Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сєвєродонецьке автотранспортне підприємство 10974» про стягнення середнього заробітку під час мобілізації. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що з 2013 року перебуває у трудових відносинах з відповідачем та працює на посаді механіка. З 23.07.2015 року проходить службу в Збройних силах України на підставі Указу Президента України від 14.01.2015 року №15. На даний час відповідач має заборгованість з виплати заробітної плати за період з вересня 2017 року по березень 2019 року, включно, в розмірі 66795 грн. Просив суд стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток під час мобілізації в сумі 66795 грн. 14.05.2019 року судом постановлено ухвалу про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Сєвєродонецьке автотранспортне підприємство 10974» своїм правом на подачу відзиву не скористався. Вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. [PERSON] перебуває в трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Сєвєродонецьке автотранспортне підприємство 10974» з 02.09.2013 року, що підтверджується копією трудової книжки позивача серії [NUMBER] . 23.07.2015 року [PERSON] був мобілізований на військову службу до лав Збройних Сил України на підставі Указу Президента України від 14.01.2015 року №15, що підтверджується копією військового квитка серії [NUMBER] . Згідно з довідкою Луганського зонального відділу Військової служби правопорядку від 16.03.2019 року №118 лейтенант [PERSON] перебуває на військовій службі Луганського зонального відділу Військової служби правопорядку з 28.07.2015 року по теперішній час. Частиною 2 ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлено, що громадяни України, призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, користуються гарантіями, передбаченими частинами третьою та четвертою статті 119 Кодексу законів про працю України, а також частиною першою статті 51, частиною п`ятою статті 53, частиною третьою статті 57, частиною п`ятою статті 61 Закону України "Про освіту". Частиною 3 ст. 119 КЗпП України встановлено, що за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Частиною шостою статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" визначені види військової служби: строкова військова служба, військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період, військова служба за контрактом осіб рядового складу, військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу, військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки, військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу. Відповідно до статті 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Особливий період діє в Україні від 17.03.2014 року, після оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 року №303/2014 "Про часткову мобілізацію". Президент України відповідного рішення про переведення державних інституцій на функціонування в умовах мирного часу не приймав. Згідно з указом Президента України від 14.01.2015 року №15/2015 «Про часткову мобілізацію» оголошено та проведено протягом 2015 року часткову мобілізацію (далі - мобілізація) у три черги протягом 210 діб із дня набрання чинності цим Указом, в тому числі і на території Луганської області. Таким чином, з моменту мобілізації [PERSON] на військову службу до лав Збройних сил України, закон гарантує йому збереження місця роботи, посади і середнього заробітку на підприємстві, в якому він працював на час вступу на військову службу, до закінчення особливого періоду або до дня фактичної демобілізації. Аналогічна правова позиція зазначена у постанові Верховного суду від 25.04.2018 року по справі №205/1993/17-ц. Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення середнього заробітку. Визначаючи розмір середнього заробітку під час мобілізації за період з вересня 2017 року по березень 2019 року, включно, який підлягає стягненню на користь позивача, суд керується постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08.02.1995 року № 100 (далі - Порядок). Так, абзацом третім пункту 2 Порядку встановлено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана дана виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо. Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Згідно з пунктом 8 розділу IV Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 розділу IV Порядку). Середньоденна заробітна плата [PERSON] становить 66,28 грн. ((середньомісячна заробітна плата у травні - червні 2015 року : кількість робочих днів у травні-червні 2015 року = (1235 грн. + 1283,77 грн.) : (18 робочих днів в травні 2015 року + 20 робочих дні в червні 2015 року) = 2518,77 грн. : 38 робочих днів = 66,28 грн.). Кількість днів, за який підлягає стягненню середній заробіток за час мобілізації за період з вересня 2017 року по березень 2019 року, включно, становить 395 робочих днів. Загальна сума середнього заробітку за мобілізації становить 26180,60 грн. (визначається шляхом множення середньоденної заробітної плати на кількість робочих днів, тобто 66,28 грн. х 395 год. = 26180,60 грн.). Слід відзначити, що розмір середнього заробітку визначений без утримання податків та інших обов`язкових платежів. Суд відзначає, що позивачем був неправильно зроблений розрахунок середнього заробітку за час мобілізації, оскільки для розрахунку взятий розмір мінімальної заробітної плати плати за відповідний календарний рік, а не за травень - червень 2015 року, що передували мобілізації, яка мала місце 23.07.2015 року, що суперечить Порядку. Таким чином, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню в сумі 26180,60 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 301,18 грн.

Outcome: partial