Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-06 00:00:00

[PERSON] (далі - Позивач) звернувся до Бахмацького районного суду Чернігівської області з позовом до [PERSON] (далі - Відповідач-1), територіальної громади в особі Батуринської міської ради Бахмацького району Чернігівської області (далі - Відповідач-2) про визнання права власності в порядку спадкування на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані в [ADDRESS] та земельні ділянки з кадастровими номерами: 7420383000:01:002:0127 та 7420383000:01:002:0128. Позов мотивований тим, що успадкувавши після смерті своїх батьків: [PERSON] та [PERSON] вищевказане домоволодіння, яке відноситься до типу «колгоспних дворів» та земельні ділянки, Позивач не має можливості належним чином зареєструвати свої спадкові права на спірну нерухомість, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на вищевказане майно. Відповідно до ухвали Бахмацького районного суду Чернігівської області від 04.08.2020 дана позовна заява була прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 18.09.2020. 18.09.2020 підготовче провадження у справі було закрито і справа призначена до судового розгляду по суті на 07.10.2020. Учасники справи у судове засідання не з`явилися, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, при цьому Позивач заявлені вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, Відповідачі не заперечують проти задоволення позовних вимог [PERSON] , відзиву на позов не подали. Судом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер батько Позивача [PERSON] , який на момент смерті разом зі своєю дружиною [PERSON] був зареєстрований та проживав в [ADDRESS] (а.с.11, 12, 13, 14). Згідно з довідкою Городищенського старостинського округу Батуринської міської ради від 07.07.2020 №170, станом на 15.04.1991 домоволодіння, розташоване в [ADDRESS] належало до суспільної групи "колгоспних дворів", у якому проживали - голова двору [PERSON] та його дружина - [PERSON] (а.с.15). Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п.6 Постанови від 22.05.1995 №15 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", до правовідносин, що виникли до 15.04.1991, застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, що було придбане до 15.04.1991, мають вирішуватися за нормами, які регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 не втратили права на частку в його майні, розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Згідно з Законом УРСР "Про сільську Раду народних депутатів трудящих УРСР" від 02.06.1968, кожна сільська рада вела погосподарські книги. В заглавній частині особистого рахунку записувались прізвище, ім`я по батькові глави сім`ї, на ім`я якого відкрито особовий рахунок, він і був власником будинку, іншим чином реєстрація власності в сільській місцевості передбачена не була за виключенням договорів дарування, міни, купівлі-продажу, пожиттєвого утримування, спадкування. З введенням в дію Закону України "Про власність" 1991 року та ЦК України 2003 року будь-якого іншого порядку реєстрації збудованих до 15.04.1991 в сільській місцевості домоволодінь або їх перереєстрації не передбачається, самовільно збудованими вони також не являються, оскільки будувалися і реєструвались згідно з діючим на той час законодавством. Отже, домоволодіння, розташоване в [ADDRESS] , належало [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності по 1/2 частині кожному, оскільки частки членів колгоспного двору є рівними. Проте, у власників відсутні правовстановлюючі документи на належні їм частини даного домоволодіння, оскільки на момент його зведення реєстрація будинку у сільській місцевості не вимагалася. За життя [PERSON] залишив заповіт, посвідчений секретарем Городищенської сільської ради від 04.03.2015, згідно з яким все своє майно заповів [PERSON] (а.с.62). 11.09.2017 Бахмацькою районною державною нотаріальної конторою Позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку розміром 0.4535 га, з кадастровим номером - 7420383000:08:000:0492, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Городищенської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області, яка належало померлому [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ№831297 (а.с.27). Відповідно до довідки, виданої 06.07.2020 КП «Прилуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації», станом на 31.12.2012 право власності на об`єкт нерухомості - житловий будинок, розташований в [ADDRESS] не зареєстровано (а.с.16). Окрім того, згідно з копіями Витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 13.07.2020 [PERSON] на підставі Державного акту про право приватної власності на землю серія ЧН БЧ 005202 від 16.05.1996 належали дві земельні ділянки: площею 0,2500 га, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, з кадастровим номером - 7420383000:01:002:0128 та площею 0,2900 га, з цільовим призначенням - для ведення особистого підсобного господарства, з кадастровим номером - 7420383000:01:002:0127, які розташовані на території Городищенської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області (а.с.20-26). Згідно з повідомленням Бахмацької районної державної нотаріальної контори від 24.09.2020 №829/01-16, спадкова справа після смерті [PERSON] була відкрита за заявою [PERSON] про прийняття спадщини та заяви [PERSON] про відмову у прийнятті спадщини; у справі наявний заповіт від 04.03.2015 №27 на все майно на ім`я [PERSON] ; були видані свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки на ім`я [PERSON] (а.с. 62,64). Згідно зі ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Положеннями ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з положеннями ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на дану нерухомість. Таким чином, Позивач у встановленому законом порядку прийняв спадщину за заповітом після смерті свого батька, однак, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на домоволодіння та земельні ділянки, право власності на які посвідчене Державним актом про право приватної власності на землю серія ЧН БЧ 005202, належним чином не зареєстрував свої права на успадковану нерухомість. Мати Позивача - [PERSON] померла [INFO] (а.с.14,28). Згідно з довідкою Городищенського старостинського округу Батуринської міської ради від 07.07.2020 №172, [PERSON] до дня смерті була зареєстрована та проживала одна в [ADDRESS] (а.с.29). Згідно з повідомленням Бахмацької районної державної нотаріальної контори від 24.09.2020 №829/01-16 спадкова справа після померлої [PERSON] була відкрита за заявами про прийняття спадщини [PERSON] та [PERSON] ; у справі наявний заповіт на ім`я [PERSON] на земельні ділянки згідно з державним актом серії ЯГ №813527; свідоцтво про право на спадщину не видавалось (а.с.62,63). Таким чином, після смерті батька Позивач за заповітом успадкував земельні ділянки з кадастровими номерами: 7420383000:01:002:0127 та 7420383000:01:002:0128, а після смерті обох батьків - за заповітом після батька та за законом після матері вцілому успадкував житловий будинок, розташований в [ADDRESS] , проте нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказане спадкове майно, у зв`язку з відсутністю відповідних правовстановлюючих документів (а.с.36). Оголошенням, опублікованим в районній газеті «Порадник» від 24.07.2020 за №26 (138), було повідомлено про втрату Державного акту серії ЧН БЧ №005202 від 16.05.1996, виданого на ім`я [PERSON] з проханням вважати втрачений Державний акт недійсним (а.с.35). Відповідно до статті 13 Конституції України власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. У відповідності до ст.1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право на повагу своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності, інакше як в інтересах суспільства та на умовах передбачених законом та загальними принципами міжнародного права. Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимог Позивача та визнання за ним в порядку спадкування права власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в [ADDRESS] та права власності на земельні ділянки: площею - 0.25 га, з кадастровим номером - 7420383000:01:002:0128, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та площею - 0.29 га, з кадастровим номером - 7420383000:01:002:0127, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства. На підставі викладеного та

Outcome: approved