Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивач є власником будинку [ADDRESS] , відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.05.2014 року. У вказаному будинку зареєстровані відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Зазначає що дані особи не є членами його сім`ї та на реєстрацію їх проживання та дозволу він не давав, та взагалі останні в житловому будинку, який розташований по [ADDRESS] з 2016 року не проживають. Зазначає, що рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 04 квітня 2012 року визнано недійсним договір купівлі-продажу будинку в [ADDRESS] , укладений між [PERSON] , який діяв від імені [PERSON] та неповнолітнього [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу Щербан О.П. 20 жовтня 2004 року за реєстровим № 2722. В подальшому, рішенням Мукачівського міськрайонного суду позов [PERSON] до [PERSON] в інтересах малолітніх [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи - приватний нотаріус Мукачівського районного нотаріального округу Вімерт В.І., ТзОВ "Мукачівське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки", орган опіки та піклування Мукачівської РДА, про повернення свого майна з чужого незаконного володіння задоволено частково, витребувано з чужого незаконного володіння [PERSON] , що діє як законний представник малолітніх [PERSON] , [PERSON] , житловий будинок в [ADDRESS] . В іншій частині позову [PERSON] відмовлено. В задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] , [PERSON] , що діють від себе особисто та в інтересах малолітніх [PERSON] , [PERSON] , до [PERSON] про стягнення витрат, понесених за поліпшення майна та збільшення його вартості - відмовлено. Рішення набуло законної сили 17.05.2013 року. Враховуючи вищезазначене, оскільки він є власником будинку [ADDRESS] , а дані особи залишається зареєстрованими в будинку, чим порушуються його права на вільне володіння та користування своїм майном, в тому числі завдає суттєвих збитків по оплаті комунальних послуг, у зв`язку з чим просить позов задоволити. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просив розглядати справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задоволити, проти винесення заочного рішення не заперечив. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили та не скористалися своїм правом подати відзив на позовну заяву. Беручи до уваги, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд ухвалив на підставі ст. 280 ЦПК України провести заочний розгляд справи та, згідно зі ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювати фіксацію процесу звукозаписувальними технічними засобами. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно із рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 04 квітня 2012 року рішення Мукачівського міськрайонного суду від 01 грудня 2011 року скасовано та визнано недійсним договір купівлі-продажу будинку в [ADDRESS] , укладений між [PERSON] , який діяв від імені [PERSON] та неповнолітнього [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу Щербан О.П. 20 жовтня 2004 року за реєстровим № 2722 (а.с. 6-8). В подальшому, рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 26 лютого 2013 року, позов [PERSON] до [PERSON] в інтересах малолітніх [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи - приватний нотаріус Мукачівського районного нотаріального округу Вімерт В.І., ТзОВ "Мукачівське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки", орган опіки та піклування Мукачівської РДА про повернення свого майна з чужого незаконного володіння - задоволено частково, витребувано з чужого незаконного володіння [PERSON] , що діє як законний представник малолітніх [PERSON] , [PERSON] , житловий будинок в [ADDRESS] . В іншій частині позову [PERSON] відмовлено. В задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] , [PERSON] , що діють від себе особисто та в інтересах малолітніх [PERSON] , [PERSON] , до [PERSON] про стягнення витрат, понесених за поліпшення майна та збільшення його вартості - відмовлено. Рішення набуло законної сили 17.05.2013 року ( а.с. 31-35). Позивач [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] , відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.05.2014 року, зареєстрованого в реєстрі за № 329, посвідченого приватним нотаріусом Щербан О.П. Зазначене також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 21726038 від 16.05.2014 року (а.с. 13). Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Макарівської сільської ради Мукачівського району № 250/02-18 від 07.08.2017 року, в будинку [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . На даний час в домогосподарстві за адресою [ADDRESS] ніхто не проживає ( а.с. 15). Відповідно до статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з частини 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Так, Пленум Верховного Суду України у постанові "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" від 12 квітня 1985 року № 2 підкреслив, що правильний і своєчасний розгляд житлових спорів є гарантією реального здійснення конституційного права особи на житло, захисту прав і охоронюваних законом інтересів державних органів, підприємств, установ, організацій у здійсненні покладених на них завдань щодо управління житловим фондом, його експлуатації і збереження. Досконалий розгляд житлових спорів є запорукою своєчасного, реального здійснення конституційного права громадян на житло і зміцнення законності у житлових правовідносинах. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року № 475\\97-ВР, якими закріплено принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном, право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України). Відповідно до ст. 317 ЦК України власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України, з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Таким чином, судом встановлено, що відповідачі не набули самостійного права на житло з підстав, передбачених законом, не є членами сім`ї власника житла, не проживають в цьому будинку, а тому втратили право на користування будинком [ADDRESS] у зв`язку із зміною власника, а тому позов підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню судовий збір. На підставі наведеного,

Outcome: approved