Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-12 00:00:00

10.11.2016 р. [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовною заявою, яку 07.11.2017 року було уточнено, до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] як наймач квартири у зв'язку із тим, що остання більше ніж 27 років не проживає у спірній квартирі, чим чинить перешкоди у користуванні власністю іншим членам сім»ї. Позивач [PERSON] в судове засідання зявився, на позовних вимогах наполягав, просив позов задовольнити. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги в судовому засіданні підтримав. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав, надав суду заперечення в якому зазначає, що [PERSON], не проживає в спірній квартирі у зв'язку із тим, що позивачами чиняться перешкоди, та відповідач через тяжкі захворювання потребує сторонньої допомоги, тому просив в задоволенні позовних вимог відмовити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні просив відмовити в задоволені позовних вимог. Ухвалою суду від 08.12.2017 р. за клопотанням представника відповідача витребуваноз комунальної установи «Центр первинної медико-санітарної допомоги №3» Криворізької міської ради інформацію про те, чи перебуває [PERSON], під наглядом лікарів даного Центру первинної медико-санітарної допомоги №3, з якого часу та з приводу якого захворювання, а також чи потребує [PERSON] стороннього догляду. Провадження у справі відкрито ухвалою судді від 02.12.2016 року та призначено до судового розгляду. 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції. Згідно пп.9 п.1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з таких підстав. Встановлені судом обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] є наймачем житлового приміщення [ADDRESS], а.с.7, де крім неї також зареєстровані: невістка [PERSON], онук [PERSON] та [PERSON], тобто між сторонами існують житлові правовідносини. Рішенням Тернівського районного суду м.Кривого Рогу від 13.02.2009 вселено [PERSON] до квартири [ADDRESS] та зобовязано [PERSON], [PERSON] надати дублікат ключів від вхідних дверей вищевказаної квартири, а.с.77. З 2008 року відповідач [PERSON] не проживає у спірній квартирі . В контексті ст.15 ЦК України право на захист порушеного права виникає у особи в разі його порушення, а способи захисту порушеного права прямо передбачені ст.16 ЦК України. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінка суду. Згідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Крім того, положення п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі - Конвенція) гарантують кожній особі також право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла, та обовязок державних органів «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення у справі "Пауел Райнер проти Обєднаного Королівства" від 21.02.1990 р.). Такий загальний захист поширюється як на власника квартири (рішення у справі "Гіллоу проти Обєднаного Королівства" від 24.11.1986 р.), так і на наймача (рішення у справі "Ларкос проти Кіпру" від 18.02.1999 р.). Згідно до пункту 2 ст. 8 Конвенції втручання в право особи на житло має бути передбачене законом і необхідне в демократичному суспільстві, а також здійснюватися в інтересах національної і громадської безпеки або економічного добробуту країни, для охорони порядку і запобігання злочинності, охорони здоров'я чи моралі, захисту прав і свобод інших осіб. Також суд відмічає, що відповідно до положень ч.1 і ч.2 ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Згідно до п.10 постанови Пленуму ВСУ "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" № 2 від 12.04.85 у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Отже закон повязує позбавлення особи права на користування житлом через її відсутність саме з неповажних причин за місцем проживання. Так судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради від 15.07.2009 р. №391 [PERSON] призначено помічника [PERSON], як дієздатній особі, яка потребує сторонньої допомоги, а.с.82. Те, що [PERSON] потребує сторонньої допомоги, також підтверджується листом КУ «Центру первинної медико-санітарної допомоги №3» КМР від 05.01.2018, а.с.103, згідно якого [PERSON] перебуває на обліку з приводу генералізованого атеросклерозу ДЕП ІІІ ст.; вестибуломозочкового синдрому; ІХС дифузного кардіосклерозу ; фібріляції передсердець постійної форми; гіпертонічної хвороби ІІ ст.; ризик 4 СН ІІ Б ст. Отже, на думку суду, відповідач [PERSON] не проживає у спірній квартирі з поважних причин, тому передбачені законом підстави для визнання її такою, що втратила право користування житлом, відсутні. З урахуванням вищевикладеного, з метою дотримання принципу на повагу до житла,

Outcome: dismissed