Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-19 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] , в якому просить визнати його батьком [PERSON] , [INFO] , актовий запис про народження № 13, який зареєстрований 12.10.2010 року виконкомом Росохацької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області; внести зміни до актового запису про народження [PERSON] , № 13 , який зареєстрований 12.10.2010 року виконкомом Росохацької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області записавши в графі батько прізвище " [PERSON] " ім`я " [PERSON] " та по батькові " [PERSON] "; визначити місце проживання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , разом із позивачем. Позовні вимоги мотивовані тим, що 21 листопада 2011 року позивач зареєстрував шлюб із відповідачкою [PERSON] Після реєстрації шлюбу у них народилися діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Також в них, ще до реєстрації народився і [PERSON] , [INFO] . Оскільки їх син [PERSON] народився [INFO] , а шлюб між позивачем та відповідачкою було укладено тільки 21.11.2011 року, то в актовому записі про народження дитини відомості про батька записано у відповідності до ст.135 СК України зі слів матері. Позивач є батьком дитини, тому у відповідності до ч.3 ст. 128 СК України має право звернутися до суду про визнання батьківства. Крім того, діти на протязі останнього часу проживають з позивачем, що підтверджується актом № 15 від 24.01.2019. Позивач в найбільшій мірі сприяє гармонійному розвитку своїх малолітніх дітей. Виняткових обставин у розумінні положень ст.161 СК України, які б свідчили про неможливість проживання дітей разом з позивачем не має. Натомість [PERSON] , яка є матір`ю дітей, веде аморальний спосіб та зловживає спиртними напоями. Довідкою виданою Печеніжинським ліцеєм № 5 від 15.01.2019 підтверджується той факт, що відповідач часто відвідує школу, цікавиться навчанням та вихованням своїх дітей, надає матеріальну допомогу на харчування дітей в їдальні, відвідує батьківські збори, цікавиться життям дітей в ліцеї, допомагає ц виконанні домашніх завдань. діти забезпечені шкільним приладдям, додатковою літературою, зошитами з друкованою основою. Діти чисті, охайні, доглянуті. Між позивачем та відповідачкою на протязі тривалого часу виникали суперечки, скандали, що призводили до неможливості спільного проживання. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Спільно вони не проживають близько року, сімейні стосунки між ними припинені, спільного господарства вони не ведуть. На даний час неповнолітні діти проживають разом з позивачем та перебувають на його утриманні. Позивачем неодноразово вживалися заходи для досудового врегулювання спору, але вони з відповідачкою не дійшли компромісу у вищезазначеному спорі, тому вирішення можливе тільки в судовому порядку. Ухвалою суду від 07 травня 2019 року по справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на стороні позивача - виконавчий комітет Печеніжинської селищної ради об`єднаної територільної громади, як орган опіки та піклування та Коломийський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області. 21 травня 2019 року до закінчення підготовчого провадження по справі представником позивача-адвокатом Гринів Я.В. подано до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, а саме просить: визнати позивача батьком [PERSON] , [INFO] , актовий запис про народження № 13, який зареєстрований 12.10.2010 року виконкомом Росохацької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області; внести зміни до актового запису про народження [PERSON] , № 13 , який зареєстрований 12.10.2010 року виконкомом Росохацької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області записавши в графі батько прізвище " [PERSON] " ім`я " [PERSON] " та по батькові " [PERSON] "; визначити місце проживання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом із позивачем. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися. Представник позивача-адвокат Гринів Я.В. на електронну адресу суду поступила заява про розгляд справи без їх присутності та за наявними матеріалами справи поданими позивачем. Відповідач [PERSON] , зареєстроване місце проживання якої згідно повідомлення Росохацької сільської ради Городенківського району, - [ADDRESS] , - в судові засідання призначені по справі на 26.06.2019 та 20.08.2019 не з`явилася повторно, про час і місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Поштові конверти, в яких направлялися судові повістки, повернуті до суду з відміткою «не проживає за даною адресою». Крім того, про виклик в судові засідання [PERSON] повідомлялася через оголошення на офіційній сторінці веб-порталу Городенківського районного суду Івано-Франківської області. Клопотання про відкладення розгляду справи 20.08.2019 р. від [PERSON] не надходило. Від Коломийського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області до суду поступила заява про розгляд справи без їх участі, проти заяви не заперечують, покладаються на погляд суду. Печеніжинська селищна рада об`єднаної територіальної громади Коломийського району Івано-Франківської області подала до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника. Крім того, до суду надали рішення виконавчого комітету Печеніжинської селищної ради про затвердження висновку про визначення місця проживання від 09.07.2019 № 193 та висновок про визначення місця проживання малолітньої дитини. Передбачених ч.1 статті 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, з ухваленням заочного рішення відповідно до ст.ст. 280-283 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України. Проаналізувавши викладені в позовній заяві пояснення позивача та заяві про зменшення розміру позовних вимог, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до наступного. Встановлені фактичні обставини справи. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 12.10.2010 виконкомом Росохацької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області слідує, що [PERSON] народився [INFO] , мати: [PERSON] , батько: [PERSON] , про що в Книзі реєстрації народжень 12.10.2010 зроблно відповідний актовий запис за № 13. Відповідно до ст.121 Сімейного кодексу України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та125 цього Кодексу. Згідно з положеннями ч.1 ст.122 Сімейного кодексу України походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Частиною 2 ст. 125 СК України передбачено, що якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Статтею 128 Сімейного кодексу передбачено, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 21.11.2011 виконкомом Печеніжинської селищної ради, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 21 листопада 2011 року у смт. Печеніжин Коломийського району Івано-Франківської області. актовий запис № 44 від 21.11.2011 року. Після реєстрації шлюбу у сторін ще народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] . З копії довідки виданої Печеніжинським ліцеєм Коломийського району Івано-Франківської області слідує, що позивач часто відвідує школу, цікавиться навчанням і вихованням своїх дітей, а саме: [PERSON] учня 2-в класу та [PERSON] учня 1-б класу, надає матеріальну допомогу на харчування дітей в їдальні, відвідує батьківські збори, цікавиться життям дітей в ліцеї, допомагає у виконанні домашніх завдань. Діти забезпечені шкільним приладдям, додатковою літературою, зошитами з друкованою основою. Діти чисті, охайні, доглянуті. Частина 1 ст.134 СК України визначає, що на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно до ч.1, 2 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. У разі смерті матері, а також за неможливості встановити місце її проживання чи перебування запис про матір та батька дитини провадиться відповідно до цієї статті, за заявою родичів, інших осіб або уповноваженого представника закладу охорони здоров`я, в якому народилася дитина. У п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, що у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК України, приймаються до судового розгляду, якщо: дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1 ст. 135 СК України); у разі смерті матері, а також за неможливості встановити місце її проживання запис про неї та про батька дитини вчинено за заявою родичів, інших осіб або уповноваженого представника закладу охорони здоров`я, в якому народилася дитина (ч. 1 ст. 135 СК України); батьки дитини невідомі і запис про них у Книзі реєстрації народжень учинено за рішенням органу опіки та піклування (ч. 2 ст. 135 СК України). Із позовом про визнання батьківства чи материнства можуть звертатися до суду лише особи, зазначені у СК України. З наведеного слідує, що позивача слід визнати батьком [PERSON] , [INFO] , та внести зміни до актового запису про народження. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" (далі - Закон) кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 11 та 12 Закону передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх заміняють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно з ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Копією рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 01.04.2019 по справі № 346/6567/18 (провадження № 2/346/730/2019) шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 21 листопада 2011 року у смт. Печеніжин Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис № 44 - розірвано. Неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , після розірвання шлюбу залишити з батьком [PERSON] . Копією акту від 24.01.2019 року складеного інспектором по обслуговуванню соціально незахищених верств населення відділу соціальної роботи Печеніжинської селищної ради ОТГ Семенович І.І. на вимогу заявника [PERSON] щодо фактичного перебування [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , за адресою [ADDRESS] в присутності депутата Печеніжинської селищної ради ОТГ Дудінчук О.В. , заявника та свідків, стверджується, що [PERSON] , 2010 р.н., [PERSON] , 2012 р.н., та [PERSON] , 2013 р.н., зареєстрвоані за адресою: [ADDRESS] , а фактично перебувають в [ADDRESS] . Матеріали справи вказують на відсутність укладеного між сторонами, які проживають окремо, договору про визначення місця проживання [PERSON] , 2010 р.н. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що в тому разі, якщо батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до ст.ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 вказаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Місце проживання малолітньої дитини з одним з батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч.ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства", ст. 161 СК України вбачається висновок, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. З висновку про визначення місця проживання малолітньої дитини затвердженого рішенням виконавчого комітету Печеніжинської селищної ради обєднаної територіальної громади від 09.07.2019 № 193 вбачається, що виходячи з інтересів дитини, члени комісії з питань захисту прав дитини вважають за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] , [INFO] , жителем [ADDRESS] та не заперечують про внесення змін до актового запису про народження його сина [PERSON] записавши в графі батько прізвище [PERSON] ім`я [PERSON] по батькові [PERSON] . Таким чином, враховуючи інтереси дитини, ставлення позивача до виконання своїх батьківських обов`язків, взаємну прихильність батька та дитини, те, що позивач, опікується сином, створює належні умови для його повноцінного розвитку та виховання, має для цього можливості, та те, що твердження позивача з приводу батьківстква і місця проживання дитини не спростовані ні відповідачем, ні будь-якою іншою особою, суд вважає за доцільне визначити місцем проживання [PERSON] - місце проживання його батька - позивача [PERSON] . На підставі ст. 29 ЦК України, ст.ст. 122, 125, 126, 128, 134, 135, 141, 160-161 СК України,

Outcome: approved