Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду до [PERSON] , третя особа: Орган опіки і піклування Сватівської районної державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої [PERSON] .. Після розірвання шлюбу, який було розірвано за рішенням Сватівського районного суду від 08.06.2010 року, відповідач не бачив дитину жодного разу та не приймав участі в її вихованні, не надає матеріальної допомоги на утримання доньки, не приймає участі у вихованні дитини, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, навчанням дитини, не забезпечує продуктами харчування, тому позивач звернулася з даним позовом до суду. Дана справа надійшла до Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області на підставі ухвали Сватівського районного суду Луганської області від 18.05.2020 року за підсудністю. Зазначена справа перебувала в провадженні судді Гарбуз О.А. відповідно до ухвали про відкриття провадження у справі від 28.07.2020 року. Ухвалою суду від 14.09.2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до розгляду справи по суті. На підставі розпорядження керівника апарату суду від 13.01.2021 року у зв`язку з тривалим перебуванням на лікарняному судді Гарбуз О.А. та відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи, справу передано судді Русіній А.А. Ухвалою судді від 15.01.2021 року справу прийнято до свого провадження та призначено судове засідання. Ухвалою суду від 12.05.2021 року витребовано докази, а саме: від Сватівської районної державної адміністрації витребовано належним чином завірений письмовий висновок органу опіки та піклування про доцільність/не доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Однак станом на 08.06.2021 року ухвала суду не виконана, висновок суду не подано. Позивач в судове засідання не з`явилася, 20.05.2021 року на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив не подано. На адресу суду повернулося поштове повідомлення з відміткою «адресат відсутній», що вважається належним повідомленням відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, крім того відповідач повідомлявся шляхом розміщення оголошення на веб-сайті «Судова влада» від 17.05.2021 року в судове засідання на 08.06.2021 року. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. Відповідно положень ч. 2 ст. 191 та ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судове засідання проводиться без фіксації за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи. Судом встановлено, що [PERSON] являється батьком неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.10). Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 22.06.2010 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу Серії [NUMBER] (а.с.20). Відповідно до довідки-розрахунок, заборгованість по аліментам гр. [PERSON] станом на 01.04.2020 року становить 59316,67 грн. (а.с.12-13). Комісією міської ради було здійснено обстеження умов проживання [PERSON] за адресою по [ADDRESS] про, що був складений акт обстеження житлово-побутових умов проживання від 13.04.2020 року ( а.с.17). Згідно характеристики, виданої виконавчим комітетом Сватівської міської ради Луганської області № 150/8 від 13.04.2020 року за час проживання на території міської ради [PERSON] зарекомендувала себе з позитивної сторони. Прцює в КП "Сватове - тепло", громадський порядок не порушує (а.с. 18). Згідно характеристики, виданої комунальним підприємством "Сватове - тепло" від 16.04.2020 №90 [PERSON] зарекомендувала себе як відповідальна, дисциплінована людина, користується авторитетом та повагою серед колег (а.с.19). Відповідно до довідки Комунального закладу "Навчально-виховного комплексу Сватівської загальноосвітньої школи І ступеня - гімназії" від 14.04.2020р. вих№42, вбачається, що [PERSON] , 2003 року народження дійсно навчалася в 11-Б класі КЗ "НВК Сватівська ЗОШ І ст. -гімназія". За весь час навчання з 2009 року батько дівчинки жодного разу в школі не з`являвся, батьківські збори не відвідував, начвчаннячм доньки не цікавився (а.с.15). Відповідно до ч.1 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно із ч.1 ст.152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Частиною 4 ст.155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Способи та методи ухилення від обов`язку з виховання та утримання дитини чітко виписано в постанові Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 р. в пункті 16: «Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, треба розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками». Пленум Верховного суду України в п.п.15,16 Постанови №3 від 30 березня 2007року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини від інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і грунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дітей або зловживають своїми батьківськими правами, жорстоко поводяться з дітьми, шкідливо впливають на них своєю аморальною, антигромадською поведінкою. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що він ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що систематично, незважаючи на всі інші заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, і, такі засоби впливу виявилися безрезультатними. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо і лише за наявності вини у їхніх діях. Саме такого висновку дійшов ВС у справі № 753/2025/19 від 06.05.2020 року. Крім того, в зазначеній постанові ВС вказав, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо і лише за наявності вини у їхніх діях. Та, що висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав стосовно малолітньої дочки не є обов`язковим для суду (частини 5, 6 ст. 19 СК України), від його висновку суд має право мотивовано відступити, такий висновок є доказом у справі, який підлягає дослідженню та оцінці судом. При розгляді даної справи судом не встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та вплив, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про таке попередження відповідача. Позивачем не доведено, що поведінка відповідача відносно доньки є свідомим нехтуванням своїми батьківськими обов`язками та наявність в його діях вини, а в матеріалах справи відсутні такі докази. Чинне законодавство зазначає, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно неповнолітньої доньки не забезпечуватиме інтересів самої дитини. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Крім того, суду не подано висновок про доцільність/недоцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно доньки [PERSON] , який витребовувався судом на підставі ухвали суду від 12.05.2021 року та як вбачається з матеріалів справи позивачка не зверталася до служби у справах дітей для самостійного отримання такого висновку, хоча суд неодноразово про це наголошував. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є не доцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна, а тому вважає за необхідне у позові відмовити за необгрунтованістю позовних вимог, та вважає, що відповідача слід попередити, що у разі в подальшому неналежного виконання ним батьківських обов`язків відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , він буде позбавлений батьківських прав. Відповідно до ст. 141 ЦПК України понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору, слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed