Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи позовні вимоги тим, що 20.05.2008 року між його батьком [PERSON] та відповідачем Приватним підприємством "Росава-Агро" (далі - ПП "Росава-Агро") було укладено договір оренди земельної ділянки площею 2,4301 га, кадастровий номер [NUMBER], що розташована в межах Сквирської міської ради Київської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, посвідчена Державним актом на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER], виданий Сквирською райдержадміністрацією Київської області від 09.06.2005 року. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки станом на день укладення договору становила 30694,00 (тридцять тисяч шістсот дев'яносто чотири) гривень. Договір укладений строком на 10 років, зареєстрований Сквирським районним відділом Київської регіональної філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при державному комітеті України по земельних ресурсах" від 16.09.2008 року за № 040834800081. За умовами пунктів 7-9 Договору орендна плата у грошовій або натуральній формі вноситься орендарем в розмірі 2% від вартості земельної ділянки, а саме - 615,00 (шістсот п'ятнадцять) грн. Орендна плата в натуральній формі вноситься фуражним зерном в кількості 500 (п'ятсот) кг, а також крупами, мукою власного виробництва в кількості 50 (п'ятдесят). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції та вноситься у строк до 31 грудня кожного поточного року оренди. [INFO] батько позивача [PERSON] помер. На підставі рішення Сквирського районного суду Київської області від 08.10.2014 року по справі № 376/1959/14-ц за позивачем [PERSON] в порядку спадкування за законом визнано, зокрема, право власності на земельну ділянку площею 2,4301 га, кадастровий номер [NUMBER], що розташована в межах Сквирської міської ради Київської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, посвідчена Державним актом на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER], виданий Сквирською райдержадміністрацією Київської області від 09.06.2005 року, та право власності на майновий пай у розмір 4917,00 грн., або 0,16% у пайовому фонді КСП "Україна", м. Сквира Київської області, посвідченого свідоцтвом про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії [NUMBER], виданий 11.04.2003 року, - що належали [PERSON]. 04.11.2014 року позивачу, на підставі вказаного рішення суду, у Реєстраційній службі Сквирського РУЮ Київської області зареєстровано право власності на дану земельну ділянку та 08.11.2014 року видано Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач, на підставі витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку спірної земельної ділянки від 01.12.2014 року № 04-52-2965 вартістю 65762,20 грн., провів розрахунок недоплаченої орендарем орендної плати за 4 (чотири) роки в сумі 5800,87 грн., при цьому включивши до неї використання орендарем земельної ділянки майнового паю у розмірі 4917 грн. та позадоговірне використання орендарем всього переліченого майна за 11 (одинадцять) років з 2003 року в сумі 540,87 грн. Позивачем 01.12.2014 року була надіслана заява директору ПП "Росава-Агро" про розірвання договору оренди землі та передачі орендованої земельної ділянки по Акту передачі позивачеві до 31.12.2014 року. Згідно відповіді за № 52 від 29.12.2014 року директор ПП "Росава-Агро" відмовився розривати договір та передавати орендовану землю позивачеві, тому останній просив суд розірвати договір оренди землі від 20.05.2008 року, що зареєстрований 16.09.2008 року №040834800081. В ході розгляду справи позивач неодноразово змінював предмет та підставу позову, збільшував розмір позовних вимог, змінював зміст позовних вимог, а саме, збільшував заборгованість орендаря в частині розміру орендної плати та просив розірвати договір оренди у клопотанні від 07.07.2015 року, а згодом у розрахунку заборгованості орендної плати від 29.10.2015 року та у клопотанні про арешт та заборону використання майнового паю та земельного паю від 29.10.2015 року просив суд лише розірвати договір оренди землі без стягнення заборгованості по орендній платі. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Допитана в якості свідка [PERSON], пояснила, що вона тривалий час працює на посаді головного бухгалтера ПП "Росава-Агро". Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю були встановлені за згодою сторін у договорі оренди від 20.05.2008 року. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснювалось з урахуванням індексів інфляції (ч.