Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-13 00:00:00

Позивачка, підтримуючи заявлені вимоги в судовому засіданні, посилається на те, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, [PERSON], від якого у них народилась дочка, [PERSON], [INFO]. Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 20 грудня 2016 року шлюб між подружжям розірвано, однак не вирішено питання про визначення місця проживання малолітньої дитини. Зазначає, що з часу розірвання шлюбу дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Вона належним чином піклується про фізичний та духовний розвиток дочки, надає необхідне матеріальне утримання. Однак, зважаючи на невизначене, Коломийським міськрайонним судом при прийнятті рішення про розірвання шлюбу між подружжям, місце проживання дитини, оскільки подружжя на той час уже проживало окремо. між нею та відповідачем постійно виникають конфлікти з цього приводу. Просить, в зв"язку із вказаними обставинами, позов задовольнити та визначити місце проживання малолітньої дитини разом із нею. Представник позивачки в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав та просив позов задовольнити. Відповідач, не зважаючи на поданий відзив на позовну заяву, де заявлені вимоги не визнавав, в останньому судовому засіданні з позовом погодився та зазначив, що в інтересах дитини не заперечив щодо визначення місця проживання малолітньої дочки разом із матір"ю. Представник відповідача проти задоволення позову не заперечив. Представник третьої особи також не заперечив проти задоволення позовних вимог. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши подані докази, суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню виходячи із наступного. Як вбачається із дослідженого, [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому у них [INFO] року народилась дочка, [PERSON]. Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 20 грудня 2016 року шлюб між сторонами розірвано. Однак, вказаним рішенням суду не визначено місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків, так як батьки на той час уже проживали окремо, в зв"язку з чим між ними виникають конфліктні ситуації з цього приводу. Згідно ст. 20 ЗУ «Про охорону дитинства» з метою сприяння соціальному, духовному, моральному благополуччю, всебічному здоровому розвитку дитини держава забезпечує їй безкоштовний доступ до національних духовних та історичних цінностей, досягнень світової культури шляхом надання можливості користування бібліотечними фондами, виставковими залами, музеями тощо. З цією метою створюється мережа спеціальних дитячих закладів культури, закладів позашкільної освіти, діяльність яких спрямовується на сприяння розвитку індивідуальної та колективної творчості дітей. Розробка навчальних програм, що застосовуються в навчальних закладах, повинна базуватися на найкращих здобутках людства у сфері культури, засадах моралі та добра, національних духовних традиціях. Відповідно до положень ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України, мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно з вимогами ст. 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Відповідно до ст. 161 ч. 1 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що малолітня дитина сторін з часу розірвання шлюбу проживає з матір"ю, позивачкою [PERSON], яка належно займається вихованням дочки, піклується про її фізичний та духовний розвиток, забезпечує належні умови проживання та утримання. Із акту обстеження умов проживання, складеним 10 січня 2018 року комісією служби в справах дітей Коломийської міської ради, вбачається, що малолітня [PERSON] проживає спільно з матір»ю у трьох кімнатній квартирі по [ADDRESS],де має окрему кімнату, забезпечена необхідним одягом, взуттям та іграшками, має повноцінне харчування і їй створені всі умови для проживання та виховання (а.с.10). Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов малолітньої [PERSON], складеного старшим інспектором Коломийського відділу поліції Василецьким 03 січня 2018 року, в зазначеній вище квартирі проживають [PERSON] разом із дочкою [PERSON]. Стан приміщення задовільний, скарг та заяв на протиправну поведінку від сусідів не надходило (а.с.11). Згідно довідки Коломийського дошкільного навчального закладу № 2 "Дударик" від 04 грудня 2017 року за № 144, вихованням [PERSON] одноосібно займається мати, [PERSON], яка влаштувала дитину в заклад, сплачує вартість харчування, приводить і забирає дочку сама, або її батьки, цікавиться розвитком та навчанням дитини, надає посильну допомогу закладу. Дитина завжди охайна, акуратна, доглянута і вихована (а.с.12). У відповідності до ч. 1 ст. 18 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 3 цієї Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органми, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Виходячи із роз"яснень п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з"сувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160 СК України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини. Задовольняючи позовні вимоги суд виходить із того, що малолітня дитина сторін проживає з матір"ю, батько дитини приймає активну участь у її вихованні та утриманні шляхом спілкування та побачень, за місцем проживання матері дитині створені належні умови для проживання та розвитку. Виходячи із цього суд вважає доцільним визначити місце проживання малолітньої дитини разом з матір»ю, де вона і проживає на даний час. На підставі наведеного та ст.ст. 161, 181, 273 СК України, ст.ст. 20 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 19 СК України,

Outcome: approved