Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-22 00:00:00

27.04.2017 року [PERSON] праці та соціального захисту населення Селидівської міської ради звернулось до суду із позовом до [PERSON]. про стягнення занадто отриманих коштів щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для пок-риття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. В об-ґрунтування позову зазначило, що за зверненням [PERSON] від 23.10.2015 року була призначена грошова допомога. З 23.02.2016 року по 22.04.2016 року відповідачка отримала допомогу у в розмірі 6661,74 грн. У ході перевірки позивачем встановлено, що [PERSON]. має в володінні власність на підконтрольній Україні території в м. Се-лидове, вул. Нагорна, 39/53. З урахуванням до п. 6 Порядку, Рішенням начальника УСЗН від 23.05.2016 року було вирішено утримати з [PERSON] занадто отримані кошти грошової допомоги за період з 23.10.2015 р. по 22.04.2016 р., та з 25.04.2016 року по 31.05.2016 року в розмірі 100%, тобто у сумі 6661 грн. 74 коп. Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 27 липня 2017 року у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі. Відмовляючи у задоволенні позову суд виходив із того, що [PERSON] при оформленні документів повідомила про відсутність у праві власності квартири, що розта-шована в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та районів прове-дення антитерористичної операції. Крім того, бланк вказаної заяви не містить зміни вне-сені до Порядку станом на 23.10.2015 року, тобто не передбачають посилання на майно, яке розташовано на лінії зіткнення. Таким чином, суд дійшов висновку, що орган виконавчої влади, до повноважень якого входить зокрема регулювання питань повязаних із порядком надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, на час звернення [PERSON] із заявою про отримання щомісячної адресної допомоги, не зазначив застосування даного порядку відносно переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, та переліку населених пунктів де здійснювалася антитерористична операція, тобто не визначено, який Перелік підлягає застосуванню. Не погодившись з рішенням суду, позивач [PERSON] праці та соціального захисту населення Селидівської міської ради, посилаючись, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам закону, подало апеляційну скаргу, в якій просить вказане рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування доводів апеляційної скарги, позивачем зазначено, що відповідно до п.5 Порядку, у заяві про отримання допомоги зазначається в тому числі й наявність у будь-кого з членів сімї у володінні житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та районах проведення антитерористи-чної операції. [PERSON] в своєї заяві скрила факт володіння квартирою в м. Селі-дово. Відповідно до п.5 Порядку, грошова допомога не призначається у разі наявності у будь-кого з членів сімї у володінні житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та районах проведення антитерористи-чної операції. Належним чином повідомлені сторони в судове засідання не з'явились (а.с.66, 67). Суд вважає можливим у відповідності до ч.2 ст.305 ЦПК України розглянути справу за відсутності належним чином повідомлених сторін. Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши ма¬теріали справи та перевірив-ши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає задоволенню, а оска¬ржуване рішення слід скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено, що [PERSON] з 23.10.2015 року знахо-диться на обліку в УПСЗН Селидівської міської ради як отримувач щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Рішенням начальника УСЗН Селидівської міської ради від 04.11.2015 р. [PERSON]. призначена допомога переміщеним особам на проживання з 23.10.2015 р. по 22.12.2015 року в розмірі 1326,00 грн. на місяць, з 23.12.2015 року по 22.02.2016 року в розмірі 1105,00 грн. на місяць, та з 23.02.2016 року по 22.04.2016 року в розмірі 884,00 грн. на місяць. У подальшому на підставі заяви [PERSON] рішенням УСЗН від 13.05.2016 ро-ку призначено допомога переміщеним особам на проживання з 25.04.2016 р. по 21.10.2016 року в розмірі 884,00 грн. на місяць. Згідно довідки №14692 від 08.09.2016 року, [PERSON] за період 23.10.2015 р. по 22.04.2016 року нараховано щомісячну адресну допомогу особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної опера-ції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 6661,74 грн. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції мотивував рішення наступним чином. Порядок надання та механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житло-во-комунальних послуг регулюється Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 505, якою затверджено «Порядок надання щомісячної адресної допо-моги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг». Відповідно до п. 2 Порядку (в редакцій станом на час виникнення спірних право-відносин, станом на 23.10.2015 року) грошова допомога надається внутрішньо переміще-ним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.. Пунктом 5 Порядку, (в редакцій станом на час виникнення спірних правовідносин, станом на 23.10.2015 року) визначено, що для отримання грошової допомоги (у тому числі у разі призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк, якщо її виплата раніше не здійснювалася через установи уповноваженого банку) уповноважений представник сімї звертається за фактичним місцем проживання (перебування) сімї до установи уповноваженого банку для відкриття в установленому порядку поточного рахунка, предявляє паспорт громадянина України або інший документ, що посвідчує особу, та подає на адресу уповноваженого органу відповідну заяву про надання грошової допомоги (для призначення грошової допомоги вперше) або заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги (у разі призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк, якщо її виплата раніше не здійснювалася через установи уповноваженого банку). З метою визначення дати, часу та адреси подання заяви уповноважений представник сімї звертається у контакт-центр уповноваженого банку. Згідно п. 3 Порядку, грошова допомога особам, які переміщуються, призначається на сімю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди довільної фо-рми про виплату грошової допомоги цій особі від інших членів сімї (далі - уповноваже-ний представник сімї) у таких розмірах: для непрацездатних осіб (пенсіонери, діти) - 884 гривні на одну особу (члена сімї); для інвалідів - прожитковий мінімум для осіб, які втра-тили працездатність; для працездатних осіб - 442 гривні на одну особу (члена сімї). Зага-льна сума допомоги на сімю розраховується як сума розмірів допомоги на кожного члена сімї та не може перевищувати 2 400 гривень. Підпунктом 2 п. 6 Порядку (в редакцій станом на час виникнення спірних правовідносин, станом на 23.10.2015 року) передбачено, що будь-хто з членів сімї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення. Так, як вбачається із копії заяви [PERSON] про призначення щомісячної адрес-ної допомоги особі, що переміщується з тимчасово окупованої території України та райо-нів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, від 23.10.2015 року, відповідач повідомив про відсутність у нього та членів сімї у володінні житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції. Згідно п. 10 Порядку уповноважені органи мають право перевіряти обґрунтованість ви-дачі та достовірність документів, поданих для призначення грошової допомоги, а також здійснювати запити та безоплатно отримувати відомості від підприємств, установ та орга-нізацій усіх форм власності, необхідні для призначення грошової допомоги та контролю за правильністю її надання. [PERSON] в ході проведення перевірки було встановлено, що [PERSON] є власником квартири, що розташована за адресою: м. Селидове, вул. Нагорна, 39/53, що підтверджується копією інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованою 18.05.2016 року. Рішенням начальника УСЗН від 23.05.2016 року було вирішено утримати з [PERSON] занадто отримані кошти грошової допомоги за період з 23.10.2015 року по 22.04.2016 року, та з 25.04.2016 року по 31.05.2016 року в розмірі 100%. Представник позивача в обґрунтування позову посилався на те, що відповідачем по-дано недостовірні відомості щодо наявності у праві власності майна, що розташоване у населеному пункті м. Селидове, який не відноситься до населених пункту на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а тому є підстави застосування Пункту 11, згід-но якого суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сімї на вимогу уповноваженого органу. У правовідносинах, що виникли між сторонами, вбачається спір про стягнення з фі-зичної особи надміру виплачених коштів, а саме щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення анти-терористичної операції, що фактично є спором щодо повернення безпідставно набутого майна. Статтею 1212 ЦК України визначено загальні положення про зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави. Зокрема зазначеною статтею передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпід-ставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Також, статтею 1215 ЦК України передбачено, що не підлягає поверненню безпідста-вно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипен-дії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншими ушкодженнями здоров,я або смер-тю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахун-кової помилки з її боку і недобросовісної з боку набувача, інше майно, якщо не встанов-лено законом. У даному випадку, позивачем виплата щомісячної адресної допомоги проведено доб-ровільно, разом з тим, із наданих позивачем доказів не вбачається недобросовісність з бо-ку набувача, що виразилося у наданні недостовірної інформації про наявність в праві вла-сності майна, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія Украї-ни та райони проведення антитерористичної операції. Даний висновок суду ґрунтується на наступному. Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» визначено, що період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання теро-ристичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення про-ведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розта-шовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України перелі-ку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014. Суд зазначає, що м. Селидове відповідно до Розпорядження КМУ від 05.12.2015 року № 1275-р відноситься до населеного пункту, де здійснювалася антитерористична операція. На час виникнення спірних правовідносин Порядок надання щомісячної адресної до-помоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 505, не містив будь-яких посилань на Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 р. № 1085, на які посилався представник позивача. Так, 08.04.2015 року, до зазначено Порядку було внесені зміни. У назві та тексті за-значеного Порядку слова територія України та райони проведення антитерористичної операції в усіх відмінках замінено словами «територія України, райони проведення анти-терористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення у відповід-ному відмінку згідно з Постановою КМУ № 257 від 08.04.2015. Також, 04.07.2017 року, до зазначеного Порядку знов внесені зміни, зокрема до п. 6 Порядку, стосовно того, у яких випадках грошова допомога не призначається, зокрема зазначається, що грошова допомога не призначається у разі будь-хто із членів сімї (крім сімей, до складу яких входять військовослужбовці з числа внутрішньо переміщених осіб, які захищають незалежність, суверенітет і територіальну цілісність України та беруть без-посередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції) має у власності житлове приміщен-ня/частину житлового приміщення, що розташоване в інших регіонах, ніж тимчасово оку-пована територія України, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що підтверджується відповідним актом технічного стану. Суд звертає увагу на те, що [PERSON] при оформленні документів повідомив про відсутність у праві власності квартири, що розташована в регіонах, інших ніж тимча-сово окупована територія України та районів проведення антитерористичної операції. Крім того, бланк вказаної заяви не містить зміни внесені до Порядку станом на 23.10.2015 року, тобто не передбачають посилання на майно, яке розташовано на лінії зіткнення. Таким чином, суд дійшов висновку, що орган виконавчої влади, до повноважень якого входить зокрема регулювання питань повязаних із порядком надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, на час звернення [PERSON] із заявою про отримання щомісячної адресної допомоги, не зазначив застосування даного порядку відносно переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, та переліку населених пунктів де здійснювалася антитерористична операція, тобто не визначено, який Перелік підлягає застосуванню. Але з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може з наступних підстав. Як вбачається з копії заяви про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції від 22 жовтня 2015 року (а.с.15), у графі про наявність з заявника або будь-кого з членів сімї у володінні житлового приміщення (де зазначаються дані про житлові приміщення, розта-шовані в інших регіонах, ніж тимчасово окупована територія України та райони прове-дення антитерористичної операції) відповідач [PERSON] вказала, що у володінні житлових приміщень не має. Судом встановлено, що на час написання даної заяви м. Селидово, куди переїхала [PERSON] було підконтрольне Українській владі й антитерористична операція там не здійснювалась. Тобто на момент написання заяви [PERSON] внесла неправдиві дані й скрила наявність житла у місцевості, що підконтрольна українській владі. Посилання суду першої інстанції на той факт, що м. Селидове розташоване на меже зіткнення й на його території раніше були військові дії не мають значення для правильно-го вирішення справи, оскільки на момент написання заяви у місті антитерористична опе-рація не проводилась. Й саме в це місце відповідач переїхала з окупованого Донецька. Враховуючи положення ст. 1215 ЦК України, якою передбачено, що не підлягає по-верненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншими ушкодженнями здоров,я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до іс-нування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісної з боку набувача, інше майно, якщо не встановлено законом. Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд під час розг¬ляду справи в апеляційному порядку перевіряє законність і обґрунтованість рі¬шення суду першої інста-нції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заяв¬лених у суді першої інстанції. Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Таким чином, судом першої інстанції було неправильне застосування норм матеріа-льного права. Враховуючи недобросовісність з боку відповідача на час заповнення заяви, відповід-но й отримання допомоги, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасу-ванню з винесенням нового рішення про задоволення позовних вимог. Відповідно до положень ст.88 ЦПК України з відповідача на користь державного бюджету України потрібно стягнути судовий збір у розмірі 640 гривень.

Outcome: approved