Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-13 00:00:00

Директор Комунального підприємства Харківської районної ради «Комуненерго» Левченков О.В. звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача суму заборгованості за спожиті комунальні послуги з централізованого водопостачання і водовідведення за період з 01.04.2016 по 01.11.2020 в розмірі 24956,72грн., а також судовий збір в розмірі 2102 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 17.12.2015р. між [PERSON] та КП "Комуненерго" було укладено договір про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення № 2033. В порушення договору №2033 від 17.12.2015 відповідач не проводила оплату за надані їй комунальні послуги в строк, зазначений в п.10 договору №2033. Таким чином за період з 01.04.2016 по 01.11.2020 виникла заборгованість в розмірі 24956,72 грн. Позивач неодноразово повідомляв відповідача про вказану заборгованість через контролерів даного сектору, а також шляхом надання квитанцій на оплату спожитих послуг та неодноразово направляв поштою попередження, але відповідач до цього часу так і не погасила суму заборгованості. Представник позивача надав суду клопотання, в якому просив поновити строки позовної давності за період з 01.04.2016 по 01.12.2017, обґрунтовуючи клопотання великою кількістю споживачів та специфікою роботи, а також маленьким штатом працівників. Відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому остання заперечувала проти позову, зазначила, що позивачем не вказано, який саме показник станом на укладення договору був у відповідача на індивідуальному засобі обліку спожитої води та який показник на дату звернення із позовом до суду. Тобто, обсяги споживання за оскаржуваний період повинні відповідати фактичному показнику такого лічильника. Жодного разу з 2016 по 2020 рік представниками Комунального підприємства Харківської районної ради «Комуненерго» індивідуальний засіб обліку відповідача не оглядався, контрольне зняття показань чи повірка не проводилась, в результаті чого відповідач вважає сформовану заборгованість безпідставною та такою, яка не відповідає фактичним показникам лічильника. Крім того, на думку відповідача,позовна заява не містить обґрунтованого розрахунку сум, що стягуються, що є обов`язком позивача відповідно до частини 3 ст. 175 ЦПК України. Дані додатку до позовної заяви у формі таблиці не містять розшифровки складових частин нарахувань окремо за водопостачання та окремо водовідведення, не вказано, які тарифи застосовано на кожний період. Таблиця нарахування обсягів водопостачання та водовідведення за спірний період мають безпідставний характер, надані позивачем в односторонньому порядку і не узгоджені відповідачем. Відсутні показники лічильника за кожен місяць, що не дозволяє встановити саме в якому об`ємі надавались ці послуги. Одночасно, у 15.05.2020 між відповідачем та Комунальним підприємством «Комплекс по благоустрою Харківського району» укладено договір про надання послуг з централізованого постачання води і водовідведення. При цьому, розрахунок заборгованості включає у себе період із травня по грудень 2020 року, тобто у тому числі період відсутності договірних відносин між відповідачем та позивачем. Також, вимогами ст. 257 ЦК України врегулювано, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. При цьому, позивачем розрахована сума боргу більше ніж за 3 роки та не наведено, які саме обставини заважали позивачеві реалізувати право на звернення до суду із таким позовом. Відповідач зауважує, що плата ним за послугу з централізованого постачання води і водовідведення вноситься своєчасно та у повному обсязі, заборгованість відсутня. Представником позивача надано відповідь на відзив, в якому останній вважає доводи [PERSON] надуманими, оскільки відповідно до акту приймання-передачі від 31.07.2015 та додатку №8, станом на 01.08.2015 показники лічильника, встановленого за адресою: [ADDRESS] , складали 01676 м.3. Відповідно до п.17.9 договору №2033 саме споживач зобов`язаний у разі наявності засобів обліку води щомісяця з 20 по 25 числа поточного місяця знімати їх показання та передавати їх виконавцю. За весь період споживання послуг водопостачання та водовідведення, а саме з 01.08.2015 по 14.05.2020 відповідач жодного разу не надавав даних показників лічильника. Крім того, підпункт 15 пункту 38 Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення і типових договорів про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених постановою КМУ від 5 липня 2019 р. № 690, передбачає, що індивідуальний споживач зобов`язується надавати виконацеві показання наявних вузлів обліку, що забезпечують ведення індивідуального обліку споживання послуг у квартирі багатоквартирного будинку, в порядку та строки визначені в договорі. Водночас, заборгованість відповідача виникла до затвердження зазначених правил. Крім того, у 2016 році за адресою: [ADDRESS] , встановлено загальнобудинковий комерційний вузел обліку води. У зв`язку з ухиленням відповідача від передачі показань лічильника, нарахування обсягу за період з 01.05.2018 по 14.05.2020 проводилось у відповідності до п.11 Правил та на підставі актів зняття показань будинкового лічильника. Твердження відповідача про включення до розрахунку період з травня по грудень 2020 не відповідають дійсності, оскільки як убачаєтсья з відомостей нарахувань та оплат , яка є в матеріалах справи, останні нархування зроблені в травні 2020 р. на підставі даних показників будинкового лічильника, а період з травня по грудень 2020 включений позивачем для відображення відсутності сплати за даний період. З наданого відповідачем договору від 15.05.2020, який укладено з іншим виконавцем послуг на наступний день після передачі мереж та об`єктів водопостачання убачається, що станом на 15.05.2020, тобто на день переходу до іншого виконаця, показники квартирного лічильника відповідача спожитого обсягу води склали 02388 куб.м. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 21.12.2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи суд вирішив проводити у порядку спрощеного провадження. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечувала, просила відновити в його задоволенні. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. На підставі рішення ХХХІІ сесії VI скликання Харківської районної ради Харківської області від 24.12.2014 вирішено передати основні засоби та незавершене будівництво з балансу КПТМ Харківського району ХРДА на баланс, у статутний капітал та закріпити на праві господарського віддання за КП ХРР «Комунненерго». Відповідно акту приймання-передачі документів від 31.07.2015 за додатком №8 за адресою: [ADDRESS] , зафіксовані показники лічильника на початок серпня 2015 р. -1676. 17 грудня 2015 року між Комунальним підприємством Харківської районної ради «Комуненерго» (виконавець) та [PERSON] (споживач) укладений договір №2033 від 17 грудня 2015 року, за яким виконавець зобов`язався своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з постачання холодної води і водовідведення, а споживач зобов`язався своєчасно сплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки та на умовах, що передбачені договором. В зазначеному договорі суб`єктами користування послуг зазначені чотири особи. Договір підписаний сторонами. За адресою: [ADDRESS] , встановлено індивідуальний засіб обліку води ЕТ-1,5 №0906970803. З наданих позивачем відомостей обходу щодо показників лічильника за адресою відповідача кінцевий показник за квітень 2018 року -02195 м3., початковий 30.04.2016 -01676. 01.07.2016 за адресою: [ADDRESS] , встановлений загальнобудинковий комерційний вузол обліку води. Відповідно до відомостей загальнобудинкового приладу обліку води за адресою: [ADDRESS] , станом на 01.07.2016 -005679 м3, станом на 13.05.2020 - 035023м3. Згідно з актами від 08.10.2015, від 08.02.2016 на момент зняття показників лічильника за адресою відповідача, останньої дома не виявилось, що унеможливило зняття показань. Зі змісту довідки Комунального підприємства Харківської районної ради «Комуненерго» № 32 від 26 листопада 2020 року, особистий рахунок № [NUMBER] відкритий на [PERSON] за адресою [ADDRESS] , вбачається, що за період з 01 квітня 2016 року по 14 травня 2020 року виникла заборгованість в розмірі 24956 гривень 72 копійок, що також підтверджується відомостями щодо нарахування та оплати послуг з водопостачання та водовідведення. Остання сплата зідійснена відповідачем у травні 2016 року на суму 578,81 грн. 19 листопада 2020 року за вих.№8106 на адресу відповідача направлена вимога-претензія щодо сплати суми заборгованості. Відповідачем надано квитанцію про сплату КП «Комуненерго» за послуги водопостачання та водовідведення за січень 2016 року за показаннями лічильника №0906970803. Відповідно до копії договору від 15.05.2020 [PERSON] уклала договір з КП «Комплекс по благоустрою Харківського району» щодо надання послуг з централізованого постачання води і водовідведення, сплативши кошти за використання послуг за листопад 2020 р. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Спірні правовідносини виникли у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг і регулювались Законом України від 24 червня 2004 року № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги», що діяв на час виникнення спірних правовідносин. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є власник, споживач, виконавець, виробник (частина друга статті 19 Закону). Власником Закон визначає фізичну або юридичну особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку (абзац сьомий частини першої статті 1 Закону). А споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу (абзац чотирнадцятий частини першої статті 1 Закону). Відносини між учасниками у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах (частина перша статті 19 Закону). За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (частина перша статті 901 ЦК України). Договір на надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою (частина перша статті 29 Закону). Судом встановлено, що між позивачем та [PERSON] склались правовідносини щодо надання послуг з централізованого питного водопостачання та водовідведення. Послуги з водопостачання і водовідведення виконувалися КП "Комуненерго" відповідно до Постанови КМУ від 21 липня 2005 року №630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення». Як встановлено судом, за адресою відповідача встановлено індивідуальний прилад обліку води. Розрахунок суми нарахувань за виконувані послуги з водопостачання та водовідведення здійснено з 01.04.2016 по 30.04.2018 за індивідуальним приладом обліку, за тарифами, що затверджені у встановленому порядку, та складають: З 01.08.2015 по 30.04.2016-67 куб.м; З 01.05.2016 по 30.06.2016 - 10 куб.м; З 01.07.2016 по 30.04.2017 - 255 куб.м.; З 01.06.2017 по 30.04.2018 - 187 куб.м. Розрахунок суми нарахувань за виконувані послуги з водопостачання та водовідведення здійснено з 01.05.2018 по 14.05.2020 за будинковим приладом обліку, за тарифами, що затверджені у встановленому порядку, оскільки показники лічильника не передавались відповідачем. 15.05.2020 відповідачем укладено договір з КП «Комплекс по благоустрою Харківського району щодо надання послуг з централізованого постачання води і водовідведення. Згідно з п.5.ч.3.ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004р. №1875-ІV, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п.18 вказаної вище Постанови КМУ від 21 липня 2005 року №630 плата за послуги вноситься споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. В порушення вказаних вимог та ст. ст. 67,68 ЖК УРСР боржник не проводив оплату за надані їм комунальні послуги, внаслідок чого за період з 01 квітня 2016 року по 01 травня 2020 року виникла заборгованість в розмірі 24956,72 грн. У відповідності до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Вимогами статті 541 ЦК України визначено, що солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Доводи відповідача щодо відсутності відомостей про показники лічильника, відсутності обґрунтування розрахунку оспорюваних сум на час укладання договору, на час звернення до суд спростовуються матеріалами справи. В ході судового розгляду відповідач не надала жодних доказів щодо сплати заборгованості в добровільному порядку. Враховуючи викладене, суд вважає встановленим, що відповідач порушив зобов`язання з оплати одержаних послуг з водопостачання та водовідведення, внаслідок чого виникла заборгованість за період з 01.04.2016 по 14.05.2020. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментам (фактами), які свідчать про порушення прав особи. Зі змісту цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливість реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості останній платіж з погашення заборгованості було здійснено у травні 2016 року. Клопотання позивача про поновлення строків позовної давності не містить будь-яких поважних причин пропуску строків позовної давності, а тому суд вважає необхідним задовольнити позов в межах строків позовної давності з 07.12.2017 по 14.05.2020 в розмірі 18584.71 грн. Інші доводи відповідача, зокрема щодо відсутності згоди на обробку персональних даних, невідповідності підпису відповідача у відомостях обходу, заслуговують на увагу, але не спростовують висновків суду. Крім того, клопотань щодо призначення експертизи з метою встановлення відповідності підпису відповідачем не заявлено. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1565,72 гривні.

Outcome: partial