Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-01 00:00:00

Лікар-психіатр 4-А відділення Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ім. О.Ф. Мальцева [PERSON] звернулась до суду із заявою про визнання госпіталізації недієздатної [PERSON] до психіатричного закладу за згодою опікуна доцільною. Заява обґрунтована тим, що 16 липня 2011 року за заявою опікуна недієздатної в психіатричну лікарню поступила хвора [PERSON], [INFO], з діагнозом: помірна розумова відсталість з емоційно-вольовою нестійкістю. В приймальному відділенні оглянута черговим лікарем [PERSON], яка підтвердила необхідність стаціонарного лікування. Враховуючи нестабільний психічний стан хворої, наявність виражених порушень поведінки, агресивних тенденцій до оточуючих, схильність до бродяжництва, лікар просив суд винести рішення про визнання госпіталізації недієздатної [PERSON] до психіатричного закладу за згодою опікуна доцільною. В судове засідання лікар не з'явився, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності (а.с.4). Прокурор в судовому засіданні заяву підтримав, проти її задоволення не заперечує. Суд, заслухавши думку прокурора, вивчивши докази у справі, приходить до наступних висновків. Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 12 грудня 2007 року, яке набрало законної сили, [PERSON] визнана недієздатною, її опікуном призначено [PERSON] (а.с.6). Як встановлено судом, хвора [PERSON] з діагнозом: помірна розумова відсталість з емоційно-вольовою нестійкістю поступила в психіатричну лікарню 16 липня 2011 року за заявою опікуна [PERSON] (а.с.7). Опікун хворої [PERSON] - [PERSON] звернулась до Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ім. О.Ф. Мальцева з заявлю, в якій просила госпіталізувати [PERSON] у зв'язку з різким погіршенням психічного здоров'я (а.с.7). Як вбачається з матеріалів заяви лікаря, [PERSON] раннього дитинства відставала в розумовому розвитку від однолітків, в зв'язку з чим з дворічного віку знаходилася на диспансерному обліку у психіатра в ППНД. Закінчила 6 класів Михайлівської допоміжної школи. Ніде не працювала, постійно знаходилась на утриманні родичів. З 25-річного віку спостерігаються розлади поведінки у вигляді конфліктності, розгальмованості потягів, бродяжництва. Неодноразово йшла з дому, блукала по місту, конфліктувала з оточуючими, мали місце повторні ЧМТ, після чого виникли судомні напади з втратою свідомості. Після смерті родичів ( батьків та сестри) знаходиться без виписки в ПОПЛ , так як в домашніх умовах не утримується в зв'язку з поведінковими розладами та бродяжництвом. Дана госпіталізація обумовлена раптовим погіршенням психічного стану хворої. З заяви опікуна від 16 липня 2011 року відомо, що після виписки з ПОКПЛ ім.О.Ф.Мальцева, яка відбулася 14 липня 2011 року, почала грубити, погрожувати, намагалася зійти з дому, відмовлялась від ліків, опікуна не слухала (а.с.7). 01 вересня 2016 року [PERSON] оглянута комісією лікарів-психіатрів, якою їй встановлено діагноз: помірна розумова відсталість з епілептиформним синдромом, значними порушеннями поведінки, які вимагають лікувальних заходів (а.с.3). Враховуючи нестабільний психічний стан хворої, наявність виражених порушень поведінки, агресивних тенденцій до оточуючих, схильність до бродяжництва, комісією зроблений висновок про доцільність госпіталізації [PERSON] Крім пояснень осіб, які беруть участь в судовому засіданні, зазначене підтверджується письмовими доказами - висновком комісії лікарів-психіатрів, заявою опікуна хворої - [PERSON], рішенням Київського районного суду м.Полтави від 12 грудня 2007 року. Відповідно до ст.13 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. Рішенням Конституційного суду України від 1 червня 2016 року № 2-рп/2016 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" (справа про судовий контроль за госпіталізацією недієздатних осіб до психіатричного закладу) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" від 22 лютого 2000 року № 1489-III з наступними змінами у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. Оскільки [PERSON] хворіє на тяжкий психічний розлад, має нестабільний психічний стан, наявність виражених порушень поведінки, агресивних тенденцій до оточуючих, схильність до бродяжництва, враховуючи висновок комісії лікарів-психіатрів, заяву опікуна, суд вважає за необхідне поміщення [PERSON] до психіатричного стаціонару визнати доцільним. За таких обставин суд приходить до висновку, що заява лікаря-психіатра підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved