Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовами і з урахуванням уточнення позовних вимог, просять стягнути з ТОВ "Агрофірма "Обрій ЛТД" завдану моральну шкоду внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за участю джерела підвищеної небезпеки в розмірі 100000,00 гривень, посилаючись на те, що внаслідок ДТП, яке відбулось у 1992 році з вини водія [PERSON], який перебував у трудових відносинах з радгоспом ім. Шевченка, загинув [PERSON], а їм були завдані тілесні ушкодження. Внаслідок цього позивач [PERSON] була визнана інвалідом 2-ї групи, а [PERSON] - інвалідом 1 групи. Оскільки ТОВ "Агрофірма "Обрій ЛТД" виникла в результаті перетворення КСП ім. Шевченка в сільськогосподарське підприємство, отже є правонаступником і має відшкодувати завдану шкоду. В судовому засіданні позивачі та представник [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач та третя особа - [PERSON] в судове засідання не з`явились. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись багаторазово належним чином, що підтверджується поштовими рекомендованими повідомленнями. Позивачі та представник [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні не заперечували проти розгляду справи у відсутності відповідача та третьої особи. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення у відсутності відповідача та третьої особи. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши докази в їх сукупності, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення виходячи з наступного. Згідно загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні даного спору про відшкодування матеріальної шкоди підлягає з'ясуванню: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Судом встановлено, що 19.11.1992 року о 21 год. 30 хв. з вини тракториста [PERSON], який під час виконання своїх трудових обов'язків, керував трактором Т-150 д.н. [NUMBER], що належав КСП ім. Шевченка, сталася дорожньо-транспортна пригода. Внаслідок цієї пригоди загинув батько та чоловік позивачів [PERSON], а позивачам були завдані тілесні ушкодження. Внаслідок цього [PERSON] була визнана інвалідом 2-ї групи, а [PERSON] - інвалідом 1 групи. Тракториста радгоспу ім. Шевченка [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст. 215 КК України вироком Богунського районного суду м. Житомира від 05.02.1997 року. Відповідно до вимог ст.ст.441,450 ЦК України (в редакції 1963 року), ст.ст. 1172, 1187 ЦК України (в редакції 2004 року) шкода, яка завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, та відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових відносин. Згідно до вимог ст.ст. 440-1 ЦК України (в редакції 1963 року), моральна (немайнова) шкода, заподіяна громадянину або організації діяннями іншої особи, яка порушила їх законні права, відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що моральна шкода заподіяна не з її вини. Моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування майнової шкоди. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків, але не менше п'яти мінімальних розмірів заробітної плати. Відповідно до ст. 450 ЦК України (в редакції 1963 року), організації і громадяни, діяльність яких пов'язана з підвищеною небезпекою для оточення (транспортні організації, промислові підприємства, будови, власники автомобілів та ін.), зобов'язані відшкодувати шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, якщо не доведуть, що шкода виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно до вимог ст.ст. 10 ч.2, 60 ч.1 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З позовної заяви вбачається, що позивачі просять стягнути шкоду, яка їм заподіяна в результаті ДТП, яка сталась 19 листопада 1992 року, з ТОВ Агрофірма "Обрій"ЛТД, оскільки дане товариство є правонаступником КСП ім. Шевченка і повинно відповідати за шкоду заподіяну працівником КСП (радгоспу) ім. Шевченка -трактористом [PERSON] та з відповідача слід стягнути завдану моральну шкоду в розмірі 100000 гривень. Однак суд вважає такі вимоги до відповідача-ТОВ "Агрофірма "Обрій ЛТД" безпідставними виходячи з наступного. У відповідності до ст. 34 Закону України "Про підприємства в України"ліквідація і реорганізація (злиття, приєднання, поділ, виділення, перетворення) підприємства провадяться з дотриманням вимог антимонопольного законодавства за рішенням власника, а у випадках, передбачених цим Законом, - за рішенням власника та за участю трудового колективу або органу, уповноваженого створювати такі підприємства, чи за рішенням суду. Підприємство вважається реорганізованим або ліквідованим з моменту виключення його з державного реєстру України. Згідно рішення загальних зборів уповноважених членів КСП ім. Шевченка від 08 січня 2000 року, КСП ліквідовано як юридичну особу, а земля і майно КСП розпайоване між членами колишнього КСП. Цими ж зборами була створена ліквідаційна комісія, яка працювала до 28 квітня 2000 року, до скасування державної реєстрації КСП ім. Шевченка, та зняття з обліку як суб'єкта підприємницької діяльності в органах статистики і виключення з єдиного державного реєстру. З матеріалів справи вбачається, що рішенням загальних зборів засновників від 05 лютого 2000 року створено Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Обрій"ЛТД. Майно агрофірми складається із статутного фонду засновників агрофірми, а решта майна орендується за рахунок майнових і земельних паїв колишніх членів КСП ім. Шевченка, "Перемога", "Барсуківщина", які згідно законодавства не несуть майнової відповідальності по боргах КСП ім. Шевченка, якщо не є його правонаступником. Відповідно до п.1.3 Установчого договору "Про створення та діяльність сільськогосподарського ТОВ Агрофірма "Обрій" ЛТД", товариство набирає статус юридичної особи з моменту його державної реєстрації і не являється правонаступником КСП ім. Шевченка. Рішенням Талалаївського місцевого суду Чернігівської області від 06 серпня 2003 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 28.10.2003 року, яка залишена без змін ухвалою Верховного Суду України від 30.01.2006 року, в задоволенні позову [PERSON], [PERSON] до ТОВ Агрофірма "Обрій"ЛТД про визнання незаконним п.1.3 Установчого договору від 12.02.2000 року відмовлено. Вищевказаними рішеннями встановлена обставина, що ТОВ Агрофірма "Обрій"ЛТД не є правонаступником КСП ім. Шевченка. Ухвалою Талалаївського місцевого суду Чернігівської області від 21.01.2011 року, яка залишена без змін ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 28.02.2011 року та ухвалою Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 04.04.2011 року, у задоволенні заяви прокурора Талалаївського району Чернігівської області про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Талалаївського районного суду Чернігівської області від 06.08.2003 року за позовом [PERSON], [PERSON] до ТОВ Агрофірма "Обрій"ЛТД про визнання незаконним п.1.3 Установчого договору від 12.02.2000 року відмовлено. Відповідно до ст. 61 ч.3 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, враховуючи, що судовими рішеннями, які набрали законної сили, встановлена обставина, що ТОВ Агрофірма "Обрій"ЛТД не є правонаступником КСП ім. Шевченка, а тому дане товариство не повинно відповідати за моральну шкоду заподіяну позивачам під час ДТП працівником КСП (радгосп) ім. Шевченка, який був власником джерела підвищеної небезпеки - трактористом [PERSON]. Посилання позивачів на висновок науково-правової експертизи від 26.04.2007 року, щодо доктринального тлумачення Указу Президента України № 1529/99 від 03.12.1999 року як на доказ, який підтверджує невідповідність установчих документів ТОВ Агрофірма "Обрій"ЛТД вимогам закону і як наслідок підтверджують обставини, що фактично відбулась реорганізація КСП ім.Шевченка, а не його ліквідація і ТОВ Агрофірма "Обрій" ЛТД є правонаступником КСП, суд до уваги не приймає, оскільки даний висновок був представлений позивачами у справі про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, досліджувався та оцінювався судом за правилами ст. 212 ЦПК України. Інші доводи позивачів та представника [PERSON] - [PERSON] суд вважає безпідставними і такими, що не дають підстав для задоволення позову. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги до ТОВ Агрофірма "Обрій"ЛТД про стягнення моральної шкоди є безпідставними і задоволенню не підлягають. Пов'язані зі сплатою судового збору, витрати суд відносить за рахунок держави, оскільки позивач [PERSON] являється інвалідом 2-ї групи (довідка до акту огляду МСЕК серія 10 ААА № 714480 від 13.07.2011 року), а позивач [PERSON] - 1-ї групи (довідка до акту огляду МСЕК серія ЖИА № 139965 від 23.03.2010 року).

Outcome: dismissed