Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-17 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач, звернувшись до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 30.11.2009 року у розмірі 25546,82 грн., свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до вказаного договору відповідач отримала від позивача кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Станом на 15.01.2018 року відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконала, у результаті чого виникла заборгованість. \~ \~ \~ \~У судове засідання представник позивача не з'явився, при цьому подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, в якому зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. \~ \~ \~ \~Відповідач у судове засідання повторно не з'явилася. Подала до суду письмові пояснення з приводу позовних вимог, в якій просить відмовити у задоволенні позову у звязку зі спливом строку позовної давності звернення до суду, зменшити штрафні санкції до суми боргу, витрати по справі покласти на позивача. \~ \~ \~ \~Представник відповідача [PERSON] до суду не зявилася, подала заяву про розгляд справи у її відстуності за наявними матеріалами справи з урахуванням письмових пояснень. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що 30.11.2009 року між ЗАТ КБ "Приватбанк", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір б/н, шляхом подання анкети-заяви на відкриття рахунку (кредитка "Універсальна 55 днів пільгового періоду") і встановлення кредитного ліміту- 3000 грн. зі сплатою процентів в розмірі 2,5 % (базова процентна ставка). \~ \~ \~ \~Відповідно до п.2.1.1.2.3., п.2.1.1.2.4. Умов та Правил надання банківських послуг, відповідач дав свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і надав право банку у будь-який момент змінити (збільшити або зменшити) кредитний ліміт. \~ \~ \~ \~При укладенні цього договору сторони керувалися положенням частини першої статті 634 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), відповідно до якого договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. \~ \~ \~ \~В порушення умов договору та вимог статей 526, 527, 530 ЦК України,\~відповідач взяті\~на себе\~за кредитним\~договором зобов'язання\~належним чином\~не виконує,\~що призвело\~до утворення\~станом на\~15.01.2018\~року заборгованості,\~яка складається\~із:\~2454грн. 85 коп. - заборгованість за кредитом (тіло), 10296 грн. 09 коп. - заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом, 11103 грн. 17 коп. - заборгованість за пенею, а також з штрафів, нарахованих відповідно до умов кредитного договору (відповідно до п.2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг, які є складовою частиною кредитного договору) у сумі 500 грн. 00 коп. (фіксована частина) та 1192 грн. 71 коп. (процентна складова). Оскільки розрахунок заборгованості по кредиту проведений позивачем відповідно до вимог чинного законодавства та умов укладеного кредитного договору, вказаний розрахунок приймається судом до уваги. \~ \~ \~ \~ Щодо вимоги відповідача про застосування строку позовної давності, то із розрахунку заборгованості вбачається, що востаннє сума коштів, що була внесена на погашення заборгованості за кредитом - 400 грн. була здійснена 15.03.2017 року. Банк звернувся до суду з даним позовом 13.03.2018 року. Тому в даному випадку не підлягає застосуванню ні загальна (до основною заборгованості), ні спеціальна (до неустойки) позовна давність, яка становить 3 роки та 1 рік, відповідно. Щодо вимоги відповідача про зменшення розміру неустойки на підставі ч.3 ст.551 ЦК України, якщо він значно перевищує розмір збитків, судом взято до уваги наступне. Відповідач вказує, що зважаючи на той факт, що тіло кредиту становить 3000 грн., а штрафні санкції складають понад 22546 грн. 82 коп., тому просить суд зменшити штрафні санкції до суми боргу. Під штрафними санкціями слід розуміти неустойку (штраф, пеню), що нараховуються у звязку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань. Основну ж суму боргу за кредитним договором складають тіло та відсотки, встановлені за користування кредитом. \~ \~ \~ \~Однак, положення ч.3 ст. 551 ЦК України щодо зменшення розміру неустойки може бути застосоване лише до процентів, які нараховуються як пеня, оскільки вони є засобами цивільно-правової відповідальності, чи згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, враховуючи її аналогічну компенсаційну природу, а проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 10561\~ЦК України, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність з розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. \~ \~ \~ \~Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних відносин» положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК України, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно статей\~526,527,530 ЦК України\~зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до умов кредитного договору та вимог частини другої статті\~1050, частини другої статті\~1054 ЦК України, у разі порушення позичальником зобов'язання щодо повернення чергової частини кредиту позивач, як позикодавець, має право вимагати дострокового повернення частини суми кредиту, що залишилася, а також сплати належних процентів. Разом з тим, суд визнає неправомірним одночасне нарахування відповідачу пені та штрафів за порушення зобов'язань за кредитним договором. