Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до Лохвицького районного суду Полтавської області з позовною заявою до [PERSON] сільської ради Лохвицького району Полтавської області про визнання права власності на домоволодіння у порядку спадкування за законом, в обгрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 09.11.2007 року помер її чоловік [PERSON]. Після його смерті залишилося спадкове майно в склад якого входить житловий будинок з допоміжними господарськими прибудовами, який знаходиться за адресою: с. Венслави, вул. Молодіжна, буд. 47 Лохвицького району Полтавської області. При зверненні до державного нотаріуса Першої Лохвицької державної нотаріальної контори для оформлення своїх спадкових прав на спадковий будинок, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв"язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на будинок. Тому позивач була змушена звернуться до суду, так як не має можливості нотаріально оформити своє право власності на спадковий будинок. Позивач в судове засідання не з`явилася, але направила заяву в якій просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Лохвицького району Полтавської області в судове засідання не зявився, але надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає. Представник третьої особи Департаменту ДАБК у Полтавській області в судове засідання не зявився, але надіслав клопотання про розгляд справи без його участі. Відповідно до ч. 4\~ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Ознайомившись із матеріалами цивільної справи, дослідивши та давши оцінку доказам по справі суд прийшов до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованою Верховною радою України 17.07.1997р., кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обовязків або встановленні обґрунтованості будь якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Суд зазначає, що Конвенція про захист прав і основоположних свобод людини є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України. Згідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Як вбачається з письмових матеріалів справи 09.11.2007 року помер [PERSON] (свідоцтво про смерть від 10.11.2007 року, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Лохвицького районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис №277), (а.с.9) - чоловік позивача (свідоцтво про одруження від 26.11.1969 року, видане [PERSON] сільською радою Лохвицького району Полтавської області, актовий запис №5). Після його смерті залишилось спадкове майно в склад якого входить житловий будинок з допоміжними господарськими прибудовами, який знаходиться за адресою: с. Венслави, вул. Молодіжна, буд. 47 Лохвицького району Полтавської області. Відповідно до запису в погосподарській книзі № 3 на 2006-2010 роки, особовий рахунок номер 177, земельна ділянка в розмірі 0,25 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд не приватизована, а перебувала в безстроковому користуванні у громадянина [PERSON], який помер 09.11.2007 року, що підтверджується випискою з погосподарської книги, що видана виконкомом [PERSON] сільської ради №461 від 25.09.2017 року Згідно запису в погосподарській книзі № 7 на 2011-2015 роки, номер об"єкта погосподарського обліку 02-0042-5, житловий будинок, що знаходиться по вул. Молодіжна, 47, с. Венслави, Лохвицького району Полтавської області, дійсно рахується за померлим [PERSON], що підтверджується випискою з погосподарської книги, що видана виконкомом [PERSON] сільської ради №674 від 10.11.2016 року, (а.с.6). У відповідності до ст. 1269 ЦК України позивач прийняла спадщину після смерті [PERSON], подавши відповідну заяву до нотаріуса. 10.12.2007 року заведена спадкова справа за № 351/2007, 28.10.2009 року державним нотаріусом Першої Лохвицької ДНК було видано свідоцтво про право на спадщину на пайову земельну ділянку розміром 3,74 га, розташованої на території [PERSON] сільської ради на користь дружини спадкодавця [PERSON], що підтверджується поясненням завідуючої Першої Лохвицької державної нотаріальної контори №1728/02-14 від 02.12.2016 року (а.с.11). Крім того, з відповіді №1300/02-14 Першої Лохвицької ДНК від 18.10.2017 року вбачається, що спадкодавцем посвідчувався заповіт 26.06.2000 року [PERSON] сільською радою Лохвицького району, за реєстром № 55, на все майно на користь свого сина - [PERSON]. Син спадкодавця [PERSON] від прийняття спадщини відмовився заявою. Першою Лохвицькою державною нотаріальною конторою позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, що залишилась після померлого, так як відсутні правовстановлюючі документи на будинок з допоміжними господарськими прибудовами (а.с.11). На час будівництва будинку правовстановлюючі документи на будинки в сільській місцевості не виготовлялись та за життя спадкодавець оформити не встиг належним чином спадкове майно. У відповідності листа №12/5-126 від 23.03.1999 р. Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України, що обєкти збудовані до 05 серпня 1992 року тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається Бюро технічної інвентаризації. Відповідно до інформаційної довідки № 3250 від 14.11.2016 року, наданої приватним підприємством "Бюро послуг та консультацій", що житловий будинок розташований в с. Венслави, вул. Молодіжна, №47 Лохвицького району Полтавської області не зареєстровано (а.с.7). Так, в узагальненні ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» з даного питання зазначено наступне. У разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності\~Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР 31.01.1966, яка була чинною до 13.12.1995, реєстрації підлягали усі будинки і домоволодіння, які були закінчені будівництвом і прийняті в експлуатацію за актом, затвердженим виконкомом місцевої [PERSON] депутатів трудящих, на підставі документів, що підтверджують право власності. До компетенції виконкомів місцевих [PERSON] відносилось питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у\~ погосподарські книги місцевих [PERSON], які є особливою формою статистичного обліку, що здійснювалось в Україні (УРСР) із 1979 року. На виконання\~[PERSON] Міністрів УРСР від 11.03.1985 року № 105\~сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних [PERSON] із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права, а записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Відповідно до даних технічного паспорту станом на 14.11.2016 року, виготовленого ПП "Бюро послуг та консультацій" вбачається, що до складу обєкту входить житловий будинок А-1 (цегла) загальною площею 74,9 м?, житловою площею 52,9 м?, Б сарай (цегла), б - гараж (цегла), В - погріб (шлакоблок), Г- убиральня (дошки), №1 огорожа (метал). З наданої експлікації вбачається, що усі ці обєкти будівництва були побудовані в період 1968-1973 роки. Як убачається з інформаційної довідки № 462 від 25.09.2017 року, затвердженої сільським головою [PERSON] [PERSON] сільської ради, що житловий будинок № 47 по вул. Молодіжна в с. Венслави Лохвицького району Полтавської області, який належить за померлим [PERSON] не перебуває в аварійному стані та придатний для проживання. Згідно ст. 328 ЦК України громадянин набуває права власності на майно на підставах, що не заборонені законом. Приписами ст.1261 ЦК зазначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають той з подружжя, який його пережив. Згідно ст. 1268 ЦК України [PERSON] є спадкоємцем за законом на спадщину, що залишилась після смерті [PERSON] Відповідно до вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є законними і обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved