Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Богданської сільської ради Рахівського району Закарпатської області в особі виконавчого комітету, [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] являється йому дідом. За життя, в 1976 році, дідом збудовано житловий будинок [ADDRESS] [INFO] року [PERSON] помер, про що складено відповідний актовий запис №45 та виконкомом Богданської сільської ради Рахівського району Закарпатської області видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 16 грудня 2015 року. Після його смерті залишилося спадкове майно, яким є житловий будинок [ADDRESS]. При житті [PERSON], 21 вересня 2010 року було складено заповіт, яким належний йому житловий будинок [NUMBER] який в даний час значиться під номером [NUMBER], згідно довідки виконавчого комітету Богданської сільської ради Рахівського району Закарпатської області №2816 від 8 серпня 2016 року, по [ADDRESS], заповів йому, [PERSON], 1986 року народження. На день звернення до суду заповіт, складений [PERSON] в його, [PERSON] користь є чинним - ніким не оскаржений та не скасований,підтвердженням чого являється Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №45792589 від 16 листопада 2016 року. Спадщину на вказаний житловий будинок, після смерті [PERSON], він прийняв подавши, у встановлений ст.. 1270 ЦК України, строк, до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті діда, що стверджено Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №43265470 від 16 березня 2016 року. Спадкоємців, які б мали обов"язкову частку в спадщині немає. При цьому є спадкоємець першої черги спадкування за законом, дочка [PERSON] - [PERSON] 1962 року народження, яка подала заяву про відмову від спадщини після смерті батька в його користь. Отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] він не зміг, оскільки державним нотаріусом в цьому було відмовлено, через те, що відсутня реєстрація спадкового будинку за спадкодавцем, тобто встановлено відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, про що складено постанову №109 від 22 листопада 2016 року про відмову у вчинення нотаріальної дії. Однак з цим він не погоджується, оскільки підтвердженням приналежності вказаного житлового будинку спадкодавцю є довідка виконавчого комітету Богданської сільської ради Рахівського району Закарпатської області №4901 від 17 листопада 2016 року. Саме не вчинення спадкодавцем відповідних дій по оформленню свого права власності і одержання відповідного свідоцтва про право власності і спричиняє сьогодні подання ним як спадкоємцем за заповітом позову про визнання права власності, оскільки в нотаріальному порядку оформити своє право власності на спадщину він не може. Спорів з приводу заявлених ним вимог про спадкування зазначеного житлового будинку не існує. На підставі наведеного просив визнати за ним, [PERSON], [INFO], ІПН: [NUMBER], мешканцем [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом після смерті діда [PERSON], право власності на житловий будинок [NUMBER], разом з надвірними та господарськими спорудами, розташований по [ADDRESS], загальною площею 77,39 кв.м., житловою площею 42,99 кв.м., допоміжною площею 34,40 кв.м. Позивач [PERSON] в судовому засіданні присутній не був. Надав заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримання позовних вимог та задоволення позову. Представник відповідача - Богданської сільської ради в судове засідання не з"явився. Сільський голова [PERSON] направив суду заяву про розгляд справи без участі представника ради та визнання позовних вимог. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з"явилася. Надала заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи без її участі. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами суд приходить до наступного висновку. Згідно ст. ст. 1217, 1223 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Встановлено, що позивач [PERSON] являється спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], який помер [INFO] року. Після смерті [PERSON], залишилося спадкове майно - житловий будинок [NUMBER] по вул. Бребоя в с. Богдан Рахівського району, Закарпатської області, і відносно якого останній розпорядився шляхом складення заповіту 21 вересня 2010 року. Згідно даного заповіту [PERSON] належний йому житловий будинок [NUMBER] який в даний час значиться під номером [NUMBER], згідно довідки виконавчого комітету Богданської сільської ради Рахівського району Закарпатської області №2816 від 8 серпня 2016 року, по [ADDRESS], заповів [PERSON], 1986 року народження. Звернення позивача до суду з вимогою визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням його права на отримання власності в порядку спадкування згідно відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в його користь. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Норми ст. 392 ЦК не застосовуються щодо вимог про визнання права власності на об'єкти самочинного будівництва (ч. 3 ст. 376 ЦК), оскільки особа не є власником, а лише заявляє вимогу про встановлення права власності на об'єкт самочинного будівництва. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд [ADDRESS] виданої ПП [PERSON] спадковий будинок побудований у 1976 році. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Згідно довідки виконавчого комітету Богданської сільської ради Рахівського району Закарпатської області №4901 від 17 листопада 2016 року житловий будинок [ADDRESS] дійсно, згідно по господарської книги належав [PERSON], а отже його не можна розцінювати як об'єкт самочинного будівництва. При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Для набуття спадщини необхідна наявність ряду умов. Першою необхідною умовою є відкриття спадщини, під якою розуміють настання таких юридичних фактів, які обумовлюють виникнення у спадкоємця права на набуття спадщини - права на спадкування. До таких юридичних фактів, передусім, відноситься смерть спадкодавця. Але в момент відкриття спадщини спадкоємець набуває лише право на спадкування, але не право власності на саму спадщину. Для виникнення права власності на спадщину спадкоємець повинен належним чином здійснити (реалізувати) право на прийняття спадщини. Здійснення права на спадкування, передусім, полягає в тому, що спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини можливе двома способами: шляхом пасивної поведінки спадкоємця, яка передбачена ч.3 ст. 1268 ЦК України, яка встановлює, що для прийняття спадщини достатньо того факту, що спадкоємець, мешкав разом з померлим і протягом строку для прийняття спадщини не відмовився від неї. Такі спадкоємці також подають заяву про видачу їм документа, що підтверджує їх право на успадковане майно, але можуть це зробити незалежно від закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини; шляхом активної поведінки, тобто подачі заяви про прийняття спадщини та видачі їм відповідного свідоцтва. Для такого способу прийняття спадщини, який буде стосуватися всіх інших спадкоємців, існує певний строк для подачі заяви. Судом встановлено, що позивач прийняв спадщину, подавши, у встановлений ст. 1270 ЦК України, строк, до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті діда, що стверджено Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №43265470 від 16 березня 2016 року. На день звернення до суду заповіт, складений [PERSON] в користь, [PERSON] є чинним - ніким не оскаржений та не скасований, підтвердженням чого являється Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №45792589 від 16 листопада 2016 року. Таким чином, враховуючи, що позивач по справі належить до спадкоємців за заповітом, спадщину прийняв, майнового спору з приводу спадкування не існує, суд вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню. Питання відшкодування судових витрат позивачем не ставилось.

Outcome: approved