ч. 2, 3 ст. 21 ЗУ "Про оренду землі"). У п. 7 Договору оренди було передбачено орендну плату за орендовану земельну ділянку в розмірі 2% грошової оцінки земельної ділянки, що на день укладення договору оренди становила 615,00 грн., з проведенням розрахунку орендної плати до 31 грудня поточного року. За 2014 рік орендна плата, враховуючи 3% від грошової оцінки та індексацію, нарахована в сумі 1973,00 грн., та за відрахуванням 15% податку з доходів фізичних осіб від нарахованої орендної плати - 295,95 грн., фактично виплачена в сумі 1677,05 грн. У зв'язку з оформленням спадщини після смерті батька позивача [PERSON] позивачеві одночасно видано борг за орендну плату за 2010-2013 роки в сумі 5012,15 (п'ять тисяч дванадцять) грн. 15 коп. Судом встановлено, що 20.05.2008 року між батьком позивача - [PERSON] та ПП "Росава-Агро" було укладено договір оренди земельної ділянки площею 2,4301 га, кадастровий номер [NUMBER], що розташована в межах Сквирської міської ради Київської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, посвідчена Державним актом на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER], виданий Сквирською райдержадміністрацією Київської області від 09.06.2005 року. Вказане підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку, Договором оренди земельної ділянки та Актом приймання-передачі орендованої земельної ділянки. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки станом на день укладення договору становила 30694,00 (тридцять тисяч шістсот дев'яносто чотири) гривень згідно п. 4 Договору. Згідно п. 6 Договору та інших положень Договору, останній укладений строком на 10 років та зареєстрований Сквирським районним відділом Київської регіональної філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при державному комітеті України по земельних ресурсах" від 16.09.2008 року за № 040834800081. За умовами пунктів 7-9 Договору орендна плата у грошовій або натуральній формі вноситься орендарем в розмірі 2% від вартості земельної ділянки, а саме - 615,00 (шістсот п'ятнадцять) грн. Орендна плата в натуральній формі вноситься фуражним зерном в кількості 500 (п'ятсот) кг, а також крупами, мукою власного виробництва в кількості 50 (п'ятдесят) кг. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції та вноситься у строк до 31 грудня кожного поточного року оренди. Розмір орендної плати переглядається у разі: 1) зміни умов господарювання, передбачених договором; 2) зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції; 3) погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; 4) в інших випадках, передбачених законом (п. 11 Договору). Згідно п. 26 Договору орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, своєчасної сплати орендної плати. За п. 32 Договору зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо змін умов договору спір розв'язується у судовому порядку. Відповідно до п. 34 Договору дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін та за рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов'язків передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендної земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Розірвання договору в односторонньому порядку не допускається (п. 35 Договору). Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи - Орендодавця не є підставою для зміни умов або розірвання Договору (п. 36 Договору). Згідно п. 37 Договору сторони зобов'язуються в разі надання у власність земельної ділянки або її частини внести зміни до договору або припинити його дію (п. 37 Договору). Відповідно до п. 38 Договору за невиконання або неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону та цього договору. Сторона, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності, якщо вона доведе, що це порушення сталося не з її вини. [INFO] батько позивача - [PERSON] помер. На підставі рішення Сквирського районного суду Київської області від 08.10.2014 року по справі № 376/1959/14-ц за позивачем [PERSON] в порядку спадкування за законом визнано, зокрема, право власності на земельну ділянку площею 2,4301 га, кадастровий номер [NUMBER], що розташована в межах Сквирської міської ради Київської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, посвідчена Державним актом на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER], виданий Сквирською райдержадміністрацією Київської області від 09.06.2005 року, та право власності на майновий пай у розмір 4917,00 грн., або 0,16% у пайовому фонді КСП "Україна", м. Сквира Київської області, посвідченого свідоцтвом про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії [NUMBER], виданий 11.04.2003 року, - що належали [PERSON]. 04.11.2014 року позивачу, на підставі вказаного рішення суду, у Реєстраційній службі Сквирського РУЮ Київської області зареєстровано право власності на дану земельну ділянку та 08.11.2014 року видано Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Позивачем 01.12.2014 року була надіслана заява директору ПП "Росава-Агро" про розірвання договору оренди землі та передачі орендованої земельної ділянки по Акту передачі позивачеві до 31.12.2014 року. У заяві позивач, як на підставу розірвання договору оренди землі, посилався на набуття за ним у порядку спадкування після смерті батька права власності на спірну земельну ділянку та на п. 37 Договору, відповідно до якого сторони зобов'язуються в разі надання у власність земельної ділянки або її частини внести зміни до договору або припинити його дію. Мотивів, з яких у заяві виходив заявник (новий орендодавець, позивач) щодо підстав розірвання договору оренди, орендареві (відповідачеві) не навів. Згідно листа-відповіді за № 52 від 29.12.2014 року відповідач ПП "Росава-Агро" відмовився розривати договір та передавати орендовану землю позивачеві пояснивши, що за ч 1 ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом, а відповідно до пунктів 35, 36 Договору розірвання договору в односторонньому порядку не допускається, і перехід права власності до другої особи не є підставою для змін умов або розірвання договору. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції (ч.ч. 2, 3 ст. 21 ЗУ "Про оренду землі"). У п. 7 Договору оренди передбачено орендну плату за орендовану земельну ділянку в розмірі 2% грошової оцінки земельної ділянки, що на день укладення договору оренди становила 615,00 грн., з проведенням розрахунку орендної плати до 31 грудня поточного року. За 2014 рік орендна плата, враховуючи 3% від грошової оцінки та індексацію, нарахована в сумі 1973,00 грн., та за відрахуванням 15% податку з доходів фізичних осіб від нарахованої орендної плати - 295,95 грн., фактично виплачена в сумі 1677,05 грн. У зв'язку з оформленням спадщини після смерті батька позивача [PERSON] позивачеві одночасно видано борг за орендну плату за 2010-2013 роки в сумі 5012,15 (п'ять тисяч дванадцять) грн. 15 коп. Відповідач вважає, що підстав для розірвання Договору в односторонньому порядку не має, а також відсутні підстави для розірвання Договору у судовому порядку. З доданих відповідачем до матеріалів справи відомостей вбачається, що на виконання умов Договору ПП "Росава-Агро" сплатив позивачу [PERSON] орендну плату за 2010-2013 роки по відомості 10в від 10.10.2014 року в сумі 5012,15 грн., по видатковому касовому ордеру № 89 від 24.11.2014 року (по орендній платі за земельний пай 2014р.) в сумі 1677,05 грн., по розрахунку орендної плати згідно договору оренди від 20.08.2008 року за 2009-2010 роки фактично видано 1538,50 грн., що не заперечується позивачем по справі. Нарахування відповідачем та отримання орендної плати позивачем підтверджується також Книгою обліку розрахунків орендної плати ПП "Росава-Агро" за 2004-2011 роки та Книгою по оренді земельних паїв ПП "Росава-Агро" за 2014 рік (рахунок 685), що також що не заперечується позивачем по справі. Після смерті орендодавця і до прийняття позивачем спадщини у судовому порядку, відповідач не мав правових підстав для виплати орендної плати позивачу, який не прийняв спадщину у встановленому законодавствам порядку. Заочним рішенням Сквирського районного суду Київської області № 376/253/15-ц від 20 березня 2015 року позовні вимоги [PERSON] було задоволено та розірвано договір оренди землі від 20.05.2008 року, укладений між [PERSON], який помер [INFO] та Приватним підприємством "Росава-Агро" і зареєстрований Сквирським районним відділом Київської регіональної філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при державному комітеті України по земельних ресурсах" від 16.09.2008 року за № 040834800081. Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач ПП "Росава-Агро" подав до суду заяву про перегляд заочного рішення від 21 травня 2015 року за № 69 (зареєстровано в суді за вх.№3321 від 22.05.2015 року) по справі № 376/253/15-ц. Ухвалою Сквирського районного суду Київської області по справі № 376/253/15-ц від 03.06.2015 року скасовано заочне рішення Сквирського районного суду Київської області від 20.03.2015 року та призначено справу до розгляду у загальному порядку. Таким чином, на момент розгляду даної справи спір між сторонами триває та по суті не вирішений. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Згідно ст. 1 Закону України "Про оренду землі" від 06.10.1998 року № 161-ХІV (із змінами і доповненнями) оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ч. 1 ст. 627, ч. 1 ст. 628, ст. 629 ЦК України). Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст. 13 Закону України "Про оренду землі"). Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем (ч. 4 ст. 124 ЗК України). Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (ст. 125 ЗК України). Як вбачається із матеріалів справи позивач [PERSON] набув у порядку спадкування після смерті батька [PERSON] спірну земельну ділянку, яка попередньо 20.05.2008 року за Договором оренди та Актом приймання-передачі була передана орендодавцем [PERSON] орендареві ПП "Росава-Агро", та належним чином зареєстрована Сквирським районним відділом Київської регіональної філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при державному комітеті України по земельних ресурсах" від 16.09.2008 року за № 040834800081. 01.12.2014 року позивач надіслав заяву директору ПП "Росава-Агро" про розірвання договору оренди землі та передачі орендованої земельної ділянки по Акту приймання-передачі позивачеві до 31.12.2014 року, посилаючись як на підставу розірвання договору саме на п. 37 Договору, відповідно до якого сторони зобов'язуються в разі надання у власність земельної ділянки або її частини внести зміни до договору або припинити його дію. Вказане не оспорюється сторонами по справі. Аналізуючи п. 37 Договору суд приходить до висновку, що у разі переходу права власності на спірну земельну ділянку до нового власника (орендодавця), сторони договору (орендодавець та орендар) зобов'язані спочатку внести зміни до Договору щодо заміни попереднього орендодавця новим та узгодити подальше виконання умов Договору сторонами Договору, а у разі недосягнення такої згоди припинити дію Договору. Згідно ч. 1 ст. 30 Закону України "Про оренду землі" та ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. Зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту (ст. 654 ЦК України). Із матеріалів справи не вбачається, що між сторонами по справі були укладені будь-які відповідні додаткові угоди до Договору щодо внесення змін стосовно заміни попереднього орендодавця новим, внесення змін щодо нормативної грошової оцінки та орендної плати, з метою приведення даного Договору у відповідність до діючого земельного законодавства України. Відповідно до ст. 31 Закону України "Про оренду землі" та пунктів 33-35 Договору договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи - орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи - орендаря; відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці; припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства). Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. За частинами 1, 4 ст. 32 Закону України "Про оренду землі" та пунктами 34, 36 Договору на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Згідно вимог ст. 15 Закону України "Про оренду землі" (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) однією із істотних умов договору оренди землі була орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальність про її несплату (абзац 4 статті 15 зазначеного закону). У відповідності до статті 24 Закону України "Про оренду землі" та п. 26 Договору орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати, а у відповідності до вимог статті 25 вказаного закону, орендар земельної ділянки має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі. Частини 1, 2 ст. 21 Закону України "Про оренду землі" (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачали, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін та вказуються у договорі оренди. Як вбачається із наданих суду письмових доказів ПП "Росава-Агро", відповідно до умов Договору оренди (п. 11) орендарем переглядалися розміри орендної плати за період з 2009-2014 роки відповідно до вимог Земельного та Податкового законодавства. Підставами звернення позивача до суду з позовом про розірвання договору оренди землі, як на думку позивача, є недоплачена орендарем орендна плата розмір якої в ході розгляду справи щоразу змінювався, а розрахунок якої базувався на відомостях з витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку спірної земельної ділянки від 01.12.2014 року № 04-52-2965 вартістю 65762,20 грн. При цьому позивачем було включено до суми недоплаченої орендної плати у 5800,87 грн.,- використання орендарем земельної ділянки майнового паю у розмірі 4917 грн. та позадоговірне використання орендарем всього переліченого майна з 2003 року по 2008 рік в сумі 540,87 грн. Вказані доводи позивача суд вважає необгрунтованими, та безпідставними, зважаючи на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про оренду землі» до інших законодавчих актів, що регулюють відносини щодо оренди земельної ділянки відносяться, зокрема положення Земельного кодексу України та Цивільного кодексу України, що узгоджується із ч. 1 ст. 32 даного Закону. Згідно ст.