Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-07 00:00:00

Позивач звернувся до Ленінського районного суду м.Харкова із позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна», філії Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Провідна» в м.Харків про захист прав споживача, стягнення невиплаченого страхового відшкодування, вказуючи, що 10.07.2013 між позивачем та ПрАТ «СК «Провідна» укладений договір добровільного страхування транспортного засобу №06/6748928/2102/13, яким застраховано автомобіль позивача Daewoo Lanos 2004 року випуску, д.н.з. [NUMBER] строком на 1 рік. 14.12.2013 у м.Дергачі в Харківській обл. вказаний автомобіль під керуванням [PERSON] отримав пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Згідно 25 розділу Договору вказана подія є безумовним страховим випадком. Позивач у встановлені строки звернувся до страхувальника із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. Згідно висновку експертного товарознавчого дослідження №56 від 25.04.2014 вартість матеріальної шкоди його автомобілю становить 28\~727,16 грн. Проте позивач отримав листа від відповідача, в якому він зазначив, що прийняття рішення про визнання даної події страховим випадком і визначення розміру страхового відшкодування відкладається на 3 місяця. 16.09.2014 позивач надіслав відповідачу листа, в якому вказав, що ним були здійснені запити до компетентних органів для з`ясування обставин заявленої ним події, але відповіді він не отримав. 13.07.2015 позивач отримав лист від відповідача із відмовою у виплаті страхового відшкодування, оскільки не надано документів, які могли надати достатню інформацію про причини і обставини настання ДТП за участю транспортного засобу позивача і тому відмовляє позивачу у виплаті страхового відшкодування до усунення вказаних недоліків. Позивач вважає таку відмову необгрунтованою, а невиплату незаконною, адже вона не здійснена у строк, визначений у договорі і просить суд стягнути з відповідача суму страхового відшкодування у розмірі 28\~727,16 грн. Ухвалою суду від 28.05.2019 справу прийнято до свого провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 11.06.2019 представник відповідача ПрАТ «СК «Провідна» надав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказав, що проти вимог позивача заперечує в повному обсязі з наступних підстав. 10.07.2013 між сторонами укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №06/6748928/2102/13, яким застраховано автомобіль позивача Daewoo Lanos 2004 року випуску, д.н.з. [NUMBER] строком на 1 рік. 16.12.2013 [PERSON] звернувся до СК «Провідна» із письмовими поясненнями та заявою про виплату страхового відшкодування стосовно події ДТП, яка сталась 14.12.2013 о 10-00 год. в Харківській обл., смт Нові Дергачі на вул. Пушкіна, 1, в результаті якої було пошкоджено застрахований автомобіль. З метою з`ясування обставин події для визначення події як страхового випадку ПрАТ «СК «Провідна» провела 01.04.2014 та потворно 08.09.2014 огляд пошкодженого транспортного засобу. Згідно висновку, отриманого від ДІМ «Дергачівського РВ ГУМВС України в Харківській обл. від 25.12.2013, обставини, за яких відбулось пошкодження автомобіля позивача не встановлено. ПрАТ «СК «Провідна» неодноразово надсилала запити до Дергачівського РВ ГУМВС України в Харківській обл. та Ленінського РВ ГУМВС України в Харківській обл. щодо встановлення обставин і причин пошкодження автомобіля позивача, проте відповіді так і не отримали. У зв`язку з цим, ПрАТ «СК «Провідна» надіслала позивачу лист, роз`яснивши, що він, як сторона зацікавлена в прискоренні виплати страхового відшкодування, може також звернутись до вказаних органів для отримання потрібної інформації, необхідні запити позивач може отримати у Харківській філії для надання безпосередньо відповідним органам, проте позивач своєї відповіді на цей лист не надав. Згідно п.25.1 Договору страхування, страховим випадком за цим договором є подія, що виникла внаслідок настання страхових ризиків, в результаті яких завдані прямі збитки майновим інтересам страхувальника, і у зв`язку з якою виникає зобов`язання страховика здійснити виплату страхового відшкодування. Пунктом 25.2 Договору страхування, страховими ризиками є: «ДТП», «Стихійні лиха», «Пожежа, вибух, самозаймання ТЗ», «ПДТО протиправні дії третіх осіб», «Викрадення ТЗ». Згідно п. 28.1 серед переліку документів, що підтверджують настання страхового випадку і розміру збитку, страхувальник зобов`язаний надати страховику довідку компетентного органу про факт та обставини настання Події (довідка з ДАЇ встановленого зразка про ДТП). Оскільки ПрАТ «СК «Провідна» не в змозі встановити обставини отримання автомобілем позивача пошкоджень, позивач не надав Страховику відповідні документи, отже Страховик не в змозі встановити факт пошкодження застрахованого автомобіля як страховий випадок, внаслідок якого підлягає виплаті страхове відшкодування, а тому ПрАТ «СК «Провідна» на даний час не має правових підстав для визнання вказаної події страховим випадком до усунення недоліків. У судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися, про дату та час розгляду повідомлялись належним чином, причини неявки суду невідомі, заяв та клопотань до суду не надавали, відповідь на відзив на позовну заяву не надали. Представник відповідача ПрАТ «СК «Провідна» в судове засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву просив суд розглядати справу за відсутності представника відповідача. Представник відповідача - філії Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Провідна» в м.Харків у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі, заяв та клопотань до суду не надавав, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. В пункті 41 рішення Європейського суду з прав людини «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 року (заява №3236/03) зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, як що таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи. В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Відповідно до пункту 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку. Відповідно до пункту 10 частини 3\~статті 2\~Цивільного процесуального\~кодексу України однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ « Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» 11 від 17.04. 2014 р., розумним, зокрема вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправдних зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02 вересня 2010 року, "Смірнова проти України" від 08 листопада 2005 року, "Матіка проти Румунії" від 02 листопада 2006 року, "Літоселітіс проти Греції" від 05 лютого 2004 року та інші). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). Згідно з ч.3\~ст.27 ЦПК України\~особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Недобросовісним користуванням процесуальними правами вважається, зокрема, нез`явлення сторін та представників учасників судового процесу в судові засідання без поважних причин та без повідомлення причин. Подібна практика, спрямована на свідоме невиправдане затягування судового процесу, порушує права інших учасників судового процесу та суперечить вимогам\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку. Суд вважає, що позивач та його представник були належним чином сповіщені про час та місце розгляду справи, неотримання ними повісток, не повідомлення про причини неявки, не зацікавленість в ході розгляду їхньої справи є зловживанням наданими правами. На підставі викладеного, з метою недопущення порушення засади розумності строків розгляду справи, суд вважає можливим розглядати справу без присутності сторін за наявними в справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного. У\~статті 1 Закону України «Про страхування»\~зазначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів та доходів від розміщення коштів цих фондів. Відповідно до вимог\~\~ст. 6 ЗУ «Про страхування»\~добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Виплата страхового відшкодування може бути лише у випадку передбаченому договором страхування, оскільки саме на такі умови погодились сторони договору страхування і саме виходячи з таких умов та переліку страхових випадків визначався розмір страхової премії, яку має сплатити страхувальник за цим договором. Судом встановлено, що 10.07.2013 між позивачем та ПрАТ «СК «Провідна» укладений договір добровільного страхування транспортного засобу №06/6748928/2102/13, яким застраховано автомобіль позивача Daewoo Lanos 2004 року випуску, д.н.з. [NUMBER] строком на 1 рік. 16.12.2013 страхувальник звернувся до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування стосовно події ДТП, яка сталась 14.12.2013 0 10-00 год. м.Дергачі в Харківській обл., в результаті якої пошкоджено автомобіль позивача. З пояснень в матеріалах справи, наданих [PERSON] до заяви про виплату страхового відшкодування вбачається, що він є власником застрахованого автомобілю, вказаний автомобіль він дав в оренду [PERSON] 15.12.2013 йому подзвонив батько орендатора [PERSON] та повідомив, що що його сина, [PERSON] , забрали в слідчий ізолятор і запропонував йому приїхати до нього та разом відшукати автомобіль позивача Ланос, про місцезнаходження якого йому повідомив [PERSON] Коли вони знайшли автомобіль, він був припаркований в смт Нові Дергачі по вул. Пушкіна, біля бу. №1 з ознаками настання ДТП. Недалеко від місцезнаходження автомобілю було знайдено місце його зіткнення з деревом та парканом, потім автомобіль було перевезено на майданчик Дергачівського РВ ГУМВС України та [PERSON] написано заяву про пошкодження транспортного засобу. 01.04.2014 та 08.05.2014 ПрАТ «СК «Провідна» у відповідності до вимог п. 26.3.1 Договору страхування, провело огляд пошкодженого автомобілю, за результатами якого складено акт, підписаний [PERSON] Страховим випадком відповідно до\~ст. 8\~\~ЗУ «Про страхування»\~є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулась і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику. Згідно п.25.1 Договору страхування, страховим випадком за цим договором є подія, що виникла внаслідок настання страхових ризиків, в результаті яких завдані прямі збитки майновим інтересам страхувальника, і у зв`язку з якою виникає зобов`язання страховика здійснити виплату страхового відшкодування. Пунктом 25.2 Договору страхування, страховими ризиками є: «ДТП», «Стихійні лиха», «Пожежа, вибух, самозаймання ТЗ», «ПДТО протиправні дії третіх осіб», «Викрадення ТЗ». Відповідно до п 28.1.6 Договору страхування, страхувальник у разі настання події для виплати страхового відшкодування повинен надати страховику, зокрема, довідку компетентного органу про факт та обставини настання Події (довідка з ДАЇ встановленого зразка про ДТП). Як на підставу виплати страхового відшкодування внаслідок страхового випадку позивач посилається на настання страхового ризику «ДТП». Згідно висновку, отриманого від ДІМ «Дергачівського РВ ГУМВС України в Харківській обл. від 25.12.2013, обставини, за яких відбулось пошкодження автомобіля позивача не встановлено. 23.05.2014 Страховик повідомив страхувальника листом про відстрочення виплати страхового відшкодування, що відповідає положенням п.26.3.3 Договору страхування, у зв`язку з необхідністю встановлення події, внаслідок якої сталось пошкодження застрахованого автомобілю як страхового випадку. Право Страховика на відстрочення прийняття рішення про виплату страхового відшкодування прямо передбачено Договором страхування, відтак посилання позивача на незаконність невиплати відповідачем страхового відшкодування у строк, визначений в договорі, спростовується п. 26.3.3 Договору страхування. Крім того, згідно п. 29.2 Договору страхування, з метою прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування або відмови у його здійсненні, якщо, в тому числі, на підставі наданих страхувальником документів неможливо встановити факт, обставини, причини настання страхового випадку, страховик звертається до компетентних органів, підприємств, установ із запитами про отримання вказаних відомостей. 12.05.2014 ПрАТ «СК «Провідна» на адресу Дергачівського РВ ГУМВС України в Харківській обл. направлено запит на отримання відомостей щодо причин і обставин пошкодження застрахованого автомобіля «Ланос». Запит отриманий представником установи, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення в матеріалах справи, проте відповіді не надано. 13.05.2014 ПрАТ «СК «Провідна» на адресу Ленінського РВ ГУМВС України в Харківській обл. направлено запит на отримання відомостей щодо причин і обставин пошкодження застрахованого автомобіля «Ланос». Запит отриманий представником установи, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення в матеріалах справи, проте відповіді не надано. 24.06.2014 Страховиком повторно здійснені вказані запити, проте вони залишились без відповіді. 22.08.2014 та 16.09.2014 ПрАТ «СК «Провідна» надіслало позивачу лист, роз`яснивши, що він, як сторона зацікавлена в прискоренні виплати страхового відшкодування, може також звернутись до вказаних органів для отримання потрібної інформації, при цьому необхідні запити позивач може отримати у Харківській філії для надання безпосередньо відповідним органам. Факт отримання позивачем вказаного листа підтверджується долученням позивачем цього листа до позовної заяви, відтак він був обізнаний з тим, що він також може сприяти отриманню необхідних документів для виплати страхового відшкодування. Проте позивач своєї відповіді на цей лист не надав, за запитами не з`явився. Позивач в позовній заяві зазначає, що він надіслав відповідачу листа, в якому вказав, що ним були здійснені запити до компетентних органів для з`ясування обставин заявленої ним події, але відповіді він не отримав, при цьому позивач не надав суду копії такого листа та копії документів про здійснення ним відповідних запитів, на підтвердження своїх пояснень. Тлумачення статей\~990,\~991 ЦК України, частини другої статті\~8, частини першої статті\~25\~Закону України\~«Про страхування» свідчить, що обов`язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування страхувальнику виникає у разі, якщо такий страховий випадок прямо передбачений умовами договору страхування. Аналіз положень Договору страхування дає підстави прийти до висновку, що страхове відшкодування можливе лише за наявності Страхового випадку, що виник внаслідок настання страхових ризиків, визначених Договором страхування. Відповідно до\~ст.8 Закону України «Про страхування», ст.979, п.3 ч.1 ст.988 ЦК України, обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі виникає виключно із настанням страхового випадку. Оскільки до ПрАТ «СК «Провідна» не надано ані позивачем, ані компетентними органами документів про обставини та причини настання ДТП за участю застрахованого автомобіля позивача, Страховик не в змозі визнати вказану подію страховим випадком, внаслідок настання якого підлягає виплаті страхове відшкодування. Вказане узгоджується з правовою позицією, що міститься в постанові Верховного Суду України від 23 квітня 2012 у справі № 6-101цс11, обов`язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування страхувальнику виникає у разі, якщо такий страховий випадок прямо передбачений умовами договору страхування. Якщо ж подія, що настала, не може бути кваліфікована як страховий випадок відповідно до вимог договору страхування або закону, обов`язок у страховика здійснити страхову виплату не виникає. Згідно п. 28.3 Договору страхування, якщо документи, необхідні для здійснення виплати страхового відшкодування не надані, виплата страхового відшкодування не здійснюється до усунення цих недоліків. Частина 3 ст. 991 ЦК України передбачає, що рішення страховика про відмову здійснити страхову виплату повідомляється страхувальникові у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови. Зазначені норми передбачені також у\~ст.26 Закону України "Про страхування". На підставі викладеного, листом від 10.12.2014 ПрАТ «СК «Провідна» повідомило [PERSON] про відмову у виплаті страхового відшкодування, що відповідає положенням п.26.3.3 Договору страхування, у зв`язку з не наданням Страховику документів та достовірної інформації про обставини та причини настання ДТП за участю застрахованого автомобілю, з роз`ясненням останньому, що виплата страхового відшкодування на даний час неможлива до усунення вказаних недоліків. Відповідно до\~ст. 628 ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до\~ст.638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Статтею 204\~ЦК\~України встановлено презумпцію правомірності правочину, згідно з якою правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. [PERSON] , підписавши Договір страхування, підтвердив свою згоду з умовами надання йому ПрАТ «СК «Провідна» послуг страхування та підтвердив обізнаність з їх змістом. Доказів на підтвердження надання до страховика довідки компетентних органів з вказаним фактом, причинами та обставинами настання страхового випадку, як це передбачено п. 28.1.6 Договору страхування, позивачем до суду не надано. Згідно з частиною 6 статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Згідно зі ст. 12 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечення. Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. У відповідності до частини 1\~статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно\~статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд зазначає, що процесуальний обов`язок позивача вчасно надавати до суду належні і допустимі докази, що передбачено\~ст. 83 ЦПК України. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу, ч. 4\~ст. 83 ЦПК України. У даній справі відсутні відомості про наявність передбачених у ч. 4\~ст. 83 ЦПК України\~поважних причин у ненаданні позивачем до суду належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог, при цьому в суду відсутні повноваження щодо самостійного збирання доказів. Таким чином, оскільки позивач, на виконання свого процесуального обов`язку не надав належних, і неспростовних доказів на підтвердження своєї позиції, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд приходить до висновку про недоведеність позивачем факту настання страхового випадку, визначеного укладеним між сторонами Договором страхування, а тому відмова відповідача у здійсненні виплати страхового відшкодування є правомірною, а позовні вимоги позивача є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Відповідно до ч.1\~ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що у задоволенні позовних вимог відмовлено, однак враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, згідно з\~Законом України «Про захист прав споживачів», судовий збір слід компенсувати за рахунок держави. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed