Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

Публічне акціонерне товариство " Райффайзен Банк Аваль ", звертаючись з позовом до суду, просило стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за Кредитним договором №2203130015 від 11 лютого 2008 року, яка станом на 28 листопада 2016 року складає 18330,02 доларів США (в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку становить 471529,24 грн.), яка включає: заборгованість по кредиту в сумі - 9475,82 доларів США (в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку становить 243760,03 грн.), заборгованість по відсоткам в сумі - 8854,20 доларів США (в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку становить 227769,21 грн.), а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 7072,94 грн., мотивуючи тим, що відповідачем порушено договірні зобов'язання в частині своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків за його користування, що є предметом позовних вимог. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги позивач підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, шляхом направлення судових повісток про виклик до суду за адресою, вказаною у позовній заяві, про причини неявки відповідач суд не повідомила, процесуальним правом надати письмові пояснення по суті предмету спору не скористалась. На підставі ч.1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 11 лютого 2008 року між Публічним акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" та [PERSON] був укладений Кредитний договір №2203130015, за умовами договору, позичальник [PERSON] отримала кредит в сумі 11763,00 доларів США, з терміном повернення кредиту до 11 лютого 2014 року, процентна ставка за користування кредитом встановлена в розмірі 12,95 % річних,. (а.с. 10-15) Відповідно до п. 2 Кредитного Договору Банк на положеннях та умовах цього Договору, надає Позичальнику кредит, а Позичальник зобов'язується належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти в порядку та строки, визначені Договором. Згідно п.п. 3.1, 3.4 Кредитного Договору, Банк надає Позичальнику кредит на умовах його строковості, забезпеченості, повернення та плати за користування. Сторони встановили, що нарахування процентів по Договору здійснюється щомісяця за фактичне число календарних днів користування кредитом виходячи з фактичної кількості днів в місяці та році (метод факт/факт). При цьому проценти за користування кредитом нараховується на залишок фактичної заборгованості за кредитом починаючи з дня надання кредиту до дня повного погашення заборгованості за кредитом включно. Згідно п. 10.1. Кредитного договору, за порушення строків повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом та комісій, передбачених цим Договором, Позичальник сплачує Банку пеню у розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу за кожен день прострочки. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Згідно зі ст.ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України) Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. (ч.2 ст. 615 Цивільного кодексу України) Відповідно до частини першої статі 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ч. 1 ст 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 27 квітня 2016 року (вих. №1140000/15-73142) ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» направило на адресу позичальника [PERSON] повідомлення про неналежне виконання зобов'язань за кредитним договором, яким повідомляло про загальний розмір заборгованості по Кредитному договору, який станом на 15 квітня 2016 року складав загальну суму 17555,52 дол. США та вимогою достроково сплатити суму кредиту, нараховані проценти за користування кредитом, однак вищевказана вимога залишена без належного реагування з боку [PERSON] (а.с. 16) Як убачається з матеріалів справи, підтверджується наявними у справі доказами, відповідачем [PERSON] порушено договірні зобов'язання в частині своєчасного повернення кредиту, у зв'язку з чим виникла заборгованість за Кредитним договором №2203130015 від 11 лютого 2008 року, яка станом на 28 листопада 2016 року складає 18330,02 дол. США (в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку становить 471529,24 грн.), яка включає: заборгованість по кредиту в сумі - 9475,82 доларів США (в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку становить 243760,03 грн.), заборгованість по відсоткам в сумі - 8854,20 доларів США (в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку становить 227769,21 грн.), що підтверджується наданими позивачем розрахунками, які долучено до матеріалів справи, надані позивачем розрахунки не оспорюються відповідачем, який не скористався процесуальним правом надати пояснення по суті предмету спору, та доказів, які мали спростувати викладені у позові розрахунки та факт неналежного виконання договірних зобов'язань по кредитному договору. Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. У силу положень статей 192, 533 ЦК України та статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини,- стягнути грошову суму в іноземній валюті. Якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Такого ж висновку дійшла судова палата Верховного суду України з розгляду цивільних справ у справі № 6-145цс14. При ухваленні рішення суд враховує наявність у Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» дозволу виданого Національним Банком України №10-4, зареєстрований Національним Банком України 27 березня 1992 року за номером 94, та банківської ліцензії за № 10 видану Національним Банком України 11 жовтня 2006 року на право здійснення операцій, визначених частиною 1 та пунктами 5-11 частини 2 ст. 47 ЗУ «Про банки та банківську діяльність» згідно з додатками до цього дозволу, які дають право на здійснення банківських операцій з валютними цінностями. (а.с. 22-25) Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню в повному обсязі, суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" заборгованість за Кредитним договором №2203130015 від 11 лютого 2008 року на загальну суму 18330,02 доларів США. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" судові витрати по сплаті судового збору в сумі 7072,94 грн., які сплачено позивачем за подання позову до суду, що підтверджується долученим до справи оригіналом платіжного документа. Враховуючи наведене та

Outcome: approved