Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-14 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна", приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 04 лютого 2008 року між [PERSON], [PERSON], [PERSON] та Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк») укладено договір іпотеки № PM-SME A00/004/2008, згідно якого предметом іпотеки є квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON]. 14 квітня 2015 року позивачем отримано лист від ТОВ «ОТП Факторинг Україна» з вимогою про виселення з квартири, що знаходиться за адресою: Волинська область, місто Луцьк, вулиця Захарова, 7/1, з посиланням на вимоги ст. 40 ЗУ «Про іпотеку» у зв'язку з тим, що 16 травня 2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського натаріального округу [PERSON] було вчинено виконавчий напис № 1893 на договорі іпотеки, за котрим вказана квартира була передана в іпотеку ПАТ «ОТП Банк» у якості забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за укладеним між ним та ПАТ «ОТП Банк» кредитним договором. До вказаної дати про існування будь-яких виконавчих написів позивачу нічого відомо не було. Враховуючи вищенаведене вважає, що вказаний виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки в момент його вчинення між іпотекодержателем ПАТ «ОТП Банк» та позичальником [PERSON] існував судовий спір, щодо наявності заборгованості за кредитним договором та щодо її розмірів, а тому просить суд визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], від 16 травня 2014 року зареєстрований в реєстрі за номером 1893 таким, що не підлягає виконанню. Крім того, просить суд стягнути з відповідачів в її користь судові витрати по справі. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позов просила задовольнити з підстав наведених в позовній заяві. Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявилась, проте подала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі. Просила суд відмовити в задоволенні позову за безпідставністю. Представник відповідача [PERSON] з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" в судове засідання не зявився, проте подав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі. Просив суд відмовити в задоволенні позову. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності осіб, які не зявились за наявними матеріалами справи. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Ч. 1 ст. 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що 04 лютого 2008 року між [PERSON], [PERSON], [PERSON] та Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк») укладено договір іпотеки № PM-SME A00/004/2008, згідно якого предметом іпотеки є квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.12-15). 16.05.2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], на підставі заяви кредитора вчинено виконавчий напис №1893 про звернення стягнення на предмет іпотеки: квартиру, що знаходиться за адресою: Волинська область, місто Луцьк, вулиця Захарова, 7/1. 28.05.2014 року на підставі вищевказаного виконавчого напису та заяви ТОВ «ОТП Факторинг», головним державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції [PERSON] відкрито виконавче провадження ВП № 43481787 про звернення стягнення на предмет іпотеки. Ст. 35 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотеко держатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. N 1172, для одержання виконавчого напису по нотаріально посвідченим угодам, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Крім того, відповідно до п.п. 1.1., 3.1., 3.2. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року N 296/5 для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 N 1172. Судом встановлено, що ухвалою Луцького міськрайонного суду від 02 квітня 2014 року у справі № 161/4347/14-ц, скасовано заочне рішення Луцького міськрайонного суду від 03 лютого 2014 року, котрим було задоволено позов ТОВ «ОТП Факторинг» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. З ухвали суду про скасування заочного рішення, вбачається, що суд визнав підставними доводи позивача стосовно необгрунтованості та спірності сум грошових вимог кредитора. Таким чином, в момент посвідчення нотаріусом виконавчого напису на договорі іпотеки між іпотекодержателем та іпотекодавцем існував невирішений судовий спір стосовно розміру заборгованості за кредитним договором. У порушення зазначених вимог чинного законодавства нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, та безспірності характеру правовідносин сторін, чим порушив зазначені норми чинного законодавства. Означене вказує на відсутність у напису сили виконавчого документу, через що напис підлягає визнанню судом таким, що не підлягає примусовому виконанню. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 13 постанови від 31 січня 1992 року N 2 «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішенні справ, пов'язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, судам слід мати на увазі, що відповідно до статей 34, 36, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується документами, передбаченими затвердженим постановою Ради Міністрів України від 12 жовтня 1976 року N 483 Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів державних нотаріальних контор (з наступними змінами) і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у випадках, коли законом встановлено інший строк давності - не минув цей строк. За змістом ст. 385 ЦПК у передбаченому главою 39 цього Кодексу порядку оскаржується тільки відмова у вчиненні виконавчого напису, а правильність вимог, зазначених у виконавчому напису, може бути оспорена боржником лише в позовному порядку. При безпідставності цих вимог суд скасовує виконавчий напис і відмовляє у їх задоволенні, а у разі часткової їх обгрунтованості - постановляє рішення про скасування виконавчого напису і стягнення з боржника на користь кредитора дійсної суми боргу. У цих випадках справа розглядається в позовному провадженні, позивачем в якому є кредитор, а відповідачем - боржник. Отже, враховуючи, що у порушення зазначених вимог чинного законодавства нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом чим порушив зазначені норми чинного законодавства, що вказує на відсутність у напису сили виконавчого документу, через що напис підлягає визнанню судом таким, що не підлягає примусовому виконанню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягнути суму в розмірі 243,60 грн. судового збору.

Outcome: approved