення для вирішення спору, виходячи з наступного. Південне міжрайонне управління водного господарства відноситься до сфери управління Державного агентства водних ресурсів України. Згідно наказу Державного агентства водних ресурсів України від 27.02.2020 №175 «Про реорганізацію Дубенського міжрайонного управління водного господарства» відбулася реорганізація Дубенського МУВГ, шляхом його приєднання до Південного МУВГ. Відповідно до положень даного наказу Південне МУВГ є правонаступником усіх майнових прав та обов`язків Дубенського МУВГ. На виконання наказу Державного агентства водних ресурсів України від 27.02.2020 р. №175 «Про реорганізацію Дубенського міжрайонного управління водного господарства», а також відповідно до чинного трудового законодавства України, Головою комісії з реорганізації було проведено наступні дії щодо вивільнення працівників, зокрема і [PERSON] . Листом №77 від 28.02.2020 року повідомлено Голову Первинної профспілкової організації Дубенського МУВГ про реорганізацію управління та можливе вивільнення працівників, відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України, а також подано пропозицію провести консультацій з питань скорочення чисельності та штату працівників управління. 25 березня 2020 року [PERSON] попереджено про наступне вивільнення з посади інженера з використання водних ресурсів І категорії з 29 травня 2020 року, на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, тобто за два місяці до звільнення. Водночас, були запропоновані усі вакантні посади на вибір, які відкрилися у Південному МУВГ згідно затвердженого штатного розпису на 2020 рік, що вводився в дію з 01.05.2020 року. (Попередження №148 від 25.03.2020 отримано та власноруч підписано [PERSON] , жодних заперечень від працівника не було). Процедура визначення кваліфікації та продуктивність праці працівників, а також процедура визначення осіб, які мають переважне право на залишення на роботі, законодавчо не визначена. Проте враховуючи, що потреба у визначенні (оцінці) наявності такого права виникає при вивільненні працівників, у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, скороченні чисельності штату працівників, яке ініціюється роботодавцем, тому створити умови та провести таку оцінку повинен роботодавець. З метою дотримання вимог статті 42 КЗпП України, наказом начальника Південного міжрайонного управління водного господарства від 28.02.2020 року №39-В затверджено склад комісії з визначення працівників, що мають переважне право на залишення на роботі, або щодо яких встановлено обмеження на звільнення, а також з визначення відповідності працівників кваліфікаційним характеристикам професій при переведенні на іншу посаду Південного міжрайонного управління водного господарства. Начальник Дубенського МУВГ не приймав рішення щодо переведення працівників Дубенського МУВГ до Південного МУВГ. Він був присутнім лише на засіданні вище вказаної комісії, проте навіть не приймав участі у голосуванні, оскільки не входив до її складу. Вказана комісія провела порівняльний аналіз кваліфікації та продуктивність праці працівників, надала оцінку кожному працівнику, який підлягав звільненню та працівнику, якого було вирішено залишити на роботі. За результатами роботи комісії також було підготовлено список працівників рекомендованих до переведення та звільнення. Згідно Протоколу № 6 Комісії від 27.04.2020 року рекомендовано відмовити [PERSON] щодо переведення його на посаду сторожа Дубенської експлуатаційної дільниці Південного МУВГ. Враховуючи рекомендації комісії начальником Південного МУВГ було відхилено заяву [PERSON] щодо переведення його на посаду сторожа. Зауважує, що посада сторожа не вимагає наявності вищої освіти. Позивач до моменту звільнення працював на посаді інженера з використання водних ресурсів І категорії, дана посада не схожа за функціональними обов`язками із посадою сторожа. На посаді сторожа позивач ніколи не працював, а застосування положень статті 42 КЗпП України можливе серед працівників, які обіймають ідентичні (тотожні, однакові) посади. Розглядаючи заяви працівників Дубенського МУВГ щодо переведення їх на посаду сторожа Дубенської експлуатаційної дільниці Південного МУВГ комісія, враховуючи переважне право на залишення на роботі, обмеження на звільнення, а також відповідність працівників кваліфікаційним характеристикам професій при переведенні на обрану посаду, провівши порівняльний аналіз кваліфікації та продуктивність праці працівників Дубенського МУВГ, що конкурували на одну посаду, в даному випадку на посаду сторожа, а не інженера з використання водних ресурсів І категорії, комісія одноголосно прийняла рішення рекомендувати до переведення працівників, які до реорганізації також займали посади сторожів у Дубенському МУВГ. Окрім того, [PERSON] є пенсіонером, отримує регулярний дохід - пенсію, тобто не позбавлений засобів себе забезпечувати, а тому звільнення з роботи не ставить позивача у скрутне матеріальне становище. Враховуючи рекомендації комісії начальником управління було прийнято рішення відхилити заяву інженера з використання водних ресурсів І категорії [PERSON] щодо його переведення на посаду сторожа Дубенської експлуатаційної дільниці Південного МУВГ. На підставі ст. 43 КЗпП України протокольним рішенням профспілкового комітету ППО Дубенського МУВГ було погоджено вивільнення інженера з використання водних ресурсів І категорії [PERSON] . Листом №309 від 19.05.2020 та №328 від 28.05.2020 [PERSON] було повідомлено про його вивільнення з посади 29.05.2020. Отримати та підписати дані повідомлення працівник відмовився про що комісією складено Акт №1 від 29.05.2020. Південне МУВГ вважає, що дотримуючись усіх норм чинного трудового законодавства України, у зв`язку із реорганізацією управління, що відповідає положенням частини першої статті 40 КЗпП України, враховуючи погодження на звільнення від профспілкового комітету ППО Дубенського МУВГ, наказом Дубенського МУВГ від 29.05.2020 року №42-К, [PERSON] , інженера з використання водних ресурсів І категорії звільнено з 29.05.2020 року на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України повністю на законних підставах. Наказ зачитано в присутності працівника, складено Акт від 29.05.2020 року про відмову від підпису в наказі про звільнення та отримання копії цього наказу. Окрім того, з позивачем проведено повний розрахунок, виплачено грошову компенсацію за невикористані дні відпусток та вихідну допомогу у розмірі середньомісячного заробітку, яку Позивач не заперечував отримати, а тому вважають, що погодився зі своїм звільненням. Щодо статусу депутата [PERSON] повідомляють, що офіційних документів про зайняття депутатською діяльності у відділ кадрів Південного МУВГ від [PERSON] не надходило, разом із заявою щодо переведення його на посаду ним дана інформація також подана не була. В особовій справі останнього не містилося жодних підтверджуючих документів, що на період вирішення питання щодо його переведення чи звільнення позивач є діючим депутатом Дубенської районної ради Рівненської області, а тому в Голови комісії з реорганізації та начальника Південного МУВГ були відсутні підстави повідомляти органи місцевого самоврядування, районну чи міську ради про звільнення [PERSON] . Наголошують, що зміні підлягала саме структура та штатний розпис Південного МУВГ, так як Дубенське МУВГ припиняє свою діяльність. Втручання у господарську діяльність є незаконним, кожна організація, враховуючи економічну доцільність та виробничу необхідність, сама має право вирішувати та формувати свою структуру та штатну чисельність, що забезпечить стале та належне функціонування такої організації. Інформація про те, що Дубенське МУВГ перебуває в стані припинення підтверджується офіційними даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Повідомляємо, що як на дату звернення позивача до суду так і на сьогоднішній день у Дубенському МУВГ штатний розпис відсутній, організація не здійснює жодних господарських операцій, закриті всі рахунки, між водогосподарськими організаціями підписано передавальний акт балансових рахунків, матеріальних цінностей та активів, який затверджено в.о. Голови Держводагентства України від 05.06.2020 року. Отже на балансі Дубенського МУВГ відсутні будь які активи та матеріальні цінності. Оскільки, Південне МУВГ є правонаступником усіх майнових прав та обов`язків Дубенського МУВГ, поновлення на роботі [PERSON] та задоволення вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу призведе до грубого порушення законних прав та інтересів Південного МУВГ, незаконних стягнень з рахунків організації, яка дотується за рахунок коштів державного бюджету, а також втручання у господарську діяльність управління. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат Пащук Т.С. позов підтримали, просили його задовольнити, посилаючись на наведені в позові обставини. Позивач [PERSON] зокрема зазначив, що заяву про переведення на посаду сторожа він написав, зважаючи на те, що посади інженера за його освітньо-кваліфікаційним рівнем в Дубенському МУВГ не було, а була в штатному розписі лише одна така посада в м.Рівне, тому він розумів, що не зможе пройти. Зважаючи на те, що в нього 4 дітей, одна з яких була неповнолітня і йому потрібно було утримувати сім`ю, він вирішив залишитись на посаді сторожа в м.Дубно. Жодної відповіді на цю заяву йому не надходило, інші посади запропоновані не були. Членом профспілки він був з 1977 року, 2 терміни був головою профспілкового комітету. Про засіданні профспілкового комітету 14.05.2020 його ніхто не повідомляв і не запрощував. Про те, що він є діючим депутатом Дубенської районної ради керівництво Дубенського МУВГ знало. Представники відповідача: Дубенського міжрайонного управління водного господарства Фоменюк В.П. та [PERSON] у судовому засідання позовні вимоги не визнали з підстав, зазначених у відзиві та просили відмовити у задоволенні позову. Представник Дубенського МУВГ [PERSON] зокрема зазначив, що знав про те, що [PERSON] на момент звільнення був діючим депутатом Дубенської районної ради, приймав участь на засіданнях сесії районної ради та бюджетної комісії і в цей час йому в табелі ставили відпрацьовані 8 год. робочого часу. Ніяких довідок чи інших документальних підтверджень він у позивача не вимагав, оскільки в них були довірливі відносини. На засіданні профспілкового комітету 14.05.2020 він був присутній. Рішення приймалось 5 членами профспілкового комітету. Позивача повинні були запросити на це засідання. Список наявних вакансій на підприємстві був наданий усім працівникам. Заяву на переведення на посаду сторожа позивач писав на Південне МУВГ. Чи була відповідь на цю заяву не знає. Представник відповідача: Південного міжрайонного управління водного господарства Кулик Н.В. у судовому засіданні позов не визнала з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву, просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки вважає їх безпідставними, необґрунтованими та не підкріпленими належними доказами. Зазначила зокрема, що Південне МУВГ є правонаступником усіх майнових прав та обов`язків Дубенського МУВГ. У зв`язку з реорганізацією вивільненню підлягало 40 % штатних осіб. Згідно вимог трудового законодавства позивачу було вручено попередження про вивільнення та запропоновано посади згідно його кваліфікації. 27.03.2020 [PERSON] подав заяву про переведення на посаду сторожа. Відповіді на цю заяву позивачу особисто надано не було, інші посади не пропонувались. Професія сторожа не вимагає вищої освіти. Було 4 вакансії сторожів, а 5 заяв, враховуючи заяву [PERSON] . Комісія прийняла рішення перевести на ці посади тих сторожів, які до реорганізації також посади сторожів у Дубенському МУВГ. Позивачу відмовили зважаючи на те, що провівши порівняльний аналіз кваліфікації та продуктивність праці працівників Дубенського МУВГ, що конкурували на одну посаду, в даному випадку на посаду сторожа, а не інженера з використання водних ресурсів І категорії, комісія одноголосно прийняла рішення рекомендувати до переведення тих працівників, які займали посади сторожів. Вважає, що ті працівники які працювали на посаді сторожа мали переважне право залишитись на цій посаді. Протокол з листом був направлений до Дубенського МУВГ, там відбулось засідання профкому, де надали дозвіл на звільнення. Звільняло позивача [PERSON] , а рекомендацію на звільнення надавало Південне МУВГ. Про те, що [PERSON] діючий депутат Дубенської районної ради, Південне МУВГ повідомлено не було. На даний час Південне МУВГ в стадії реорганізації. Дубенське МУВГ ще існує як юридична особа. Приймати на роботу та звільняти Дубенське МУВГ не може, оскільки не має штатного розпису та жодного рахунку. Рекомендації щодо звільнення працівників надавались Південним МУВГ, оскільки Дубенське МУВГ приймалось у його структуру. З 01.05.2020 штатного розпису у Дубенському МУВГ не було, оскільки воно вже входило в штат Південного МУВГ. Звільнений [PERSON] був [PERSON] , як головою комісії з реорганізації Дубенського МУВГ. Пункт 5 наказу «Про реорганізацію Дубенського МУВГ» надає право звільняти голові комісії звільняти з посад. Враховуючи, що трудові відносини у позивача виникли з Дубенським МУВГ, тому це управління його і звільняло. Надаючи оцінку встановленим в судовому засіданні обставинам у сукупності з наведеними та поданими сторонами доказами, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення, виходячи із наступного. Статтею 43 Конституції України\~гарантовано право кожного на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується, а також право на захист при незаконному звільненні. Судом встановлено, що [PERSON] 20.10.1977 року був прийнятий на роботу інженером-меліоратором у Дубенське управління експлуатації осушувальних систем. 17 вересня 1982 року переведений на посаду в.о. старшого інженера-меліоратора (наказ від 21.09.1982 № 129). 01 грудня 1987 року переведений на посаду інженера з ремонту меліоративної мережі І категорії (наказ від 01.12.1987 № 172). 01 вересня 1988 року Дубенське управління експлуатації осушувальних систем було перейменоване в Дубенське управління меліоративних систем, де [PERSON] продовжив працювати провідним інженером (наказ від 10.08.1988 №2). 21 грудня 1993 року переведений начальником ремонтно-будівельного відділу (наказ від 21.12.1993 № 156). 22 березня 1996 року переведений в.о. начальника управління (наказ від 22.03.1996 № 62). 15 квітня 1998 призначений начальником управління (наказ Держкомводгоспу від 14.04.1998 року за№ 43-П). 01 січня 2005 року Дубенське управління меліоративних систем було перейменоване в Дубенське міжрайонне управління водного господарства (наказ від 29.12.2004 № 63-В). 04 жовтня 2017 року переведений на посаду інженера з використання водних ресурсів І кат. (наказ від 02.10.2017 № 240-ос). Про це свідчать записи у трудовій книжці позивача від 6 квітня 1973 року (а.с. 11-13). Як свідчать дипломи [NUMBER] та [NUMBER] , [PERSON] 28.02.1973 р. закінчив Рівненський сільськогосподарський технікум та отримав кваліфікацію «Технік-гідротехнік», а у 1984 році закінчив Український Дружби народів інститут водного господарства за спеціальністю "Гідромеліорація" та здобув кваліфікацію "Інженер-гідротехнік" (а.с. 31, 32). Згідно наказу Державного агентства водних ресурсів України від 27.02.2020 №175 «Про реорганізацію Дубенського міжрайонного управління водного господарства» відбулася реорганізація Дубенського МУВГ, шляхом його приєднання до Південного МУВГ. Відповідно до положень даного наказу Південне МУВГ є правонаступником усіх майнових прав та обов`язків Дубенського МУВГ (а.с. 18-19). Наказом начальника Південного міжрайонного управління водного господарства від 28.02.2020 року №39-В затверджено склад комісії з визначення працівників, що мають переважне право на залишення на роботі, або щодо яких встановлено обмеження на звільнення, а також з визначення відповідності працівників кваліфікаційним характеристикам професій при переведенні на іншу посаду Південного міжрайонного управління водного господарства (а.с. 66-67, 127). 25 березня 2020 року [PERSON] отримав письмове попередження про вивільнення із займаної посади з 29 травня 2020 року на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з реорганізацією Дубенського міжрайонного управління водного господарства шляхом його приєднання до Південного міжрайонного управління водного господарства. Одночасно із попередженням про вивільнення запропоновано перевестися на іншу посаду згідно переліку, де зокрема зазначено: сторож 4 штатні одиниці (а.с. 14-15). 27 березня 2020 року на ім`я начальника Південного міжрайонного управління водного господарства позивачем була подана письмова заява про переведення на посаду сторожа Південного МУВГ Дубенської експлуатаційної дільниці з 30.03.2020 (а.с. 16). Згідно Протоколу № 6 засідання комісії з визначення працівників, що мають переважне право на залишення на роботі, або щодо яких встановлено обмеження на звільнення, а також з визначення відповідності працівників кваліфікаційним характеристикам професій при переведенні на іншу посаду Південного міжрайонного управління водного господарства від 27.04.2020 року рекомендовано відмовити [PERSON] щодо переведення його на посаду сторожа Дубенської експлуатаційної дільниці Південного МУВГ (а.с. 68-70). Відповідно п.п. 76-79 наказу від 06.05.2020 р. № 34-ос Південного МУВГ в порядку переведення з Дубенського МУВГ були прийняті на роботу чотири працівники на посаду сторожа: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 25-30). Про це ж зазначено у повідомленні Південного МУВГ № 04/538 від 06.05.2020 (а.с. 22). Згідно протоколу засідання профспілкового комітету Дубенського міжрайонного управління водного господарства, яке відбулось 14 травня 2020 року, погоджено вивільнення [PERSON] . Дане засідання профкому було проведене без присутніх членів профспілки, які підлягають на вивільнення, у зв`язку із запровадженням в Україні карантинних заходів. На засідання 14.05.2020 був запрошений голова з реорганізації Дубенського МУВГ В.Фоменюк (а.с. 24). 29 травня 2020 року видано наказ № 42-к про звільнення [PERSON] із займаної посади інженера з використання водних ресурсів І категорії 29.05.2020 за скороченням штату по п. 1 ст. 40 КЗпП України, з 29 травня 2020 року. Наказ підписано головою комісії з реорганізації Дубенського міжрайонного управління водного господарства В. Фоменюк та погоджено головою профкому Н.Мартинюк (а.с. 17). Як свідчить лист Дубенської районної ради Рівненської області, під час реорганізації Дубенського МУВГ 29.05.2020 року було звільнено [PERSON] , який був чинним депутатом Дубенської районної ради Рівненської області без письмового повідомлення районної ради, як цього вимагає ЗУ «Про статус депутатів місцевих рад» (а.с. 33). Згідно довідки виданої головою комісії з реорганізації Дубенського МУВГ №01 від 23.02.2021, станом на 29.05.2020 був затверджений штатний кошторис на 2020 рік в кількості 138, 75 штатних одиниць (а.с. 47). Наказом від 01.02.2021 №32/1-В було введено в дію штатний розпис на 2021 рік, згідно якого чисельність Дубенської експлуатаційної дільниці становить 43, 5 штатних одиниць, про що свідчить довідка №90/11 від 24.02.2021, видана в.о. начальника управління В.Фоменюк (а.с. 48). У відповідності до ч.1\~ст.40 КЗпП України\~трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Вивільнення працівників відбувається в порядку, визначеному\~ст. 49-2 КЗпП України. Про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, крім випадків, передбачених цим Кодексом. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до\~статті 48 Закону України "Про зайнятість населення", власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників. Відповідно до ч.2\~ст.40 КЗпП України\~звільнення з підстав, визначених п.1\~ст.40 КЗпП України\~допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу на цьому підприємстві. Власник вважається таким, що належно виконав вимоги щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на підприємстві, незалежно від того в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється працював. У відповідності до вимог\~ст. 43 КЗпП України\~розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті\~40\~і пунктами 2 і 3 статті\~41\~цього\~Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. У випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п`ятнадцятиденний строк обгрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником. Подання власника або уповноваженого ним органу має розглядатися у присутності працівника, на якого воно внесено. Розгляд подання у разі відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. У разі повторної неявки працівника (його представника) без поважних причин подання може розглядатися за його відсутності. Виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) повідомляє власника або уповноважений ним орган про прийняте рішення у письмовій формі в триденний строк після його прийняття. Пунктом 5 ч.1\~ст. 43-1 КЗпП України\~передбачено, що розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) допускається у випадку звільнення працівника, який не є членом первинної профспілкової організації, що діє на підприємстві, в установі, організації. Згідно вимог ст. 