Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-04 00:00:00

12 грудня 2016 року [PERSON] звернувся до суду із позовом про визнання права власності на земельну частку (пай) у порядку спадкування за заповітом. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 20 лютого 2007 року померла його рідна тітка по лінії батька [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на все її майно та майнові права. [PERSON] з 1946 року по 1965 рік працювала у колгоспі «Червоний Партизан» [PERSON] сільської ради Білопільського району Сумської області. У 1965 році [PERSON] припинила роботу в колгоспі у звязку з виходом на пенсію по інвалідності. Будучи членом колгоспу "Червоний Партизан", остання мала право на земельну частку (пай) у даному господарстві, але при розпаюванні помилково не була включена до списку, доданого до Державного акта на право колективної власності на землю, у звязку з чим за життя так і не одержала сертифікат на право власності на земельну частку (пай) у вказаному підприємстві. За життя [PERSON] склала заповіт, яким все те, що їй буде належити на день смерті, заповіла йому. Він своєчасно прийняв спадщину після смерті тітки, проте у позасудовому порядку немає можливості оформити своє право на земельну частку (пай), що залишилась у спадщину після смерті [PERSON], а тому просить визнати за ним право власності на земельну частку (пай) розміром 4,57 умовних кадастрових гектарів, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) із земель резервного фонду або запасу [PERSON] сільської ради в порядку спадкування після смерті рідної тітки [PERSON] У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Позивач уточнив, що померла [PERSON] доводиться йому рідною сестрою по матері, а в тексті позовної заяви допущена описка, що померла є його тіткою по лінії батька. Представник [PERSON] сільської ради Білопільського району Сумської області - сільський голова [PERSON] позов не визнав, вказав, що в 1972 році відбулася зміна в адміністративно-територіальному поділі земель і територія села Барило Білопільського району, яке до цього було підпорядковане [PERSON] сільській раді, відійшло під юрисдикцію Вирівської сільської ради Білопільського району. Землі, тваринницькі приміщення, машино-тракторні парки, що знаходилися на території села Барило, та люди, що мешкали та працювали на цій території, були передані з колгоспу "Червоний Партизан" [PERSON] сільської ради до колгоспу "Зоря комунізму" Вирівської сільської ради. На момент розпаювання земель колгоспу "Червоний Партизан" [PERSON] не була його членом, а тому не була включена до списку, доданого до Державного акта на право колективної власності на землю та не одержала сертифікат на право власності на земельну частку (пай) у вказаному підприємстві із зазначених вище підстав. Представник відповідача - [PERSON] районної державної адміністрації [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав, вказав, що позивач не надав суду доказів на підтвердження того, що на момент розпаювання земель [PERSON] була членом колгоспу "Червоний партизан", а тому мала право на отримання земельного паю на території [PERSON] сільської ради. Представник третьої особи - Вирівської сільської ради Білопільського району в судове засідання не з'явився, сільський голова [PERSON] надіслав листа про розгляд справи без участі їх представника, при вирішенні справи покладаються на розсуд суду. Представник третьої особи [PERSON] державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, завідувач нотаріальної контори [PERSON] направила суду заяву про розгляд справи без участі їх представника. Представник третьої особи відділу Держгеокадастру у [PERSON] районі в судове засідання не зявився, начальник відділу [PERSON] направив листа про розгляд справи без участі їх представника. Заслухавши позивача [PERSON], його представника [PERSON], представника відповідача [PERSON] РДА [PERSON], представника відповідача [PERSON] сільської ради [PERSON], повно, всебічно і обєктивно дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши їх в сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозвязку, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 15 грудня 1930 року в с. Барило Білопільського району Сумської області народилася [PERSON] (а. с. 7). 20 лютого 2007 року в м. Білопіллі Сумської області [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про її смерть (а. с. 10). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на все її майно та майнові права, які не припинились внаслідок її смерті. За життя вона склала заповіт, посвідчений виконкомом Вирівської сільської ради Білопільського району та зареєстрований в книзі для запису нотаріальних дій за №115, яким все своє майно та все те, що буде належати їй на день смерті, заповіла [PERSON], позивачу в справі (а. с. 9). Як вбачається з копії будинкової книги, позивач [PERSON] та [PERSON] на день смерті останньої були зареєстровані за однією адресою: Сумська область, м. Білопілля, вул. Піонерська, 12 (а. с. 11-12). Відповідно до довідки виконкому [PERSON] міської ради Сумської області від 27 липня 2015 року [PERSON] дійсно проживає в [INFO] та фактично протягом шести місяців прийняв спадщину після смерті [PERSON], оскільки прийняв заходи по охороні спадкового майна (а. с. 14). У відповідності до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З листа [PERSON] державної нотаріальної контори від 20 січня 2017 року №1925/01-16 вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON], яка померла 20 лютого 2002 року, не заводились (а. с. 40). Таким чином, позивач [PERSON] згідно зі ст. ст. 1268, 1270 ЦК України вважається таким, що фактично прийняв спадщину після смерті [PERSON] Також судом встановлено, що [PERSON] з народження та до 1991 року мешканка в с. Барило Білопільського району. З травня 1946 року по грудень 1951 року, з 01 січня 1959 року по 31 грудня 1960 року, з 1 січня 1962 року по 31 грудня 1964 року була членом колгоспу "Червоний Партизан" [PERSON] сільської ради Білопільського району Сумської області, що підтверджується ксерокопією довідки та протоколу №303 від 03 вересня 1965 року, що стало підставою для призначення [PERSON] районною радою соціального забезпечення колгоспників 27 вересня 1965 року пенсії [PERSON] як колгоспниці по інвалідності з 24 вересня 1965 року по 31 серпня 1966 року (а. с. 21, 22, 24, 78). В подальшому ввказану пенсію [PERSON] було призначено безстроково (а. с. 76-77). Проте, як вбачається з архівної довідки "[PERSON] районного трудового архіву" від 26 квітня 2017 року №784 [PERSON] також працювала у колгоспі "Зоря комунізму" с. Вири Білопільського району, а саме в: 1954 році - 37 днів, 1956 році - 1 день, 1959 році - 115 днів, 1960 році - 94 дні, 1961 році - 4 дні, 1962 році - 123 дні, 1963 році - 85 днів, 1964 році - 158 днів, в 1965 - 1967 роках - кількість днів не вказана, 1972 році - 106 днів, 1973 році - 98 днів, 1974 році - 138 днів, 1975 році - 125 днів (а. с. 158). Як вбачається з листа [PERSON] сільської ради Білопільського району Сумської області №132 від 10 березня 2016 року при реорганізації колгоспів в 1971 році села Барило та Головачі разом з землями, тваринницькими приміщеннями, машино-тракторними парками та людьми передані до колгоспу "Зоря комунізму" Вирівської сільської ради. При розпаюванні земель земельні паї колгоспникам та пенсіонерам з їх числа сіл Барило, Головачі надавалися Вирівською сільською радою із земель колгоспу "Зоря комунізму" (а. с. 29). Відповідно до наданої Державним архівом Сумської області копії рішення виконавчого комітету Сумської обласної Ради депутатів трудящих "Про деякі зміни в адміністративно-територіальному поділі окремих районів області" від 08 серпня 1972 року №412 на підставі клопотання райкому КП України та виконкому районної Ради депутатів трудящих Білопільського району виконкомом обласної Ради депутатів трудящих проведено такі зміни в адміністративно-територіальному поділі: виключено з території [PERSON] сільської ради Білопільського району села Кравченкове, Барило, Головачі та підпорядковано їх Вирівській сільській раді Білопільського району (а. с. 84). Як вбачається з довідки правління колгоспу "Зоря комунізму" Білопільського району № 402 від 15 вересня 1975 року, [PERSON] є членом колгоспу "Зоря комунізму" Білопільського району і її трудовий стаж становить 18 років (а. с. 154). Відповідно до довідки Вирівської сільської ради Білопільського району від 04 травня 2017 року №170 [PERSON] згідно записів погосподарських книг Вирівської сільської ради проживала в с. Барило по 1990 рік включно. Відомості щодо місця роботи [PERSON] у сільській раді відсутні, проте у погосподарській книзі №23 Вирівської сільської ради по особовому рахунку №1571 за 1974-1976 роки є відмітка щодо місця роботи [PERSON], а саме: "к-п "Зоря комунізму" (а. с. 165). Таким чином, із вказаних вище документів вбачається, що [PERSON] одночасно була членом колгоспу як "Червоний Партизан", так і "Зоря комунізму". Крім того, сам