Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-17 00:00:00

У червні 2019 року позивач [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до Вищого господарського суду України, в якому просить суд: - визнати протиправним та скасувати наказ голови ліквідаційної комісії Вищого господарського суду України від 23.10.2018 №269-к про звільнення [PERSON] ; - поновити [PERSON] на посаді помічника судді Вищого господарського суду України; - зобов`язати Вищий господарський суд України нарахувати та виплатити [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 23 жовтня 2018 року Головою ліквідаційної комісії Вищого господарського суду України [PERSON] видано наказ № 269-к про звільнення [PERSON] із займаної посади 26.10.2018 року у зв`язку із закінченням строку трудового договору відповідно до пункту 2 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України. Підставою для наказу був наказ Вищого господарського суду України від 25.09.2018 № 242-к «Про відрядження [PERSON] до національної школи суддів України». Позивач вважає, що звільнення із займаної посади незаконне, а Наказ № 269-к є неправомірним та підлягає скасуванню з огляду на наступні підстави та мотиви. Наказом № 269-к позивача звільнено із займаної посади 26.10.2018 року у зв`язку із закінченням строку трудового договору відповідно до пункту 2 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України. Підставою для Наказу № 269-к був наказ Вищого господарського суду України від 25.09.2018 № 242-к «Про відрядження [PERSON] до національної школи суддів України». З 01.07.2016 року позивач продовжував працювати на посаді помічника судді на засадах патронатної служби (Наказ №198-к від 01.07.2016). З 10.10.2016 позивач був переведений на посаду помічника судді Вищого господарського суду України [PERSON] на час виконання повноважень відповідного судді Наказ № 379-квід 10.10.2016). Станом на момент прийняття відповідачем Наказу № 269-к суддя Вищого господарського суду України [PERSON] , працівником якої був позивач, із займаної посади судді не звільнена, повноваження судді не припинені. За таких обставин, звільнення позивача з підстав «закінчення строку трудового договору» є неправомірним, оскільки такий строк визначається строком повноважень судді, працівником якого був позивач. Також зазначає, що відрядження судді [PERSON] до Національної школи суддів України, про що вказано в оспорюваному Наказі № 269-к, не давало відповідачу підстав для звільнення позивача. По-перше, відсутність судді на час виникнення спірних правовідносин (26.10.2018) не була тривалою (понад два місяці), тому у відповідача були відсутні як підстави для розгляду питання про переведення на іншу посаду, так і підстави для звільнення позивача з посади. По-друге, саме по собі відрядження судді не є підставою для звільнення судді чи припинення повноважень судді; відрядження судді не вважається сумісництвом. Суддя має право займатися викладацькою, науковою чи творчою діяльністю, що не впливає на статус та повноваження такого судді. Таким чином, звільнення позивача із займаної посади з підстав «закінчення строку трудового договору» неправомірне, тому Наказ № 269-к про звільнення [PERSON] є протиправним та підлягає скасуванню. З метою ефективного відновлення порушених прав, позивач вважає, що повинен бути поновлений на посаді помічника судді з огляду на зміст наказу про його призначення переведення) на посаду помічника судді Вищого господарського суду України (Наказ N° 379-к від 10.10.2016). Крім того, у випадку встановлення неправомірності звільнення позивача, відповідач повинен нарахувати та виплатити позивачу середній заробіток за час вимушеного прогулу. Відповідач позов не визнав, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що позивача правомірно звільнено з посади помічника судді на підставі п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України у зв`язку із закінченням строку трудового договору, оскільки суддя Вищого господарського суду України Яценко О.В. наказом від 25.09.2018 №242-к була відряджена до Національної школи суддів України терміном на 1 рік, а правосуддя не здійснювала вже з 15.12.2017. При цьому, відповідач зауважив, що Вищий господарський суд України не мав можливості перевести позивача на іншу посаду працівника апарату, яка не належить до посад державної служби, тому Вищий господарський суд України правомірно звільнив помічника судді [PERSON] із займаної посади на підставі пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП - у зв`язку із закінченням строку трудового договору. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26.06.2019 відкрито провадження у справі, розгляд якої здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання позивач [PERSON] з`явився, вимоги позову підтримав, просив задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві. Представник відповідача Вищого господарського суду України у судове засідання не з`явився. Про день, час та місце слухання справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду не відомі. Заяв та клопотань про відкладення слухання справи до суду не надходило. Суд, вислухавши думку осіб, які приймали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з таких підстав. Як вбачається з наявних в матеріалах справи доказах, наказом Вищого господарського суду України від 23.10.2018 №269-к [PERSON] звільнено з посади помічника судді служби помічників управління забезпечення роботи другої судової палати [PERSON] із займаної посади 26 жовтня 2018 року у зв`язку із закінченням строку трудового договору відповідно до пункту 2 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України. Управлінню фінансового забезпечення та бюджетного планування виплачено належну [PERSON] грошову компенсацію за невикористані ним 11 календарних днів щорічної основної відпустки за період роботи з 13.05.2018 по 26.10.2018. Підставою видачі даного наказу є: наказ Вищого господарського суду України від 25.09.2018 № 242-к "Про відрядження. [PERSON] до національної школи суддів України". Згідно наказу Вищого господарського суду України від 14.12.2017 №21 утворено ліквідаційну комісію для здійснення організаційних заходів, визначених розділом ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VІІ, пов`язаних з припиненням діяльності та ліквідацією Вищого господарського суду України, у зв`язку з початком роботи Верховного Суду. Також, вказаним наказом Вищого господарського суду України зобов`язано ліквідаційну комісію здійснити організаційні заходи, визначені розділом ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VІІ, пов`язані з припиненням діяльності та ліквідацією Вищого господарського суду України, у зв`язку з початком роботи Верховного Суду, з 15.12.2017. Наказом Вищого господарського суду України від 14.12.2017 №21а доповнено наказ від 14.12.2017 №21, зокрема, пунктом 5 наступного змісту: "Припинити юридичну особу Вищий господарський суд України (код ЄДРПОУ 00018738) м. Київ, вул. Копиленка, 6, 01016, шляхом ліквідації". Згідно наказу Вищого господарського суду України від 25.09.2018 №242-к [PERSON] , суддю Вищого господарського суду України, з 01 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року відряджено для роботи у Національній школі суддів України. Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного. Спірні правовідносини врегульовано нормами Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 року №1402-VIII (далі - Закон №1402-VIII), Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року №889-VIII (далі - Закон №889-VIII), Положення про помічника судді, затвердженого рішенням Ради суддів України від 18 травня 2018 року №21. Законом №889-VІІІ визначено, що посада помічника судді віднесена до посад працівників патронатної служби. Відповідно до ч. 1 ст. 92 Закону №889-VІІІ до посад патронатної служби належать посади радників, помічників, уповноважених та прес-секретаря Президента України, працівників секретаріатів Голови Верховної Ради України, його Першого заступника та заступника, працівників патронатних служб Прем`єр-міністра України та інших членів Кабінету Міністрів України, помічників-консультантів народних депутатів України, помічників та наукових консультантів суддів Конституційного Суду України, помічників суддів, а також посади патронатних служб в інших державних органах. Частиною 2 статті 92 Закону №889-VІІІ встановлено, що працівник патронатної служби призначається на посаду на строк повноважень особи, працівником патронатної служби якої він призначений. Відповідно до ч. 3 ст. 92 Закону №889-VІІІ трудові відносини з працівником патронатної служби припиняються в день припинення повноважень особи, працівником патронатної служби якої він призначений. Акт про звільнення приймається керівником державної служби. На працівників патронатної служби поширюється дія законодавства про працю, крім статей 39 1, 41 - 43 1, 49 2 Кодексу законів про працю України. Особливості патронатної служби в судах, органах та установах системи правосуддя визначаються законодавством про судоустрій і статус суддів (ч. 4 ст. 92 Закону №889-VІІІ). Частиною 1 статті 157 Закону №1402-VІІІ встановлено, що кожний суддя має помічника (помічників), статус і умови діяльності якого (яких) визначаються цим Законом та Положенням про помічника (помічників) судді, затвердженим Радою суддів України. Відповідно до ч. 3 ст. 157 вказаного Закону судді самостійно здійснюють добір помічників. Помічник судді призначається на посаду та звільняється з посади керівником апарату відповідного суду за поданням судді. Відповідний порядок призначення та звільнення помічника судді зазначений у Положенні про помічника судді, затвердженого рішенням Ради суддів України від 18.05.2018 №21 (далі - Положення). Пунктом 2 Положення встановлено, що помічник судді - це працівник патронатної служби у суді, який забезпечує виконання суддею повноважень щодо здійснення правосуддя. Згідно з п. 7 Положення судді самостійно здійснюють добір помічників. Помічник судді призначається на посаду та звільняється з посади керівником апарату відповідного суду за поданням судді. Пунктом 8 Положення встановлено, що помічник судді призначається на посаду на строк повноважень безпосереднього керівника та не довше ніж на період перебування безпосереднього керівника у штаті суду. Призначення на посаду помічника судді здійснюється на підставі письмового подання судді без конкурсного відбору наказом керівника апарату відповідного суду. Трудові відносини з помічником (помічниками) судді припиняються в день припинення повноважень безпосереднього керівника та/або в день відрахування безпосереднього керівника зі штату суду або в день ухвалення з`їздом суддів України рішення про обрання Ради суддів України в новому складі. Наказ про звільнення видається керівником апарату відповідного суду на підставі подання безпосереднього керівника та/або на підставі наказу про відрахування безпосереднього керівника зі штату суду. Помічник судді може бути звільнений з посади за наказом керівника апарату суду в порядку, визначеному законодавством про працю, на підставі або заяви про звільнення за власним бажанням, або за поданням судді, в тому числі в зв`язку з дискредитацією помічника судді (вчинення такого проступку помічником, що підриває довіру та авторитет судової влади, суду та/або конкретного судді в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби в якості помічника судді), або у випадках, визначених пунктом 11 цього Положення чи в порядку врегулювання конфлікту інтересів згідно із законодавством (пункт 12 Положення). Пунктом 11 Положення встановлено У разі тривалої (понад два місяці) відсутності судді (соціальна відпустка, відрядження, відсторонення від посади тощо), а також з моменту закінчення (припинення) повноважень судді з відправлення правосуддя з визначених законом підстав або звільнення судді з займаної посади, припинення повноважень члена Ради суддів України у встановленому законом порядку, помічника (помічників) судді за його (їх) згодою за наказом керівника апарату суду може бути переведено на іншу посаду працівника апарату суду, яка не належить до посад державної служби. З аналізу наведених законодавчих положень слідує, що помічник судді не відноситься до посад державної служби, а є працівником патронатної служби, який, у силу спеціальних правових норм, які регулюють правовідносини у сфері судочинства (правосуддя), звільняється із займаної посади з обов`язковим дотриманням гарантій, передбачених законодавством, у тому числі з дотриманням вимог законодавства про працю. Помічник судді призначається на посаду та звільняється з посади керівником апарату відповідного суду за поданням судді. Помічник судді призначається на посаду на час виконання суддею повноважень судді відповідного суду (п.7, п. 8 Положення). З аналізу наведених норм вбачається, що строк перебування особи на посаді помічника судді обмежена строком виконання суддею повноважень судді відповідного суду, тобто із прийняттям Положення про помічника судді, закріплено строковість перебування особи на посаді помічника судді. Відповідно до п. 11 Положення встановлено, що у разі тривалої (понад два місяці) відсутності судді (соціальна відпустка, відрядження, відсторонення від посади тощо), а також з моменту закінчення (припинення) повноважень судді з відправлення правосуддя з визначених законом підстав або звільнення судді з займаної посади, припинення повноважень члена Ради суддів України у встановленому законом порядку, помічника (помічників) судді за його (їх) згодою за наказом керівника апарату суду може бути переведено на іншу посаду працівника апарату суду, яка не належить до посад державної служби. У разі відсутності згоди помічника (помічників) судді на переведення на іншу посаду працівника апарату суду чи виконання повноважень додаткового помічника іншого судді, або за умови неможливості переведення працівника за його згодою на посаду помічника судді або іншу посаду в апараті суду він (вони) підлягає (підлягають) звільненню з посади на підставі пункту 2 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України Як було встановлено судом, наказом Вищого господарського суду України від 25.09.2018 №242-к "Про відрядження [PERSON] до Національної школи суддів України" Яценко О.В., суддю Вищого господарського суду України, з 01 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року відряджено для роботи у Національній школі суддів України. При цьому, суд погоджується із доводами відповідача про те, що Вищий господарський суд України не мав можливості перевести позивача на іншу посаду працівника апарату, яка не належить до посад державної служби, з огляду на наступне. Так, згідно з приписами пункту 7 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону 1402-VIII з дня початку роботи Верховного Суду у складі, визначеному цим Законом, Верховний Суд України, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Вищий господарський суд України, Вищий адміністративний суд України припиняють свою діяльність та ліквідуються у встановленому законом порядку; до припинення діяльності статус, структура, повноваження, порядок роботи, права, обов`язки, гарантії суддів цих судів визначаються Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 №2453-VІ. Постановою Пленуму Верховного Суду від 30.11.2017 №2 встановлено, що днем початку роботи Верховного Суду визначено 15 грудня 2017 року. Отже, з наведеного слідує, що 15 грудня 2017 року є днем припинення діяльності, зокрема, Вищого господарського суду України. Наказами в.о. Голови Вищого господарського суду України "Про здійснення організаційних заходів, пов`язаних з припиненням діяльності та ліквідацією Вищого господарського суду України, утворення ліквідаційної комісії" від 14.12.2017 №21 та №21а, зокрема, утворено ліквідаційну комісію для здійснення організаційних заходів, визначених розділом XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VІІ, пов`язаних з припиненням діяльності та ліквідацією Вищого господарського суду України, у зв`язку з початком роботи Верховного Суду, затверджено її персональний склад та встановлено, що припинення юридичної особи Вищого господарського суду України здійснюється шляхом ліквідації. Таким чином, з 15.12.2017 судді Вищого господарського суду України припинили здійснювати правосуддя як судді суду касаційної інстанції. Отже, враховуючи те, що з 15.12.2017 судді Вищого господарського суду України припинили здійснення правосуддя як судді суду касаційної інстанції, суд приходить до висновку, що відповідач не мав можливості перевести позивача на іншу посаду працівника апарату, яка не належить до посад державної служби. Таким чином, відрядження судді Вищого господарського суду України [PERSON] є довготривалим, оскільки таке відрядження перевищує двох місячний термін, окрім цього, судом встановлено, що суддя Яценко О.В. на момент звільнення позивача фактично не здійснювала правосуддя та не могла здійснювати його в подальшому як суддя Вищого господарського суду України у зв`язку з початком роботи Верховного суду Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивача правомірно звільнено з посади помічника судді на підставі пункту 2 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України та з дотриманням вимог чинного законодавства та урахуванням положень спеціального нормативно-правового акту (Положення) та з дотриманням трудових та соціальних гарантій, передбачених трудовим законодавством (Кодексом законів про працю). Враховуючи вищевикладене, Вищим господарським судом України при звільненні [PERSON] не порушено вимог чинного законодавства, а тому оскаржуваний наказ голови ліквідаційної комісії Вищого господарського суду України від 23.10.2018 №269-к про звільнення [PERSON] є правомірним та таким, що не підлягає скасуванню. У зв`язку з відмовою в задоволенні позову про скасування наказу від 23.10.2018 №269-к про звільнення [PERSON] з посади помічника судді Вищого господарського суду України, позовні вимоги в частині поновлення [PERSON] на посаді помічника судді Вищого господарського суду України та зобов`язання Вищого господарського суду України нарахувати та виплатити [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу також не підлягають задоволенню, оскільки є похідними від вимоги про скасування наказу від 23.10.2018 №269-к. Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed