Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачів [PERSON] сільської ради Дубровицького району Рівненської області, [PERSON] особи співвласників (членів) реформованого КСП "Мир" [PERSON] та просить визнати за ним право на земельну частку (пай) за рахунок земель резервного фонду, що залишились після передачі у колективну власність КСП "Мир" земель на території [PERSON] сільської ради Дубровицького району Рівненської області, в розмірі 2,02 умовних кадастрових гектарів. Свої вимоги мотивує тим, що на підставі рішення [PERSON] сільської ради Дубровицького району Рівненської області від 12 вересня 1995 року КСП "Мир" видано державний акт про право колективної власності на землю. Відповідно до даного державного акту та додатку №1 зазначено, що у колективну власність 794 членам КСП "Мир" передано у колективну власність 1813,4 га землі для ведення сільського господарства. Однак, він, до списку членів КСП "Мир", яким передано у колективну власність землю, включений не був через те, що на даний час не має змоги реалізувати право на отримання у власність земельної частки (паю). 28 серпня 1994 року його було прийнято на посаду слюсаря в КСП "Мир", а 29 грудня 1997 року його було звільнено. Таким чином, на час складання списків членів КСП "Мир" та видачу державного акту про право колективної власності, він постійно працював у КСП "Мир". У звязку з цим, він був змушений звернутися до суду з даним позовом. Позивач в судовому засіданні позов підтримав. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Дубровицького району Рівненської області [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала та просила в задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] особа співвласників (членів) реформованого КСП "Мир" [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та просив суд відмовити в задоволенні позову. Вислухавши сторони, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку що у задоволені позову слід відмовити з наступних підстав. Згідно Державного акту на право колективної власності на землю серії РВ 00017 від 28.11.1995 року (а.с.4-5) колективному сільськогосподарському підприємству "Мир" передано у колективну власність 1813,4 га землі в межах згідно з планом. Дану землю передано у колективну власність для ведення сільського господарства відповідно до рішення [PERSON] сільської ради народних депутатів від 12.09.1995 року №16. Як вбачається із Списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства (а.с.7-30) останній містить 794 особи, які являлися членами КСП "Мир". Однак, позивач у даному переліку осіб відсутній. У судовому засіданні позивач зазначив, що він працював слюсарем в КСП "Мир" з 28.08.1994 року та на підтвердження даного факту долучив до позовної заяви копію трудової книжки (а.с.32). Однак, вказана копія трудової книжки, яка наявна у матеріалах справи, не може підтвердити зазначений позивачем факт, оскільки є такою, яку неможливо прочитати та дослідити. Оригінал вказаної трудової книжки позивачем для огляду у судовому засіданні не надавався. Згідно з п. 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року N 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Зі змісту даної норми випливає, що право на земельну частку (пай) особа набуває за наявності трьох умов: перебування в членах колективного сільськогосподарського підприємства, отримання цим підприємством державного акта на право колективної власності на землю; включення особи до списку, доданого до цього акта. У ч.1 ст.1 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" зазначено, що право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну часту (пай) у встановленому законодавством порядку. Частиною 3 ст.1 цього Закону передбачено, що право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Пояснення позивача, що на час видачі державного акту про право колективної власності він постійно працював у КСП "Мир", а тому має право на отримання у власність та виділення в натурі земельної частки (паю) із земель, що є колективною власністю КСП "Мир" не відповідають вимогам ст. 5 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство", відповідно до якої членство в підприємстві ґрунтується на праві добровільного вступу до членів підприємства і безперешкодного виходу із складу його членів. Членами підприємства можуть бути громадяни, які досягли 16-річного віку, визнають і виконують його статут. Відповідно до ст.19 цього Закону трудові відносини членів підприємства регулюються цим Законом і статутом підприємства, а громадян, які працюють за трудовим договором або контрактом, - законодавством про працю України. Тобто без свого волевиявлення [PERSON] не міг стати членом КСП "Мир", оскільки це порушує принцип добровільності, визначений ст.5 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство". У судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що позивач не звертався із заявою про прийняття його до членів КСП та не включений до списків, що додаються до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Оскільки позивачем не надано належних доказів, що він на момент отримання КСП державного акта на право колективної власності на землю був членом КСП та мав бути у списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, суд відмовляє в задоволенні позову. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: dismissed