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», у випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п`ятнадцятиденний термін обгрунтоване письмове подання роботодавця про розірвання трудового договору з працівником. Подання роботодавця має розглядатися у присутності працівника, щодо якого воно подано. Розгляд подання за відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. За бажанням працівника від його імені може виступати інша особа, у тому числі адвокат. У разі нез`явлення працівника або його представника на засідання розгляд заяви відкладається до наступного засідання у межах терміну, визначеного частиною першою цієї статті. При повторному нез`явленні працівника без поважних причин подання може розглядатися за його відсутності. У судовому засіданні встановлено, що про засідання профкому Дубенського МУВГ, яке відбулось 14.05.2020 [PERSON] ніхто не повідомляв та не запрошував і розгляд питання щодо надання згоди на його звільнення відбувся без його участі. При цьому, [PERSON] був членом профспілкової організації, письмову згоду на розгляд подання за його відсутності не подавав. Зважаючи на це, позивач був позбавлений можливості захистити свої трудові права безпосередньо або через свого представника. Згідно ч.1ст.42\~КЗпП\~при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. Пункт 3 частини 2 цієї норми закону встановлює, що при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації. При проведенні звільнення власник або уповноважений ним орган вправі в межах однорідних професій і посад провести перестановку (перегрупування) працівників і перевести більш кваліфікованого працівника, посада якого скорочується, з його згоди на іншу посаду, звільнивши з неї з цих підстав менш кваліфікованого працівника (п.19\~Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 06.11.1992 «Про практику розгляду судами трудових спорів»). 27.03.2020 року [PERSON] на ім`я начальника Південного МУВГ було подано заяву про бажання перевестися на посаду сторожа. Відповіді на цю заяву позивачу надано не було, інші посади не пропонувались. На момент звільнення безперервний стаж [PERSON] у Дубенському МУВГ становив 42 роки 7 місяців та 10 днів. Крім того, про кваліфікацію та продуктивність роботи позивача свідчать численні відзнаки та нагороди, записи щодо яких містяться у трудовій книжці. При цьому, п.п. 76-79 наказу від 06.05.2020 р. № 34-ос Південного МУВГ в порядку переведення з Дубенського МУВГ були прийняті на роботу чотири працівники на посаду сторожа, які мають середню або середню спеціальну освіту та менший стаж роботи. Позиція представника відповідача Південного МУВГ, що працівники які працювали на посаді сторожа мали переважне право залишитись на цій посаді, не ґрунтуються на вимогах закону. За змістом статті 42 КЗпП України коло працівників, серед яких визначаються особи, які мають переважне право на залишення на роботі, та які не мають такого права, стосується всіх працівників, які займають таку ж посаду. При визначенні працівників з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці використовуються ознаки, які в сукупності характеризують виробничу діяльність працівників, наявність певної освіти, стаж і досвід роботи, ставлення до роботи, якість виконуваної роботи тощо. Доказами більш високої продуктивності праці можуть бути: виконання значно більшого обсягу робіт порівняно з іншими працівниками, які займають аналогічну посаду чи виконують таку ж роботу, накази про преміювання за високі показники у роботі тощо. Тобто при звільненні за ч.І ст.40 КЗпП України роботодавець зобов`язаний провести порівняльний аналіз працівників щодо залишення на роботі згідно ст.42 КЗпП України. Згідно пункту 136 Випуску 1 "Професії працівників, що є загальними для всіх видів економічної діяльності" Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників кваліфікаційними вимогами для посади сторож є базова загальна середня освіта або початкова загальна освіта та професійна підготовка на виробництві, без вимог до стажу роботи. Тобто, за своєю освітою, кваліфікацією, стажем та досвідом роботи в Дубенському МУВГ [PERSON] відповідав кваліфікаційним вимогам посади "Сторож. Судом достовірно встановлено, що відповіді на заяву від 27.03.2020 року про бажання перевестися на посаду сторожа [PERSON] не отримував. Відповідачем Дубенським МУВГ при звільненні [PERSON] не було враховано зазначених обставин та в порушення ч.2 ст.49-2 трудового законодавства не забезпечено переважне право на залишення його на роботі. Згідно правової позиції Верховного суду України, викладеній у постанові від 09.08.2017 у справі № 6-1264цс17 власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті\~40, частини третьої статті\~49 КЗпП України\~щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. Розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням відповідно до пункту 1 частини першої\~статті 40 КЗпП України\~суди мають з`ясувати питання про те, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення. На момент звільнення, 29.05.2020 року, [PERSON] був чинним депутатом Дубенської районної ради Рівненської області. Однак, відповідач не повідомив про його плановане вивільнення у письмовому вигляді в строк не менше 15 днів до дати такого вивільнення Дубенську районну раду, чим порушив приписи ч. З ст. 33 Закону України Про статус депутатів місцевих рад" від 11.07.2002 р. за № 93-15. Представник відповідача Південного МУВГ посилався на те, що їм не було відомо, що [PERSON] є депутатом, оскільки він не надав відповідних довідок. Проте, як зазначив у судовому засіданні представник відповідача Дубенського МУВГ, який є головою комісії з реорганізації Дубенського МУВГ, і за наказом якого був звільнений [PERSON] , останній дійсно був чинним депутатом районної ради і про його вивільнення Дубенську районну раду ніхто не повідомив. Відповідно до\~статті 9 Конституції України\~чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Таким актом національного законодавства України є зокрема Конвенція Міжнародної Організації Праці №158 про припинення трудових відносин з ініціативи підприємця 1982 року, яку ратифіковано\~Постановою Верховної Ради України від 04 лютого 1994 року N3933-XII. Згідно ст. 4 Конвенції Міжнародної Організації Праці трудові відносини з працівниками не припиняються, якщо тільки немає законних підстав для такого припинення, пов`язаного із здібностями чи поведінкою працівника або викликаного виробничою потребою підприємства, установи чи служби. За змістом статті 4 вказаної Конвенції тягар доведення законності підстави для звільнення покладається на роботодавця. Суд приходить до висновку, що відповідачами: Дубенським МУВГ та Південним МУВГ у судовому засіданні не доведено законності підстав звільнення [PERSON] .\~ Згідно з ч.1,\~ст. 235 КЗпП України\~у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Враховуючи наведене, суд вважає, що вимоги позивача [PERSON] щодо скасування наказу Дубенського міжрайонного управління водного господарства від 29 травня 2020 року № 42-к в частині звільнення його з роботи та поновлення на роботі є обґрунтованими, та такими, що підлягають до задоволення. Враховуючи, що Південне МУВГ, як правонаступник усіх прав та обов`язків Дубенського МУВГ, прийняло на себе основні його функції, права та обов"язки, окрім того в Дубенському МУВГ штатний розпис відсутній, закриті всі рахунки, отже [PERSON] підлягає поновленню на роботі на посаді інженера з використання водних ресурсів І категорії Південного міжрайонного управління водного господарства. Згідно\~статті 235 КЗпП України\~у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог\~Закону України\~"Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. У випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведення, відстороненням від роботи невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для розрахунку середнього заробітку суд бере до уваги період з 30 травня 2020 року (а саме: 29 травня 2020 року - день звільнення, вважається останнім робочим днем, а отже не включається до розрахунку), до 21 жовтня 2021 року (до дня прийняття судового рішення у справі). Пунктом 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати №100, який затверджений Постановою КМ України від 08 лютого 1995 року, передбачено що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Згідно довідки про доходи № 07/83 виданої Південним МУВГ [PERSON] 30.10.2020, сума його заробітку у Дубенському МУВГ за період березень-квітень 2020 року склала: 9910 грн. Середньоденна заробітна плата складає 235, 95 грн. (а.с. 35). Згідно п.8 Порядку №100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Вимушений прогул з 30.05.2020 до 21.10.2021 складає 349 днів. Таким чином розмір виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу становить 82346, 55 грн.(235, 95 грн. х 349 робочих днів). Відповідно до вимог\~ч. 6 ст.141 ЦПК України, судові витрати, підлягають стягненню з відповідача, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Суд також вважає необхідним допустити негайне виконання рішення про поновлення на роботі, оскільки відповідно до\~ст. 235 КЗпП України\~рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved