Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-18 00:00:00

Представник позивачів [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою в інтересах [PERSON] та Товариства з додатковою відповідальністю «Інтерхім» до [PERSON], третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «ГУГЛ» про захист честі, гідності та ділової репутації. В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що позивачам стало відомо, що у мережі Інтернет міститься недостовірна інформація про позивачів, яка паплюжить їх честь, гідність та ділову репутацію. За допомогою пошукової системи «Google» у мережі Інтернет [PERSON] здійснив пошук за формулюваннями «аптечная наркомания» та «Анатолий Редер» (у одночасному поєднанні); «Одесское предприятие убивает украинскую молодежь?»; «владелец интерхима [PERSON]»; «одесское предприятие интерхим»; «Анатолий Редер». За результатами пошуку пошукова система вивела посилання на веб-сайт 048.ua, на якому було розміщено статтю «Одесское предприятие убивает украинскую молодежь?» (далі за текстом Стаття). Зазначена Стаття має назву, вислови та інформацію, що є недостовірною, такою, що не відповідає дійсності та принижує честь, гідність та ділову репутацію позивачів. На підставі обставин, викладеним в позовній заяві просила визнати недостовірною та такою, що порушує честь, гідність та ділову репутацію позивачів наступну інформацію: «Против владельца «Интерхима» [PERSON] неоднократно заводились оперативно-розыскные дела за ввоз неучтенных объемов сырья то есть, чистого кодеина»; «Закрытие проблемных вопросов с правоохранительными органами и отсутствие интереса со стороны спецслужб к рынку «кодеинсодержащих препаратов» стало возможным благодаря содействию начальника Главного управления контрразведывательной защиты интересов государства в сфере экономической безопасности СБУ [PERSON], «сотрудничавшего» с [PERSON] еще со времен бытности заместителем начальника УСБУ в Одесской области»; «К покровителям владельца «Интерхима» СМИ так же приписывали [PERSON] в бытность одесским губернатором. [PERSON] официально являлся учредителем его благотворительного фонда и предоставлял ему свой вертолет Bombardier Challenger 605, стоимость которого колеблется в пределах 20-25 миллионов долларов»; «Владелец «Интерхима» [PERSON] после смены власти в кризисные 2014-2015 ..., но и заручился мощным лобби: именно в интересах «Интерхима» правительство [PERSON] создало Государственную службу по лекарственным средствам и наркотикам»; «неизменным лидером продаж остается «Кодтерпин» - препарат стоимостью 35-40 грн, используемый наркоманами для приготовления суррогата наркотиков опиумной группы дезоморфина («крокодила»)»; «Производит самый популярный, дешевый и доступный аптечный наркотик страны одесское предприятие «Интерхим»»; «К слову, основной страной экспорта продукции «Интерхим» является Российская Федерация»; «При этом сам Интерхим никаких проблем в работе не испытывает: лицензия на производство «Кодтерпина» и еще одного кодеинсодержащего препарата, используемого наркозависимыми «Кодесана», для компании действует до сентября 2018 года. В Украине, по всей видимости, выгодно, чтобы число наркозависимых неуклонно росло от этого оказываются в выигрыше и чиновники, и крупные бизнесмены, производящие кодеинсодержащие препараты»; «МОЗ упорно сопротивляется введению контроля за продажами «Кодтерпина». В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що неправдива інформація, викладена в Статті, прямо відображається на репутації позивачів, які є порядними, законослухняними особою та субєктом підприємницької діяльності, про що свідчить велика кількість нагород, подяк та грамот, яких удостоєні позивачі. Крім цього позивачі займаються благодійністю. В свою чергу інформація, викладена в Статті створює у ділових партнерів, співробітників та звичайних громадян, негативне враження від діяльності позивачів, побоювання мати з ними ділові стосунки та придбавати товари їх виробництва. В підтвердження недостовірності викладеної у Статті інформації посилається на той факт, що лікарські засоби «Кодтерпин» та «Кодесан» виробництва ТДВ «Інтерхім» є рецептурними препаратами, та їх придбання можливе лише у випадку призначення їх лікарем та наявності відповідного рецепту. Міністерство охорони здоровя України спільно із Дерлікслужбою здійснює контроль за реалізацією зазначених препаратів. Діяльність ТДВ «Інтерхім» повязана із обігом зазначених препаратів відповідає чинному законодавству, оскільки товариство має відповідні дозволи на їх виготовлення, процедура їх виготовлення та зберігання відповідає чинному законодавству та галузевим умовам і правилам. В ході планових перевірок діяльності підприємства будь-яких порушень законодавства у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, не виявлено. Крім цього наголошує, що препарат «Кодтерпин» має незначний вміст кодеіна, що не дає можливості у побутових умовах виділити із нього дезоморфін. Також зазначає, що зазначені у Статті твердження щодо участі [PERSON] у благодійному фонді Саакашвілі або надання останньому в користування літака «Bombardier Challenger 605», щодо наявних оперативно-розшукових справ відносно [PERSON], не відповідають дійсності. Крім цього зазначає, що інформація щодо експорту ТДВ «Інтерхім» препаратів до Російської Федерації також є недостовірною. Також підкреслює, що в умовах загостреної ситуації у відносинах між Україною та Російською Федерацією і ряду санкцій, введених державами відносно одна одної, посилання на те, що українське підприємство здійснює реалізацію власних товарів на території Російської Федерації, може викликати у українського споживача вороже та негативне ставлення до такого підприємства. Також звертає увагу, що всі перераховані відомості, зазначені у Статті, не є оціночним судженням, оскільки містять стверджувальні фактичні дані, а спірна інформація не відповідає дійсності та є негативною, створює негативне уявлення про позивачів, і безпосередньо порушує їх особисті немайнові права і завдає шкоди їх честі, гідності та діловій репутації. Так, частина тверджень Статті вже були визнані недостовірною інформацією, яка принижує честь, гідність та ділову репутацію позивачів, що було встановлено рішенням Соломянського районного суду міста Києва у цивільній справі № 760/17173/16-ц за позовом позивачів до власника веб-сайту farmpravo.net - [PERSON] та Третьої особи - ТОВ ГУГЛ про захист честі, гідності, ділової репутації та спростування недостовірної інформації. Предметом розгляду зазначеної цивільної справи була інформація, викладена в Інтернет-статті на веб-сайті farmpravo.net, яка має тотожні твердження, зазначені у Статті. Таким чином, встановлені рішенням суду обставини не підлягають доказуванню у даній судовій справі, відповідно до вимог ч.4 ст. 82 ЦПК України. Щодо залучення ТОВ «ГУГЛ» до участі у справі у якості третьої особи зазначила, що про Статтю позивачам стало відомо саме за допомогою пошукової системи Google за веб-адресою google.ua (google.com.ua, google.com). Відповідно до інформації розміщеної на сайті google.