Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом, який мотивувала тим, що 01.09.2019 року між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» було укладено кредитний договір. У вересні 2020 року на її адресу надійшов лист від приватного виконавця Дорошкевич В.Л. з постановою про відкриття виконавчого провадження №63020482. В подальшому від приватного виконавця на запит адвоката було отримано підстави відкриття виконавчого провадження, а саме виконавчий напис нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича №238337, виданий 02.09.2020 року. Стягувачем є Товариство з обмеженою відповідальністю «Алекскредит». Жодних листів, претензій по кредитному договору, ні від банку, ні від відповідача, вона не отримувала. Вказана сума боргу не є безспірною, так як в мережі Інтернет проводились оплати. Відповідачем вимоги щодо заборгованості на її адресу не направлялись. Письмово вона не погоджувала жодного документа про наявність заборгованості в сумі 10556,00 гривень. Також в дану суму включено витрати, поніс відповідач в розмірі 1800,00 гривень за вчинення нотаріального напису, що також є неприпустимим, так як дане стягнення з не передбачено ні діючим законодавством, ні договором. Вважає, що належними доказами, які б підтверджували наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювали розмір заборгованості, а саме первинні документи, оформлені відповідно до вимог ст.9 Закону України від 16.07.1999 року №996-ХІV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", - акт звірки розрахунків, відсутні. Рішенням суду просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №23837 від 02.09.2020 року, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем, щодо стягнення з [PERSON] , [INFO] , на користь Товариства з обмеженою відповідальність «Алекскредит» коштів в сумі 10556,00. Одночасно просить стягнути з відповідача понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 840, 80 гривень та на правову допомогу в сумі 2000 гривень. 09.11.2020 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження, без повідомлення (виклику) сторін, та встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов та подання письмових та електронних доказів щодо заперечення проти позову та третій особі строку на подачу пояснень щодо позову та відзиву на позов. Ухвала про відкриття провадження, копія позовної заяви з додатком направлялась особам, які беруть участь у справі та була отримана відповідачем 17.11.2020 року, третіми особами: приватним нотаріусом Горай О.С. 07.12.2000 року; приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дорошкевич І.Л. 16.11.2020 року. У встановлений строк відповідач відзив на позов, а треті особи будь яких пояснень з приводу позовних вимог, не подали. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що\~ між сторонами виник спір про можливість виконання виконавчого напису нотаріуса, вчиненого за зверненням відповідача про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором. Так, приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. 02.09.2020 року вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за №23837, про звернення стягнення з [PERSON] , [INFO] , на користь ТОВ «Алекскредит» за умовами Кредитного договору №2664293 від 01.09.2019 року заборгованості в сумі 10536 гривень, яка складається з : суми кредиту 8756,00 гривень, в тому числі простроченої заборгованості за сумою кредиту 4400,00 гривень; простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом 4356,00 гривень, витрат за вчинення виконавчого напису в сумі 1800,00 гривень. З постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 63020482 від 14.09.2020 слідує, що приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. відкрито виконавче провадження щодо виконання вищевказаного виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича № 23837 від 02.09.2020 року. Згідно зі ст.87 Закону України "Про нотаріат"\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення виконавчих дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (далі - Порядок) містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (п.п.1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (далі: Перелік). Нотаріус, перш ніж вчинити виконавчий напис, повинен перевірити, чи підпадає заявлена вимога під той вид заборгованості, про який ідеться в Переліку, чи подані всі передбачені Переліком документи, чи оформлені такі документи належним чином, чи підтверджують подані документи безспірність заборгованості боржника перед кредитором та прострочення виконання зобов`язання, чи не виник спір між зацікавленими особами, чи не минув встановлений законодавством строк для вчинення виконавчого напису. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Вчинюючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті - документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (пункт 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»). Відповідно до п.1 Переліку для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Згідно з пунктом 2 Переліку для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право, але в результаті розгляду нотаріальної справи та вчинення нотаріальної дії правова невизначеність все ж припиняється. Отже, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, щоб покласти його у підставу нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.03.2018 року у справі №910/5413/17). Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до підпунктів 5.1, 5.2, 5.3 пункту 5 Порядку вчинення нотаріальних дій виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість; якщо виконавчий напис не вміщується на документі, що встановлює заборгованість, він може бути продовжений чи викладений повністю на прикріпленому до документа спеціальному бланку нотаріальних документів; якщо за борговим документом необхідно провести стягнення частинами, виконавчий напис за кожним стягненням може бути зроблений на копії документа або на виписці з особового рахунку боржника; у цих випадках на оригіналі документа, що встановлює заборгованість, робиться відмітка про вчинення виконавчого напису і зазначаються, за який строк і яка сума стягнута, дата і номер за реєстром нотаріальних дій. У постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс викладений правовий висновок, згідно якого вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. З \~наявних в справі доказів слідує, що оспорюваний виконавчий напис від 02.09.2020 року \~вчинено про стягнення з позивача,\~ як боржника, за кредитним договором № 2664293 від 01.09.2019 року. Строк, за який проводиться стягнення, у виконавчому напису зазначено з 02.10.2019 року по 31.01.2020 року. Нотаріус, яким вчинено виконавчий напис, копії документів, на підставі якого такий було вчинено, суду не направив, тому суд виходить з того, що надано стороною позивача. Позивачем зазначено, що він не визнає заборгованість . Враховуючи наведене, нотаріус не мав правових підстав для вчинення, на підставі поданих йому відповідачем документів, виконавчого напису про стягнення з позивача заборгованості. Здійснення нотаріусом у даному випадку такої нотаріальної дії - вчинення виконавчого напису проведено з порушенням вимог Закону «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, отже є неправомірним. За таких обставин, оспорений виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, що є підставою для задоволення позову. Витрати на правову допомогу в розмірі 2000 гривень підлягають стягненню на користь позивача, з урахуванням положень ст.137 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів щодо їх понесення . Одночасно підлягають стягненню на користь позивача понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 840 гривень 80 копійок, що стверджується квитанцією №ПН3921541 від 4.11.2020 року. Ухвалою суду від 06.11.2020 року в задоволення заяви [PERSON] з метою забезпечення позову було зупинено виконання виконавчого напису №23837 від 02.09.2020 року. Згідно ст.158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили .

Outcome: approved