ст. 651, 652 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору. У разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладанні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони б не уклали б договір або уклали його на інших умовах. Пунктом д) ст. 141 ЗК України передбачено, що підставами припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. У частині виконання орендарем обов'язків передбачених договором та законом щодо своєчасного внесення орендної плати роз'яснюється ухваленою від 25 червня 2011р. Постановою Верховного Суду України у справі № 6-17цс11. Так, Постановою Верховного Суду України від 25 червня 2011 р. у справі № 6-17цс11 роз'яснено, що у разі систематичного невиконання орендарем обов'язків, передбачених статтями 24, 25 Закону України від 6 жовтня 1998 р. № 161-ХІV «Про оренду землі» та умовами договору оренди земельної ділянки, несплати орендної плати в установлений договором строк позовні вимоги в частині розірвання договору оренди земельної ділянки підлягають задоволенню. У вказаній постанові Верховний Суд України зазначав, щозадовольняючи позов у частині розірвання договору оренди земельної ділянки та відмовляючи в задоволенні зустрічного позову, суди встановили, що відповідач систематично не виконував обов'язків, передбачених ст.ст. 24, 25 Закону України "Про оренду землі" та умовами договору, не сплачував орендної плати за 2008-2009 роки в установлений договором строк, а виплатив указану плату лише після звернення позивача до суду - у березні 2010 року. Також вказав, що суд касаційної інстанції, переглядаючи судові рішення в частині вирішення позовних вимог про розірвання договору оренди земельної ділянки правильно застосував норми матеріального права; передбачені п. 1 ч. 1 ст. 355 Цивільного процесуального кодексу України, підстави для перегляду судового рішення в цій частині відсутні. Правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 25 червня 2011р. у справі № 6-17цс11 відповідно до вимог ч. 2 ст. 214 та абз. 2 ч. 1 ст. 3607 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, надавши докази відповідно до ст.ст. 57-60 ЦПК України. Позивач [PERSON] всупереч вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України не надав суду обґрунтованих доказів, з яких міркувань він виходив обраховуючи недоплачену орендарем орендну плату взявши за основу при розрахунку витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку спірної земельної ділянки від 01.12.2014 року № 04-52-2965, при цьому не додавши до матеріалів справи відомостей нормативних грошових оцінок спірної земельної ділянки за минулі роки (2008-2013 роки). Крім того, суд вважає, що позивачем безпідставно та надумано включено до розрахунку недоплаченої орендної плати 5800,87 грн.,- використання орендарем земельної ділянки майнового паю у розмірі 4917 грн., що не є предметом даного спору, а також безпідставно включено до вказаного розрахунку позадоговірні відносини використання орендарем (відповідачем) спірної земельної ділянки з 2003 року до укладення Договору від 20.05.2008 року (зареєстрованого 16.09.2008 року за № 040834800081), оскільки суд розглядає спірні правовідносини, що виникли між сторонами по справі, в межах дії Договору. Ухвалюючи рішення про відмову позивачеві у задоволенні позову про розірвання договору оренди землі, суд, виходячи з умов Договору оренди землі від 20.05.2008 року (зареєстрованого 16.09.2008 року за № 040834800081), положень ст.ст. 626, 627, 628, 629, 651, 652, 654, 792 ЦК України, ст.ст. 124, 125 ЗК України, положень Закону України «Про оренду землі» дійшов висновку, що позивач не надав належних та допустимих доказів проведення відповідачем оплати за оренду землі у занижених розмірах, або систематичного невиконання орендарем обов'язків, передбачених статтями 24, 25 Закону України від 6 жовтня 1998 р. № 161-ХІV «Про оренду землі» та умовами Договору оренди земельної ділянки, несплати орендної плати в установлений Договором строк, а тому вважає, що підстави для розірвання Договору оренди землі відсутні, а відтак відмовляє позивачеві у задоволенні позовних вимог повністю. Виходячи з вищевказаного,

Outcome: dismissed