Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-19 00:00:00

19.03.2020 року представник позивача - адвокат Стефківський В.І. звернувся з позовною заявою до Ізюмського міськрайонного суду Харківської області, в інтересах [PERSON] до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" про відшкодування шкоди. Позов обґрунтовано тим, що 25.09.2017 р. близько 18.30 год. на автодорозі Київ-Харків-Довжанський відбулася ДТП за участю автомобіля "MAN", д/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який здійснив зіткнення з автомобілем "ВАЗ-2121", під керуванням водія [PERSON] , із наступним зіткненням автомобіля "MAN" з автобусом "І-VAN", д/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок ДТП позивач отримала тілесні ушкодження. 10.01.2020 р. відповідачу було направлено повідомлення про ДТП від 03.01.2020 р., Заяву на виплату страхового відшкодування витрат на лікування, страхового відшкодування, пов`язаного з тимчасовою втратою працездатності, страхового відшкодування, пов`язаного із стійкою втратою працездатності та заподіяною моральною шкодою з долученням до них документів, що підтверджують факт настання страхового випадку та належний до виплати розмір страхового відшкодування. У відповідності до виписки з історії хвороби № 6049/737 [PERSON] госпіталізована до травматологічного відділення Ізюмської ЦМЛ 25.09.2017 р. о 18.40 год. за скаргами на біль у лівому плечі, порушення функції лівого плечового суглобу. Травму лівої верхньої кінцівки хвора отримала під час ДТП 25.09.2017 р. Позивач була госпіталізована з діагнозом закритий перелом голівки та шийки лівої плечової кістки зі зміщенням. 26.09.2017 р. оперована - відкрите виправлення перелому шийки та голівки лівої плечової кістки. Вона понесла витрати на придбання лікарських засобів на суму 2 037,62 грн. Згідно історії хвороби вона перебувала на лікуванні у Ізюмській ЦМЛ та була тимчасово непрацездатна протягом 15 днів з 25.09. по 09.10.2017 р. Листом № 1 від 20.01.2020 р. Харківська міжрайонна спеціалізована травматологічна медико-соціальна експертна комісія повідомила, що [PERSON] вперше була оглянута 19.01.2018 р. та за наслідками невиробничої травми, отриманої 25.09.2017 р. визнана інвалідом третьої групи з 09.01.2018 р. на 1 рік. При переогляді 18.02.2019 р. [PERSON] у зв`язку з ускладненнями тілесних ушкоджень, отриманих 25.09.2017 р., рішення щодо третьої групи інвалідності залишено без змін до 01.02.2021 р. На підставі вищевикладеного, просить стягнути з відповідача суму страхового відшкодування, пов`язаного з витратами на лікування, тимчасовою втратою працездатності, стійкою втратою працездатності та заподіяною моральною шкодою у загальному розмірі 44139,39 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 3000,00 грн. В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, позивач надала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Представник відповідача ТДВ "Страхове товариство "Домінанта", будучи належним чином повідомлений про день та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Справа призначалась до розгляду неодноразово, відповідач ТДВ "Страхове товариство "Домінанта" повідомлений про дату судового засідання, до суду не надходило заяв про відкладення розгляду справи, зазначене свідчить, що відповідач не бажає з`являтися в судові засідання та не цікавиться розглядом справи. Відповідно до ст. 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом з таких підстав неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно до ст. 3 Закону, обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст. 6 Закону, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Як визначено ч. 1 та ч. 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно Постанови Пленуму ВССУ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166,1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Висновки щодо безвинної відповідальності за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки викладені у постанові Верховного Суду від 05.12.2018 року (справа 757/59802/16-ц), де вказано, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 25.09.2017 р. близько 18.30 год. на автодорозі Київ-Харків-Довжанський відбулася ДТП за участю автомобіля "MAN", д/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який здійснив зіткнення з автомобілем "ВАЗ-2121", під керуванням водія [PERSON] , із наступним зіткненням автомобіля "MAN" з автобусом "І-VAN", д/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок ДТП пасажир автобуса "І-VAN" [PERSON] отримала тілесні ушкодження. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №335-ИЗ/17 від 10.10.2017 року, [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому лівої плечової кістки, який за ступенем тяжкості відноситься до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень за критерієм тривалості розладу здоров`я. Відповідно до виписки з історії хвороби № 6049/737 [PERSON] госпіталізована до травматологічного відділення Ізюмської ЦМЛ 25.09.2017 р. о 18.40 год. за скаргами на біль у лівому плечі, порушення функції лівого плечового суглобу. Травму лівої верхньої кінцівки хвора отримала під час ДТП 25.09.2017 р. Хвора була пасажиром автобуса. Машиною швидкої допомоги доставлена до приймального відділення Ізюмської ЦМЛ, госпіталізована з діагнозом закритий перелом голівки та шийки лівої плечової кістки зі зміщенням. 26.09.2017 р. оперована - відкрите виправлення перелому шийки та голівки лівої плечової кістки. (а.с.13,14). Відповідно до п. 23.1 ст. 23 Закону, шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Відповідно до п. 24.1 ст. 24 Закону, у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Оскільки, позивачем на лікування витрачено коштів на суму 2037,62 грн., що документально підтверджено (а.с.16-18), то вказана сума підлягає стягненню з відповідача, як зі страховика на користь позивача. Згідно історії хвороби позивач перебувала на лікуванні у Ізюмській ЦМЛ та була тимчасово непрацездатна протягом 15 днів з 25.09. по 09.10.2017 р. У відповідності до Закону України "Про Державний бюджет на 2017 рік" розмір мінімальної заробітної плати на момент настання ДТП становив 3200,00 грн. Таким чином, розмір страхового відшкодування, пов`язаного із тимчасовою втратою працездатності становить: 15 днів х 106,66 грн. (3200,00 грн. / 30) = 1599,90 грн. Що стосується шкоди, яка пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, то вона відшкодовується у розмірах, визначених відповідно до Цивільного кодексу України. Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить у разі встановлення IIІ групи інвалідності - 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку. Дані питання регулюються ст.26 Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно листа № 1 від 20.01.2020 р. Харківської міжрайонної спеціалізованої травматологічної медико-соціальної експертної комісії, вперше [PERSON] , [INFO] , була оглянута 19.01.2018 р. та за наслідками невиробничої травми, отриманої 25.09.2017 р. визнана інвалідом третьої групи з 09.01.2018 р. від загального захворювання на 1 рік. При переогляді 18.02.2019 р. [PERSON] у зв`язку з ускладненнями тілесних ушкоджень, отриманих 25.09.2017 р., рішення щодо третьої групи від загального захворювання залишено без змін до 01.02.2021 р. (а.с.21). Згідно ч. 1 ст. 25 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються неотримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах: для непрацюючої повнолітньої особи - допомога у розмірі, не меншому мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством. А тому виходячи з вимог розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині щодо шкоди, пов`язаної із стійкою втратою працездатності та тимчасовою втратою працездатності, оскільки спірні правовідносини регулюються нормами Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та вищевикладених правових позицій. Таким чином, розмір страхового відшкодування, пов`язаного з стійкою втратою працездатності становить: 3200,00 грн. х 12 мін. зарплат = 38 400,00 грн. Згідно ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Крім того відповідно до ст. 26-1 Закону №1961-ІV, Страховиком (у випадках передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Оскільки страхова виплата за шкоду здоров`ю складає 42037,52 гривень, то саме від цієї суми розраховується моральна шкода 5%, яка складає 2101,87 грн. Таким чином, загальна сума позовних вимог становить 44139,39 грн. 10.01.2020 р. відповідачу було направлено представником позивача Повідомлення про ДТП від 03.01.2020 р., Заяву на виплату страхового відшкодування витрат на лікування, страхового відшкодування, пов`язаного з тимчасовою втратою працездатності, страхового відшкодування, пов`язаного із стійкою втратою працездатності та заподіяною моральною шкодою з долученням до них документів, що підтверджують факт настання страхового випадку та належний до виплати розмір страхового відшкодування. Заява на виплату окрім обґрунтування вимог до страховика містила і відомості про визначення їх розміру. Однак до теперішнього часу відшкодування витрат позивачу у розмірі 44139,39 грн. відповідачем ТДВ "СТ "Домінанта" не виплачене. Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Частинами 1 та 2 ст. 77 ЦПК України закріплено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Нормами ст. 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, в тому числі на професійну правничу допомогу. Порядок визначення та розподілу судових витрат, пов`язаних з професійною правничою допомогою передбачений ст. ст. 137, 141 ЦПК України. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] просив не розглядати питання стягнення витрат на правничу допомога, оскільки він має намір звернутися з заявою про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення витрат на правничу допомогу. В порядку ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 880,17 гривень. Оскільки судом задоволено позов, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати. Згідно із заявою про зменшення позовних вимог від 13.02.20208 р. представником позивачем заявлено позовні вимоги майнового характеру шкоди в сумі 88016,68 грн. Загальна сума судового збору складає 880,17 грн. Судовий збір розраховано за ставками, які діяли в 2020 р. на момент подачі заяви про зменшення позовних вимог від 13.02.2020 року. За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1-4 с. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку її до розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом справи. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України, у відповідності до ч. ч. 1, 2 якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. В матеріалах справи міститься Договір про надання правничої допомоги №0095-ц від 06.03.2020 року між адвокатським об`єднанням «Автопоміч» в особі керуючого партнера Мелеха Д.О., та [PERSON] ,який діє на підставі довіреності №3355 від 23.12.2019 року, в інтересах [PERSON] , додаток № 1 до Договору від 05.03.2020 року, детальний розрахунок робіт (наданих послуг) від 06.03.2020 року. Відповідно до умов даного Договору адвокатське об`єднання «Автопоміч» в особі керуючого партнера Мелеха Д.О., прийняв на себе зобов`язання надавати [PERSON] , який діє на підставі довіреності №3355 від 23.12.2019 року, в інтересах [PERSON] , професійну правничу (правову) допомогу в обсязі та на умовах, визначених даним договором щодо відшкодування спричиненої їй шкоди по факту ДТП (а.с.27). Згідно договору про надання правничої допомоги домовились, що клієнт зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за даним договором. Згідно детального розрахунку робіт (наданих послуг), виконаних для надання правничої (правової) допомоги від 06.03.2020 року правовий аналіз наявних доказів (документів) по справі - 1 година - вартість 1000,00 грн.; опрацювання законодавчої бази, що регулюють відносини між позивачем та відповідачем, формування правової позиції по веденню справи та вибір стратегії - 1 година - вартість 1000,00 грн.; написання, підготовка, копіювання та надсилання позовної заяви з додатками в суд (в т.ч. сторонам) - 1 година - вартість - 1000,00 грн. (а.с.29). Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними, а тому підлягають задоволенню. Позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про судовий збір", а тому з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі, передбаченому статтею 4 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved