Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" через свого представника [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просить звільнити з-під арешту і розшуку, накладеного 26.09.2012 року за постановами державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ВП № 34404904 рухоме майно, а саме : автомобіль марки DAEWOO, модель Nexia, 2008 року випуску, тип ТЗ : легковий, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер - [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] та який перебуває у заставі ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" відповідно до кредитно-заставного договору № DN81AR56390352 посилаючись на те, що 09.04.2008 р. між банком-позивачем і [PERSON] був укладений вказаний вище кредитно-заставний договір, відповідно до якого банк надав йому кредит у сумі 99106,00 грн., а той, у свою чергу, в забезпечення виконання зобов'язань за договором передав у заставу банку належний йому на праві власності автомобіль. У лютому 2012 року банк-позивач звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави, тобто зазначений вище автомобіль в рахунок погашення суми заборгованості за кредитним договором в розмірі 217458,74 грн., який рішенням суду від 02.03.2012 року був задоволений. 26.09.2012 року за постановою Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції був накладений арешт на цей же транспортний засіб. Отже, на думку банку-позивача, у даному випадку, право застави у ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" виникло 09.04.2008 року відповідно до договору застави рухомого майна DN81AR56390352, а постанову про накладення арешту було винесено пізніше 26.09.2012 р.. Отже, Московський відділ ДВС не має правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувача, який не є заставодержателем. У судове засідання представник позивача по довіреності [PERSON] не з'явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі і просив їх задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON] і [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином через оголошення у офіційному виданні, однак до суду не з'явилися з невідомих причин, заяв про перенесення слухання справи чи можливих заперечень проти позову не надали. Від Московського відділу ДВС Харківського міського управління юстиції до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності їх представника за наявними у матеріалах справи документами. Суд, з'ясувавши позиції сторін і перевіривши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, по матеріалам справи судом встановлено, що відповідно до укладеного кредитно-заставного договору № DN81AR56390352 від 09.04.2008 року [PERSON] отримав кредит в розмірі 73654,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 9,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 08.04.2015 року. В забезпечення виконання зобов'язань за цим договором [PERSON] в заставу надано автомобіль марки DAEWOO, модель Nexia, 2008 року випуску, тип ТЗ : легковий, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], який належить на праві власності останньому, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 09.04.2008р. (а.с.4-9, 13-15,27-30). Відповідно до копій Витягів з Державного реєстру обтяжень рухомого майна та про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна ( реєстрація змін) за № 40362967 від 09.04.2013 р. та № 43037971 від 26.12.2013 р. відомості про заставу були внесені до Державного реєстру обтяжень рухомого майна ( а.с.31,32). По заочному рішенню Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02.03.2012 року, було звернуто стягнення на рухоме майно - вказаний вище автомобіль за кредитно-заставним договором № DN81AR56390352 від 09.04.2008 року для задоволення грошових вимог ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" за цим же договором в розмірі 217458,74 грн.( а.с.10). 26.09.2012 року державним виконавцем Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Соклаковою О.М. при примусовому виконанні виконавчого листа № 2018/2-197/11/02 від 08.09.2011 року, виданого Київським районним судом м. Харкова про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 42814,23 грн. за постановами був накладений арешт на автомобіль DAEWOO Nexia (2008), синього кольору, державний номерний реєстраційний знак [NUMBER], який належить боржнику та заборонено його відчуження, а також оголошено розшук арештованого транспортного засобу (а.с.11,25,26). Відповідно до ч.1 ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ст.114 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред'являються за місцем знаходження цього майна. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Як передбачено ст. 1 Закону України "Про заставу" і ст. 572 ЦК України застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Відповідно до ч.1 ст. 16 Закону України "Про заставу" і ст. 585 ЦК України право застави виникає з моменту укладення договору застави, а в разі, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню - з моменту нотаріального посвідчення цього договору. Стаття 593 ЦК України передбачає, що право застави припиняється у разі: 1) припинення зобов'язання, забезпеченого заставою; 2) втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави; 3) реалізації предмета застави; 4) набуття заставодержателем права власності на предмет застави. Право застави припиняється також в інших випадках, встановлених законом. За ч.5 ст. 18 Закону України "Про заставу" якщо предметом застави є рухоме майно, заставодержатель зареєстрованої застави має переважне право на задоволення вимог із заставленого майна перед заставодержателями незареєстрованих застав та заставодержателями застав, які зареєстровані пізніше. Переважне право у задоволенні вимог із заставленого рухомого майна визначається на підставі моменту реєстрації застави та моменту реєстрації змін щодо предмета застави в частині цих змін. Оскільки договірні зобов'язання не виконані у повному обсязі, банк має право на їх задоволення за рахунок заставленого рухомого майна - автомобілю. За ст. 54 Закону України "Про виконавче провадження" для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. За даним позовом право застави у банку-позивача виникло у квітні місяці 2008 року, а постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження була прийнята державним виконавцем пізніше 26.09.2012 року. Отже, у даному випадку, право банку-позивача щодо звернення стягнення на предмет застави - автомобіль є першочерговими і підлягає задоволенню, оскільки саме заставою забезпечуються вимоги заставодержателя по поверненню кредиту, сплати відсотків за користування кредитом та інших платежів, витрат, що будуть понесені заставодержателем при зверненні стягнення на заставне майно, його реалізації, отже, у випадку реалізації цього предмету застави через публічні торги (у рамках виконання рішення суду для погашення заборгованості кредиторів, які не є заставодержателями, а також витрат виконавчого провадження та витрат понесених у зв'язку з реалізацією цього майна) порушаться права позивача ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", оскільки кредитно-заставний договір залишиться не забезпечений належним чином, при цьому накладений арешт і оголошений розшук порушує право банку як застовадержателя, так і заставодавця, оскільки вони позбавляються права на вирішення питання про звернення стягнення на заставне майно. З огляду на вказані обставини і вимоги закону позов підлягає задоволенню повністю. Відповідно до ч.2 ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження" у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Оскільки позов обґрунтований, вимоги позивача про стягнення з [PERSON] на користь банку витрат по сплаті судового збору на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають задоволенню.

Outcome: approved