Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з зазначеним вище позовом, в якому просить позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], за ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дітей, а також стягнути з нього аліменти на утримання його неповнолітніх дітей в розмірі не менше 50 % частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня подання заяви до суду і до повноліття дітей. Перерахунок аліментів проводити на особистий рахунок дітей. В обгрунтування позовних вимог позивачка посилаються на те, що малолітні діти [PERSON] та [PERSON] є її онуками й від самого народження проживають разом з нею за адресою: [ADDRESS]. Мати дітей - її дочка [PERSON] померла, але ще до її смерті батько дітей - її колишній зять відповідач [PERSON] не займався належним вихованням своїх дітей, зловживав і зловживає спиртними напоями, через що вони з дочкою розлучилися. Остання періодично виїжджала за кордон на заробітки, щоб утримувати сім'ю. Позивачка вказує, що на даний час вона отримує пенсію, якої не вистачає для повноцінного утримання дітей, оскільки їм потрібно купувати одяг, продукти харчування, гігієни, іграшки, канцтовари і т.д. У судовому засіданні позивачка змінила позовні вимоги в частині стягнення з відповідача аліментів, просила стягнути з останнього аліменти на утримання дітей в мінімальному розмірі. Додатково пояснила, що її онуки [PERSON] та [PERSON] народилися у шлюбі її покійної дочки з відповідачем. Після їх розлучення відповідач не брав участі у вихованні дітей і за шість років потратив на них не більше 1 000 грн. Наразі він спілкується тільки з дочкою, приходив до неї в школу в стані алкогольного сп'яніння, про що їй повідомила вчителька. Чому відповідач не визнає свого сина сказати не може. Просила змінений позов задовольнити повністю, в тому числі з підстав, наведених у позовній заяві. - 2 - Відповідач у попередньому судовому засіданні позов визнав повністю, однак 01.04.2015 року через канцелярію суду подав заяву про невизнання позову взагалі і повне заперечення проти нього. В цій заяві зазначив, що [PERSON], [INFO], не являється його сином і він готує зустрічний позов про невизнання батьківства відносно нього, який подасть на наступний тиждень до суду. Але на день винесення рішення відповідач зустрічного позову не подав, натомість в судовому засіданні позов визнав частково та пояснив, що друга дитина, народжена у шлюбі з дочкою позивачки, не його. Тому він повністю визнає тільки позовні вимоги, які стосуються дочки [PERSON], не хоче забирати її від бабусі (позивачки), бо працює і не має змоги доглядати за нею. Зазначив, що постійно спілкується з дочкою і допомагає їй по мірі можливості, працює у ПП "[PERSON]" і отримує мінімальну заробітну плату. Представник Служби у справах дітей Великоберезнянської РДА Закарпатської області Шіпош І.І. у судовому засіданні позов у частині, що стосується позбавлення батьківських прав відповідача підтримала повністю, посилаючись на поданий суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] № 01-09/171 від 05.05.2015 року. Додатково пояснила, що відповідач періодично бачиться з дочкою, під час бесіди з дитиною остання повідомила, що декілька разів була в батька вдома і був випадок коли він її побив, а також приходив до неї в школу в стані алкогольного сп'яніння. Зі слів дитини вона хоче проживати з бабусею, а не з батьком. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає змінений позов обґрунтованим і підлягаючим до задоволення в повному обсязі, виходячи з наступного. У судовому засіданні належними доказами встановлено, що відповідач [PERSON] являється батьком малолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про народження останніх. Мати дітей - [PERSON] померла [INFO], як вбачається з копії свідоцтва про смерть останньої. З висновку Служби у справах дітей Великоберезнянської районної державної адміністрації Закарпатської області про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] за вих. № 01-09/171 від 05.05.2015 року вбачається, що [PERSON] з 2010 року після розлучення з дружиною [PERSON], спільно з нею та малолітніми дітьми [PERSON] і [PERSON] не проживав, їх вихованням та утриманням не займався. Діти постійно проживали з матір'ю, а в період її перебування на заробітках ними опікувалась бабуся [PERSON] (позивачка). Після смерті матері дітей - [PERSON], діти постійно перебувають на утриманні бабусі, яка проживає за адресою: [ADDRESS]. Спеціалістами Служби у справах дітей була проведена бесіда із [PERSON], в якій він наголосив, що підтримує позовну заяву частково, а саме в частині позбавлення його батьківських прав по відношенню до його дочки [PERSON], оскільки не може забезпечити належні умови для виховання та утримання дітей. Щодо дитини [PERSON] - заявив про те, що цю дитину своєю не визнає, має намір оспорити батьківство. Враховуючи вищевказані підстави, з метою захисту прав та інтересів дітей, Служба у справах дітей вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], по відношенню до його малолітніх дітей: [PERSON], 2006 р.н., та [PERSON], 2009 р.н. Таким чином, судом встановлено, що малолітні [PERSON] і [PERSON] є внуками позивачки [PERSON], проживають разом з нею та повністю перебувають на її утриманні та вихованні. Відповідач жодного з покладених законом на батьків обов'язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної, трудової або будь-якої іншої участі у вихованні своїх дітей, не відвідує їх. Всі питання щодо виховання та утримання малолітніх вирішуються позивачкою самостійно, без участі та підтримки відповідача. - 3 - Зазначені фактори суд розцінює як свідоме ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків по утриманню та вихованню своїх дітей. Згідно ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавленні батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Аналізуючи положення чинного законодавства України та матеріали справи, суд, при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав відповідача, надав належну оцінку вищезазначеному висновку та з'ясував всі обставини, що мають істотне значення, зокрема характеризуючі дані батька, а також його ставлення до виконання своїх батьківських обов'язків. Як вбачається зі змісту ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Частиною 1 ст. 60 ЦПК України на сторін покладено обов'язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, тобто твердженнях, які самі по собі потребують доведення. Відповідач не надав суду жодних доказів на спростування доводів позивачки, натомість в судовому засіданні було встановлено та підтверджено належними та - 4 - допустимими доказами, що він ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо виховання своїх дітей і своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові останніх, зважаючи, що сина він взагалі не визнає. Відповідно до ч.2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Оскільки відповідач у добровільному порядку допомогу на утримання дітей не надає, враховуючи ту обставину, що він працює, з нього слід стягнути аліменти у частці від його заробітку, у відповідності до ст. 183 СК України. Згідно п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Враховуючи вищезазначене, з метою забезпечення прав та законних інтересів дітей, суд вважає необхідним позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його малолітніх дітей [PERSON] і [PERSON], останніх передати органу опіки та піклування Великоберезнянської РДА Закарпатської області для вирішення питання подальшого їх влаштування під опіку родичів та стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей на особистий рахунок останніх в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку, але не менше 30 % розміру прожиткового мінімуму, встановленого для дітей відповідного віку. Документально підтверджені позивачкою понесені нею судові витрати - судовий збір за подачу позову про позбавлення батьківських прав у розмірі 243 (двохсот сорока трьох) грн. 60 коп., відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню на її користь з відповідача. Оскільки позивачка відповідно до п.3 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 року № 3674-VІ звільнена від сплати судового збору за подачу позову про стягнення аліментів, ці судові витрати в розмірі 243 (двохсот сорока трьох) грн. 60 коп., відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved