Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

04.03.2014 позивач звернувся до суду з названим позовом. Посилався на те, що 19.12.2013 року Волноваським районним судом Донецької області було ухвалене рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом надання КС "Кредитно - Депозитний Центр Професіонал" права продажу нерухомого майна від свого імені будь-якій особі - покупцеві на підставі іпотечного договору, а саме житлового будинку [ADDRESS], загальною площею 131,4 кв.м., житловою площею 61,10 кв.м. та земельної ділянки, розташованої у [ADDRESS], цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,22 га (кадастровий номер 1234567898:01:000:0161), що раніше належало [PERSON] 26 грудня 2013 року відповідачу було направлено вимогу про добровільне виселення, зняття з реєстраційного обліку та виконання інших зобов'язань, що виникли із Договору іпотеки. Після спливу 30 денного строку на добровільне виселення, вони набули права на звернення до суду задля примусового виселення відповідача з предмету іпотеки. Тому просили суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування на вказаний будинок та земельну ділянку, усунути перешкоди у розпорядженні, володінні та користуванні ними шляхом виселення зі зняттям з реєстраційного обліку, зобов'язати відповідачку передати ключі та інформацію щодо подальшого вільного входу у приміщення, стягнути з неї судовий збір. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, на позові наполягав. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, просила розглядати справу у її відсутність, т.я. не може з'явитися до суду за станом здоров'я. В задоволенні позову просила відмовити. Представник відповідачки позов не визнала та пояснила, що право вимагати визнати особу такою, що втратила право на житлову площу, має лише власник, а позивач є іпотекоутримувачем. Позивач не надав жодного доказу того, що відповідачка проживає у спірному будинку, тоді як фактично вона з 2011 року проживає по [ADDRESS]. Крім того, Законом України від 04.06.2014 накладено мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів. Вислухавши пояснення представника відповідачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Волноваського районного суду від 19.12.2013 року з відповідачки було стягнуто заборгованість за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом надання КС "Кредитно - Депозитний Центр Професіонал" права продажу нерухомого майна від свого імені будь-якій особі - покупцеві на підставі іпотечного договору, а саме житлового будинку [ADDRESS], загальною площею 131,4 кв.м., житловою площею 61,10 кв.м. та земельної ділянки, розташованої у [ADDRESS], цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,22 га (кадастровий номер 1234567898:01:000:0161) (а.с.3-4). Згідно з ч. 4 ст.9, ст.109 Житлового кодексу України, статей 39 - 40 Закону України "Про іпотеку" виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення. При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Роз'яснення щодо виселення мешканців об'єкта іпотеки за умови дотримання письмової вимоги про виселення та звільнення житлового приміщення протягом одного місяця з дати одержання цієї вимоги, наведені також у п. 43 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин". Як вбачається з матеріалів справи, позивачем 26 грудня 2013 року відповідачці було направлено вимогу про добровільне виселення, зняття з реєстраційного обліку та виконання інших зобов'язань, що виникли із Договору іпотеки (а.с.5), але позивачем не надано ніяких даних про те, що відповідач не звільнила спірний будинок та проживає в ньому. Навпаки, згідно довідки виконкому Іванівської сільської ради Волноваського району №02-45/159 від 03.04.2014 року [PERSON] фактично з 2011 року проживає у свого співмешканця [PERSON] в будинку [ADDRESS] (а.с.46) Тому підстави для її примусового виселення з будинку [ADDRESS] відсутні, оскільки вона там не проживає. Позивачем в заявлених вимогах щодо визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, не викладено обставин, якими він обґрунтовує ці вимоги. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оскільки позивач не навів та не довів обставин, якими він обґрунтовує вимоги щодо визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням зі зняттям з реєстраційного обліку, то в цій частині вимог йому необхідно відмовити за необґрунтованістю. Що стосується вимоги про зобов'язання передати ключі та інформацію щодо подальшого вільного входу в приміщення, то вони не підлягають задоволенню, так як позивач не надав ніяких доказів того, що він є власником будинку, тому й правових підстав для зобов'язання відповідачки передати йому ключі немає. Посилання представника відповідача на те, що Законом України від 04.06.2014 накладено мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів, не заслуговують на увагу, так як цей мораторій накладено на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів, в іноземній валюті, тоді як з рішення суду від 19.12.2013 вбачається, що відповідачка отримала кредит в національній валюті в сумі 75000грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи те, що в задоволенні позовних вимог позивачу суд відмовляє, то й судові витрати не підлягають стягненню з відповідача. На підставі ст.ст.9, 109 Житлового кодексу України, статей 39 - 40 Закону України "Про іпотеку",

Outcome: dismissed