Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

У листопаді 2013 року Державне територіально - галузеве об'єднання "Південно - Західна залізниця" (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Комісії по трудових спорах Вагонної дільниці станції Київ - Пасажирський ДТГО "Південно - Західна залізниця" (далі - відповідач), третя особа: [PERSON] (далі - третя) про скасування рішення. Позовні вимоги, які були уточнені в ході розгляду справи, обґрунтовані тим, що рішенням відповідача від 01.11.2013 р. було задоволено заяву третьої особи про незаконне нарахування преміальної оплати за липень місяць 2013 р. в розмірі 5 % преміальної оплати, замість 15 % передбачених Колективним договором. Позивач вважає, що відповідач не має права вирішувати даний спір, оскільки, розгляд даних заяв відносить виключно до компетенції суду, крім того, відповідно до Колективного договору, виплата премій працівникам здійснюється за наявністю коштів. Тому, позивач просив суд визнати незаконним та скасувати рішення комісії по трудових спорах Відокремленого підрозділу Вагонної дільниці станції Київ-Пасажирський Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно - Західна залізниця" від 01.11.2013 року про незаконне нарахування преміальної оплати за липень 2013 року в розмірі 5 % преміальної оплати, замість 15 %, передбачених Колективним договором, що прийняте за заявою [PERSON] від 18.10.2013 року. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити їх в повному обсязі. У судове засідання представник відповідача не з'явився, суду надав заяву про розгляду справи без його участі. Третя особа в судове засідання не з'явилася, до суду подала заяву про розгляд справи без її участі, у вирішенні спору покладалася на розсуд суду. Відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, повно та всебічно дослідивши надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Наказом від 29.08.2013 р. про преміювання працівників за липень місяць 2013 року, було визначено розмір премії для провідників - 5 %. Рішенням відповідача від 01.11.2013 р., прийнятим за заявою третьої особи, про незаконне нарахування преміальної оплати за липень місяць 2013 р. в розмірі 5 %, замість 15 %, передбачених Колективним договором, дану заяву було задоволено, скасовано п. 3 наказу від 29.08.2013 р., що стосується нарахування 5 % преміальної оплати провіднику пас. вагонів [PERSON] за липень місяць та зобов'язано бухгалтерію додатково нарахувати та виплатити третій особі 10 % преміальної оплати. (а.с.7-12). Зазначене рішення обґрунтоване тим, що відповідно до п.3.13 Колективного договору, премію працівникам потрібно встановити згідно «Положення про преміювання», а саме: для провідників у розмірі 15 %. Оскільки, розмір премії визначний у Колективному договорі, то виплата зазначеної преміальної оплати є невід'ємною від виплати заробітної плати, а тому зменшення її розміру в односторонньому порядку, як умови договору, є незаконним і таким що погіршує умови оплати праці. У Положенні про преміювання робітників відокремленого підрозділу Вагонної дільниці ст. Київ - пасажирський від 11.01.2012 р., визначено, що провідникам підлягає виплата премії в розмірі 15 % (а.с.57). Пунктом 3.4. Колективного договору передбачено, що для посилення матеріальної зацікавленості робітників підприємств, необхідно керуватись Положення про преміювання, встановлювати робітникам максимальний розмір премії при наявності коштів до 70 % включно, керівникам, спеціалістам та службовцям до 50 % включно. Виплату премій проводити відповідно до вказівок залізниці щодо виконання основних показників преміювання по залізниці. При вирішенні спорів про виплату премій, винагороди за підсумками роботи за рік чи за вислугу років, надбавок і доплат необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат. Працівники, на яких поширюються зазначені нормативно-правові акти, можуть бути позбавлені таких виплат (або розмір останніх може бути зменшено) лише у випадках і за умов, передбачених цими актами. З мотивів відсутності коштів у проведенні вказаних виплат може бути відмовлено в тому разі, коли вони обумовлені в зазначених актах наявністю певних коштів чи фінансування (п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24.12.1999 № 13»). У районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах розглядаються трудові спори за заявами працівників у питанні застосування законодавства про працю, яке відповідно до чинного законодавства попередньо було вирішено власником або уповноваженим ним органом і виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) підприємства, установи, організації (підрозділу) в межах наданих їм прав (п.5 ч. 1 ст. 232 Кодексу законів про працю України). Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Беручи до уваги пояснення представника позивача та надані по справі докази, враховуючи те, що виплата премії працівникам, а в даному випадку провідникам, здійснюється для посилення матеріальної зацікавленості робітників підприємств в розмірі 15 % лише за наявністю коштів, а отже такий розмір премії не є обов'язковим, суд дійшов до висновку, що рішення відповідача від 01.11.2013 р. є незаконним та підлягає скасуванню.

Outcome: approved