Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-17 00:00:00

Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що відповідно до укладеного Договору № б/н від 26.04.2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 8600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правил користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 31.01.2017 року має заборгованість - 68520,68 грн., яка складається з наступного: - 8400,00 грн. - заборгованість за кредитом; - 53381,54 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 3000,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500, 00 грн. - штраф (фіксована частина); - 3239,08 грн. - штраф (процентна складова). Просять суд стягнути з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» дану заборгованість за кредитним договором. Представником відповідача [PERSON] суду наданий відзив на позовну заяву, відповідно до якого вона позов не визнає, виходячи з наступного. Позивач не заперечує, що підписав заяву в банку та отримав картку «Універсальна», строк дії якої був на три роки, в останнє отримував картку строк дії якої був до травня 2013 року, потім банк не повідомляв про перевипуск картки. Будь-яких інших документів, окрім заяви він не підписував, жодних повідомлень про зміну умов кредитування не отримував. Додані до позовної заяви «Умови та правила надання банківських послуг», «Правила користування платіжною карткою» не містять відомостей про дату та реквізити розпорядчого документа, яким їх затверджено, тобто взагалі неможливо визначити, чи вони в тій редакції, що діяла на момент підписання заяви позичальника та не містять його підпису. Відповідно до розділу 3.1 «Платіжні картки» Правил для надання послуг Банк видає клієнту карту, вид якої визначений в пам`ятці клієнта та заяві, підписання якої клієнт та Банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата відкриття рахунку зазначена в Заяві. Згідно з п. 2 «Терміни та поняття» Правил, договір про надання банківських послуг складається з Заяви, Пам`ятки клієнта, Умов та Правил надання банківських послуг, Тарифами Банку. Натомість позивачем Пам`ятку, Умови та Правила надання банківських послуг, які ним підписані, до позовною заяви не долучено. Отже, визначитись, які саме пункти Умов та Правил та які Тарифи підлягають застосуванню, ані з позовною заяви, ані з доданих позивачем документів немає можливості. Таким чином, твердження позивача, що підписавши Заяву позичальника, його було повністю поінформовано про умови кредитування та Тарифи не підтверджується наданими позивачем доказами з вищевказаних підстав. У відповідності до наданого банком розрахунку, заборгованість за кредитним договором станом на 30.01.2017 року становить 68520,68 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту, заборгованості за процентами за користування кредитним коштами, пені, штрафів, крім того також вбачається, що банком відсоткова ставка подвоювалась, збільшувалась майже вдвічі та знову подвоювалась. Однак, отримуючи картку в банку та підписуючи заяву, його не було повідомлено про те, що він має сплачувати такі непомірні витрати, його з такими умовами, правилами, тарифами не ознайомлював. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілими усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладання відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Крім того, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві позичальника від 26.04.2017 року процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Банк пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просить у тому числі, крім тіла кредиту (сума яку фактично отримав в борг позичальник), стягнуті складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками на поточну і прострочену заборгованість за користування кредитними коштами, а також пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами. Позивач обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 26.04.2017 року, посилається на Тарифи, Умови та правила, що розміщені на сайті невід`ємні частини спірного договору. При цьому матеріали справи не містять підтверджень, що саме з цими Тарифами та Умовами Правилами його відповідача було ознайомлено та він погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів) та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювались самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.. Таким чином, за вказаних обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані Умови та правила надання банківських послуг, відсутність у заяві-анкеті домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Тарифи та Умови не можуть розцінюватись, як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного між ним та Банком кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Отже, за відсутності доказів, про укладення між ним та позивачем договору, яким би було досягнуто згоди про розмір відсотків, пені, штрафів, вважає, що в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. Саме такий правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду України від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19). Однак, ВП ВС дійшла висновку, що кредитор вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язанні виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Враховуючи викладене, позивач визнає лише заборгованість за кредитним договором б/н від 26.04.2017 року в розмірі 8400,06 грн. - заборгованість за кредитом. У судовому засіданні представник позивача Юклевський Д.С. наполягав на задоволенні позову в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 26.04.2007 року відповідач підписав заяву, згідно з текстом якої його ознайомлено з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами Банку, які були надані у письмовому вигляді, що підтверджується особистим підписом [PERSON] . Крім того, зазначеним підписом засвідчується факт отримання повної інформації про умови кредитування в ПриватБанку. Отже, 26.04.2007 року відповідача було ознайомлено з фінансовими умовами надання кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та прикладами розрахунку суми оплати за використання кредитних коштів. Таким чином, суд вважає, що відповідач був обізнаний про умови кредитування, порядок розрахунків за кредитом, погодився на умови кредитування за карткою «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», а тому підстави для висновку, що сторони не досягли згоди щодо істотних умов договору та про необхідність визнання кредитного договору не укладеним - відсутні. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору. Згідно з довідкою про умови кредитування за карткою «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», при видачі кредиту відповідачу була встановлена базова процентна ставка в розмірі 3% на місяць, що становить 36% річних. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним Договором належним чином не виконав. Позивач зазначає, що у зв`язку з зазначеним порушенням зобов`язань за кредитним договором станом 31.01.2017 року відповідач має заборгованість - 68520,68 грн., яка складається з наступного: - 8400,00 грн. - заборгованість за кредитом; - 53381,54 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 3000,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500, 00 грн. - штраф (фіксована частина); - 3239,08 грн. - штраф (процентна складова). Проте, такі вимоги не є цілком обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення Проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014. За змістом ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до зазначених населених пунктів належить м. Слов`янськ Донецької області. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] на момент укладання договору і в теперішній час, зареєстрований у м. Слов`янську Донецької області, що підтверджено копією його паспорта громадянина України, суд приходить до висновку, що на зазначені договірні правовідносини розповсюджується дія Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» № 1669-VІІ від 02.09.2014 року, у зв`язку з чим Банк повинен був не нараховувати або скасувати відповідачу нараховані штрафи за період з 14 квітня 2014 року. Крім того, як на підставу для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача штрафів, позивач посилається на п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг, з якими за ствердженням позивача відповідача позивач ознайомився шляхом підписання анкети - заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. Проте, Умови та правили надання банківських послуг в ПриватБанку розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/pages/70, які містяться в матеріалах даної справи не визнаються відповідачем та не містять його підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 26.04.2007 року шляхом підписання заяви-анкети. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у своїй Постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19). Враховуючи вищенаведений висновок Верховного Суду, суд вважає не правомірним збільшення процентної ставки, наведений у доданому до позову розрахунку. Отже вирішуючи питання щодо стягнення процентів з відповідача на користь позивача, суд виходить з наступного. Відповідно до статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти і такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. В судовому засіданні встановлено, що при укладенні договору сторони домовились про сплату відповідачем процентів у розмірі 36% на рік. Однак, протягом дії кредитної картки процентна ставка за користування кредитом змінювалась і становила у період: - 3 01 січня 2013 року по 31 серпня 2014 року - 30 % річних; - з 01 вересня 2014 року по 31 березня 2015 року - 34,8 % річних; - з 1 квітня 2015 року - 43,2 % річних. Судом встановлено, що збільшення відповідачем процентної ставки за користування відповідачем кредитними коштами відбувалось з порушенням вимог законодавства. Відповідач не був письмово повідомлений банком про збільшення процентної ставки, з ним не підписувались будь які угоди щодо цього. Таким чином, збільшення процентної ставки відбулося в односторонньому порядку банком без згоди позичальника. Тому такі дії ПАТ КБ «Приватбанк» є незаконними і не можуть бути підставою для стягнення з відповідача заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом у підвищеному розмірі. Отже, відповідач має сплатити банку заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом не з розрахунку 43,20% річних, оскільки збільшення процентної ставки в односторонньому порядку банком без згоди позичальника є незаконною, а з розрахунку 36% річних, як було обумовлено сторонами на час укладення кредитного договору. Що ж стосується періоду, в якому процентна ставка становила розмір менший за встановлений кредитним договором (з 01 січня 2013 року по 31 серпня 2014 року - 30 % річних; з 01 вересня 2014 року по 31 березня 2015 року - 34,8 % річних), суд приходить до переконання, що такі обставини не погіршують становище боржника, та перерахунок нарахованої заборгованості слід проводити виходячи саме з такого розміру процентної ставки. В судовому засіданні встановлено, що станом на 30.06.2014 року заборгованість за відсотками нарахована в розмірі 365,81 грн. Проте, починаючи з 01.07.2014 року сума нарахованих процентів вочевидь не відповідає зазначеній банком відсотковій ставці, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне здійснити перерахунок заборгованості по процентам, виходячи з такої формули: (сальдо заборгованості х процентну ставку : 360 х кількість днів у місяці). Виходячи з наведеної формули, заборгованість за процентами становить: липень 2014 року (з 01.07.2014 року по 31.07.2014 року) - 217,00 грн., серпень 2014 року (з 01.08.2014 року по 31.08.2014 року) - 217,00 грн. вересень 2014 року (з 01.09.2014 року по 30.09.2014 року) - 243,60 грн., жовтень 2014 року (з 01.10.2014 року по 31.10.2014 року) - 251,72 грн., листопад 2014 року (з 01.11.2014 року по 30.11.2014 року) - 243,60 грн., грудень 2014 року (з 01.12.2014 року по 31.12.2014 року) - 251,72 грн.; січень 2015 року (з 01.01.2015 року по 31.01.2015 року) - 251,72 грн.; лютий 2015 року (з 01.02.2015 року по 31.02.2015 року) - 227,36 грн.; березень 2015 року (з 01.03.2015 року по 31.03.2015 року) - 251,72 грн.; З 01.04.2015 року по 31.01.2017 року (сальдо заборгованості не змінюється, згідно розрахунку заборгованості за договором б/н від 26.04.2007 року, укладеного між ПриватБанком та відповідачем, та безпідставно збільшено процентну ставку до 43,2 %, у зв`язку з чим при проведенні розрахунку заборгованості по процентам за користування кредитом слід враховувати процентну ставку у розмірі 36 %) - 5644,84 грн. Отже загальна сума заборгованості за процентами, яка повинна бути нарахована банком виходячи з обумовленої процентної ставки становить 8166,09 грн. Крім того, як видно з розрахунку заборгованості за даним кредитним договором та виписки по рахунку відповідача, [PERSON] за період з 01.07.2014 року по 31.01.2017 року було сплачено 50,00 грн., а тому дана сума підлягає відрахування з розміру заборгованості за процентами. Тобто стягнення з відповідача на користь позивача підлягають проценти в розмірі 8116,09 грн. Таким чином з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за кредитним договором станом на 31 січня 2017 року у розмірі 16516,15 грн., яка складається з наступного: - 8400,06 грн. - заборгованість за кредитом; - 8116,09 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом. Отже, позов підлягає задоволенню частково. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача про стягнення заборгованості з відповідача у розмірі 16516,15 грн. З цих задоволених вимог підлягає сплаті судовий збір у сумі 385,60 грн. (1600 грн. - сплачений судовий збір * 24,10 %), який підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача і тому з відповідача слід стягнути на користь позивача АТ КБ «ПриватБанк» витрати по сплаті ним судового збору, у розмірі 385,60 грн.

Outcome: partial