Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-24 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача. 16 серпня 2021 року керівник Куп`янської окружної прокуратури в інтересах Шевченківської селищної ради Харківської області звернувся до Шевченківського районного суду Харківської області з позовною заявою, до [PERSON] про стягнення безпідставно збережених коштів з орендної плати за землю. В судовому засіданні прокурор просила позовні вимоги задовольнити. В обгрунтування позовних вимог зазначила, що встановлено факт використання [PERSON] земельної ділянки, яка знаходиться на території Шевченківської селищної ради, розташована по [ADDRESS] , площею 1.6325 га, для обслуговування нежитлової будівлі, кадастровий номер 6325755100:07:000:00244, без правовстановлюючих документів. На вказаній земельній ділянці розташовані об`єкти нерухомості молочно-приймальний пункт, що перебуває у користуванні ПрАТ «Куп`янський молочноконсервний комбінат» на підставі договору оренди, укладеного з Шевченківською селищною радою Харківської області від 25 серпня 2005 року. Сторонами договору, а саме: ПАТ «Куп`янський молочноконсервний комбінат» та [PERSON] 06 жовтня 2020 року підписано акт прийому-передачі вказаної нежитлової будівлі. Договір купівлі-продажу 06 жовтня 2020 року зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності 38532567. Право оренди ПАТ «КМКК» земельної ділянки, кадастровий номер 6325755100:07:000:00244 припинено 04 листопада 2020 року на підставі угоди про розірвання договору оренди землі від 02 листопада 2020 року. [PERSON] вищевказане майно не використовує для зайняття підприємницькою діяльністю. Набуваючи право власності на приміщення, розташовані за вказаною адресою, відповідач повинен був передбачити наслідки у виді виникнення додаткових обов`язків, в тому числі щодо внесення плати за землю комунальної власності. З моменту виникнення права власності на нерухоме майно саме у власника виникає обов`язок оформити та зареєструвати речове право на відповідну земельну ділянку, розташовану під цими будівлями. Між [PERSON] та Шевченківською селищною радою Харківської області 22 січня 2021 року була укладена угода на 10 років про передачу в оренду вищевказаної земельної ділянки. Однак відповідач за справою [PERSON] відповідні документи на право користування вказаною земельною ділянкою до теперішнього часу не оформив, кошти до бюджету не сплачує, що підтверджується інформацією Шевченківської селищної ради Харківської області. З огляду на зазначені обставини, плату за користування земельною ділянкою еквівалентну розміру орендної плати з часу набуття права власності на нерухоме майно та по теперішній час повинен сплачувати [PERSON] , як єдиний власник нежитлових будівель, розташованих на вказаній земельній ділянці. Рішенням Шевченківської селищної ради Харківської області від 07 грудня 2018 року затверджено витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку вищезазначеної земельної ділянки в сумі 3 079 058.25 грн. та встановлено орендну плату в розмірі 5% від її нормативної грошової оцінки. Загальна суму безпідставно збережених коштів за користування [PERSON] земельною ділянкою (кадастровий номер 6325755100:07:000:00244) за період з 05 листопада 2020 року по 01 липня 2021 року становить 100436.00 грн. Прокурор вказує, що може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: - якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; - у разі відсутності такого органу. Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Реалізація правомочностей власника комунального майна, в тому числі землі, передбачає право на отримання доходів від користування нею іншими особами, у розмірах та в порядку визначеним чинним законодавством та відповідними правовстановлюючими документами, до яких відноситься договір оренди землі. Неотримання доходів від використання земельної ділянки, яка перебуває у комунальній власності, у зв`язку з не укладенням договору оренди землі, порушує інтереси держави, а тому вимагає від органу місцевого самоврядування, який зобов`язаний їх захищати, вжиття заходів щодо стягнення вказаних коштів. Враховуючи вищенаведене, а також те, що Шевченківська селищна рада Харківської області не вживала жодних заходів щодо стягнення коштів за користування відповідачем земельною ділянкою, з даним позовом звернулася Куп`янська окружна прокуратура Харківської області. На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача безпідставно збережені кошти в сумі 100436.00 грн. за період з 05 листопада 2020 року по 01 липня 2021 року, та судові витрати пов`язані з розглядом справи, документально підтверджені, в розмірі 2270.00 грн. Відповідач у судові засідання не з`являлася, про місце, час та день розгляду справи повідомлялася належним чином. Відповідач відзиву (заперечення) проти позову не надав. Згідно ст.1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції», виклик в суд та повідомлення про судове рішення, якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться в районі проведення антитерористичної операції, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають офіційної електронної адреси, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. За таких обставин особа вважається повідомленою про розгляд справи належним чином. Представник Шевченківської селищної ради Харківської області в судове засідання не з`явився надав заяву про розгляд справи за своєї відсутності. Представник Куп`янської окружної прокуратури Харківської області в судовому засіданні просив позовні вимоги задовольнити, шляхом винесення заочного рішення. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 Цивільного процесуального кодексу України. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії по справі. 07 вересня 2021 року після отримання інформації про місце проживання (перебування) відповідача по справі постановлена ухвала про відкриття провадження та розгляд справи за правилами загального провадження, призначено підготовче судове засідання на 04 жовтня 2021 року. Ухвалою суду від 04 жовтня 2021 року, підготовче провадження у справі було закрито, справу призначено до судового розгляду. Відповідач у судові засідання не з`являлася, про місце, час та день розгляду справи повідомлялася належним чином. Відповідач відзиву (заперечення) проти позову не надала. Згідно ст.1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції», виклик в суд та повідомлення про судове рішення, якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться в районі проведення антитерористичної операції, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають офіційної електронної адреси, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. За таких обставин особа вважається повідомленою про розгляд справи належним чином. Представник Шевченківської селищної ради Харківської області в судове засідання не з`явився надав заяву про розгляд справи за своєї відсутності. Представник Куп`янської окружної прокуратури Харківської області в судовому засіданні просив позовні вимоги задовольнити, шляхом винесення заочного рішення. Суд, вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, вважає що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належить нежитлові приміщення (будівлі) загальною площею 344.6 кв.м., що розташовані за адресою: [ADDRESS] (а.с.31-34). Згідно витягу Державної реєстрації речових прав №231887697 від 10 листопада 2020 року, право оренди ПрАТ «Куп`янський молочноконсервний комбінат» земельної ділянки площею1.6325 га з цільовим призначенням - для обслуговування молочно-приймального пункту, кадастровий номер 6325755100:07:000:00244 припинено з 04 листопада 2020 року на підставі угоди про розірвання договору оренди землі від 02 листопада 2020 року. З заяви власника нежитлових будівель [PERSON] вбачається, що він 22 січня 2021 року звернувся до Шевченківської селищної ради Харківської області з заявою №242 про передачу в оренду земельної ділянки кадастровий номер 6325755100:07:000:00244 (а.с.30). Рішенням VІ сесії VІІІ скликання Шевченківської селищної ради Харківської області від 28 січня 2021 року №37/6-VІІІ «Про передачу на умовах оренди земельної ділянки в [ADDRESS] » [PERSON] передано на умовах оренди земельну ділянку для обслуговування нежитлової будівлі (код КВЦПЗ 11.02) загальною площею 1.6325 га кадастровий номер 6325755100:07:000:00244 (а.с.27). В пункті 2 зазначеного рішення встановлено орендну плату за користування земельною ділянкою, яка становить 5% від нормативно-грошової оцінки, що відповідає ставкам орендної плати за користування земельними ділянками комунальної власності на території Шевченківської селищної ради Харківської області, затверджено рішенням ХLVІІІ сесії VІІ скликання від 07 грудня 2018 року (а.с.27, 28). Пунктом 3 вказаного рішення від 28 січня 2021 року доручено селищному голові [PERSON] укласти відповідний договір оренди землі (а.с.27). Нормативно-грошова оцінка вказаної земельної ділянки площею 1.6325 га кадастровий номер 6325755100:07:000:00244 згідно витягу технічної документації №172/180-21 від 17 лютого 2021 року становить 3 079 058.25 грн. (а.с.29). Згідно лисів №1164 від 11 червня 2021 року та №1344 від 07 липня 2021 року Шевченківської селищної ради Харківської області, договір оренди земельної ділянки площею 1.6325 га кадастровий номер 6325755100:07:000:00244 із власником розміщеного на ній об`єкта нерухомого майна (нежитлових будівель) [PERSON] до цього часу не укладено, земельна ділянка використовується з 05 литспада 2020 року по 01 липня 2021 року останнім безоплатно та без правовстановлюючих на те документів, що також підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №265453330 від 12 липня 2021 року. З акту обстеження № 1 Шевченківської селищної ради Харківської області від 29 червня 2021 року вбачається, що наданий період часу вказана земельна ділянка використовується без правовстановлюючих документів. Селищна рада не отримує орендну плату. Під час обстеження даного об`єкту встановлено, що на земельній ділянці знаходяться будівлі та техніка, територія огороджена та перебуває під охороною (а.с.35). З розрахунку безпідставно збережених коштів за фактичне користування земельною ділянкою площею 1.6325 га кадастровий номер 6325755100:07:000:00244 вбачається, що у період з 05 листопада 2020 року по 01 липня 2021 року [PERSON] заборгував податок в сумі 100436.00 грн. (а.с.39). Листом №18615/5/20-40-24-10-10 Головного управління ДПС у Харківській області від 21 липня 2021 року повідомила прокурора, що землекористувач [PERSON] не сплачував та не сплачує земельний податок, так як не перебуває на обліку в ГУ ДПС в Харківській області як платник земельного податку та орендної плати фізичних осіб. Власником земельної ділянки площею 1.6325 га кадастровий номер 6325755100:07:000:00244 є Шевченківська селищна рада Харківської області (код ЄДРПОУ 04400156) (а.с.39). Відповідно до листа №02-26/1936 Шевченківської селищної ради Харківської області від 21 вересня 2021 року [PERSON] не сплачує орендну плату за землю починаючи з 5 листопада 2020 року по теперішній час. Також зазначено, що оз [PERSON] складено та підписано Договір оренди землі №2/21 від 01 березня 2021 року, який зареєстрований 13 вересня 2021 року, що підтверджується витягом з державного реєстру та договором оренди землі №2/21 від 01 березня 2021 року (а.с.62-67). 2 липня 2021 року прокурор звернувся до Шевченківської селищної ради Харківської області з повідомленням про те, що [PERSON] протягом тривалого часу використовував земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва без правовстановлюючих документів, у зв`язку з цим просив в строк повідомити прокурора чи будуть сільською радою вживатися заходи щодо стягнення безпідставно збережених коштів з орендної плати за землю, якщо ні, то зазначити причини (а.с.40-42). 07 липня 2021 Шевченківська селищна рада Харківської області повідомила прокурора, що ними не будуть вживатися вищезазначені заходи, оскільки з [PERSON] був укладений договір оренди землі (а.с.24,25). 21 липня 2021 року прокурор повідомив Шевченківську селищну раду Харківської області про звернення до суду з даним позовом (а.с.40). Мотивувальна частина та застосовані судом правові норми. Відповідно до ч.1 ст.13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Тобто імператив зазначеного конституційного положення встановлює обов`язок органів державної влади та їх посадових осіб дотримуватись принципу законності при здійсненні своїх повноважень, що забезпечує здійснення державної влади за принципом її поділу. Як підкреслив Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 01 квітня 2008 року № 4-рп/2008, неухильне додержання органами законодавчої, виконавчої та судової влади Конституції та законів України забезпечує реалізацію принципу поділу влади і є запорукою їх єдності, важливою передумовою стабільності, підтримання громадського миру і злагоди в державі. В Україні діє прокуратура,яка здійснює:представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом (п.3 ст. 131-1 Конституції України). Відповідно до частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу. Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу. Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення. Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо. Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим. Частина четверта статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачає, що наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб`єктом владних повноважень. Таке оскарження означає право на спростування учасниками процесу обставин, на які посилається прокурор у позовній заяві, поданій в інтересах держави в особі компетентного органу, для обґрунтування підстав для представництва. Як убачається з матеріалів справи, прокурор при поданні позовної заяви обґрунтував неналежне, на його думку, здійснення захисту інтересів держави Шевченківської селищної ради Харківської області, яка не вжила заходів щодо стягнення з власника нерухомого майна безпідставно збережених коштів орендної плати за фактичне користування земельною ділянкою, що підриває економічні основи місцевого самоврядування, атому безпосередньо порушує інтереси держави. Зі змісту позовної заяви вбачається, що предметом даного спору є сума, нарахована, як доходи, отримані або які можна було б отримати від безпідставно набутого майна, в порядку статей 1212, 1213, 1214 Цивільного кодексу України. Суд зазначає, що, предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 Цивільного кодексу України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань iз набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбiльшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. З аналізу зазначених правових норм вбачається, що зобов`язання із набуття або збереження майна без достатньої правової підстави має місце за наявності таких умов: - є набуття або збереження майна. Це означає, що особа набуває нові цінності, збільшує кількість та вартість належного їй майна або зберігає майно, яке неминуче мало б вибути із її володіння; - мало місце набуття або збереження майна за рахунок іншої особи. Тобто, збільшення або збереження майна у особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою; - обов`язково має бути відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи. Тобто, мала місце помилка, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження майна, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (ст. 11 Цивільного кодексу України). Тобто, визначальною підставою для застосування положень статей 1212, 1214 Цивільного кодексу України є той факт, що майно набуте особою без достатньої правової підстави повинно в обов`язковому порядку вибути з його володіння. Відповідно до положень ст. 80 Земельного кодексу України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування. У відповідності до статей 122, 123, 124 Земельного кодексу України міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі - продажу права оренди земельної ділянки. В силу статті 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. Плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Земельним податком є обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендною платою за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункти 14.1.72, 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК України у вказаній редакції). З наведеного вбачається, що чинним законодавством розмежовано поняття "земельний податок" і "орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності". Відповідач не є власником або постійним землекористувачем спірної земельної ділянки, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому, єдино можливою формою здійснення плати за землю для нього як землекористувача є орендна плата (підпункт 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 ПК України). У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положенням частини першої статті 21 Закону України "Про оренду землі" визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати, який в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлено положеннями пункту 288.5.1 статті 288 ПК України (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 10.09.2018 по справі №920/739/17). Частина перша статті 93 Земельного кодексу України встановлює, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт "в" частини першої статті 96 Земельного кодексу України). В силу статті 125 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права. Судом встановлено, що відповідач є власником нерухомого майна, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державну реєстрацію вказаного майна проведено 06 жовтня 2020 року (а.с.31-34). Однак, матеріали справи не містять доказів належного оформлення власником будівлі права користування земельною ділянкою, зокрема укладення відповідних договорів оренди з Шевченківською селищною радою Харківської області та державної реєстрацію такого права в період з 05 листопада по 01 липня 2021 року. Вказаний договір оренди земельної ділянки був укладений між відповідачем та органом місцевого самоврядування лише 16 вересня 2021 року (а.с.63-67). За таких обставин, враховуючи рішення селищної ради, якими затверджено нормативну грошову оцінку земельної ділянки та визначено розмір орендної плати, сума безпідставно збережених відповідачем коштів, за розрахунком прокурора за період з 05 листопада 2020 року по 01 липня 2021 року становить 100436.00 грн. Відтак, розмір безпідставно збережених коштів за рахунок власника землі еквівалентний розміру орендної плати, яку власник нерухомого майна мав би сплатити у разі укладення договору оренди землі. Відповідно до ст. 120 Земельного кодексу України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Судом враховується, що до відповідача як до нового власника нерухомого майна перейшло право користування земельною ділянкою, однак дане право відповідачем не оформлено належним чином, зокрема відповідний договір оренди укладений не був. За таких обставин, відносини, що склалися між [PERSON] та Шевченківською селищною радою Харківської області є кондиційними. Відповідно до ч. 3 ст. 81 Цивілно-процесуального кодексу України, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно з ч. 3 ст. 12 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Судові витрати. Крім того стягненню підлягає сума судових витрат сплачена позивачем при зверненні до суду та підтверджена документально, в розмірі 2270.00 грн. відповідно до положень ст.133, 141 Цивільно-процесуального кодексу України. На підставі викладеного,

Outcome: approved