Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Рівненського РЦЗ про проведення перерахунку заробітної плати з врахуванням індексації грошових доходів та стягнення заборгованості по невиплаченій заробітний платі за період роботи в Рівненському районному центрі зайнятості. В обґрунтування своїх вимог позивач в позові зазначила, що 05.03. 2007 року її було прийнято на роботу головноим спеціалістом - юрисконсультом Березнівського районного центру зайнятості (РЦЗ). Базовим місяцем для нарахування індексації встановлено лютий 2008 року. 17.01.2011 р. її переведено на посаду головного спеціаліста-юрисконсульта до Рівненського районного центру зайнятості (РЦЗ). При переведенні між посадами в межах однієї установи Рівненського обласного центру зайнятості (ОЦЗ) заробітна плата не змінювалась. Вказує, що при нарахуванні заробітної плати відповідачем неправомірно було припинено виплату індексації та не було взято до уваги встановлений за попереднім місцем роботи базовий місяць (лютий 2008 року), що призвело до недоплати заробітної плати. В судовому засіданні позивачка уточнила позовні вимоги та просила суд зобов'язати Рівненський районний центр зайнятості провести перерахунок заробітної плати за весь період роботи її на посаді головного спеціаліста - юрисконсульта з врахуванням базового місяця для проведення індексації - лютого 2008 року та стягнути з відповідача невиплачену індексацію заробітної плати в сумі 4 312,00 грн. та недонараховану зарплату в сумі 3535,10 грн.. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав. Вважає, що Рівненським РЦЗ було правильно встановлений базовий місяць для проведення індексації - січень 2011 року. Вважає, що переведення [PERSON] з Березнівського РЦЗ до Рівненського РЦЗ розцінюється як прийняття на нове місце роботи, а тому до новоприйнятих працівників при нарахуванні зарплати встановлюється базовий місяць - місяць прийняття на роботу. Заслухавши пояснення сторін в судовому засіданні, дослідивши надані письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Судом встановлено, що 05.03.2007 року [PERSON], було прийнято на роботу головним спеціалістом-юрисконсультом Березнівського РЦЗ, що підтверджується відповідними записами в трудовій книжці. 17.01.2011 року позивача було переведено на посаду головного спеціаліста-юрисконсульта до Рівненського РЦЗ про що в трудовій книжці зроблено відповідний запис за № 9 "переведена на посаду головного спеціаліста - юрисконсульта Рівненського районного центру зайнятості". Згідно Наказу Рівненського ОЦЗ №7-к від 17.01.2011 року за нею був збережений посадовий оклад в розмірі 922,00 грн. на місяць, 14 ранг державного службовця та всі раніше встановлені надбавки: за вислугу років на державній службі в розмірі 10 відсотків посадового окладу з урахуванням надбавок за ранг та вислугу років, за високі досягнення у праці в розмірі 45 відсотків посадового окладу з урахуванням надбавок за ранг та вислугу років. Тобто при такому переведенні заробітна плата не збільшувалась. Оскільки центри зайнятості Рівненської області підпорядковуються Рівненському ОЦЗ на підставі Положення про Рівненський обласний центр зайнятості, то при переведенні позивачки на іншу посаду в межах однієї установи з одного центру зайнятості в інший, в контексті ст. 36 Кодексу законів про працю України, звільнення не було, трудові відносини не припинялися. За період роботи у вказаних установах [PERSON] нараховувалась і виплачувалась заробітна плата, що відповідно до ст.1 Закону України "Про оплату праці" є винагородою у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. Відповідно до ч. 2 ст. 33 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 р. № 3723-ХІІ заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Частиною 5 статті 95 Кодексу законів про працю України та статтею 33 Закону України "Про оплату праці" встановлено, що заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством. Індексація заробітної плати здійснюється на підставі Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 р. № 1282 - ХІІ, згідно з нормами ст. ст. 1, 2 якого індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів й послуг. Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003 року поширюється на підприємства незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників. Відповідно до вказаного Порядку індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема - оплата праці найманих працівників підприємств у грошовому вираженні, яка включає оплату праці за виконану роботу згідно з тарифними ставками (окладами) і відрядними розцінками, доплати, надбавки, премії, гарантійні та компенсаційні виплати, передбачені законодавством, а також інші постійні компенсаційні виплати. Структуру заробітної плати визначено статтею 2 Закону України "Про оплату праці", якою передбачено існування основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Додаткова заробітна плата, зокрема, це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством. Суми виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати працівників, входять до складу фонду додаткової заробітної плати згідно з п. п. 2.2.7 "Інструкції зі статистики заробітної плати", затвердженої наказом Державного комітету статистики України № 5 від 13.01.2004 року Таким чином, суми індексації заробітної плати є складовою частиною заробітної плати (додатковою заробітною платою). З матеріалів справи вбачається, що на 17.01.2011 року щодо [PERSON] базовим місяцем для нарахування індексації був лютий 2008 р., що підтверджується довідкою Березнівського РЦЗ № 1064 від 02.10.2013 року. Відповідно до п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою КМУ від 17.07.2003 року №1078 (в редакції на день переведення позивачки) передбачено, що базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для проведення індексації є місяць, в якому відбулося підвищення грошових доходів населення. Вказане свідчить, що при переведенні [PERSON] до Рівненського РЦЗ не було звільнення з роботи та не було підвищення її заробітної плати (грошових доходів). З порушенням вимог Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", ст. 33 Закону України "Про оплату праці" та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003 року Відповідачем було безпідставно встановлений базовим місяцем для нарахування індексації січень 2011 року та неправомірно припинено нарахування індексації. Твердження відповідача спростовуються також роз'ясненнями Територіальної державної інспекції з питань праці у Рівненській області № 17-07/172к від 10.10.2013 року, Міністерства соціальної політики України № 241/10/137-13 від 16.12.2013 року, Міністерства соціальної політики України № 52/10/137-14 від 04.03.2014 року. З наданого представниками відповідача розрахунку індексації заробітної плати [PERSON] слідує, що за період з січня 2011 року по листопад 2011 року сума ненарахованої індексації становить 3030,42 грн.. У зв'язку з тим, що розрахунок проведено не за весь період роботи [PERSON] (з 17.01.2011 року по 29.08.2013 року), суд погоджується з розрахунками наданими позивачем, які проведені з врахуванням базового місяця - лютого 2008 року. З такими розрахунками погоджується і відповідач. Суд дійшов висновку, що станом на 30.05.2014 року загальна заборгованість перед позивачем складає - 7842,10 грн. 7842,рн7777777777777777777777гооооо777777777777777 з яких: 4312,00 грн.( 392 х 11 міс.)- заборгованість за ненараховану та невиплачену індексацією заробітної плати, 3535,10 грн. - заборгованість за недонараховану заробітну плату (в т.ч. за рахунок виплат з Фонду тимчасової втрати працездатності - 2000,00грн.), що підтверджується доданими до матеріалів справи розрахунками, з якими погоджується і відповідач. На підставі ст. 88 ЦПК України, судові витрати в справі по трудовому спору покладаються на відповідача, в разі задоволення позовних вимог.

Outcome: approved