сom (пряме посилання: https://uk.wikipedia.org/wiki/Google) компанія Google Inc. має офіційний офіс в Україні, тобто своє офіційне представництво «Гугл» в Україні. Відповідно до відомостей із Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, в Україні зареєстровано та діє Товариство з обмеженою відповідальністю «ГУГЛ» - третя-особа, код ЄДРПОУ 35252040, за адресою 04070, м. Київ, вул. П. Сагайдачного, буд. 25-Б, засновником якого Гугл Інкорпорейшн та Гугл Інтернешнл ЛЛС. Пошукова система Google надає необмеженій кількості осіб доступ до статті із недостовірною інформацію, адже здійснює індексацію веб-сайту на якому вона знаходиться та у результаті пошуку видає користувачам посилання на таку статтю. Рішення у справі може в подальшому вплинути на права та обовязки ТОВ «ГУГЛ», у звязку із можливим майбутнім предявленням позову з боку позивачів про зупинення індексації пошуковими системами недостовірної інформації. Така практика підтверджена рішенням Європейського Суду Справедливості, яке хоча і не може слугувати джерелом права в Україні, однак правові позиції, сформовані у такому рішенні, можуть враховуватись як аргументація, міркування стосовно гармонійного тлумачення національного законодавства України згідно з усталеними стандартами правової системи Європейського Союзу. Такої думки дійшов Вищий адміністративний суд України в своєму інформаційному листі № 1601/11/10/14-14 від 18.11.2014 року. У звязку із викладеним, просила визнати недостовірною та такою, що порушує честь, гідність та ділову репутацію позивачів інформацію, викладену у Статті та зобовязати відповідача [PERSON] протягом 10 днів з дня набрання рішенням законної сили опублікувати спростування відомостей поширених у статті під назвою Одесское предприятие убивает украинскую молодежь? за адресою: https://www.048.ua/news/2068064, шляхом розміщення на веб-сайті www.048.ua спростування інформації, наступного змісту: «Інформація розміщена у статті Одесское предприятие убивает украинскую молодежь? за адресою: https://www.048.ua/news/2068664 є недостовірною». В ході розгляду справи представник позивачів [PERSON] надала до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій уточнила позовні вимоги в частині зобовязання відповідача [PERSON] опублікувати спростування відомостей поширених у статті, а саме конкретизувала інформацію, зазначену у Статті, щодо якої необхідно опублікувати спростування. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 31.07.2018 року відрито провадження у цивільній справі у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 07.09.2018 року на адресу суду надійшли письмові пояснення представника третьої особи ТОВ «ГУГЛ» [PERSON] в яких останній зазначив, що предмет спору не стосується прав та обовязків ТОВ «ГУГЛ». Так, власником сайту є особа, на яку зареєстровано відповідне доменне імя. Разом з цим, ТОВ «ГУГЛ» не є реєстратором доменного імені google.сom та не є власником веб-сайту https://google.com/ чи його локалізованої версії https://google.com.ua/. Крім цього зазначив, що спірна інформація не розміщена на веб-сайті https://google.сom чи його локалізованій версії, оскільки пошукова система лише індексує та знаходить спірну публікацію, що зумовлено суттю алгоритму роботи пошукових систем. За таких обставин предмет спору не стосується їх прав та обовязків, а тому їх участь у справі у якості третьої особи є необґрунтованою. Щодо участі ТОВ «ГУГЛ» у справі № 760/17173/16-ц у якості третьої особи, то представник товариства так само заперечував щодо участі у справі у якості третьої особи, однак діючим на той час процесуальним законодавством не було передбачено виключення особи з кола третіх осіб за їх заявою. Також зазначив, що посилання позивача на висновок Суду Європейського Союзу є необґрунтованими, оскільки таке рішення не має будь-якого зобовязуючого значення для суду у даній справі, оскільки не є джерелом права в розумінні національного законодавства. У звязку із викладеним, просив ухвалити законне та обґрунтоване рішення у мотивувальній частині якого зазначити, що ТОВ «ГУГЛ» було залучено в якості третьої особи без належних на те правових підстав. 14.09.2018 року представник позивачів [PERSON] надала до суду заперечення на письмові пояснення тертої особи в яких зазначила, що компанія «Google Inc.» має своє офіційне представництво в Україні з 22.06.2010 року, яким є ТОВ «ГУГЛ». Зазначені обставини також були встановлені рішенням Соломянського районного суду міста Києва від 28.10.2016 року. Також зазначає, що представник третьої особи в письмових поясненнях на позовну заяву посилається на те, що пошукова система Google за власною ініціативою не публікує матеріали, а лише збирає у глобальній компютерній мережі Інтернет інформацію про вже наявні матеріали на інших ресурсах. Разом з цим, представник позивачів зазначає, що пошукова система Google надає необмеженій кількості осіб доступ до Статті із недостовірною інформацією, адже здійснює індексацію веб-сайту, на якому вона знаходиться, та у результаті пошуку видає користувачам посилання на таку статтю із недостовірною інформацією. Таким чином, будь-яке відтворення недостовірної інформації розміщеної у Статті, є порушенням немайнових прав на честь, гідністю та ділову репутацію позивачів. Так, в разі встановлення судом факту недостовірності інформації, викладеної у Статті, позивачі матимуть змогу звернутись до ТОВ «ГУГЛ» із вимогою припинити індексацію Статті, як такої, що порушує їх права. Крім цього зазначає, що діючим процесуальним законодавством не передбачено можливості виключення третьої особи зі справи за її заявою або встановлення у мотивувальній частині рішення суду факту, що таку особу було залучено без належних підстав. Наполягала на правомірності посилання на рішення Європейського Суду Справедливості, оскільки не наполягала на його застосуванні як джерела права, а лише просила врахувати існуючу міжнародну судову практику та відповідні розяснення щодо застосування норм міжнародного права. 23.10.2018 року від третьої особи до суду надійшли додаткові письмові пояснення щодо заперечень позивачів від 10.09.2018 року. Суд не бере до уваги зазначені додаткові пояснення, оскільки відповідно до ст. 181 ЦПК України третя особа подає до суду письмові пояснення щодо позову або відзиву, про що також було зазначено в ухвалі про відкриття провадження у справі, та діючим ЦПК не передбачено подання третьою особою додаткових пояснень щодо заперечень на письмові пояснення щодо позову. 10.11.2018 року представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON] надав до суду відзив на позов в якому заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування заперечень зазначив, що він дійсно є власником веб-сайту на домену 048.ua, на якому було розміщена стаття «Одесское предприятие убивает украинскую молодежь?». Так в підтвердження спростування інформації, викладеної в Статті, позивачі, серед іншого, посилаються на рішення Соломянського районного суду міста Києва від 28.10.2016 року. Разом з цим, відповідач [PERSON] не був стороною у зазначеній цивільній справі, тому відповідно до вимог ч. 5 ст. 82 ЦПК України бажає спростувати обставини, встановлені зазначеним рішенням. Зазначає, що у рішенні ЄСПЛ у справі «Торгейр Торгейрсон проти Ісландії» від 25.06.1992 року встановлено, що «зобовязання відповідача доводити правдивість тверджень, які базуються на інтервю, чутках, історіях третіх осіб, тобто відображають «громадську думку» є нерозумним та неможливим завданням». Також у зазначеному рішенні є характерний принцип оцінки достовірності, вірогідності та обєктивності інформації, згідно якого «Можна використовувати те, що говорять люди. Або, навіть, чутки. Були б ці чутки настільки схожі та численні, щоб їх не можна було би вважати брехнею». Крім цього посилався на рішення ЄСПЛ у справі «Редакція газети «Правое дело» та Штекель проти України», від 05.05.2011 року, в якому суд визначив, що «відсутність чітких, зрозумілих, доступних положень у національному законодавстві щодо використання журналістами інформації з Інтернет-джерел призводить до неможливості передбачення ними наслідків своїх дій». Також зазначає, що позивач [PERSON] є публічною особою, а тому з урахуванням ст.