Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-17 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина - [PERSON], [INFO], та стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітнього [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця. В обґрунтування позову позивачка посилалася на те, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 16.09.2014 року. Від подружнього життя сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], який з часу розпаду сім'ї та по теперішній час проживає разом з позивачкою та знаходиться на її вихованні та матеріальному утриманні. Відповідач свідомо, протягом тривалого часу не займається вихованням дитини, байдуже ставиться до сина, не піклується про стан його здоров'я, фізичний та духовний розвиток, не приймає участі у підготовці дитини до самостійного життя. Враховуючи викладене, позивач просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої дитини та стягнути з нього аліменти на утримання дитини. 27.08.2018 року судом в порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України отримано інформацію з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача. Ухвалою суду від 28.08.2018 року провадження у справі відкрито та призначено її до розгляду в підготовчому судовому засіданні. В судовому засіданні 01.11.2018 року представником позивача долучено документи до матеріалів справи. Ухвалою суду від 01.11.2018 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. 08.11.2018 року до матеріалів справи надійшов висновок Департаменту служб у справах дітей Виконавчого комітету Харківської міської ради № 701 від 30.10.2018 року щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON].в судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги в повному обсязі, з підстав викладених у позові, просили суд їх задовольнити та не заперечували проти ухвалення у справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, шляхом направлення судової повістки за місцем реєстрації відповідача та шляхом надання оголошення в газеті «Урядовий кур'єр» № 236 від 13.12.2018 року, причини неявки суду не повідомив, відзив та письмові заперечення проти позову з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються та заяви про розгляд справи без його участі не надав. Представник третьої особи - Департаменту служб у справах дітей Виконавчого комітету Харківської міської ради в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. В матеріалах справи міститься заява директора Департаменту - Малько О.П. про розгляд справи без участі представника третьої особи, в якій вона просила суд при ухваленні рішення врахувати інтереси малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, з урахуванням того, що позивач та її представник не заперечували проти такого вирішення справи. З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вислухавши пояснення позивача та її представника, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитини, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано заочним рішенням Люботинського міського суду Харківської області від 16.09.2014 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. В свідоцтві про народження [PERSON], [INFO], виданому Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції серії [NUMBER] від 10.08.2010 року, батьками записані: [PERSON] та [PERSON] З матеріалів справи вбачається, що після розірвання шлюбу дитина залишилась з матір'ю, яка займається її вихованням та забезпеченням, на підтвердження чого позивачкою надана довідка ЖК "Електротехнік" № 173 від 18.10.2017 року про реєстрацію місця проживання. Також, матеріалами справи підтверджено, що відповідач не приймає участі у вихованні сина, не цікавиться його життям. Згідно з інформації КЗ "Харківська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 61 Харківської міської ради Харківської області імені Героя Радянського Союзу І.О. Танкопія" від 13.07.2018 року за № 294, [PERSON], 2010 року народження, навчається у навчальному закладі з 01.09.2016 року по теперішній час. [PERSON] приводить до школи та забирає зі школи кожного дня його мати [PERSON] На протязі двох років навчання [PERSON] в школі його мати [PERSON] відвідувала всі батьківські збори, приймала участь у навчанні та вихованні дитини, слідкувала за його здоров'ям та успіхами. Батько [PERSON] - [PERSON] до шкоди не приходив. З класним керівником [PERSON] батько зв'язок щодо навчання свого сина не підтримував, не цікавився успіхами сина. Згідно інформації КНП "Міська дитяча поліклініка № 15" від 18.07.2018 року за № 14, за інформацією лікаря-педіатра та відповідно до записів в історії розвитку дитину (форма №112/о), дитина [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS], знаходиться під наглядом КНП "Міська дитяча поліклініка № 15" Харківської міської ради з народження. На прийом в поліклініку хлопчика приводила мати, [PERSON] При обслуговуванні викликів вдома з дитиною знаходилася мати, яка забезпечувала належний догляд [PERSON] під час хвороби та виконувала рекомендації лікаря щодо лікування та нагляду сина. Батько хлопчика, [PERSON], дитину під час хвороби не доглядав, станом здоров'я та розвитком хлопчика не цікавився, до фахівців КЗОЗ "Міська дитяча поліклініка № 15" з сином не звертався. Від Департаменту служб у справах дітей Виконавчого комітету Харківської міської ради до матеріалів справи наданий висновок № 701 від 30.10.2018 року, відповідно до якого батько малолітньої дитини [PERSON] - [PERSON] запрошувався до Департаменту служб на співбесіду, проте не з'явився, жодних пояснень не надав, з приводу встановлення йому порядку участі у вихованні сина [PERSON] та щодо усунення перешкод у спілкуванні з сином з боку матері, до Департаменту служб не звертався, ніяких доказів виконання ним батьківських обов'язків не надав. Питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] було додатково розглянуто на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради. Батько дитини, [PERSON] був запрошений на засідання Комісії, де пояснив, що дійсно близько 2 років без поважних причин не брав участь у вихованні та утриманні сина, жодних документів не надав. Мати дитини, [PERSON] на засіданні Комісії пояснила, що батько довгий час умисно ухиляється від обов'язків по вихованню та утриманню дитини, не відвідує сина, не цікавиться його здоров'ям, розвитком та досягненнями. Враховуючи вищезазначене, з врахуванням рекомендації Комісії, в інтересах дитини, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, як представник органу опіки та піклування, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і складається із Закону України «Про охорону дитинства» від 21.06.2001 року, а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом із батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї від народження. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані приймати участь у вихованні дитини, зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. У даному випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один з батьків) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В свою чергу батьки (один з батьків) повинні довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов'язки. Відповідно до ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пленум Верховного Суду України в пп. 15, 16 в постанові від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх обов'язків з незалежних від неї причин. Проте жодного з покладених законом на батьків обов'язків, відповідач не виконує. Як вже було зазначено, відповідач не проявляв до сина батьківської турботи, не цікавиться та не відвідує його, не турбується про його фізичний і духовний розвиток, не надає матеріальної допомоги на його утримання та виховання. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного процесу сторони у справі, позивач був зобов'язаний довести в судовому засіданні обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог, а відповідач як заперечення проти позову. Відповідач в судове засідання не з'явився, не надав доказів, що спростовують вимоги позивача, не надав заперечень, що свідчать про його небажання займатися сином, відстоювати свої інтереси й інтереси дитини. За положенням статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши надані сторонами належні, допустимі та достовірні докази як кожний окремо, так і у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, у зв'язку з такою поведінкою відповідача, свідомим нехтуванням ним своїми обов'язками, байдужого ставлення до своєї дитини, з метою захисту прав та інтересів малолітньої дитини, суд вважає необхідним позов задовольнити, позбавити [PERSON] батьківських прав. Одночасно відповідачу роз'яснюється, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків. Відповідно до положень ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Як вбачається з матеріалів справи, малолітня дитина [PERSON] знаходиться на вихованні та утриманні матері - [PERSON] Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частиною 2 ст. 184 СК України закріплено, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. При визначенні розміру аліментів суд повинен враховувати: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 СК України). Згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», з 1 січня 2018 року установлено прожитковий мінімум з розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Враховуючи рівний обов'язок батьків щодо утримання дитини, а також виходячи з положень ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91 р., яка визначає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, суд, з врахуванням того, що відповідач є здоровою, працездатною людиною, інших осіб на утриманні не має, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 2000,00 грн. щомісячно, від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Одночасно, сторонам роз'яснюється, що розмір аліментів може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України, що відповідає положенням ст. 192 СК України. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved