Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-01 00:00:00

20 січня 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Дочірнього підприємства "Миколаївський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" про стягнення заборгованості по заробітній платі та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. На обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 18 березня 2013 року працювала у філії «Веселинівський райавтодор» на посаді дорожньої робочої. З 18.04.2019 року філію «Веселинівський райавтодор» ДП «Миколаївський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» припинено (реорганізовано) шляхом приєднання її до філії «Вознесенський райавтодор» ДП «Миколаївський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України». 19 червня 2019 року її звільнено з займаної посади в зв`язку з припиненням філії, згідно з ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Посилаючись на те, що до теперішнього часу відповідачем не проведено з нею повного розрахунку у строки, зазначенні в\~статті 116 КЗпП України, просила стягнути з відповідача заробітну плату в розмірі 23 567,65 грн. та середній заробіток за весь період затримки розрахунку з 19.06.2019 року по 20.01.2020 року в розмірі 39 903,76 грн. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити, зокрема зазначили, що позивач працювала у філії «Веселинівський райавтодор» на посаді дорожньої робочої. 19.06.2019 року її було звільнено з займаної посади в зв`язку з припиненням (реорганізацією) філії, однак не було проведено повного розрахунку, тобто не була виплачена нарахована заробітна плата в розмірі 23 567,65 грн. В зв`язку з тим, що відповідачем не було вчасно проведено розрахунку просять також стягнути середній заробіток за весь період затримки розрахунку з 19.06.2019 року по 20.01.2020 року в розмірі 39 903,76 грн. Відповідач ДП «Миколаївський облавтодор» ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України» явку свого представника у судове засідання не забезпечило, про дату, час і місце судового засідання було повідомлене належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення повістки відповідачу 18.05.2020 року, про причини неявки суд не повідомило. Суд, заслухавши вступне слово позивача [PERSON] та представника позивача [PERSON] , дослідивши матеріали справи, в межах заявлених вимог та наданих доказів, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 18 березня 2013 року [PERSON] була переведена з посади бухгалтера на посаду дорожнього робітника філії "Веселинівський райавтодор" Дочірнього підприємства "Миколаївський облавтодор" - Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України". З 18.04.2019 року філію «Веселинівський райавтодор» ДП «Миколаївський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» припинено (реорганізовано) шляхом приєднання її до філії «Вознесенський райавтодор» ДП «Миколаївський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України». 19 червня 2019 року позивача звільнено з займаної посади в зв`язку з припиненням філії, згідно з ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Відповідно до довідки голови ліквідаційної комісії філії «Веселинівський райавтодор» [PERSON] (а.с. 12) невиплачена заробітна плата [PERSON] станом на 31.07.2019 року становить 23 567,65 грн., із яких: за квітень 2019 року - 1268,71 грн., за травень 2019 року - 4758,22 грн., за червень 2019 року - 17 540,72 грн. На ухвалу суду про витребування доказів від 07.04.2020 року відповідачем було надано суду 19.05.2020 року довідку № 12/374 від 08.05.2020 року, за даними якої заборгованість із виплати заробітної плати [PERSON] за період з квітня 2019 року по вересень 2019 року складає 28 154,93 грн. Тобто, відповідачем визнається факт невиплати заробітної плати позивачеві в день звільнення та розмір заборгованості по заробітній платі [PERSON] в розмірі 23 567,65 грн. Відповідно до частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно зі\~статтею 116 КЗпП України\~при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В силу\~статті 117 КЗпП України\~в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначенні в\~статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно з пунктом 20\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці»,\~установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі\~ст.117 КЗпП\~стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи -\~по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Судом встановлено, що [PERSON] 19.06.2019 року була звільнена з займаної посади в зв`язку з припиненням філії згідно з ч. 1 ст. 40 КЗпП України, проте відповідачем при звільненні [PERSON] не проведено з нею розрахунку і заборгованість по заробітній платі станом на 31 липня 2019 року становить 23 567,65 грн.: за квітень 2019 року - 1268,71 грн., за травень 2019 року - 4758,22 грн., за червень 2019 року - 17 540,72 грн., а тому відповідач, крім заборгованості по заробітній платі, повинен виплатити позивачу також її середній заробіток за весь період затримки розрахунку. Абзацом третім пункту 2 розділу ІІ та абзацом третім пункту 3 розділу ІІІ Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100\~(далі - Порядок), встановлено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана дана виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо. Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Згідно з абзацами першим, третім пункту 8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. Встановлено, що кількість фактично відпрацьованих робочих днів [PERSON] за останні два календарні місяці роботи перед звільненням, яке відбулося 19 червня 2019 року, становить 43 робочих дні: відповідно до Табелю обліку використання робочого часу за квітень 2019 року позивачем [PERSON] фактично було відпрацьовано у квітні 2019 року - 21 день, а у травні 2019 року - 22 дні. Всього за дані два місяці було нараховано заробітної плати в розмірі 11 593,64 грн. - за квітень 2019 року нараховано 5507,82 грн., за травень 2019 року - 6085,82 грн., що підтверджується даними з Книги розрахунків по заробітній платі за 2019 рік. Тому середньоденна заробітна плата підлягає обчисленню шляхом ділення заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні (в даному випадку - 11 593,64 грн.) на число відпрацьованих робочих днів - 43 (21 робочий день у квітні 2019 року + 22 робочих дні у травні 2019 року) = 269,62 грн. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час\~затримки розрахунку при звільненні, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на число робочих днів у розрахунковому періоді, при цьому день звільнення працівника та день остаточного проведення з ним розрахунків у цей період не включаються. Враховуючи норми закону, час затримки належних позивачу як звільненому 19.06.2019 року працівнику сум, складає період з 20.06.2019 року і по день ухвалення рішення. Разом з тим, позивач просить стягнути на його користь середній заробіток з дня звільнення 19.06.2019 року по 20.01.2020 року. Суд при ухваленні рішення враховує період з 20.06.2019 року (наступний робочий день після звільнення) по 20.01.2020 року (як просить позивач). За таких обставин, з ДП «Миколаївський\~облавтодор» \~ВАТ\~ "Державна\~ акціонерна\~ компанія \~"Автомобільні\~дороги\~України" на користь [PERSON] підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 20.06.2019 року (наступний робочий день після звільнення) по 20.01.2020 року. У розрахунковому періоді на червень 2019 року припадало 6 робочих днів, на липень - 23 робочих днів, на серпень - 21 робочий день, на вересень - 21 робочий день, на жовтень - 22 робочих днів, на листопад - 21 робочий день, на грудень - 21 рбочий день, на січень 2020 року - 12 робочих днів, що разом становить 147 робочих днів. Таким чином, загальна сума середнього заробітку за час\~затримки розрахунку при звільненні за період з 20 червня 2019 року по 20 січня 2020 року включно становить 39 634,14 грн. (269,62 грн. х 147 робочих днів). За таких обставин, позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню, а саме: позовна вимога про стягнення заборгованості по заробітній платі підлягає повному задоволенню на суму 23 567,65 грн., а позовна вимога про стягнення заробітної плати за час затримки виплати заробітку підлягає частковому задоволенню на суму 39 634,14 грн. Згідно з п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України за №13 від 24 грудня 1999 року "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд, задовольняючи вимоги про оплату праці, визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що з нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в сумі 23 567,65 грн. відповідачем були вже здійснені відрахування прибуткового податку та інших обов`язкових платежів, то заборгованість по заробітній платі в сумі 23 567,65 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача без утримання прибуткового податку та інших обов`язкових платежів, а середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 39 634,14 грн. з подальшим утриманням податків та інших обов`язкових платежів. Відповідно до частини першої, другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п.1 ч.1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір»\~від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Позивач у відповідності до положень вищезазначеного\~Закону\~звільнена від сплати судового збору за позовною вимогою про стягнення заробітної плати, тому відповідно до вимог\~статті 141 ЦПК України\~з відповідача належить стягнути судовий збір в дохід держави в розмірі 840 грн. 80 коп. Крім того, позивачем сплачено судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп. за позовною вимогою про стягнення заробітної плати за час затримки виплати заробітку, яка судом задоволена частково, а тому з відповідача на користь позивача відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню 835 грн. 12 коп. судового збору (840,80 грн. х 39634,14 грн. / 39903,76 грн.). Крім того, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь витрати на професійну правничу допомогу. Однак в судовому засіданні позивач та його представник відмовилися від стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу з розрахунку 450 грн. за 1 годину роботи адвоката в зв`язку з тим, що в них не має доказів на підтвердження таких витрат. Відповідно до п. 7. ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд, крім іншого, вирішує чи є підстави допустити\~ негайне виконання судового рішення. Згідно з\~ст.\~430\~ЦПК\~України суд\~\~допускає негайне\~\~\~виконання рішень\~\~у справах,\~зокрема,\~про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення на користь позивача заробітної плати в межах платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial