Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Бобринецької міської ради про визнання права власності на ? квартири, яка знаходиться у [ADDRESS], загальною площею 79,80 кв.м. в порядку спадкування. В обгрунтування позову позивач зазначає наступне. Співвласниками спірної квартири, що знаходиться за адресою [ADDRESS] є: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], тобто кожному із співвласників належить по ? частини вищезазначеної квартири. [INFO] помер [PERSON], і спадщину після його смерті прийняла дружина [PERSON] спадкоємець першої черги, відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України. [INFO] померла [PERSON], спадщину після її смерті прийняв син [PERSON] спадкоємець першої черги, відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України. [INFO] помер [PERSON] спадщину після його смерті прийняв син [PERSON] спадкоємець першої черги, відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України (позивач). До маси спадкового майна входить квартира, що розташована у [ADDRESS]. 22.01.2015р. позивач звернувся до державного нотаріуса Бобринецької державної нотаріальної контори Дроздової О.П. з заявою про видачу на його ім'я свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на спадкове майно, яке складається з квартири, що розташована у [ADDRESS], але постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.01.2015р. №28/02-31 державний нотаріус Бобринецької державної нотаріальної контори Дроздова О.П. відмовила позивачу у вчиненні нотаріальної дії - у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність реєстрації відповідним органом правовстановлюючого документа, яким би посвідчувалося право власності [PERSON] на вказане майно. Оскільки позивач є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] (свого батька) за законом, та останній за життя не зареєстрував свого права на спадкове майно, позивач змушений звернутися до суду за захистом свого спадкового права. В судове засідання позивач та його представник [PERSON] не з'явилися, але надали до суду заяву з проханням розглянути справу без сторони позивача, позовні вимоги підтримують повністю та просять суд задовольнити їх. Відповідач - представник Бобринецької міської ради в судове засідання не з'явився, але від представника (за довіреністю) [PERSON] надійшла заява, в якій позовні вимоги визнає повністю та не заперечує проти задоволення позову, справу просить провести без його участі в зв'язку з професійною зайнятістю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву з проханням розглянути справу без його участі позовні вимоги визнає повністю та не претендує на прийняття спадщини, а саме квартири, розташованої за адресою [ADDRESS] [PERSON] після смерті [PERSON] Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, приходить до висновку про необхідність задоволення позову з слідуючих підстав. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 28.08.2007 року, а саме на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS], співвласниками квартири значаться: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Згідно свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] від 23.09.2011 року, [PERSON], помер [INFO]. З матеріалів спадкової справи №23-2012, які надані державним нотаріусом вбачається, що після смерті останнього спадщину прийняв його син [PERSON] та отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку, яка розташована на території Миколо-Бабанської сільської ради, та належала [PERSON] на праві власності. Крім того [PERSON] помер [INFO], і як вбачається з інформації наданої державним нотаріусом Дроздовою О.П. після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась, та заповіти від імені померлого не посвідчувались, що також підтверджено відповідними витягами із спадкового реєстру (а.с. 172, 173). Згідно довідки Бобринецької міської ради, вбачається, що на час смерті [PERSON] разом з ним проживала його дружина, яка прийняла спадщину в прядку ст. 1268 ч.3 ЦК України, але за життя не оформила належним чином свої спадкові права. В той же час як вбачається із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 20.12.2012 року, [PERSON] померла [INFO]. З матеріалів спадкової справи №15/2015, наданої приватним нотаріусом [PERSON] вбачається, що після смерті [PERSON] з заявою про прийняття спадщини звернувся [PERSON] (відповідач по справі), який бажав оформити спадщину за заповітом. Як вбачається з особистої заяви [PERSON] він позовні вимоги визнає повністю та не претендує на прийняття спадщини після смерті [PERSON] [PERSON] Згідно довідки Бобринецької міської ради, вбачається, що на час смерті [PERSON] разом з нею проживав її син [PERSON], який прийняв спадщину в прядку ст. 1268 ч.3 ЦК України, але за життя не оформив належним чином свої спадкові права. Згідно свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] від 23.07.2014 року, [PERSON], помер [INFO]. Як вбачається із спадкової справи №278-2014 року, після його смерті із заявою про прийняття спадщини звернувся його син [PERSON] (позивач), якому було постановою державного нотаріуса (а.с. 93) відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину з тих підстав, що право власності не зареєстроване, а [PERSON] є померлим, провести державну реєстрацію прав на нерухоме майно є неможливим, що в свою чергу унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Згідно ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. Якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками. Вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкоємцю на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Згідно ст.ст. 1222 ч. І, 1223 ч.ч. 2,3 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261- 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1226 ЦК України передбачено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до ст. 1281 ЦК України - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1276 ЦК України передбачено, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Згідно ст. 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом. Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до п.12 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від ЗО травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними ( ч.2 ст.370 ЦК України, ч.2 ст.372 ЦК України). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Згідно до статті 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" в редакції, що діяла станом на дату отримання свідоцтва про право власності на спірну квартиру, приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими па це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку). Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Передача квартир (будинків) у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до статті 5 цього Закону оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення. При здійсненні громадянами свого права на приватизацію квартир державного житлового фонду відбувається відчуження квартири від одного власника до іншого (від держави до громадянина), яке здійснюється без укладення договору про відчуження у вигляді оформленого свідоцтва. Закон України "Про приватизацію державного житлового фонду" визначив, що передача квартир оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру і не потребує нотаріального посвідчення, при цьому прямо не визначив момент виникнення права власності. Вказаний Закон не пов'язує момент виникнення права власності на приватизовану квартиру з реєстрацією права власності. При цьому відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав па нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою.фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У встановлений законом строк позивач [PERSON] звернувся до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON], однак належним чином своє право реалізувати не може, так як відсутня реєстрація права власності на спірне майно за померлим. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання права власності за [PERSON]на ? частки квартири, яка знаходиться в [ADDRESS] в порядку спадкування підлягає задоволенню, оскільки позивач є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] (свого батька) за законом, та останній за життя не зареєстрував свого права на спадкове майно, у зв'язку з чим позивач не може реалізувати свої спадкові права в позасудовому порядку. На підставі викладеного,

Outcome: approved