Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

КП БМР «Білоцерківтепломережа» звернулося до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що КП БМР «Білоцерківтепломережа» є виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Згідно особового рахунку № [NUMBER] відповідачі не сплачують в повному обсязі кошти за надані послуги з опалення та підігріву води за затвердженими в установленому порядку тарифами, в зв`язку з чим за ними рахується заборгованість перед КП БМР «Білоцерківтепломережа» в сумі 31 639 грн. 73 коп. за період з 01.06.2016 року по 01.07.2021 року, яку відповідачі добровільно не сплачують, а тому позивач просить суд стягнути з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за надані послуги централізованого опалення за період з 01.06.2016 року по 01.07.2021 року в розмірі 31 639 грн. 73 коп., суму на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів в розмірі 6 574 грн. 95 коп., три відсотки річних в сумі 2 363 грн. 35 коп. та судові витрати по справі. Ухвалою суду від 20.09.2021 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 12.10.2021 року від представника відповідача [PERSON] - адвоката Вдовики О.М. надійшов відзив на позовну заяву, який мотивувала тим, що власниками квартири [ADDRESS] відповідач [PERSON] та неповнолітній [PERSON] , інтереси якого вона представляє. Зазначає, що неповнолітній відповідач [PERSON] володіє неповною цивільною дієздатністю згідно зі ст. 32 ЦК України, у зв`язку з чим, будучи власником нерухомого майна, не здатен самостійно здійснювати свої права та обов`язки, пов`язані з володінням ним. Тому відповідно до ст. 177 СК України обов`язок дбати про збереження та використання майна дитини в її інтересах покладається на батьків, які у відповідності до ст. 242 ЦК України є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. А тому, просить суд в задоволенні позовних вимог до [PERSON] відмовити в повному обсязі. Разом з цим, просить суд залучити в якості відповідача матір неповнолітнього [PERSON] . 22 жовтня 2021 року на адресу суду від КП БМР «Білоцерківтепломережа» надійшла відповідь на відзив, в якому позивач вважає відзив необґрунтованим, оскільки згідно особового рахунку № [NUMBER] 1/2 частина, яка належить [PERSON] становить 15 819,87 грн. від основного боргу 31 639,73 грн. Тому за 1/2 частину, яка належить [PERSON] повинні сплачувати - батько [PERSON] та мати [PERSON] . А тому, просить залучити в якості належного відповідача, яка діє в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] ; стягнути з [PERSON] суму боргу в розмірі 23 729,80 грн. (3/4 частини) за послуги постачання теплової енергії на користь позивача, 4 931,21 грн. інфляційних втрат від суми 6 574,95 грн., 3% річних 1 772,51 грн. та судовий збір в сумі 1 702,50 грн.; стягнути з [PERSON] суму боргу в розмірі 7 909,93 грн. (1/4 частина/ за послуги постачання теплової енергії на користь позивача, 1 643,74 грн. інфляційних втрат від суми 6 574,95 грн., 3% річних 590,84 грн. та судовий збір в сумі 567,50 грн. Протокольною ухвалою суду від 22 листопада 2021 року в задоволенні клопотання представника позивача та представника відповідача [PERSON] - адвоката Вдовика О.М. про залучення в якості відповідача [PERSON] відмовлено. Позивач в судове засідання свого представника не направив, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, представник позивача подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Вдовика О.М. в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, направила клопотання про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги до [PERSON] не визнала та заперечувала проти їхнього задоволення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Дослідивши наявні в справі матеріали, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, з матеріалів справи вбачається, що по особовому рахунку № [NUMBER] , який відкрито Комунальним підприємством Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» за адресою: [ADDRESS] , рахується заборгованість за послуги з опалення та гарячого водопостачання перед КП БМР «Білоцерківтепломережа» за період з 01.06.2016 року по 01.07.2021 року в сумі 31 639 грн. 73 коп., що підтверджується розрахунковим листом абонента, наданого позивачем. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] належить 1/2 частини квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування №1-1490 від 15.10.2014 року, посвідченого Другою Білоцерківською міською державною нотаріальною конторою. Власником іншої 1/2 частини квартири є неповнолітній [PERSON] , [INFO] , на підставі дублікату договору купівлі-продажу квартири від 18.05.2011 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області Приймак А.П., зареєстрованого в реєстрі за №3-260 /а.с. 49/ Судом встановлено, що відповідно до повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області 14 жовтня 2010 року, батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] (відповідач по справі) та [PERSON] /а.с. 44/ Позивач в позовній заяві зазначає, що на адресу відповідачів було надіслано претензію про наявність заборгованості з вимогою сплатити її протягом місяця, яка залишилася без задоволення. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 4 ст. 19 в редакції Закону України "Про житлово-комунальні послуги" № 1875-4 від 24.06.2004 р., (діяв на правові відносини до 01.05.2019 р.) виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація). У відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 6 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" №2189-УІІІ від 09.11.2017 р. (діючого законодавства з 01.11.2019 р.), виконавцями комунальних послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація. У відповідності до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державне регулювання у сфері комунальних послуг" від 09.07.2010 № 2479-VІ, органом державного регулювання у сфері комунальних послуг є національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Згідно ч.1 п. 1 ст. 6 згаданого вище Закону, передбачено, що Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг бере участь у формуванні та реалізації державної політики у сфері теплопостачання і централізованого водопостачання та водовідведення... Відповідно до ч. 4 ст. 5 в редакції Закону України "Про житлово-комунальні послуги" № 1875-4 від 24.06.2004 р., національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, формує в межах своєї компетенції державну політику щодо встановлення цін на природний газ, тарифів на транспортування та постачання підприємствам і організаціям, які виробляють та надають житлово-комунальні послуги населенню. Згідно з ч. 2 ст. 14 в редакції Закону України "Про житлово-комунальні послуги" № 1875-4 від 24.06.2004 р. передбачено, що ціни/тарифи на комунальні послуги формуються і затверджуються національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах відповідно до їхніх повноважень, визначених законом. Плата за комунальні послуги (централізоване опалення, централізоване постачання гарячої води) береться за затвердженими постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг в установленому порядку тарифами та вноситься щомісяця. Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" №2189-VІІІ від 09.11.2017 (діючого законодавства з 01.05.2019 р.), ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Згідно з ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Пунктами 1,2 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" №2189-VІІІ від 09.11.2017 р. (діючого законодавства з 01.11.2019 р.), покладено обов`язок на індивідуального споживача щодо укладення договору про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. Оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. У відповідності до ч.1, 3 ст. 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" №2189-УІІІ від 09.11.2017 р. (діючого законодавства з 01.11.2019 р.), споживач здійснює оплату за спожиті житлово- комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі, відповідно Висновоку Верховного суду викладеного у постанові від 14.02.2018 року у справі № 462/6393/15-ц). Відповідно до ст.162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ч.1, ч.4 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ст.322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. А тому, згідно вищенаведених правових норм обов`язком відповідача є своєчасна оплата цих послуг згідно затверджених в установленому порядку тарифів. За ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач просив стягнути з відповідачів суму інфляційний втрат в розмірі 6 574 грн. 95 коп., три відсотки річних в сумі 2 363 грн. 35 коп. за період з 01.06.2016 року по 01.07.2021 року. Як роз`яснив Верховний Суд України у правовій позиції від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2023цс15, закріплена в пункті 10 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення платежів за житлово - комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування до таких правовідносин правових норм, установлених у статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами. Тобто, у разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово - комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена ст. 625 ЦК України. В даному випадку, факт порушення відповідачами зобов`язань щодо своєчасної оплати за надані житлово - комунальні послуги встановлений, а наявність непогашеної заборгованості перед виконавцем послуг КП БМР «Білоцерківтепломережа» підтверджується матеріалами справи. Разом з тим, відповідно до приписів ч.1 ст.47 ЦПК України, здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи. Відповідно до ч.1 ст.30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Встановлено, що на час звернення позивача до суду з даним позовом [PERSON] досяг 15-ти років, тобто є неповнолітнім, а тому в силу наведених вище норм матеріального та процесуального права не може бути стороною по справі та не може бути солідарним боржником, оскільки не має цивільної процесуальної дієздатності і відповідно не може особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обв`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність). За таких обставин, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості з [PERSON] , оскільки, будучи неповнолітнім, він не може бути відповідачем у справі. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Однак, відповідач відзив на позов з належними та допустимими доказами в підтвердження заперечень та спростування доводів позивача до суду не подав. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] , який також діє як законний представник неповнолітнього відповідача [PERSON] , отримуючи послуги з теплопостачання, які надає позивач, оплату за них не здійснює, тому вимоги позивача до нього є законними, обґрунтованими та доведеними, у зв`язку з чим підлягають до задоволення. Таким чином стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії в розмірі 31 639 грн. 73 коп., суму на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів в розмірі 6 574 грн. 95 коп., три відсотки річних в сумі 2 363 грн. 35 коп. Крім того стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 2270 грн.

Outcome: partial