Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-14 00:00:00

03 березня 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі батьків у вихованні дитини. В позові зазначив, що [INFO] у нього та відповідачки народився син [PERSON] . Вони проживали спільно без укладення шлюбу у будинку його батьків по [ADDRESS] до вересня 2019 року. Починаючи з вересня 2019 року їхні сімейні відносини припинилися і відповідачка разом з сином переїхала проживати в будинок [ADDRESS] . На підставі рішення суду, він щомісячно сплачує на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Після того, як вони стали проживати окремо, відповідачка постійно чинить перешкоди у спілкуванні з сином, не дозволяє йому брати участь у його вихованні, не дає можливості бачитися з ним, а тому він змушений був звернутися до органу опіки та піклування Березнегуватської районної державної адміністрації про визначення часу побачень. Однак не зважаючи на рішення № 13 від 27 січня 2020 року, яким йому було встановлено час для участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином, відповідачка продовжує чинити перешкоди у спілкуванні з дитиною. На підставі зазначеного, просив суд зобов`язати відповідачку [PERSON] не чинити перешкоди у спілкуванні та вихованні малолітнього сина [PERSON] та визначити йому спосіб участі у спілкуванні та вихованні дитини, встановивши графік побачень на його території з 14 години до 20 години 30 хвилин щовівторка та щоп`ятниці, щосуботи з 11 години до 12 години неділі, а також спільний відпочинок третій - четвертий тиждень червня та серпня щороку. Ухвалою суду від 15 квітня 2021 року до участі у справі залучено Березнегуватську селищну раду, як орган опіки та піклування. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві через перешкоди відповідачки у спілкуванні та вихованні дитини. Відповідачка в судовому засіданні проти позовних вимог позивача заперечувала через розлади психіки позивача та його неадекватну поведінку, що може вплинути на виховання дитини. В ході підготовчого провадження направила на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому також заперечувала проти позовних вимог позивача з підстав, зазначених в судовому засіданні. Представник третьої особи в судовому засіданні вважала позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. В ході підготовчого провадження на адресу суду направила висновок служби у справах дітей Березнегуватської селищної ради про визначення позивачу часу спілкування та виховання дитини. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши наявні у справі докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що з вересня 2012 року до вересня 2019 року позивач та відповідачка перебували у фактичних шлюбних відносинах та спільно проживали по [ADDRESS] . [INFO] у них народився син [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про народження, виданого повторно Березнегуватським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції 24 липня 2020 року, актовий запис №7 від 14 лютого 2014 року (а.с.7). Після припинення фактичних шлюбних відносин відповідачка стала проживати разом з дитиною по [ADDRESS] та чинить перешкоди позивачу у спілкуванні та вихованні сина, в зв`язку з чим розпорядженням Березнегуватської районної державної адміністрації Миколаївської області №13 від 27 січня 2021 року йому було встановлено порядок побачень: з 17 години до 20 години 30 хвилин щовівторка та щочетверга, а також з 11 години суботи до 12 години неділі на території батька (а.с.8). Наявність перешкод у спілкуванні та вихованні дитини позивачем не заперечувалося відповідачкою в судовому засіданні та підтверджується довідками Березнегуватського відділення поліції від 07 та 12 серпня 2020 року за результатами розгляду заяв позивача (а.с.29-32). Рішенням виконавчого комітету Березнегуватської селищної ради №83 від 26 квітня 2021 року та висновком служби у справах дітей про призначення часу побачень батька з дитиною від 27 квітня 2021 року, позивачу встановлено час побачень з малолітнім сином [PERSON] : щовівторка з 10 години до 20 години 30 хвилин, щоп`ятниці з 18 години до 20 години, щосуботи та в канікулярний час - за домовленістю батьків (а.с.37-39). Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція про права дитини), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У пункті 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно з пунктом 3 статті 9 Конвенції про права дитини Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до статті 15Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладено у пункті 8 статті 7 СК України та у статті 11 ЗУ «Про охорону дитинства», згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. За ст.157 вказаного Кодексу питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Частинами першою та другою ст.159 СК України передбачено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Відповідно до ст.1 ЗУ «Про охорону дитинства» контакт з дитиною - це реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини. Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно; батько, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має беззаперечне право на особисте спілкування з дитиною, враховуючи його ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дитини до батька, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Мати, яка проживає разом з дитиною не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі "Хант проти України" від 07 грудня 2006 року № 31111/04 зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі "Olsson v. Sweden" (№ 2) від 27 листопада 1992 року, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі "Johansen v. Norway" від 07 серпня 1996 року, § 78). Положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини. Доводи відповідачки про заборону спілкування батька з дитиною через його неадекватну поведінку та психічні розлади, що може вплинути на виховання їх сина, судом до уваги не приймаються, оскільки будь-якими доказами вони не підтверджені. Натомість в матеріалах справи маються довідка КНП «Березнегуватська ЦРЛ» від 01 квітня 2021 року та епікриз з історії хвороби №3464/497, з яких вбачається, що позивач з квітня 1997 року перебував на обліку у лікаря психіатра з діагнозом «Тривожний розлад особистості», у квітні 2009 року був знятий з обліку в зв`язку зі стійким покращенням, в період з 12 до 21 грудня 2018 року проходив обстеження в Миколаївській обласній психіатричній лікарні № 1 в зв`язку з працевлаштуванням, в результаті чого йому встановлено діагноз «Психічно здоровий» (а.с.34,74). Крім того, з копії трудової книжки, довідки Березнегуватської селищної ради від 19 лютого 2021 року та витягу з амбулаторної картки позивача вбачається, що він станом на 12 квітня 2021 року під наглядом у лікаря психіатра та лікаря нарколога Березнегуватської ЦРЛ не перебуває, в період з березня 2012 року до квітня 2018 року працював інженером в Березнегуватському управлінні водного господарства, на даний час проживає у власній квартирі по [ADDRESS] , де характеризується виключно позитивно (а.с.11,33,45-50). З огляду на викладене, враховуючи право позивача на спілкування і виховання дитини та вчинення відповідачкою перешкод у здійсненні ним цього права, суд дійшов висновку про задоволення вимоги позивача стосовно зобов`язання відповідачки не чинити перешкод у спілкуванні з дитиною та часткового задоволення вимоги про визначення способів участі батька у вихованні дитини, зменшивши час спільного відпочинку в літній період, оскільки третій та четвертий тиждень серпня є періодом перед початком нового навчального року і може викликати незручності у відповідачки стосовно підготовки дитини до школи. У відповідності до ст.141 ЦПК України суд покладає на відповідачку обов`язок по відшкодуванню позивачу витрат на оплату судового збору.

Outcome: partial