ст. 3, 4, 6 Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, схваленої 12.02.2004 року на засіданні Кабінету [PERSON] Європи, що в свою чергу тягне за собою ширші межі допустимої інформації порівняно з межами такої інформації щодо звичайних громадян, про що також зазначено у рішення Конституційного Суду України № 8-рп/2003 від 10.04.2003 року. Що стосується інформації щодо заведення відносно позивача оперативно-розшукових справ то така інформація була розміщена на інших веб-сайтах та Інтернет-ресурсах, відомості з яких були частково використані у Статті. Надані довідки про відсутність судимостей у позивача не можуть слугувати про відсутність заведених оперативно-розшукових справ. Щодо інформації про сприяння позивачу з боку полковника СБУ [PERSON], така інформація також отримана з відкритих джерел на інших веб-сайтах та зазначена інформація є оціночним судженням а не констатацією факту. Щодо наявності стосунків позивача із Михеілом Саакашвілі, а саме участі у благодійній організації та надання останньому літака, та на думку відповідача така інформація жодним чином не порушує будь-яких немайнових прав або інтересів позивача, а тому не підлягає спростуванню в судовому порядку. Щодо твердження про використання лікарського засобу «Кодтерпін» під час виготовлення наркотичного засобу «Крокодил», зазначена інформація була отримана з інших джерел, та не є результатом власного розслідування. Щодо наданого позивачами висновку експерта в спростування зазначеної інформації, то такий висновок не відповідає положенням ст. 102 ЦПК України, а тому є неналежним доказом. Щодо доступності, не дивлячись на рецептурний відпуск, лікарського засобу «Кодтерпин», посилається на наявність великої кількості вироків судів, якими засуджено за ст. 320 КК України працівників аптек, фармацевтів і провізорів, які допускали реалізацію зазначеного препарату без рецепту, в підтвердження чого надав копії відповідних вироків судів. Зазначені відомості були предметом журналістського розслідування веб-сайту 0629.com.ua, який також є власником відповідача. Стосовно інформації з того приводу, що основною країною експорту продукції «Інтерхим» є Російська Федерація, то така інформація була отримана з відкритих джерел, та жодним чином не шкодить діловій репутації позивачів. Стосовно іншої інформації, яку позивачі просять спростувати, то така за своєю суттю є результатом дублювання розміщених в різний і тривалий часовий період на різних багато чисельних Інтернет-ресурсах публікацій на тему відображену в Статті. На підтвердження обставин, викладених у відзиві на позовну заяву, представник відповідача надав копії Інтернет статей, з яких була взята інформація для Статті. Представник позивачів [PERSON] надала до суду відповідь на відзив, в якій зазначила, що твердження відповідача, що суд не повинен брати до уваги рішення Соломянського районного суду міста Києва від 28.10.2016 року на підставі вимог ч. 5 ст. 82 ЦПК України не заслуховують на увагу, оскільки відповідач не спростував обставини, які були встановлені зазначеним рішенням суду. Щодо посилання відповідача на необґрунтованість довідки про відсутність судимості, як на підставу відсутності заведених оперативно-розшукових справ, то відповідач не надав жодних доказів на підтвердження достовірності такої інформації, а обовязок такого доказування лежить на ньому. Щодо твердження про постання позивачем продукції до Російської Федерації зазначає, що позивач з 2010 року не має реєстраційного посвідчення на постання лікарських препаратів до Російської Федерації, що робить неможним їх постачання. Крім цього наголошує, що в умовах загостреної ситуації у відносинах між Україною та Російською Федерацією і ряду санкцій, введених державами відносно одна одної, посилання на те, що українське підприємство здійснює реалізацію власних товарів на території Російської Федерації, може викликати у українського споживача вороже та негативне ставлення до такого підприємства. Щодо твердження відповідача про недопустимість висновку експерта як доказу, у звязку із невідповідністю його вимогам ст. 102 ЦПК України, зазначає, що зазначений експертний висновок наданий до суду в порядку ст. 95 ЦПК та є письмовим доказом, до якого не застосовуються вищезазначені вимоги. Щодо посилання відповідача на наявність вироків судів за без рецептурну реалізацію продукції позивача, то зазначені вироки навпаки доводять той факт, що лікарський засіб «КОДТЕРПИН» не знаходиться у вільному доступі, оскільки він є рецептурним препаратом і для його придбання необхідно надати рецепт від лікаря а за порушення умов відпуску кодеіновімстних препаратів співробітників аптек притягають до кримінальної відповідальності. Також зазначає, що зазначена у Стаття інформація не є оціночними судженнями, оскільки містять стверджувальні фактичні дані, а спірна інформація не відповідає дійсності й не підтверджується зібраними по справі доказами, є негативною, створює негативне уявлення про Позивачів, і безпосередньо порушує їх особисті немайнові права і завдає шкоди їх честі, гідності та діловій репутації. Крім цього зауважує, що позивач [PERSON] не є публічною особою у розумінні п. 25 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення». Стосовно посилань відповідача, що викладена у Статті інформація отримана з офіційних джерел та інших веб-сайтів, тому у нього відсутній обовязок перевіряти її достовірність, також не відповідає дійсності, оскільки суперечить вимогам діючого законодавства. У звязку із викладеним, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Позивач [PERSON]\~в судове\~зсідання не\~зявився,\~про час,\~місце розгляду\~справи був\~повідомлений належним\~чином,\~ представник\~позивачів [PERSON], ТДВ\~«Інтерхім» в судовому засіданні за наведеними обставинами та наданими доказами підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволені. Відповідач [PERSON] в судове зсідання не зявився, про час, місце розгляду справи був повідомлений належним чином, його представник в судовому засіданні за наведених обставин позов не визнав заперечував проти його задоволення. Представник третьої особи в судовому засіданні стосовно спірних правових відносин просив ухвалити законне та обґрунтоване рішення, вважав, що у справі ТОВ «ГУГЛ» було залучено в якості третьої особи без належних на те правових підстав. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON], [PERSON] на особистому досвіді засвідчили про придбання без рецепту в аптеках м.Маріуполя лікарського засобу «Кодтерпін», вживання якого приводить до наркотичного спяніння та наркотичної залежності. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] зазначив, що він працює журналістом на сайті м.Маріуполя 0629 com.ua, власником якого є [PERSON], саме на цьому сайті він розміщував інформацію про аптеки м.Маріуполя в яких без рецептів реалізовували лікарський засіб «Кодтерпін». Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, допитавши свідків, дослідивши докази по справі, встановив наступні обставини та відповідно до них правовідносини. Судом встановлено, що в мережі Інтернет, а саме на веб-сайті за доменною адресою 048.ua на сьогоднішній день розміщені та містяться стаття під назвою: «Одесское предприятие убивает украинскую молодежь?» за веб-сторінкою https://www.048.ua/news/2068664. Відповідно до п. 12\~постанови Пленуму Верховного суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також судову практику у справах про захист ділової репутації фізичної та юридичної особи», належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві. В позовній заяві позивачі зазначають, що за допомогою сервісу WHOIS отримано данні власника та реєстратора доменної адреси 048.ua, яким є [PERSON]. Відповідач зазначені обставини не заперечував та визнав що він є реєстратором доменного імені 048.ua та відповідно власником розміщеному на ньому веб-сайту. Згідно висновку експерта № 169/18 від 22.06.2018 року за результатами проведення комісійного експертного дослідження телекомунікаційних систем (обладнання) та засобів, в ході якого експертом було здійснено дослідження інформаційне наповнення ресурсу/посилання, розміщеного за адресою: https://www.048.ua/news/2068664 та пошукової системи Google (режим доступу: https://www.google.com.ua/) (т.2 а.с.29-69). Вищевказаним висновком встановлено, що ресурс/посилання https://www.048.ua/news/2068664 знаходяться на веб-сайті/ресурсі https://www.048.ua,\~якому відповідає\~домен 048.ua,\~з використанням\~сервісів «whosi».\~Зазначений ресурс\~складається зі\~статичних елементів\~інформаційного наповнення,\~таких як\~графічні елементи,\~що складають\~оформлення веб-сторінки\~(меню\~навігації,\~графічні зображення\~тощо),\~гіперпосилання на\~пов'язані\~матеріали,\~інформація у\~текстовому форматі\~тощо.\~До динамічних\~та потокових\~елементів інформаційних\~ресурсів зазначеного\~ресурсу/посилання\~відносяться коментарі користувачів, реклама та інше. Згідно зазначеного висновку, пошукова система, це онлайн-служба (програмно-апаратний комплекс з веб інтерфейсом), що надає можливість пошуку інформації в Інтернеті. У просторіччі під пошуковою системою розуміють веб-сайт, на котрому розміщено інтерфейс (фронт-енд) системи. Програмною частиною пошукової системи є пошукова машина - комплекс програм, що забезпечує функціональність пошукової системи. Більшість пошукових систем шукають інформацію на сайтах Інтернету, але існують також системи, здатні шукати файли на ftp-серверах, товари в інтернет магазинах, а також інформацію в групах новин Usenet. Індексація в пошукових системах сайтів здійснюється пошуковим роботом. Експертами у висновку було зазначено, що існує велика кількість версій Google пошуку (пошукової системи Google ) для різних країн та регіонів. Так, якщо IP-адреса з якої здійснюється запит на пошук, ідентифікується як така, що знаходиться в Україні, то режим доступу до ресурсу буде визначатись як: https://www.google.com.ua/. При цьому при введенні в адресний рядок посилання https://www.google.ua/ або https://www.google.com відбувається автоматичне перенаправлення на веб-сайт/ресурс https://www.google.com.ua/. Індексація в пошукових системах (веб-індексування) - процес додавання відомостей про сайт та його вміст роботом пошукової машини в базу даних для наступного пошуку інформації на проіндексованих веб-сайтах/ресурсах. Для виявлення ключових літерних послідовностей «Одесское предприятие убивает украинскую молодежь», «владелец интерхима [PERSON]», «одесское предприятие интерхим», «Анатолий Редер», що розміщені на веб-сайті/ресурсі https://www.048.ua експертами було проведено пошук зазначених відомостей за допомогою внутрішніх пошукових інструментів пошукової системи Google (режим доступу: https://www.google.com.ua/). За результатами проведеного дослідження, експертами зроблено висновок, що пошукова система Google містить відомості стосовно ключових літерних послідовностей «Одесское предприятие убивает украинскую молодежь», «владелец интерхима [PERSON]», «одесское предприятие интерхим», «Анатолий Редер», що розміщені саме на веб-сайті/ресурсі https://www.048.ua. Крім того, у висновку встановлено, що власником доменного імені 048.ua і веб-сайту розміщеному на ньому, є [PERSON]. Оцінюючи висновок експерта №169/18 за результатами проведеного комісійного експертного дослідження телекомунікаційних систем (обладнання) та засобів від 22.06.2018 року, суд приходить до висновку, що він містить докладний опис проведеного дослідження, а зроблені в результаті їх висновки обґрунтовані та узгоджуються із іншими зібраними по справі доказами як окремо, так і у їх сукупності, а отже, його слід вважати належним і допустимим доказом по справі. З огляду на наявні в матеріалах справи докази, зокрема висновок експерта № 169/18 за результатами проведеного комплексного експертного дослідження телекомунікаційних систем (обладнання) та засобів від 22.06.2018 року та роздруківок із пошукової системи Google, судом було встановлено, що пошукова система Google містить відомості стосовно ключових літерних послідовностей «Одесское предприятие убивает украинскую молодежь», «владелец интерхима [PERSON]», «одесское предприятие интерхим», «Анатолий Редер», що розміщені саме на веб-сайті/ресурсі https://www.048.ua, та у результаті пошуку виводить посилання на статтю " Одесское предприятие убивает украинскую молодежь?" (https://www.048.ua/news/2068664), і тим самим надає можливість знайти зазначені статті у мережі Інтернет необмеженому колу осіб. Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань в Україні зареєстровано та діє Товариство з обмеженою відповідальністю "ГУГЛ", код ЄДРПОУ 35252040, за адресою 04070, м. Київ, вул. П. Сагайдачного, буд. 25-Б, засновником якого є Гугл ЛЛС та Гугл Інтернешнл ЛЛС. Згідно довідки з відомостями про власника веб-сайту або інформації про його встановлення № 178/2018-Д-ЦК від 28.02.2018 року, власником доменного імя «google.com» та відповідно веб-сайту «https://www.google.com» та веб-сайту «https://www.google.com.ua», є корпорація Google LLC (1600 Amphitheatre Parkway, Mountain View, CA, 94043, US). Розглядаючи питання достовірності викладеної у Статті інформації, суд виходить з наступного. Так,\~у Статті\~зазначено:\~«неизменным лидером\~продаж остается\~«Кодтерпин» препарат стоимостью\~35-40\~грн,\~используемый наркоманами\~для приготовления\~суррогата наркотиков\~опиумной группы дезоморфина («крокодила»)». З матеріалів справи вбачається, що одна таблетка лікарського засобу "Кодтерпін", виробництва ТДВ «Інтерхім», містить кодеїну фосфату гемігідрату 10,9 мг (у перерахуванні на кодеїну основу 8 мг), тобто є препаратом із незначним вмістом кодеїну. (т.1 а.с.81) З аналізу експертного висновку щодо можливості виділення легкодоступними методами ідентифікованої наркотичної складової та можливості синтезу дезоморфіну в побутових умовах згідно із запитом Держлікслужби України від 24.11.2014 №21845-1.2/1.2/17-14, що досліджував можливість виділення наркотичної складової з комбінованих лікарських засобів з малим вмістом кодеїну не більш ніж 10 мг кодеїну основи в одній дозованій одиниці (таблетці), встановлено - «Враховуючи неможливість легкого виділення кодеїну з таблетованих форм з малим вмістом кодеїну в комбінації з іншими активним інгредієнтами та допоміжними речовинами, а також неможливість відтворення в побутових умовах описаних способів синтезу, такі лікарські препарати не можуть використовуватись для отримання на їх основі ідентифікованих речовин.» (т.1 а.с.194-195) Суд не бере до уваги посилання відповідача на той факт, що зазначений висновок не відповідає вимогам ч.7 ст. 102 ЦПК України, оскільки у висновку не зазначено, що експерти попереджені про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, так як його подано до суду в порядку ст. 95 ЦПК як письмовий доказ, та відповідачем не спростовано відомостей, зазначених у висновку. Крім цього, відповідач посилався на той факт, що зазначену інформацію було отримано з інших Інтернет-ресурсів, та навів перелік статей, копії яких надав до відзиву на позов (т.3 а.с.64-74). Суд зазначає, що зі змісту зазначених статей вбачається, що виготовлення наркотичного засобу «крокодил» можливо з використанням кодеїновмістимих лікарських препаратів, шляхом виділення з їх складу дезоморфіну. В статтях зазначені деякі види лікарських препаратів, які використовуються у зазначених цілях, однак такі статті не містять посилання на використання в таких цілях саме препарату «Кодтерпин», який виготовляється ТДВ «Інтерхім». Так само журналістське розслідування, матеріали якого розміщені на сайті 0629.com.ua, на яке посилається відповідач, судом також не береться до уваги, оскільки зазначений випадок стосується одної аптеки в місті Маріуполі, та жодним чином не повязано із діяльністю позивачів. На підставі викладеного, судом встановлено, що інформація «неизменным лидером\~продаж остается\~«Кодтерпин» препарат стоимостью\~35-40\~грн,\~используемый наркоманами\~для приготовления\~суррогата наркотиков\~опиумной группы дезоморфина («крокодила»)», є недостовірною. У Статі також зазначено «Производит самый\~популярный,\~дешевый и\~доступный аптечный\~наркотик страны\~одесское предприятие\~«Интерхим»;\~«МОЗ упорно\~сопротивляется введению\~контроля за\~продажами «Кодтерпина»;\~«При этом\~сам Интерхим\~никаких проблем\~в работе\~не испытывает:\~лицензия на\~производство «Кодтерпина»\~и еще\~одного кодеинсодержащего\~препарата,\~используемого наркозависимыми «Кодесана»,\~для компании\~действует до\~сентября 2018\~года.\~В Украине,\~по всей\~видимости,\~выгодно,\~чтобы число\~наркозависимых неуклонно\~росло от этого оказываются в выигрыше и чиновники, и крупные бизнесмены, производящие кодеинсодержащие препараты». Згідно відомостей Державного реєстру лікарських засобів, Наказом Міністерства охорони здоров'я України № 1214 від 04.10.2017 року затверджено Реєстраційного посвідчення № UA/ 8689/01/01 Інструкції для медичного застосування препарату КОДТЕРПИН ІС в графі категорії відпуску лікарського засобу значено "за рецептом" (т.1 а.с.81-87). Згідно відомостей Державного реєстру лікарських засобів, Наказом Міністерства охорони здоров'я України № 1192 від 21.06.2018 року затверджено Реєстраційного посвідчення № UA/ 8687/01/01 Інструкції для медичного застосування препарату КОДЕСАН ІС в графі категорії відпуску лікарського засобу значено "за рецептом" (т.1 а.