позивач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що сестра оформила пенсію по інвалідності, але продовжувала працювати в колгоспі. На час передачі земель з [PERSON] сільської ради до Вирівської сільської ради вона працювала в дитячому садочку колгоспу "Червоний Партизан", що був розташований в с. Барило Білопільського району. Після передачі земель вона продовжувала працювати в дитячому садочку, але він вже відносився до колгоспу "Зоря комунізму" Вирівської сільської ради. Після виходу на пенсію з даного колгоспу вона продовжувала в ньому отримувати, як пенсіонер, матеріальну допомогу у вигляді грошей, зернових круп, цукру. Згідно з ксерокопією державного акту на право колективної власності на землю серії СМ №00009, виданого [PERSON] сільською радою народних депутатів Білопільського району Сумської області 14 червня 1995 року на підставі рішення цієї ж ради від 25 квітня 1995 року, зареєстрованого в книзі записів Державних актів на право колективної власності на землю за №10, Колективному сільськогосподарському підприємству "Вир", яке було провонаступником колгоспу "Червоний Партизан", передано в колективну власність 2296,5 га землі в межах згідно з планом для сільськогосподарського використання (а. с. 121, 167). До списку громадян - членів Колективного сільськогосподарського підприємства «Вир» Білопільського району, який є додатком до вказаного держаного акту, [PERSON] включена не була (а. с. 124-136). Відповідно до ксерокопії державного акту на право колективної власності на землю серії СМ №00003, виданого Вирівською сільською радою народних депутатів Білопільського району Сумської області 22 травня 1995 року на підставі рішення цієї ж ради від 20 травня 1995 року, зареєстрованого в книзі записів Державних актів на право колективної власності на землю за №3, Колективному сільськогосподарському підприємству "Зоря", яке було правонаступником колгоспу "Зоря комунізму", передано в колективну власність 4542,1 га землі в межах згідно з планом для сільськогосподарського використання (а. с. 97). До списку громадян - членів Колективного сільськогосподарського підприємства «Зоря» Білопільського району, який є додатком до вказаного держаного акту, [PERSON] включена також не була (а. с. 100-119). Згідно з вказаними державними актами та додатками до них при розпаюванні земель вказаних господарств жителям села Барило, яке до 1972 року входило до [PERSON] сільської ради, а потім - до Вирівської сільської ради Білопільського району, земля виділялася саме з земель КСП "Зоря" Вирівської сільської ради. Згідно з п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року №720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно із п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» №720/95 від 08 серпня 1995 року право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. Статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», зокрема, передбачно, що право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Позивачем суду не надано достатніх та належних доказів на підтвердження того, що на момент розпаювання земель колгоспу "Червоний партизан" [PERSON] була його членом. Надані позивачем докази, що судом зазначені вище, мають суперечливу інформацію, що в один і той же період часу [PERSON] була членом різних колгоспів. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяв позивачу та його представнику у всебічному і повному з'ясуванню обставин справи шляхом витребування документів з різних установ, також роз'яснював право на визначення належного відповідача в даній справі і порядок його залучення. Але зазначені протиріччя позивачем усунуті не були, з належним відповідачем в даній справі він також не визначився, так як у позовній заяві відповідачем він вказав [PERSON] сільську раду, а в судовому засіданні неодноразово зазначав, що землю сестрі повинна була виділити Вирівська сільська рада. Оскільки [PERSON] не довів суду, що померла [PERSON] на момент розпаювання, а саме в червні 1995 року, земель колгоспу "Червоний партизан" його правонаступником КСП "Вир" була членом даного колгоспу, оскільки членство у колгоспі зберігається за колгоспниками, які припинили роботу по старості або інвалідності, тому суд вважає за необхідне відмовити йому в задоволенні позову до [PERSON] сільської ради Білопільського району, [PERSON] районної державної адміністрації Сумської області про визнання права власності на земельну частку (пай) у порядку спадкування за заповітом. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed