Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги централізованого опалення в сумі 8827,92 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідач тривалий час користується послугами позивача з централізованого опалення, однак не оплачує дані послуги, у звязку з чим утворилась заборгованість в сумі 8827,92 грн. за період 01.10.2009р. по 01.08.2014р. Заявою від 03.07.2015р. позивач уточнив позовні вимоги, згідно якої просить стягнути з відповідача 7296,95грн. заборгованості за період з 01.04.2010р. по 01.08.2014р. (а.с. 56). В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала виходячи з заяви про уточнення позовних вимог. Відповідач та її представник щодо позову заперечили, зокрема вказали на наявність судових наказів про стягнення з відповідач на користь позивача боргу за вказаний період, крім того вважають, що позивачем пропущено строк позовної давності, а тому подали заяву про його застосування (а.с. 59). Суд заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідив матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідач зареєстрована у [INFO], є квартиронаймачем та користується послугами позивача по централізованому опаленню. З матеріалів справи вбачається, що заборгованість в сумі 7296,95грн., яку просить стягнути позивач утворилась за період з квітня 2010р. по липень 2014р включно, що підтверджується випискою з особового рахунку №065370, відкритого на відповідача. Заперечуючи щодо позовних вимог відповідач вказала про наявність судових наказів про стягнення з неї боргу на користь позивача за вказаний вище період. З витребуваних судом архівних справ вбачається, що 18.12.2007р. Корольовським районним судом м.Житомира було видано судовий наказ у справі №2н-1681/07 про стягнення з [PERSON] на користь Орендного підприємства теплових мереж "Житомиртеплокомуненерго" 1447,37грн. боргу, який існував станом на 01.10.2007 року (а.с. 64). Також, за заявою Орендного підприємства теплових мереж "Житомиртеплокомуненерго" Корольовським районним судом м.Житомира було видано судовий наказ від 23.05.2011р. у справі №2-н-1646/11 про стягнення 3027, 17грн. боргу за період листопад 2007р. по вересень 2009р. та який існував станом на 08.04.2011р. (а.с. 65-69). Таким чином, виходячи з матеріалів наказних проваджень заборгованість стягувалася за заявами іншої юридичної особи, яка не має відношення до позивача. В судовому засіданні представник позивача пояснила, що Комунальне підприємство «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради почало свою діяльність щодо надання послуг населенню з централізованого опалення з жовтня 2009 року. З оглянутих в судовому засіданні матеріалів справи №2-2108/10 вбачається, що Корольовським районним судом було видано судовий наказ від 07.06.2010р. про стягнення з відповідача на користь позивача 1530грн. 97коп. боргу, який утворився станом на 01.04.2010р. за період з 01.10.2009р. по 31.03.2010р. (а.с. 70-72). Таким чином, в розрахунковий період з 01.04.2010р. по 31.07.2014р. будь-яких інших стягнень не було. Згідно ст.ст. 64, 68, 162 Житлового кодексу України, наймач (власник) та члени його сім`ї зобовязані своєчасно вносити квартирну плату і оплату за комунальні послуги. Статтею 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначено, що споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Відповідно до п.5 ч.3 ст.20, ст. 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затвердженні постановою Кабінету міністрів України від 21.07.2005р. №630 розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Таким чином, між сторонами фактично існують правовідносини по наданню та отриманню послуг з централізованого опалення на підставі відкритого особового рахунку, без укладання договору. Відповідач не надав суду доказів своєчасної та у повному обсязі оплати послуг позивача, або відмови від їх отримання. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 7296,95грн. боргу заявлені обґрунтовано. Проте, виходячи з матеріалів справи вбачається, що позивачем було пропущено строк позовної давності за частиною вимог. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та пята статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно ч.1 та ч.2 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку, а також у разі предявлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимог, право на яку має позивач. Згідно ч.3 ст. 264 ЦК України, після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). З матеріалів справи вбачається, що за спірний період відповідачем була здійснена оплата 27.04.2011р. в сумі 250грн., а також 119,88грн. в червні 2014р. Факт проведення оплат відповідач заперечила, однак не надала доказів в підтвердження своїх доводів. В судовому засіданні представник відповідача пояснила, що за інформацією з системи обліку розрахунків споживачів платіж в 250грн. було здійснено з каси "Ощадбанку", платіж в сумі 119,88грн. було перераховано від Орендного підприємства теплових мереж "Житомиртеплокомуненерго", як безпідставно сплачені на його рахунок. Таким чином, на думку представника позивача має місце переривання перебігу строку позовної давності, оскільки відповідач здійснивши оплату фактично визнала свою заборгованість. Однак, з таким висновком суд не погоджується. Перерахунок коштів від Орендного підприємства теплових мереж "Житомиртеплокомуненерго" на користь позивача не можна вважати визнанням відповідачем боргу перед позивачем, так як в даному випадку відсутнє добровільне волевиявлення відповідача на сплату боргу саме позивачу. З матеріалів справи вбачається, що перед звернення з даним позовом позивач 16.09.2014р. звернувся з заявою про видачу судового наказу, як того вимагає Цивільний процесуальний кодекс України. Однак, у прийнятті заяви було відмовлено ухвалою від 17.09.2014р. (а.с. 7). Таким чином, має місце переривання перебігу строку позовної давності в день звернення з заявою про стягнення боргу з відповідача 16.09.2014р. Оскільки, позивач просить стягнути заборгованість за період з 01.04.2010р. по 01.08.2014р., з урахуванням переривання строку позовної давності, враховуючи строки проведення розрахунків вказаних в п.18 Правил, заборгованість з застосуванням строку позовної давності підлягає стягненню за період з 01.09.2011р. по 01.08.2014р., що в сумі становить 5513,63грн. За межами строку позовної давності заявлена заборгованість за період з 01.04.2010р. по 31.08.2011р. в сумі 1783,32грн. (7296,95грн. 1783,32 = 5513,63грн.). Отже, в задоволенні позову щодо стягнення 1783,32грн. слід відмовити у зв'язку з пропуском строку позовної давності та його застосуванням за заявою відповідача. Відповідно до ч. 1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним і документально підтверджені судові витрати, в даному випадку витрати по оплаті судового збору в сумі 243,60 грн.

Outcome: partial