Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась в суд з даним позовом, мотивуючи тим, що [INFO] помер її батько - [PERSON], житель с.Лисогірка Дунаєвецького району Хмельницької області, після смерті якого залишилось спадкове майно, на яке вона є спадкоємцем за законом, спадщину прийняла, вступивши в управління спадковим майном. Померлий [PERSON] був членом колгоспу ім.Леніна с.Лисогірка Дунаєвецького району Хмельницької області та був включений в списки громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, кооперативу або товариства, що додається до Державного акту на право колективної власності на землю, однак за життя право на земельну частку (пай) не оформив. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину або претендують на неї немає. А тому звертається до суду. Позивачка [PERSON] до судового засідання подала до суду заяву, у якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, а розгляд справи провести без її участі. Представник відповідача - Смотрицької селищної ради Дунаєвецького району Хмельницької області в судове засідання не з'явився, однак суду надана заява про визнання позову та розгляд справи у його відсутності. Представник відповідача - Дунаєвецької районної державної адміністрації Хмельницької області також подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника, проти задоволення позову не заперечують. Представник третьої особи - Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області у судове засідання не з'явився, однак надіслав до суду пояснення, у яких просить розгляд справи проводити без їх участі, при вирішенні справи покладаються виключно на розсуд суду, однак просять застосувати строк позовної давності. Суд, дослідивши матеріали справи та заяви сторін, вважає, що позов підлягає до задоволення, а розгляд справи слід провести в порядку ст.247 ЦПК України. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], житель с.Лисогірка Дунаєвецького району Хмельницької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER], після смерті якого залишилось спадкове майно, на яке позивачка [PERSON] є спадкоємцем за законом як дочка померлого, спадщину прийняла у встановлено порядку, вступивши в управління спадковим майном, що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] та довідкою Лисогірської сільської ради №290 від 15.12.2017 року, відповідно до якої померлий [PERSON] на день смерті постійно проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS], разом з ним на день смерті у вказаному будинку постійно проживала та була зареєстрована його дочка [PERSON] Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину або претендують на неї, немає. Також встановлено, що померлий [PERSON] був членом колгоспу ім.Леніна с.Лисогірка Дунаєвецького району Хмельницької області та був включений в списки громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, кооперативу або товариства за №362, що додається до Державного акту на право колективної власності на землю [NUMBER], виданого Лисогірській спілці селян с.Лисогірка Дунаєвецького району Хмельницької області 15.02.1996 року, однак за життя право на земельну частку (пай) не оформив. Із листа Дунаєвецької районної державної адміністрації від 15.02.2018 року видно, що видати сертифікат на право на земельну частку (пай) не можливо, в зв'язку з відсутністю відповідних бланків. Із архівної довідки №2142, виданої 03.01.2018 року Комунальною установою Дунаєвецької районної ради "Трудовий архів", видно, що відповідно до книг обліку трудового стажу та заробітної плати колгоспника [PERSON], 1921 року народження, дійсно працював в колгоспі ім.Леніна с.Лисогірка Дунаєвецького району Хмельницької області. Відповідно до повідомлення відділу у Дунаєвецькому районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 29.12.2017, виданого на запит позивачки від 20.12.2017 року, у списку, що додається до Державного акту на право колективної власності на землю виданого Лисогірській спілці селян с.Лисогірка за №362 наявне прізвище [PERSON]. Згідно довідки Лисогірської сільської ради №108 від 22.12.2017 року на території Лисогірської сільської ради є наявні нерозподілені (вільні) земельні ділянки (паї), що можуть бути надані власникам сертифікатів на земельну частку (пай), які ще не оформили право власності. Відповідно до ст.ст.1216, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця); о складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ст.16 ЦК України способом захистом свого права є визнання права. Згідно п.3 Указу Президента України №666/94 від 10.11.1994 року «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» право на земельну частку (пай) може бути об'єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" від 05.06.2003 року право на земельну частку (пай) мають, зокрема, колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку, громадяни та юридичні особи, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай). Згідно із п. 2 Указу Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" від 08 серпня 1995 року право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. Відповідно до положень п.п. 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства (далі КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. Таким чином, законодавством передбачено дві умови, що дають право на земельну частку (пай): це перебування членом колективного сільськогосподарського підприємства та включення до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Потрібно мати на увазі, що згідно зі ст. 25 ЗК України при приватизації земель державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ, організацій земельні ділянки передаються їх працівникам, з визначенням кожному з них земельної частки (паю) за рішенням органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування і кожна з цих осіб має гарантоване право одержати безоплатно свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості). Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. Стаття 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод наголошує, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Таким чином, відмова у даному позові фактично позбавить [PERSON] як спадкоємця права на земельну частку (пай), яка належала її померлому батьку [PERSON] з моменту видачі Державного акту на право колективної власності на землю, хоча останній і не отримав відповідного сертифікату, і тим самим порушить зазначені вище положення Першого протоколу, що у правовій державі, якою згідно ст. 1 Конституції України являється Україна, є неприпустимим. Отже, з огляду на вищенаведені положення, право особи на земельну частку (пай) виникає з моменту отримання сільськогосподарським підприємством державного акта на право колективної власності на землю, в якому ця особа вказана як така, що має право на земельну частку (пай). Це право є непорушним та підлягає захисту без обмеження строком позовної давності, а тому суд не може врахувати пояснення представника третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області щодо застосування строку позовної давності при вирішенні спору. Також що стосується посилання представника третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області на пропуск позивачем строку позовної давності, то суд звертає увагу на ту обставину, що в даному випадку позивачкою такий строк не пропущено, оскільки право на земельну частку (пай) вона як спадкоємець за законом набула після смерті батька [PERSON] у 1996 році, однак у видачі сертифіката на вказане право їй відмовлено у 2018 році. Саме з часу такої відмови, слід рахувати строк позовної давності, оскільки саме тоді особа дізналася про порушення її права. Таким чином суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити і визнати за [PERSON] як за спадкоємцем за законом право на земельну частку (пай), як на спадкове майно після смерті батька [PERSON]

Outcome: approved