с.88-95). Таким чином, продаж лікарських засобів виробництва ТДВ «Інтерхім» «Кодтерпин» та «Кодесан» здійснюється за рецептом, а отже твердження відповідача, що медичний препарат виробництва ТДВ «Інтерхім» відпускається без рецепту є недостовірною інформацією. Крім цього посилання відповідача на наявність вироків судів за без рецептурну реалізацію продукції позивача (т.3 а.с.75-103), то зазначені вироки навпаки доводять той факт, що лікарський засіб «КОДТЕРПИН» не знаходиться у вільному доступі, оскільки він є рецептурним препаратом і для його придбання необхідно надати рецепт від лікаря а за порушення умов відпуску кодеіновімстних препаратів співробітників аптек притягають до кримінальної відповідальності. Діяльність ТДВ «Інтерхім», яка пов'язана із з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів відповідає чинному законодавству та галузевим умовам і правилам, що підтверджується висновками ВБНОН УМВС України в Одеській області про відповідність здійснення діяльності пов'язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів чинному законодавству та галузевим умовам і правилам від 12.04.2001 року, від 23.04.2001 року, від 10.08.2001 року, від 12.03.2008 року, від 20.11.2009 року, від 02.04.2015 року, від 22.06.2018 року (т.1 а.с.96-110). Згідно вказаних висновків ТДВ «Інтерхім» з 2001 року має ряд дозволів на здійснення діяльності, пов'язаної з зберіганням, перевезенням, придбанням, пересиланням, ввезенням, вивезенням, відпуском, знищенням психотропних речовин і прекурсорів. Вказаними висновками також встановлено, що приміщення ТДВ «Інтерхім», розташовані за адресою: м. Одеса, Люстдорфська дорога, 86 та м. Одеса, 21-й км. Старокиївської дороги, Куліндоровський промвузол, відповідають установленим вимогам до об'єктів та приміщень, призначених для здійснення діяльності, пов'язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів; здійснення охорони приміщення згідно з вимогами до даної категорії об'єктів та приміщень; відсутність компрометуючої інформації та інформації щодо наркозалежних осіб або осіб, які мають судимість за злочини, пов'язані з незаконним обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, у тому числі скоєні за кордоном, допущених до роботи на об'єктах і приміщеннях позивача ТДВ «Інтерхім» призначених для здійснення діяльності з обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів. З матеріалів справи, вбачається, що всі виробничі та складські приміщення позивача ТДВ «Інтерхім», його матеріально-технічна база та кваліфікація персоналу, призначені для розроблення, виробництва, виготовлення, зберігання, перевезення, придбання, пересилання, ввезення, вивезення, відпуску, знищення наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, відповідають вимогам санітарних норм і правилам для зазначених видів діяльності, що підтверджується наявними в матеріалах справи висновками Державної санітарно-епідеміологічної служби Одеської області № 3-1/9399 від 17.08.2001 року, № 3-1/3018 від 18.05.2004 року, № 3-1/1678 від 05.05.2006 року, № 3-1/731 від 26.02.2008 року, № 3-2/4080 від 15.10.2009 року, № 3-1/241 від 21.01.2010 року, № 05.03.02-04/146 від 11.01.2016 року та висновком VIII Територіального управління департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України № 8/40/817-2016 від 11.01.2016 року (т.1 а.с.111-132). Встановлено, що ТДВ «Інтерхім» має ліцензії та ряд погоджень, необхідних для здійснення діяльності, пов'язаної із зберіганням, перевезенням, придбанням, ввезенням, вивезенням, відпуском, знищенням психотропних речовин та прекурсорів, що містяться в матеріалах справи, а саме: погодження Управління по боротьбі з незаконним обігом наркотиків МВС України № 40/1-483 від 30.10.2001 р., № 40/вих-351 від 13.05.2004 р, № 40/л-406/06 від 31.05.2006 року, рішення Державної служби лікарських засобів і виробів медичного призначення МОЗ України від 20.05.2004 р. № 18.3885/14-05 про видачу позивачу ТДВ «Інтерхім» ліцензії на провадження господарської діяльності з виробництва, придбання, зберігання, ввезення, вивезення, перевезення, відпуску, знищення психотропних речовин, рішення Комітету з контролю за наркотиками щодо переоформлення Ліцензії на право провадження господарської діяльності з виробництва, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, ввезення, вивезення, реалізації, знищення, використання наркотичних засобів № 27-02.02-15/2677 від 10.09.2008 р., дозвіл на використання об'єктів та приміщень Департаменту боротьби з незаконним обігом наркотиків МВС України №40/2/1-200 від 12.02.2010 р., рішення Державної служби України з контролю за наркотиками від 21.01.2016 р. № 09/01-44 про видачу ліцензії на право провадження господарської діяльності з обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів (т.1 а.с.133-143). Крім того, актами обстеження та перевірок за період с 2001-2016 роки (акти обстежень від 23.05.2006 року, від 05.03.2008 року, акт № 112/379 від 18.10.2006 р., акт № 115/239 від 29.09.2008 р., акт обстеження № 23/132-64л від 17.11.2009 року, акти обстеження № 23/132-64л від 17.11.2009 року, акти обстеження № 23/132-64л від 17.11.2009 р., акт перевірки від 30.09.2009 р., акт № 130/180 від 11.06.2013 р., акт обстеження № 23/217-172л від 02.04.2015 року, акт обстеження № 23/217-173л від 02.04.2015 року, акт обстеження № 72 від 07.05.2018 року, акт обстеження № 79 від 21.06.2018 року), встановлено відповідність приміщень ТДВ «Інтерхім» для зберігання психотропних речовин і прекурсорів ліцензійним умовам та умовам режимності, наявність санітарних умов та умов охорони пожежної безпеки; наявність нормативних актів щодо обігу підконтрольних речовин та іншої нормативно-технічної документації, що є обов'язковою; належність ведення обліку психотропних речовин і прекурсорів; надання до Комітету щоквартальних та річних відомостей про виробництво, придбання і реалізацію психотропних речовин і прекурсорів, відсутність розбіжностей між фактичними і книжковими залишками психотропних речовин, прекурсорів, тобто про відповідність діяльності Ліцензійним умовам провадження відповідного виду господарської діяльності; дотримання інших вимог Законів України, постанов КМ України, наказів МОЗ України, інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність, пов'язану з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів (т.1 а.с.144-191). В ході перевірок порушень законодавства України у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, виявлено не було. З огляду на викладене судом встановлено, що твердження вказані у Статті «Производит самый\~популярный,\~дешевый и\~доступный аптечный\~наркотик страны\~одесское предприятие\~«Интерхим»;\~«МОЗ упорно\~сопротивляется введению\~контроля за\~продажами «Кодтерпина»;\~«При этом\~сам Интерхим\~никаких проблем\~в работе\~не испытывает:\~лицензия на\~производство «Кодтерпина»\~и еще\~одного кодеинсодержащего\~препарата,\~используемого наркозависимыми «Кодесана»,\~для компании\~действует до\~сентября 2018\~года.\~В Украине,\~по всей\~видимости,\~выгодно,\~чтобы число\~наркозависимых неуклонно\~росло от этого оказываются в выигрыше и чиновники, и крупные бизнесмены, производящие кодеинсодержащие препараты», є недостовірними. У Статі також зазначено «К покровителям владельца «Интерхима» СМИ так же приписывали [PERSON] в бытность одесским губернатором. [PERSON] официально являлся учредителем его благотворительного фонда и предоставлял ему свой вертолет Bombardier Challenger 605, стоимость которого колеблется в пределах 20-25 миллионов долларов». Відповідно до витягу із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за запитом № [NUMBER] станом на 11.07.2018 року, позивач [PERSON] зазначений засновником тільки одного благодійного фонду в Україні, а саме Благодійного Фонду «Підтримки дитячо-юнацького та жіночого баскетболу імені заслуженого тренера України [PERSON]» (т.1 а.