Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-05 00:00:00

У січні 2018 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом в якому просив усунути [PERSON] від права на спадкування за законом спадщини, відкритої внаслідок смерті гр. [PERSON] . Свій позов обґрунтовує тим, що [INFO] у похилому віці 79 років помер [PERSON] , про що 05 липня 2017 року складено відповідний актовий запис за № 583, та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області. До складу спадщини, у відповідності до ст. 1218 ЦК України входить 2-кімнатна квартира [ADDRESS] . Вищезазначена квартира була набута померлим в порядку безоплатної приватизації та належала йому на праві власності, згідно свідоцтво про право на власність від 17.01.1994 року, яке видане фондом комунального майна Броварського міськвиконкому, згідно розпорядження № 109 від 17.01.1994 та зареєстровано Броварським міським бюро технічної інвентаризації у реєстровій книзі за № 1-2316. Позивач зазначає, що [PERSON] на час смерті проживав один, був зареєстрований у належній йому на праві власності квартирі [ADDRESS] з 09.02.1990 року по 04.08.2017 року, тобто до часу смерті (лист про зняття з реєстрації від 16.11.2017 № 1-10/729 ). Оскільки жодного з родичів померлого неможливо було встановити, поховання [PERSON] здійснювалося у відповідності до ст. 16 Закону України "Про поховання та похоронну справу" спеціалізованим комунальним підприємством "Броварська ритуальна, служба" за кошти місцевого бюджету на підставі листа Броварського міськрайонного відділу поліції ГУ Нацполіції в Київській області за № 8317/109/1003/0317 від 11.07.2017р. При цьому, у листі Броварського міськрайонного відділу поліції зазначено посилання на висновок судово-медичної експертизи трупа № 325 від 21.06.2017 р., який знаходиться у матеріалах кримінального провадження № 12017110130002293 від 20.06.2017 року. На виконання ст. ст. 15, 30 Житлового кодексу України, реагуючи на лист директора комунального підприємства "ЖЕК-3" від 17.07.2017, виконавчим комітетом Броварської міської ради за розпорядженням міського голови № 182-ОД від 28.08.2017, створено комісію по огляду та перевірці схоронності кв. [ADDRESS] . За результатами перевірки складено відповідний акт від 29.08.2017 року. Також, згідно рішення виконавчого комітету Броварської міської ради № 537 від 12.09.2017 року доручено КП "ЖЕК-3" вжити всіх необхідних заходів щодо охорони спадкового майна, а відділу з житлових питань після спливу встановлених строків, звернутися до суду щодо визнання спадщини відумерлою. Виконавчий комітет в порядку ст. 1283 Цивільного кодексу України та на виконання рішення виконкому, звернувся також до державного нотаріуса про вжиття відповідних заходів щодо охорони спадкового майна та отримав повідомлення, що лист за належністю відправлено до приватного нотаріуса Броварського міського округа Київської області Щербини Т.В. До комунального підприємства "ЖЕК-3" щодо оформлення документів на вищезазначену квартиру звернулася громадянка України [PERSON] , яка згідно доручення від 03.10.2017 виданого нотаріусом м. Москви [PERSON] , уповноважена сином померлого - [PERSON] прийняти спадщину, вести спадкову справу та отримати свідоцтво про право на спадщину, а також бути його представником у питаннях продажу квартири. Відповідач [PERSON] , заявляє себе сином померлого [PERSON] . Однак, померлий [PERSON] отримував квартиру на інший склад сім`ї: він, дружина - [PERSON] та дочка - [PERSON] .Тоді, як син в ордері не зазначений. Померлий [PERSON] був особою похилого віку, на момент смерті проживав один, у приватизації приймав участь один, дружина і дочка, зазначені в ордері, вибули зі спірної квартири ще у 1990 році (лист відділу реєстрації місця проживання від 04.08.2017 року). Крім того, згідно доданої відповідачем копії свідоцтва про народження, його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] , тоді як згідно листа Броварського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 06.12.2017 №4057/16.6-04-42, [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] у 1965 році, актовий запис № 14. Позивач зазначає, що за час життя [PERSON] не склав заповіту про розпорядження своїм майном на випадок смерті, а тому спадкування всіх його прав та обов`язків здійснюється за законом. Позивач посилається на те, що відповідач не надавав жодної допомогисвоєму батькові, не турбувався про нього та не спілкувалася з ним. Більше того, померлий був залишений у безпорадному стані, адже помер [INFO] , його труп пролежав близько 2-х місяців, поки не був виявлений за трупним запахом сусідами та працівниками поліції.Відповідач [PERSON] не здійснював поховання свого батька, не був присутнім на похороні. За наявною інформацією, відповідач [PERSON] , проживає в Російській Федерації у м. Москва, проте жодного разу не приїжджав до батька в Україну і не мав наміру надавати будь-якої матеріальної чи іншої допомоги, не цікавився ні батьком, ні його здоров`ям, самоусунувся від свого обов`язку. Лише після того, як міські служби здійснили всі заходи щодо поховання померлого та здійснили санітарну обробку приміщення, відповідач подав заяву на прийняття спадщини. Отже, позивач зазначає, що відповідач [PERSON] не має права на спадкування спадщині померлого [PERSON] і підлягає усуненню від права на спадкування за законом, згідно ст. 1224 Цивільного Кодексу. 29 січня 2018 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. призначено підготовче судове засідання на 20 лютого 2018 року. 07 травня 2018 року ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області доручено компетентному суду Російської Федерації вчинити процесуальні дії щодо вручення відповідачу ухвали суду, копії позовної заяви з додатками, та роз`ясненням можливості надати відзив на позов. 01 березня 2019 року на адресу суду повернулось доручення без виконання, оскільки відповідач до суду не з`явився. 11 березня 2019 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області поновлено провадження у справі, призначено підготовче судове засіданні на 21 травня 2019 року. 05 червня 2019 року ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області закрито підготовче судове засідання та призначено розгляд по суті на 13 вересня 2019 року. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, пояснення надала аналогічні змісту позовної заяви, просила позов задовольнити. Відповідач у судову засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Суд вислухавши представника позивача, дослідивши письмові докази у справі, встановивши обставини справи та відповідно виниклі правовідносини, дійшов наступного висновку. Відповідно ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно ч. 1, 3 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Відповідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно вимогам ст.ст. 77, 78, 79, 80 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування . Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , про що 05 липня 2017 року складено відповідний актовий запис за № 583, та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області. Згідно свідоцтва про право власності від 17.01.1994 року видане фондом комунального майна Броварського міськвиконкому, згідно розпорядження № 109 від 17.01.1994 та зареєстровано Броварським міським бюро технічної інвентаризації у реєстровій книзі за № 1-2316, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Згідно листа про надання інформації від 16.11.2017 № 1-10/729, [PERSON] на час смерті проживав один, був зареєстрований у квартирі [ADDRESS] з 09.02.1990 по 04.08.2017. Був знятий з реєстрації у зв`язку зі смертю, актовий запис № 583 від 05 липня 2017 року. Поховання [PERSON] здійснювалося у відповідності до ст. 16 Закону України "Про поховання та похоронну справу" спеціалізованим комунальним підприємством "Броварська ритуальна, служба" на підставі листа Броварського міськрайонного відділу поліції ГУ Нацполіції в Київській області за № 8317/109/1003/0317 від 1 1.07.2017р. Згідно доповідної записки від 17липня 2017 року КП "ЖЕК-3" зазначається, що у квартирі [ADDRESS] на час смерті [PERSON] інших зареєстрованих осіб не значиться, інформація щодо проживання інших осіб у квартирі відсутня. У листі Броварського міськрайонного відділу поліції від 11 липня 2016 року за № 8317/109/1003/0317, зазначено посилання на висновок судово-медичної експертизи трупа № 325 від 21.06.2017 р., який знаходиться у матеріалах кримінального провадження № 12017110130002293 від 20.06.2017 року. На виконання ст. ст. 15, 30 Житлового кодексу України, реагуючи на лист директора комунального підприємства "ЖЕК-3" від 17.07.2017, виконавчим комітетом Броварської міської ради за розпорядженням