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга\~статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя\~статті 549 ЦК України). За положеннями\~статті 61 Конституції України\~ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами та Правилами надання банківських послуг, які є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, а саме п.2.1.1.12.6.1., передбачена пеня за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по договору, яка нараховується в день нарахування відсотків за кредитом. У той же час, згідно з п.2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг, на відповідача покладається і обов'язок сплати штрафів за порушення строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених кредитним договором. Враховуючи викладене та відповідно до\~статті 549 ЦК України\~штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у\~статті 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, а тому суд визнає позовні вимоги в частині стягнення пені безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню. Таким чином,\~стягненню з\~відповідача на\~користь позивача\~підлягає заборгованість\~за кредитним\~договором,\~яка складається\~з:\~2454грн. 85 коп. - заборгованість за кредитом (тіло), 10296 грн. 09 коп. - заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом, а також з штрафів, нарахованих відповідно до умов кредитного договору (відповідно до п.2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг, які є складовою частиною кредитного договору) у сумі 500 грн. 00 коп. (фіксована частина) та 1192 грн. 71 коп. (процентна складова). Крім того, відповідач зазначає, що строк дії договору закінчився, оскільки його було укладено 30.11.2009 року терміном на 12 місяців, а анкета-заява не містить будь-яких умов та зазначень щодо строку дії такого договору, лише зазначено пільговий період 55 днів, тому виходячи із засад загальної позовної давності, яка складає 3 роки, строк дії договору закінчувався після 3 років з моменту його підписання. Зазначає, що подвійна чи потрійна пролонгація на наступні роки договором теж не передбачена. Проте, підписуючи анкету-заяву від 30.11.2009 року відповідач [PERSON] погодилася з тим, що ця заява, разом з Памяткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг. У відповідності до п.1.1.7.11 Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, Договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк. Із положення вказаного пункту договору вбачається, що договір діє, допоки одна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору. Із матеріалів справи не вбачається про наявність такого повідомлення від будь-якої зі сторін договору. А з розрахунку заборгованості, наданого станом на 15.01.2018 року із графи "Сума коштів внесена клієнтом на погашення заборгованості" вбачається, що відповідачем періодично вносилися платежі на картковий рахунок (останній платіж 15.03.2017 року, сума 400 грн.). Що в свою чергу свідчить про те, що дії, спрямовані на виконання договірного зобовязання, відповідач здійснювала. Тому, твердження відповідача про закінчення терміну дії кредитного договору не заслуговують на увагу. Відповідно до вимог частини четвертої\~статті 263 ЦПК України, при ухваленні рішення суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 21 жовтня 2015 року (справа № 6-2003цс15) та у постанові від 14 вересня 2016 року (справа № 6-473цс16). \~ \~ \~ \~Відповідно, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог. \~ \~ \~ \~Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Враховуючи положення частини девятої статті 141 ЦПК України та приймаючи до уваги ту обставину, що спір між сторонами виник внаслідок допущення порушень з боку відповідача, суд вважає необхідним, незалежно від часткового задоволення позову, покласти на відповідача судові витрати повністю, оскільки згідно платіжного доручення вбачається, що судовий збір, сплачений позивачем є мінімально встановленою ставкою судового збору, а не відсотком від ціни позову. При цьому суд приймає до уваги, що відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1762 грн є мінімальним. \~ \~ \~ \~На пiдставi ст.ст. 509, 526, 527, 530, 610, 1046, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК\~Укpаїни,

Outcome: approved