с.196-221). Суд не бере до уваги посилання відповідача на той факт, що ТДВ «Інтерхім» також є засновником Благодійного фонду «На благо [PERSON]», оскільки а ні позивач [PERSON] а ні М. Саакашвілі не є засновниками такого фонду. Крім цього, відповідно до п. 3.1.1. Правил реєстрації цивільних повітряних суден в Україні затверджених Наказом Міністерства інфраструктури України № 636 від 25.10.2012, повітряне судно може бути зареєстровано у Державному реєстрі цивільних повітряних суден України за умови, якщо воно: є власністю юридичної особи України або фізичної особи - резидента; отримується експлуатантом України в оренду чи у лізинг у власника - нерезидента. Тобто [PERSON], у випадку наявності прав власності на який-небудь літак, мав би здійснити його реєстрацію у Державному реєстрі цивільних повітряних суден України, про що у такому реєстрі був би відповідний запис. Згідно реєстру цивільних повітряних суден України станом на 19.07.2018 року позивач [PERSON] не зазначений як власник жодного повітряного судна (т.1 а.с.233-246). З огляду на викладене судом встановлено, що твердження вказані у Статті «К покровителям владельца «Интерхима» СМИ так же приписывали [PERSON] в бытность одесским губернатором. [PERSON] официально являлся учредителем его благотворительного фонда и предоставлял ему свой вертолет Bombardier Challenger 605, стоимость которого колеблется в пределах 20-25 миллионов долларов», є недостовірними. У Статі також зазначено «Против владельца «Интерхима» [PERSON] неоднократно заводились оперативно-розыскные дела за ввоз неучтенных объемов сырья то есть, чистого кодеина.» Тобто, у вищевказаній статті, позивача [PERSON] звинувачують у ввезені на територію України незареєстрованих в установленому порядку медичних субстанцій, у тому числі сильнодіючих і наркотичних, за які в Україні передбачено кримінальну відповідальність. В свою чергу зазначене спростовується довідкою Міністерства внутрішніх прав України (серія ІАА №0672723 від 03.07.2018 р.), та листом Служби безпеки України в одеській області № 65/3/р-17-п/409 від 12.07.2018 року, з яких вбачається, що [PERSON] до кримінальної відповідальності не притягувався, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває (т.2 а.с.1-2). Суд не бере до уваги посилання відповідача на той факт, відсутність судимостей позивача не може слугувати доказом наявності оперативно-розшукової справи, оскільки остання складає таємницю та не може бути підтверджена або спростована довідкою про відсутність судимості, оскільки відповідач не надав жодних доказів на підтвердження достовірності такої інформації, а обовязок такого доказування лежить на ньому. З огляду на викладене судом встановлено, що твердження вказані у Статті «Против владельца «Интерхима» [PERSON] неоднократно заводились оперативно-розыскные дела за ввоз неучтенных объемов сырья то есть, чистого кодеина.», є недостовірними. У Статі також зазначено «Закрытие проблемных вопросов с правоохранительными органами и отсутствие интереса со стороны спецслужб к рынку «кодеиносодержащих препаратов» стало возможным благодаря содействию начальника Главного управления контрразведывательной защиты интересов государства в сфере экономической безопасности СБУ [PERSON], «сотрудничавшего» с [PERSON] еще со времен бытности заместителем начальника УСБУ в Одесской области». Відповідач зазначає, що така інформація є оціночним судженням, оскільки не містить стверджувальних фактичних даних і є вільним міркуванням авторів публікації. Разом з цим, відповідач також стверджує, що зазначену інформацію отримано з інших джерел, розміщених на веб-сайтах, що спростовує твердження про те, що така є вільним міркуванням авторів публікації. Крім цього стилістика викладення зазначеної інформації має стверджувальний характер та викладена у формі фактичних даних, що спростовує твердження про відношення такої інформації до оціночних суджень. З огляду на викладене судом встановлено, що твердження вказані у Статті «Закрытие проблемных вопросов с правоохранительными органами и отсутствие интереса со стороны спецслужб к рынку «кодеиносодержащих препаратов» стало возможным благодаря содействию начальника Главного управления контрразведывательной защиты интересов государства в сфере экономической безопасности СБУ [PERSON], «сотрудничавшего» с [PERSON] еще со времен бытности заместителем начальника УСБУ в Одесской области», є недостовірною. У Статі також зазначено «К слову, основной страной экспорта продукции «Интерхим» является Российская Федерация». Так, відповідно до ст. 13 Закону Російської Федерації «Об обращении лекарственных средств», в Российской Федерации допускаются производство, изготовление, хранение, перевозка, ввоз в Российскую Федерацию, вывоз из Российской Федерации, реклама, отпуск, реализация, передача, применение, уничтожение лекарственных препаратов, если они зарегистрированы соответствующим уполномоченным федеральным органом исполнительной власти. Відповідно до даних із офіційного реєстру Міністерства охорони здоровя Російської Федерації ГОСУДАРСТВЕННЫЙ РЕЕСТР ЛЕКАРСТВЕННЫХ СРЕДСТВ, реєстрація лікарських препаратів виробництва позивача у Російській Федерації закінчилась у 2010 році (т.2 а.с.3). Суд не бере до уваги посилання відповідача на той факт, що інформація щодо експорту продукції позивача до Російської Федерації жодним чином не шкодить діловій репутації позивачів, оскільки в умовах загостреної ситуації у відносинах між Україною та Російською Федерацією і ряду санкцій, введених державами відносно одна одної, посилання на те, що українське підприємство здійснює реалізацію власних товарів на території Російської Федерації, може викликати у українського споживача вороже та негативне ставлення до такого підприємства. З огляду на викладене судом встановлено, що твердження вказані у Статті «К слову, основной страной экспорта продукции «Интерхим» является Российская Федерация», є недостовірною інформацією. У Статі також зазначено «Владелец «Интерхима» [PERSON] после смены власти в кризисные 2014-2015 ..., но и заручился мощным лобби: именно в интересах «Интерхима» правительство [PERSON] создало Государственную службу по лекарственным средствам и наркотикам.». Державна служба з лікарських засобів та контролю за наркотиками (Держлікслужба) була створена у результаті імплементації політики Кабінету [PERSON] України та Верховної [PERSON] України із оптимізації системи центральних органів виконавчої влади. Так, Держлікслужба була створена за рішенням Кабінету [PERSON] України від 10.09.2014 року відповідно до Постанови № 442 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади», якою було реорганізовано та ліквідовано більш ніж 30 державних органів виконавчої влади. Тобто, дії КМУ із створення Держлікслужби ніяк не можна звязати із зацікавленістю з боку Позивачів, адже її створення було необхідним в процесі запровадження державною оптимізації системи центральних органів виконавчої влади, відповідно до якого змін зазнало більш ніж 30 державних органів, тому говорити про лобізм із боку Позивачів у даному випадку неможливо. З огляду на викладене судом встановлено, що твердження вказані у Статті «Владелец «Интерхима» [PERSON] после смены власти в кризисные 2014-2015 ..., но и заручился мощным лобби: именно в интересах «Интерхима» правительство [PERSON] создало Государственную службу по лекарственным средствам и наркотикам.» є недостовірною інформацією. Недостовірність інформації з ряду питань також було встановлено рішенням Соломянського районного суду міста Києва від 28.10.2016 року (т.2 а.с.14-28). Згідно ч. 4,5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Так, відповідач заявляв про спростування обставин, встановлених рішенням Соломянського районного суду міста Києва від 28.10.2016 року, оскільки не брав участі під час його ухвалення, однак жодних доказів та слушних доводів на їх спростування суду не навів. Таким чином, судом встановлено недостовірність викладеної у Статті інформації відносно позивачів, зазначеної в позовній заяві. Порушення прав на честь, гідність та недоторканність ділової репутації полягає в розповсюдженні неправдивих відомостей про фізичну та юридичну особу, внаслідок чого вона зазнає шкоди. Відповідно до п. 15\~постанови Пленуму Верховного суду України №1 від 27 лютого 2009 року "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також судову практику у справах про захист ділової репутації фізичної та юридичної особи", недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Пунктом 19 Пленуму Верховного суду України №1 від 27 лютого 2009 року "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також судову практику у справах про захист ділової репутації фізичної та юридичної особи" визначено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до ч. 2 ст. 30\~Закону України «Про інформацію», оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовностилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Відповідно до\~ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~та практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини як джерело права. Як вбачається з практики Європейського суду з прав людини, яка міститься, зокрема, в Рішенні Європейського суду з прав людини від 08.07.1986 року № 12/1984/84/131 «Справа Лінгенса», «на думку Суду, слід уважно розрізняти факти та оціночні судження. Наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень не можна». Тобто,\~критерієм відмежування\~«тверджень» від\~«суджень»,\~є можливість перевірки інформації на предмет правдивості. Ділова репутація складається із якостей та оцінок, з якими їх носій асоціюється в очах своїх контрагентів, клієнтів, співробітників, бізнес партнерів, конкурентів, тощо. Ділова репутація - це асоціації, які викликає діяльність її носія в інших осіб. У матеріалах справи міститься інформація, що у 2012 році [PERSON] як генеральний директор ТДВ «Інтерхім» був визнаний переможцем обласного конкурсу «Благодійник року» в сфері соціального захисту населення. Позивачі надають постійну благодійну допомогу організаціям міста [PERSON] та Одеської області, адже допомагають Студентському хору Черкаського музичного училища ім. С. С. Гулака-Артемовського, Національному театру опери та балету, підтримують Корнейчуковський фестиваль дитячої літератури та багато інших культурних та спортивних ініціатив. Позивач ТДВ «Інтерхім» з 2011 року неоднократно визнається переможцем Регіонального туру Всеукраїнського рейтингу «Сумлінний платник податків». Національний бізнес-рейтинг присвоїв позивачу ТДВ «Інтерхім» звання «Лідер галузі» за результатами загальнодержавного рейтингування економічних показників підприємств України в 2013-2014 роках. За критеріями «Масштаб виробництва та платоспроможності», «Ефективність використання ресурсів», «Соціальні показники», «Інвестиційна привабливість» ТДВ «Інтерхім» за сумарним балом посіло перше місце серед великих і середніх підприємств-виробників фармацевтичних препаратів. У 2016 році ТДВ «Інтерхім» стало володарем «Знаку Соціальної Відповідальності» - це нагорода, яку отримують підприємства або фізичні особи, які ведуть активну благодійну діяльність. Існує три ступеня Знака: регіональний, національний і світовий, які присуджуються в залежності від того, в якій мірі діяльність компанії вплинула на добробут суспільства. На сьогоднішній день в Україні немає жодного лауреата «Знака Соціальної Відповідальності» національного рівня і всього десять українських компаній удостоїлися регіонального Знака. В той же час, позивачі мають високий рівень ділової репутації та визнання не тільки на території України, а й закордоном, адже ТДВ «Інтерхім» постійно приймає участь у міжнародних виставках та конференціях. В підтвердження зазначених обставин позивачами надано до суду копії відповідних статей та подяк (т.1 а.с.47-80). З огляду на вищезазначене позивачами доведено факт того, що вони є впливовими та відомими особами в Україні із зразковою діловою репутацією, підтвердженням цьому слугує ряд публікацій, у яких йде мова про їх активну діяльність у галузі фармакології та велика кількість нагород, копії яких містяться у матеріалах справи та були належним чином досліджені та оцінені судом. Згідно норм міжнародного законодавства свобода слова має узгоджуватися з іншими правами людини, передусім з правом особи на справедливий та неупереджений суд. Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод, у її тлумаченнях Європейського суду з прав людини, а також у резолюціях та рекомендаціях органів [PERSON] Європи, закріплені можливі обмеження щодо свободи виявлення поглядів, а саме: відповідно до пункту 2 статті 10 свобода виявлення поглядів (а отже, й свобода засобів масової інформації) може підлягати обмеженням, запроваджуваним з такою метою: для захисту репутації та прав інших людей; для підтримання авторитету суду; для забезпечення безсторонності та неупередженості суду. На підставі норм міжнародного права сформовані Рекомендації № Rес. (2003) 13 Комітету [PERSON] Європи державам-членам щодо надання через засоби масової інформації інформації про кримінальні процеси (Комітет [PERSON] ухвалив документ 10 липня 2003 року), даними рекомендаціями, зокрема, закріплений принцип, який закріплює право на спростування та право на відповідь. Незалежно від інших засобів правового захисту, кожна особа, щодо якої в контексті висвітлення інформації допущено неточність або застосовано висловлювання, що її ганьблять, мусить мати право на спростування чи право на відповідь у відповідних засобах масової інформації. Відповідно до положень\~ст. 9 Конституції України\~та беручи до уваги\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7, 11 до Конвенції та прийняття\~Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди повинні застосовувати\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~(Рим, 4 листопада 1950 року; далі - Конвенція) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права, а також враховувати роз'яснення\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 року N 9\~(v0009700-96) "Про застосування\~Конституції України\~при здійсненні правосуддя". Відповідно до використанні\~ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Відповідно до\~абз.\~6\~п.\~15\~Пленуму Верховного\~суду України\~№1\~від 27\~лютого 2009\~року "Про\~судову практику\~у справах\~про захист\~гідності та\~честі фізичної\~особи,\~а також\~судову практику\~у справах\~про захист\~ділової репутації\~фізичної та\~юридичної особи",\~негативною слід\~вважати інформацію,\~в якій\~стверджується про\~порушення особою,\~зокрема,\~норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Так, згідно висновку семантико-текстуальної експертизи письмового мовлення № 14735 від 10.01.2019 року, висловлювання, наявні у тексті Статті містять інформацію негативного характеру щодо позивачів та висловлювання, наявні у тексті статті, є твердженнями (фактичними даними), а не оціночними судженнями (т.3 а.с.234-248). Таким чином, судом встановлено, що інформація викладена у Статті негативно випливає на діяльність позивачів, оскільки створює у ділових партнерів, співробітників та звичайних громадян, негативне враження від діяльності позивачів, побоювання мати з ними ділові стосунки та придбавати товари їх виробництва. Розглядаючи питання спростування недостовірної інформації, викладеної у Статті, суд виходить з наступного. Статтею 34 Конституції України, кожному гарантує право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Разом з тим, відповідно до\~ст. 68 Конституції України, кожен зобов'язаний неухильно додержуватися\~Конституції\~та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Статтею 32 Конституції України\~передбачено, що кожному гарантується судовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе і членів сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Згідно зі\~ст. 297 Цивільного кодексу України\~кожен має право на повагу до його гідності та честі. Відповідно до\~ст. 299 Цивільного кодексу України, фізична особа має право на недоторканість своєї ділової репутації. Фізична особа має право звернутись до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Відповідно до\~ст. 277 Цивільного кодексу України\~фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та/або/членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Відповідно до\~ст. 91 Цивільного кодексу України, юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині. Відповідно до\~ст. 94 Цивільного кодексу України, юридична особа має право на недоторканість її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати. Згідно\~ст. 1 Закону України «Про інформацію», інформація це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. Відповідно до\~ст. 5 Закону України «Про інформацію», кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законі інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб. Відповідач в якості заперечення спростування недостовірної інформації посилається на рішення Європейського суду з прав людини у справі «Торгейр Торгейрсон проти Ісландії» від 25.06.1992 року, в якій суд зазначив, що «зобовязання відповідача доводити правдивість тверджень, які базуються на інтервю, чутках, історіях третіх осіб, тобто відображають «громадську думку» є нерозумним та неможливим завданням». Крім цього згідно зазначеного рішення «Можна використовувати те, що говорять люди. Або, навіть, чутки. Були б ці чутки настільки схожі на численні, щоб їх не можна було б вважати брехнею». Також зазначив, що проблема можливості правомірного використання інформації зі «всесвітньої павутини» гостро постає для представників ЗМІ, в контексті чого вважав доречним послатись на рішення Європейського суду з прав людини у справі «Редакція газети «Правое дело» та Штекель проти України». У зазначеному рішення Європейський суд, установивши порушення статті 10 Конвенції щодо відсутності адекватних гарантій використання журналістами інформації, отриманої з мережі Інтернет, визнав, що відсутність чітких, зрозумілих, доступних положень у національному законодавстві щодо використання журналістами інформації з Інтернет-джерел призводить до неможливості передбачення ними наслідків своїх дій. Крім цього посилався на положення ст.ст. 3, 4, 6 Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, схваленої 12 лютого 2004 року на 872-му засіданні Комітету [PERSON] Європі, в яких зазначено, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися "виставити" себе на публічне обговорення, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. У зв'язку з цим межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи або органу державної влади чи місцевого самоврядування, є значно ширшою ніж окремої пересічної особи. Суд не може погодитись з такою позицією відповідача виходячи з наступного. Відповідно до п. 25 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», національні публічні діячі - фізичні особи, які виконують або виконували протягом останніх трьох років визначені фізичні особи, які виконують або виконували протягом останніх трьох років визначені публічні функції в Україні, а саме: Президент України, Премєр-міністр України, члени Кабінету [PERSON] України; перші заступники та заступники міністрів, керівники інших центральних органів виконавчої влади, їх перші заступники і заступники; народні . путати України; Голова та члени Правління Національного банку України, члени [PERSON] Національного банку України; голови та судді Конституційного Суду України, Верховного Іуду України та вищих спеціалізованих судів; члени Вищої ради правосуддя, члени Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, члени Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів; Генеральний прокурор та його заступники; Голова Служби безпеки України та того заступники; Директор Національного антикорупційного бюро України та його заступники; Голова Антимонопольного комітету України та його заступники; Голова та члени Рахункової палати; члени Національної ради з питань телебачення і радіомовлення України; надзвичайні і повноважні посли; Начальник Генерального штабу - Головнокомандувач Збройних Сил України, начальники Сухопутних військ України, Повітряних Сил України, Військово-Морських Сил України; державні службовці, посади яких належать до категорії "А"; керівники обласних територіальних органів центральних органів виконавчої влади, керівники органів прокуратури, керівники обласних територіальних органів Служби безпеки України, голови та судді апеляційних судів; керівники адміністративних, управлінських чи наглядових органів державних та казенних підприємств, господарських товариств, державна частка у статутному капіталі яких перевищує 50 відсотків; керівники керівних органів політичних партій та члени їх центральних статутних органів. Товариство з додатковою відповідальністю «Інтерхім» не є державним підприємством та немає державної частки у статутному капіталі, а [PERSON] не займав жодної із посад перерахованих п. 25 ст. 1 Закону України, а тому відповідно до терміну публічна особа (публічний діяч), визначеному законодавством України, позивач не може вважатись публічною особою. Посилання відповідача на рішення Європейського суду з прав людини у справі «Торгейр Торгейрсон проти Ісландії» від 25.06.1992 року, щодо відсутності необхідності доводити правдивість тверджень, які відображають громадську думку, суд також не бере до уваги виходячи з наступного. Громадська думка\~ це сукупність уявлень, оцінок і суджень, що їх поділяє більшість чи принаймні значна частина населення стосовно проблем, подій чи фактів дійсності в конкретній соціальній ситуації. Вона може бути в суспільства в цілому, в етнічної групи, у виробничого колективу чи якогось іншого соціального угруповання. Разом з цим, відповідач зазначає, що інформація, викладена в Статті, була отримана з інших Інтернет-ресурсів. Зазначені ресурси не можуть свідчити про сформовану громадську думку, крім цього серед таких ресурсів наявні веб-сайти, які також належать відповідачу, про що ним зазначалось у відзиві на позовну заяву, та аналогічна інформація викладена на інших веб-сайтах вже була визнана судом недостовірною, про що свідчить рішення Соломянського районного суду міста Києва від 28.10.2016 року, яке набрала законної сили 08.11.2016 року. Відповідач також стверджує, що оскільки інформація розміщена на інших веб-сайтах, у нього відсутній обовязок перевіряти достовірність поширюваної інформації. Так суд зазначає, що відповідач у Статті не зазначає жодних посилань на джерела отримання інформації, а саме веб-сайти та статті, зазначені у відзиві на позовну заяву, та копії яких відповідачем надано до суду. Відповідно до ст. 26 ЗУ "Про друковані засоби масової інформації", журналіст зобов'язаний подавати для публікації об'єктивну і достовірну інформацію. Відповідно до ч. 2 ст. 302 Цивільного кодексу України, фізична особа, яка поширює інформацію, зобов 'язана переконатися в її достовірності. Фізична особа, яка поширює інформацію, отриману з офіційних джерел (інформація органів державної влади, органів місцевого самоврядування, звіти, стенограми тощо), не зобов'язана перевіряти її достовірність та не несе відповідальності в разі її спростування. Фізична особа, яка поширює інформацію, отриману з офіційних джерел, зобов'язана робити посилання на таке джерело. Так, діюче законодавство звільняє від відповідальності лише за поширення офіційної інформації з офіційного джерела. Разом з цим веб-сайт на який посилається відповідач по справі, як на джерело інформації, не є офіційним та відповідно до цього, при розповсюдженні інформації відповідач по справі повинен був перевірити її достовірність. Відповідно до\~ч. 1 ст. 264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення, серед іншого, суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За таких обставин суд, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, приходить до висновку про задоволення позовних вимог про визнання недостовірною та такою, що порушує честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] та ТДВ «Інтерхім» поширену [PERSON] на веб-сайті www.048.ua у статті під назвою Одесское предприятие убивает украинскую молодежь? за адресою: https://www.048.ua/news/2068664, та зобов'язати [PERSON] протягом 10 днів з дня набрання рішенням законної сили опублікувати спростування відомостей поширених у статті під назвою Одесское предприятие убивает украинскую молодежь? за адресою: https://www.048.ua/news/2068064, з урахуванням уточнених позовних вимог. Відповідно до п.1 ч.1\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на відповідача у разі задоволення позову. З урахуванням того, що за позовну заяву про захист честі та гідності фізичної особи, ділової репутації фізичної або юридичної особи сплачується судовий збір у розмірі 704,80 грн. та виходячи з того, що кожен із позивачів заявив по дві вимоги немайнового характеру, сплачений ними судовий збір складає для кожного - 1409,60 грн., тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь кожного позивача у розмірі 1409,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved