Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, свої вимоги обґрунтували тим, що 20 липня 2015 року о 17:45 годині [PERSON], керуючи транспортним засобом КІА CANIVAL, реєстраційний номер [NUMBER], рухаючись по вул.Зала Егерсег зі сторони вул.40 років Жовтня, у напрямку вул.Перекопської у м.Херсоні, при наближенні до перехрестя з вул.Перекопською, проявивши неуважність та безпечність до дорожньої обстановки, яка склалася, грубо порушуючи вимоги Правил дорожнього руху України, здійснив наїзд на транспортний засіб MITSUBISHI PAJERO WGN 3.2 DID, реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON]В , транспортний засіб ГАЗ 31105, реєстраційний номер 00740ІІ, під керуванням [PERSON]М та транспортний засіб СНЕVROLЕТ EVANDA, реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] Всі транспортні засоби отримали механічні пошкодження. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди водій транспортного засобу MITSUBISHI PAJERO WGN 3.2 DID [PERSON], згідно довідки [PERSON] обласної клінічної лікарні, отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забою м'яких тканин голови, грудного відділу хребта. Пасажиру вказаного транспортного засобу [PERSON], [INFO], заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: забою м'яких тканин голови. Позивачеві заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забою м'яких тканин голови. Постановою Дніпровського районного суду м.Херсона від 01 вересня 2015 року за фактом вищевказаної ДТП [PERSON], який працює водієм ТОВ «Полімер Лак», визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. У звязку з тим, що витрати на ремонт транспортного засобу MITSUBISHI PAJERO WGN 3.2 DID перевищують вартість транспортного засобу до ДТП (337653,67 грн.), позивач вважає, що стягненню з відповідача на її користь як власнику зазначеного транспортного засобу підлягає різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП (84367,25 грн.), з урахуванням страхового відшкодування (50000,00 грн.), а саме 203286,42 грн. Крім цього, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь 900,00 гривень в рахунок відшкодування витрат на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП до місця затримання співробітниками ДАІ та до місця ремонту, також 954,00 гривень в рахунок відшкодування витрат на проведення автотоварознавчих досліджень, які сплачені позивачем [PERSON] торгово-промисловій палаті України по визначенню вартості матеріальної шкоди та ринкової вартості пошкодженого транспортного засобу, а також 34100,00 гривень в рахунок відшкодування витрат позивача на прокат у період з 21 липня 2015 року по 21 вересня 2015 року легкового автомобіля CHEVROLET LACHETTI, згідно договору прокату транспортного засобу №004100 від 21 липня 2015 року (ФОП [PERSON]С.). Також, позивач вказує, що внаслідок вказаної ДТП їй була заподіяна моральна шкода, яку вона оцінює в 50000,00 гривень, оскільки позивач отримала численні тілесні ушкодження та сильні душевні страждання, у звязку з якими у неї суттєво змінився спосіб життя її та членів її сімї. Крім того, моральні страждання виявилися у пригніченому настрої позивача, сильних душевних хвилюваннях, перенесеного стресу, а також необхідності відновлення фізичного та психічного здоровя. В ході судового розгляду справи позивач збільшила заявлені позовні вимоги та просила стягнути з ТОВ «Полімер-Лак» на свою користь 203286,42 гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок фізичного знищення транспортного засобу Mitsubishi Pajero WGN 3.2 DID, реєстраційний номер [NUMBER], у дорожньо-транспорній пригоді, яка сталася 20 липня 2015 року; франшизу у розмірі 1000,00 гривень, встановлену полісом №АІ/4785296 від 11.12.2014 року; 900,00 гривень в рахунок відшкодування витрат на евакуацію транспортного засобу; 954,00 гривень в рахунок відшкодування витрат на проведення автотоварознавчих досліджень; 50600,00 гривень в рахунок відшкодування витрат позивача на прокат транспортного засобу у період з 21 липня 2015 року по 21 вересня 2015 року та з 21 вересня 2015 року по 21 жовтня 2015 року; 80000,00 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, а також понесені нею судові витрати за сплату судововго збору та за проведення експертизи. Представник позивача в судовому засіданні підтримав збільшені позовні вимоги та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Представник відповідача в судовому засіданні заявлені та збільшені позовні вимоги не визнав, проти їх задоволення заперечував, просив відмовити в повному обсязі. Надав заперечення проти позову, згідно яких зазначив, що [PERSON] зобовязаний відшкодовувати спричинену позивачу шкоди, внаслідок ДТП, оскільки позивачем не надано доказів перебування [PERSON] в трудових відносинах з ТОВ «Полімер-Лак», а останнє заперечує цю обставину, так як доказування цієї обставини є обовязком позивача. Крім цього, представник відповідача не погоджується із заявленою позивачем сумою моральної шкоди, оскільки позовні вимоги в цій частині є безпідставними, так як її відшкодовувати повинна особа, яку визнано винною у скоєнні ДТП, тобто [PERSON], та розмір страхової суми (ліміту відповідальності), передбачений полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, покриває відповідальність відповідача у передбаченому Законом обсязі, різниця так чи інакше повинна покриватися безпосереднім заподіювачем. Щодо матеріальної шкоди, завданої автомобілю позивача, представник відповідача вважає, що надані позивачем висновки експертних досліджень є необєктивними, суми викликають сумніви та не всі пошкодження автомобіля позивача мають відношення та причинно-наслідковий звязок з даною ДТП. Щодо позовної вимоги про стягнення вартості прокату транспортного засобу в сумі 50600,00 гривень представник відповідача також не погодився, оскільки вважає прокат автомобіля субєктивною забаганкою позивача, а тому відшкодуванню вони не підлягають. У звязку з викладеним представник відповідача просив у задоволенні позові відмовити в повному обсязі. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні заявлений позов підтримав, зазначив, що позов підлагає задоволенню. Позивач в судове засідання не зявилась, про розгляд справи повідомлена у встановленому законом порядку. Представник [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні покладалась на розсуд суду при вирішення спору. Обставин щодо працевлаштування [PERSON] на момент ДТП у ТОВ "Полімер-Лак" не спростовувала. В останнє судове засідання не зявилися, про розгляд справи повідомлені у встановленому законом порядку, надала заяву, згідно якої при вирішення питання представник третьої особи покладалась на розсуд суду. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений у встановленому законом порядку. Представник третьої особи КЗ «Обласний кардіологічний диспансер» ХОР в судове засідання не зявився, в матеріалах справи мається заява про розгляд справи без його участі, зазначив, що проти задоволення позову не заперечує, позовні вимоги підтримує. Треті особи [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявились, про розгляд справи повідомлені у встановленому законом порядку. Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [PERSON] є власником легкового автомобіля Mitsubishi Pajero WGN 3.2 DID, чорного кольору, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.11 т.1 цив.справи). Згідно постанови Дніпровського районного суду м.Херсона №66684675/15-п від 01.09.2015 року [PERSON], який працює водієм ТОВ "Полімер-Лак", визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 гривень. Також постановою суду встановлено, що 20.07.2015 року біля 17-45 год., [PERSON] керував в м.Херсоні по вул.Залаегерсег транспортним засобом «КІА CARNIVAL», д.н. [NUMBER], не вибрав безпечний рух, не врахував дорожню обстановку та її зміну, не вибрав безпечну швидкість руху та здійснив наїзд на автомобіль Mitsubishi Pajero, н.з. ВТ 2810 АС, автомобіль ГАЗ 31105, д/н 00740ІІ, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив п.п.2.3б, 12.3 Правил дорожнього руху України (а.с.14 т.1 цив.справи). Згідно полісу №АІ/478596 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ПрАТ «СК «Арсенал страхування» власником автомобіля [NUMBER], 2007 року випуску, є ТОВ «Полімер-Лак» (а.с.152 т.1 цив.справи). Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ТОВ «Полімер-Лак» є власником транспортного засобу КІА CARNIVAL, д.н. [NUMBER] (а.с.229 т.1 цив.справи). Згідно відповіді на запит суду від 29.12.2015 року вих.№10010/07 Головного Управління Пенсійного фонду України в Херсонській області вбачається, що [PERSON] станом на липень 2015 року та листопад 2015 року перебував у трудових відносинах із страхувальником «Товариство з обмеженою відповідальністю «Полімер-Лак». Відповідно до поданої страхувальником звітності дата початку трудових відносин 14.08.2008 року. Перебування [PERSON] з ТОВ «Полімер-Лак» у трудових відносинах також підтверджується відповіддю на запит суду з Державної фіскальної служби України від 01.02.2016 року вих.№1634/9/21-03-11-01-48 із якої вбачається отримання [PERSON] заробітної плати від ТОВ «Полімер-Лак» (а.с.279 т.1, 29 т.2 цив.справи). Відповідно до статті 22 Цивільного Кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно з пунктом 2 статті 22 Цивільного кодексу України збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Пунктом 3 статті 22 Цивільного кодексу України встановлено, що збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно ст.1166 ч.1 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка завдала. Згідно п.6 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно до ст.1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Згідно ст.1187 ч.2 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. В роз'ясненнях, що містяться у абз. 2 п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України « Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року №5 ( зі змінами, внесеними постановами від 08.07.1994 р. №7, від 30.09.1994 року №11, від 25.05.1998 року № 15 та від 25.10.2003 року №9) вказано, що під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на праві власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо). Згідно висновку №Вэ-347 експертного автотоварознавчого дослідження зі встановлення вартості матеріальної шкоди,спричиненого власнику транспортного засобу [PERSON] Торгівельно-промислової палати від 10.08.2015 року вартість відновлювального ремонту легкого автомобіля Mitsubishi Pajero3,2 Di-D, реєстраційний номер [NUMBER], внаслідок пошкоджень при ДТП, в цінах станом на час завершення виконання даного дослідження становить 622606,46 гривень. Ринкова вартість легкового автомобіля Mitsubishi Pajero3,2 Di-D, реєстраційний номер [NUMBER], на момент пошкоджень складає 337653,67 гривень. Вартість матеріальної шкоди, спричиненої з технічної точки зору власнику легкового автомобіля Mitsubishi Pajero 3,2 Di-D, реєстраційний номер [NUMBER], внаслідок його пошкоджень в ДТП 20.07.2015 року, визначається рівній ринковій вартості на моменти пошкоджень та складає 337653,67 гривень (а.с.15-53 т.1 цив.справи). Згідно Висновку №Вэ-416 експертного автотоварознавчого дослідження зі встановлення ринкової вартості легкового автомобіля [PERSON] Торгівельно-промислової палати від 07.09.2015 року ринкова вартість пошкодженого легкового автомобіля Mitsubishi Pajero3,2 Di-D, реєстраційний номер [NUMBER], після пошкоджень в ДТП 20.07.2015 року складає 84367,25 гривень (а.с.54-85 т.1 цив.справи). Крім цього, згідно висновку №3 судової комісійної автотоварознавчої експертизи автомобіля Mitsubishi Pajero WGN, реєстраційний номер [NUMBER], складеного 31.03.2016 року [PERSON] відділенням Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз МЮ України, ринкова вартість легкового автомобіля Mitsubishi Pajero 3,2 Di-D, реєстраційний номер [NUMBER], 2006 року випуску, на дату його пошкодження у ДТП 20.07.2015 року складає 337653,67 гривень. Ринкова вартість легкового автомобіля Mitsubishi Pajero 3,2 Di-D, реєстраційний номер [NUMBER], 2006 року випуску, після його пошкоджень в ДТП, станом на дату ДТП 20.07.2015 року складає 84367,25 гривень. Вартість матеріального збитку (шкоди), завданого з технічної точки зору власнику легкового автомобіля Mitsubishi Pajero 3,2 Di-D, реєстраційний номер [NUMBER], 2006 року випуску, внаслідок ДТП, що сталася 20.07.2015 року, дорівнює вартості КТЗ на момент його пошкодження, станом на дату ДТП 20.07.2015 року складає 337653,67 гривень (а.с.53-69 т.2 цив.справи). Страховиком ПрАТ "Арсенал страхування" виплачено позивачу згідно полісу від 11.12.2014 року страхове відшкодування за шкоду, заподіяну майну потерпілого, в розмірі 49000,00 гривень з врахуванням ліміту відповідальності 50000 гривень - 1000 гривень франшизи, що підтверджується листом ПрАТ "Арсенал страхування" вих.№281015-02062/к/у від 28.10.2015 року (а.с.194 т.1 цив.справи). Згідно довідки [PERSON] обласної клінічної лікарні №1855 від 21.07.2015 року [PERSON] звернулась зі струсом головного мозку та забоями легких тканей голови. З листка непрацездатності КЗ «[PERSON] міська клінічна лікарня ім.Є.Є.Корабелеша» вбачається, що [PERSON] перебувала на лікарняному у період з 23.07.2015 року по 28.07.2015 року в амбулаторному режимі (а.с.93, 94 т.1 цив.справи). З Епікризу ЧНК «Панацея» встановлено, що [PERSON] перебувала на лікуванні з 03.08.2015 року по 15.08.2015 року з діагнозом струс головного мозку, забої мяких тканей голови, забій шийного відділу. З анамнезу захворювання зі слів хворого встановлено, що 20.07.2015 року близько 17:00 години, знаходячись в автомобілі Mitsubishi по вул.Зала Егерсег, на перехресті з вул.Перекопська потрапила в ДТП, вдарилась головою. За медичною допомогою звернулася 21.07.2015 року (а.с.99 т.1 цив.справи). Згідно договору прокату транспортного засобу №004100, укладеного 21.07.2015 року між приватним підприємцем [PERSON] та [PERSON], остання взяла в прокат автомобіль марки Chevrolet Lachetti, державний реєстраційний номер [NUMBER], чорного кольору, строком з 21.07.2015 року по 21.09.2015 року, що також підтверджується актом приймання передачі легкового автомобіля. Вартість послуг прокату автомобіля склала 34100,00 гривень, що також підтверджується квитанцією №463 від 21.07.2015 року (а.с.89, 90, 92, 129 т.1 цив.справи). Згідно договору прокату транспортного засобу №004139, укладеного 21.09.2015 року між приватним підприємцем [PERSON] та [PERSON], остання взяла в прокат автомобіль марки Chevrolet Lachetti, державний реєстраційний номер [NUMBER], чорного кольору, строком з 21.09.2015 року по 21.10.2015 року, що також підтверджується актом приймання передачі легкового автомобіля. Вартість послуг прокату автомобіля склала 16500,00 гривень, що також підтверджується квитанцією №493 від 21.09.2015 року (а.с.153, 154, 155 т.1 цив.справи). Згідно ч.1 ст.1188 Цивільного кодексу України шкода, заподіяна зіткненням двох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, заподіяна одному з вини другого, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст.1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до п.9.3 ст.9 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну, становить 50000 гривень. Таким чином, у відповідача виникло зобовязання по відшкодуванню позивачу завданої йому внаслідок пошкодження його майна шкоди. Позивач має право на отримання відшкодування від особи, що заподіяла таку шкоду в повному обсязі і, отримавши частину відшкодування від страховика на підставі договору страхування між заподіювачем шкоди і страховиком, має право вимагати від заподіювача шкоди, тобто від відповідача, відшкодування йому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до полісу №АІ/4785296 від 11.12.2014 року страхування цивільно-правової відповідальність водія ТОВ «Полімер-Лак» франшиза складає 1000,00 гривень. Відповідно до ст.9 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Згідно з п.12.1 ст.12 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Таким чином, страхове відшкодування за шкоду, заподіяну майну потерпілого у даному випадку складає 49000,00 гривень (50000,00 гривень (ліміт відповідальності) 1000,00 (франшиза)). В ході судового розгляду справи судом встановлено, що винною особою у скоєнні ДТП, яка сталася 20.07.2015 року визнано [PERSON], який керував автомобілем [NUMBER], власником якого є ТОВ «Полімер-Лак». Таким чином, є законні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача на відшкодування завданої їй матеріальної шкоди в сумі 203286,42 гривень, що становить різницю між вартістю транспортного засобу до ДТП - 337653,67 гривень та після ДТП 84367,25 гривень з урахуванням страхового відшкодування 50000,00 гривень. Разом з цим, суд дійшов переконання, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню також витрати, понесені позивачем для відновлення її порушеного права, які виражались у витратах на евакуацію транспортного засобу, а також на прокат транспортного засобу в загальній сумі 51500,00 гривень (900,00 гривень витрати на евакуацію транспортного засобу + 50600,00 гривень прокат транспортного засобу). Позовні вимоги в цій частині обґрунтовані і підлягають повному задоволенню. Встановлене Конституцією України та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян. Згідно ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Згідно зі ст.1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (із подальшими змінами), заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. Згідно з п.5 вищевказаної постанови Пленуму ВСУ відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, а також вини останнього в її заподіянні. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Виходячи з засад справедливості, добросовісності та розумності суд вважає за необхідне позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди задовольнити у сумі 15000,00 гривень. Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд виходив насамперед з тривалості фізичних та моральних страждань, тривалості лікування і відновлення попереднього стану здоров'я позивача, а також з тяжкості завданих травм і пережитих потрясінь, із глибини душевної травми, завданої фізичним болем і стражданнями від отриманих травм, знищенням майна, протиправної поведінки щодо неї самої і членів її сім'ї, перенесеного стресу, необхідності відновлення фізичного і психічного здоров'я, вимушених змін у житті позивача і пережитих труднощів. У результаті дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] отримала тілесні ушкодження легкого ступеня тяжкості. У період з 23 липня 2015 року по 31 липня 2015 року позивач знаходилася на амбулаторному лікуванні у КЗ «Міська клінічна лікарня ім.Карабелеша Є.Є.» поліклініка №1 з діагнозом: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забій м'яких тканин голови. Протягом амбулаторного лікування у вказаній лікарні позивачем були витрачені власні кошти у сумі 1737,61 гривень. Крім цього, у період з 03 серпня 2015 року по 15 серпня 2015 року позивач продовжила лікування у Приватній неврологічній клініці «ПАНАЦЕЯ» з діагнозом: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку (20.07.15 р.), виражений гіпертензійно- лікворний синдром. Забій м'яких тканин голови. Забій шийного відділу. На лікування у приватній клініці позивачем були витрачені власні кошти у сумі 18593 гривень. Також, відповідно до ч.1, ч.2, п.2 ч.3 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Крім цього, у відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сплачені та документально підтверджені судові витрати. Згідно п.79 рішення Європейського суду з прав людини (справа «[PERSON] проти України» від 09.11.2006р. (Заява N 33949/02), відповідно до прецедентної практики Суду заявник має право на відшкодування витрат, тільки якщо буде доведено, що вони були необхідні та фактично понесені, а також є обґрунтованими за розміром. Крім цього статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Оскільки позивач виконав зобовязання належним чином відповідно до умов кредитного договору, а відповідач порушив взяті на себе договором зобовязання та не повернув кредит, порушене право позивача на отримання належної йому суми позики, процентів за користування позикою та неустойки (штрафу) - за порушення зобов'язання, встановленого договором, підлягає судовому захисту. Судом встановлено, що позивачем понесені витрати за проведення судової автотоварознавчої експертизи з визначення ринкової вартості автомобіля в сумі 2259,36 гривень, згідно рахунку оплати №221 від 20.01.2016 року та квитанції ПН №029449221032 від 03.03.2016 року (а.с.13,123 т.2 цив.справи), витрати за проведення ОНДІСЕ МЮ України експертизи в сумі 2580,48 гривень згідно квитанції № NOWF554947 від 03.03.2016 року (а.с.122 т.2 цив.справи), що в загальній сумі становить 4839,84 гривень. Також позивачем понесені витрати за сплату судового збору в загальній сумі 3785,41 гривень, згідно квитанцій №ПН33962 від 16.09.2015 року на суму 2392,41 гривень (а.с.2 т.1 цив.справи), №ПН33965 від 16.09.2015 року на суму 1218,00 гривень (а.с.3 т.1 цив.справи), №ПН86581 від 28.10.2015 року на суму 175,00 гривень (а.с.151 т.1 цив.справи), що в загальній сумі становить 3785,41 гривень. З урахуванням вищевикладеного, з відповідача на користь позивача підлягають відшкодуванню всі понесені нею судові витрати.

Outcome: partial