міського голови № 182-ОД від 28.08.2017, створено комісію по огляду та перевірці схоронності кв. [ADDRESS] . За результатами перевірки складено відповідний акт від 29.08.2017 року. Згідно рішення виконавчого комітету Броварської міської ради №537 від 12.09.2017 року доручено КП "ЖЕК-3" вжити всіх необхідних заходів щодо охорони спадкового майна, а відділу з житлових питань після спливу встановлених строків, звернутися до суду щодо визнання спадщини відумерлою. Із витребуваних у нотаріуса матеріалів спадкової справи до майна померлого [PERSON] вбачається, що 28 серпня 2017 року від [PERSON] надійшла заява (подана 12 липня 2017 року тимчасово виконуючому обов`язки нотаріуса м. Москви) про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] . Згідно паспортних даних [PERSON] народився [INFO] у м.Петропавлівськ, Камчатської області. Із копії свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 23 січня 2009 року виданий виконавчим комітетом Приморської селищної міськради Камчатської області вбачається, що батьком вказаний [PERSON] , матір`ю [PERSON] . Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб, 10 березня 1965 року між [PERSON] ( [INFO] ) та [PERSON] ( [INFO] ), відділом державної реєстрації актів цивільного стану Зінківського районного управління юстиції Полтавської області був зареєстрований шлюб. Відповідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про відсутність актового запису цивільного стану від 08 грудня 2017 року, у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян інформація щодо актового запису про розірвання шлюбу відсутня. Відповідно до абзацу 2 частини третьої статті 1224 ЦК України не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. За змістом частини п`ятої статті 1224 ЦК України особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Виходячи зі змісту частини п`ятої статті 1224 ЦК України та з урахуванням роз`яснень, наданих судам у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року № 7, правило частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для життєдіяльності спадкодавця, наявність можливості для цього та свідоме невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця у безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин та їх доведеності в сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. (Вказана правова позиція висловлена 01 квітня 2019 року Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 752/12158/14-ц,провадження № 61-3197св19.) У постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 березня 2018 року у справі № 337/6000/15-ц та від 04 липня 2018 року у справі № 404/2163/16-ц зроблено висновок, що ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 березня 2019 року по справі № 766/810/17, провадження № 61-37615св18 (ЄДРСРУ № 80783119), від 11 лютого 2019 року по справі № 756/11676/16-ц, провадження № 61-34600св18 (ЄДРСРУ № 79806136) та ін. Під час розгляду вказаної справи позивачем не надано доказів, та судом таких доказів не здобуто, не підтверджені наданими доказами, що містяться у матеріалах цивільної справи обставини справи на які посилається позивач, а саме, що відповідач ухилявсявід надання допомоги спадкодавцеві, який потребував такої допомоги, а саме в в умисних його діях чи бездіяльності, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мав можливість його виконувати, але не вчиняв необхідних дій, а також, що спадкодавець перебував у безпорадному стані, та існувала потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Крім того, виявлення трупа [PERSON] у квартирі, який там знаходився певний проміжок часу ніяким чином не підтверджує факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця, або ж що [PERSON] за життя батька не надавав йому будь-якої допомоги, не спілкувався із батьком, а також що спадкодавець був у безпорадному стані, зумовленого похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, та не міг самостійно забезпечити умови свого життя, потребував стороннього догляду, допомоги та піклування. Таким чином враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову. Відповідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача. Таким чином, зважаючи на те, що в задоволенні позовних вимог відмовлено, тому і у стягненні з відповідачів на користь позивача судових витрат слід відмовити.

Outcome: dismissed