Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-02 00:00:00

07.05.2020 року [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, який обгрунтував так. Позивач перебував у шлюбі з відповідачкою [PERSON] в період з 27.08.2009 по 31.10.2019. Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей : [PERSON] та [PERSON] . Після розірвання шлюбу діти сторін залишилися проживати з батьком. За рішенням суду з відповідачки на користь позивача проводиться стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі твердої грошової суми по 2000 грн на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 % чинного до застосування у відповідний період прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 01.10.2019 і до досягнення дитиною повноліття. Відповідачка належно своїх обов`язків по утриманню дитини не виконує, жодного платежу не здійснила та допустила заборгованість в сумі 28000 грн. На підставі ч.1 ст. 196 СК України позивач просить стягнути з відповідачки пеню в розмірі 136440,00 грн, і понесені ним судові витрати у виді судового збору в сумі 1364,41 грн. В судовому засіданні позивач та його представник заявлений позов уточнили та просять стягнути з відповідачки пеню за несвоєчасне виконання зобов`язань зі сплати аліментів за період з 01.11.2019 по червень 2020 в розмірі 73416 грн. Відповідачка уточнені позовні вимоги визнала частково та свою позицію обгрунтувала так. Рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області в справі № 302/1197/19 вирішено проводити стягнення аліментів з неї на користь позивача на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі твердої грошової суми 2000 грн на кожну дитину щомісячно. Це рішення суду не набрало законної сили і є скасованим постановою Закарпатського апеляційного суду від 26.02.2020 року. Цією постановою апеляційного суду змінено рішення суду першої інстанції та зменшено визначений розмір аліментів на тверду грошову суму 1150 грн. Заборгованість по аліментам станом на червень 2020 вона погасила повністю, на ствердження чого подала суду розрахунок заборгованості по аліментам від 01.09.2020 складений державним виконавцем Тичка Д.М. Тому, позов [PERSON] визнає частково. Суд, заслухавши пояснення сторін, оцінивши зміст позову, подані в справу докази сторонами, на ствердження своїх позицій, вважає, що позов [PERSON] про стягнення пені за несвоєчасне виконання рішення суду по сплаті аліментів слід задовольнити частково з таких підстав. Відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Правовідносини між сторонами виникли з сімейних відносин з приводу несвоєчасної сплати аліментів відповідачкою на утримання двох неповнолітніх дітей у період з 01.11.209 по 02.06.2020. Судом, встановлено, що згідно рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 31.10.2019 та постанови Закарпатського апеляційного суду від 26.02.20200 (справа № 302/1197/19) постановлено стягувати аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання двох неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 1150 грн щомісячно, на кожну дитину, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 01.10.2019 і до досягнення кожною дитиною повноліття. Ці обставини сторонами не оспорюються. Рішення суду про стягнення аліментів відповідачка належно не виконувала, допустила заборгованість зі сплати аліментів за період з 01.11.2019 по 02.06.2020 в розмірі 13800 грн. Позивач на дану суму заборгованості аліментів розрахував пеню в розмірі 73416 грн, яку просить стягнути з відповідачки. Відповідачка не оспорює доводи позивача, що в період з 01.11.2019 по 02.06.2020 вона мала заборгованість перед позивачем зі сплати аліментів в розмірі 13800 грн. Відповідно до ч. 1 ст.196 Сімейного кодексу України, розмір пені становить 1 % суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, починаючи від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 % заборгованості. Постанова від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц Великої Палати Верховного Суду (далі - ВС) містить правовий висновок згідно якого, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення пені на підставі ч. 1 ст. 196 СК України суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням встановленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Далі потрібно підсумувати розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначити загальну суму пені за весь період заборгованості шляхом додавання показників за кожен місяць. Загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за такою формулою: - p = (A1 х 1% х Q1) + (A2 х 1% х Q2) + ……. (An х 1% х Qn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Згідно ст. 263 ч.1 , ч.4 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим. При виборі й застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Розрахунок пені складений стороною позивачем суд визнає не обгрунтованим, оскільки в такому не вказано за якою формулою проведено такий , та як саме обчислено. А тому, цей розрахунок суд до уваги не бере. З врахуванням вищенаведеного, суд обраховує загальну суму пені за несвоєчасну сплату аліментів відповідачкою на користь позивача за період з 01.11.2019 по 02.06.2020 за вищевказаною формулою та відповідно до рекомендацій постанови ВС від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц. Згідно вказаної формули, розрахунок пені наступний: 690 грн. за листопад 2019; 713 грн за грудень 2019; 713 грн за січень 2020; 667 грн за лютий 2020; 713 грн за березень 2020; 690 грн за квітень 2020: 713 грн за травень 2020 та 690 грн за червень 2020 року, всього загальна сума пені становить 5589 грн. Суд констатує, що рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 31.10.2019 року у справі 302/1197/19 набрало законної сили 26.02.2020 року згідно Постанови Закарпатського апеляційного суду та підлягало обов`язковому виконанню відповідачкою починаючи з 26.02.2020 року. Рішення суду першої інстанції від 31.10.2019 про стягнення аліментів в розмірі 2000 грн щомісячно на кожну дитину звернуто позивачем до примусового виконання в межах суми платежу за один місяць на початку лютого 2020 року. 17.02.2020 державним виконавцем Міжгірського РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління МЮ (м.Івано-Франківськ) Маркович І.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за № 61284125 на підставі виконавчого листа № 302/1197/19 виданого Міжгірським районним судом 31.10.2019 (а. с. 7) За цих підстав суд не бере до уваги розрахунок заборгованості по аліментах від 04.05.2020 № 6457/18.5-38 за період з жовтня 2019 по квітень 2020 проведений державним виконавцем Маркович І., бо такий суперечить Постанові Закарпатського апеляційного суду від 26.02.2020 року. З розрахунку заборгованості по аліментах від 01.06.2020 № 7839/18ю5-38 (а.с.18) вбачається, що позивачу 13.03.2020 року Міжгірським районним судом було видано виконавчий лист № 302/1197/19 від 13.03.2020 про стягнення аліментів з відповідачки [PERSON] на користь позивача [PERSON] на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі твердої грошової суми по 1150 грн щомісячно на кожну дитину починаючи з 01.10.2019 року і до досягнення кожною дитиною повноліття. Згідно цього розрахунку заборгованість по аліментам станом на 01.06.2020 складала 16 100 грн. Відповідачкою надано суду в судовому засіданні розрахунок заборгованості по аліментах від 01.09.2020 № 10420/18.5-38, згідно якого відповідачка станом на 01.09.2020 року сплатила на користь позивача загальну суму аліментів в розмірі 13800 грн, ця обставина позивачем не оспорюється. Верховним Судом України було зроблено висновок, відповідно до якого встановлено виключні випадки, за яких в діях платника аліментів відсутні ознаки вини. Відповідно до роз`яснень викладених у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачена ст. 196 Сімейного кодексу України, відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме сума пені, яка підлягає до стягнення з відповідачки на користь позивача за несвоєчасну сплату аліментів становить 5589 грн, в решті позовних вимог відповідачу слід відмовити. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку зі звільненням позивача від сплати судового збору, відповідно до вимог ст. 5 ч.1 п.3 ЗУ "Про судовий збір", позивачу слід повернути з державного бюджету сплачений ним судовий збір в сумі 1364,50 грн (квитанція № 32 "ОщадБанку" від 07.05.2020), як такий що сплачений ним помилково за позовні вимоги про стягнення пені по аліментам. Однак, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн, відповідно до вимог ст. 141 ч.2 п.1 ЦПК України.

Outcome: partial