Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, посилаючись на те, що він працював у Публічному акціонерному товаристві "Гірничовидобувний і каменеобробний комбінат "Біличі" з 15 січня 1973 року по 18 жовтня 2013 року, звільнений з роботи на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку із скороченням. На день його звільнення відповідачем нарахована, але не була виплачена йому заробітна плата за період часу з лютого 2012 року по 18 жовтня 2013 року у сумі 34 146,84 гривен; відмову виплатити йому усі кошти, які слід було виплатити на день звільнення з роботи відповідач мотивував відсутністю грошових коштів. Позивач вказує, що дії відповідача є незаконними, так як згідно з вимогами ч.1 ст. 47 та ч.1 ст. 116 КЗпП України виплата усіх сум, що належать працівнику від підприємства чи установи проводиться у день звільнення; якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимог про розрахунки. Також вказує, що на підставі інформації Держкомстату про індекси інфляції ним зроблений розрахунок за період часу з 18 жовтня 2013 року по 20 березня 2014 року суми заборгованості за невиплачену заробітну плату з урахуванням індексу інфляції, що становить 112,39 гривен. Згідно з довідкою Публічного акціонерного товариства "Гірничовидобувний і каменеобробний комбінат "Біличі" від 18 березня 2014 року № 21 його середньоденний заробіток становить 145,82 гривен, відповідно до здійснених ним розрахунків заборгованості сума компенсації заборгованості середнього заробітку за час затримки заробітної плати становить 12 244,88 гривен. Позивач вказує, що з наведених норм чинного цивільного законодавства України та фактичних обставин він має право на отримання невиплаченої йому заробітної плати на день свого звільнення та стягнення збитків з урахуванням індексу інфляції , також він має право на стягнення з відповідача середнього заробітку за весь час затримки розрахунку заробітної плати, які він просить стягнути з відповідача. Його право на отримання заробітної плати у встановлені законом строки, на компенсацію збитків за час невиплаченої заробітної плати з урахуванням індексу інфляції порушено відповідачем, а тому підлягає захисту. В зв'язку із викладеними обставинами позивач просив стягнути з Публічного акціонерного товариства "Гірничовидобувний і каменеобробний комбінат "Біличі" на його користь середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати у сумі 12 244,88 гривен, збитки за час невиплати заробітної плати з урахуванням індексу інфляції у сумі 112,39 гривен, а всього стягнути грошових коштів на загальну суму 12 357,27 гривен; стягнути з відповідача на його користь судові витрати. В судове засідання позивач не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду письмову заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного рішення. Представник відповідача ПАТ "Гірничодобувний і каменеобробний комбінат "Біличі" в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. В зв'язку із цим суд, враховуючи письмову заяву позивача, вважав за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши письмові докази по справі, вважає заявлений позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного. У відповідності до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. У відповідності до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню; обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. В судовому засіданні встановлено, що згідно наказу (розпорядження) від 15.10.2013 року № 27-К про припинення трудового договору (контракту) [PERSON] звільнено з посади начальника дільниці архітектурно-будівельних виробів Публічного акціонерного товариства "Гірничовидобувний і каменеобробний комбінат "Біличі" з 18.10.2013 року у зв'язку із скороченням чисельності працівників згідно п.1 ст. 40 КЗпП України. Згідно довідки ПАТ "Гірничовидобувний і каменеобробний комбінат "Біличі" від 18 березня 2014 року № 21 [PERSON] дійсно працював в ПАТ ГВКК "Біличі" начальником дільниці архітектурно-будівельних виробів з 15 січня 1973 року (наказ № 5-Ка від 15 січня 1973 року) і по 18 жовтня 2013 року (наказ № 27-к від 15 жовтня 2013 року); середньоденна заробітна плата за останні 2 місяці складала 145,82 гривен, заборгованість заробітної плати з 01 лютого 2012 року по 18 жовтня 2013 року складає 34 146,84 гривні. Наведені вище обставини підтверджуються копіями наказу (розпорядження) № 27-К, довідки ПАТ "Гірничовидобувний і каменеобробний комбінат "Біличі" від 18 березня 2014 року № 21, трудової книжки позивача, іншими матеріалами справи. У відповідності до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. У відповідності до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. У відповідності до ст. 34 Закону України "Про оплату праці" компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. У відповідності до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як встановлено в судовому засіданні згідно наказу (розпорядження) від 15.10.2013 року № 27-К про припинення трудового договору (контракту) [PERSON] звільнено з посади начальника дільниці архітектурно-будівельних виробів Публічного акціонерного товариства "Гірничовидобувний і каменеобробний комбінат "Біличі" з 18.10.2013 року у зв'язку із скороченням чисельності працівників згідно п.1 ст. 40 КЗпП України. При звільненні позивачу не було виплачено відповідачем всіх сум, що належать йому від підприємства, а саме заробітної плати в сумі 34 146,84. За таких обставин суд, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, вважає, що у зв'язку із невиплатою позивачу всіх належних йому сум при звільненні з вини відповідача за період з 01 лютого 2012 року по 18 жовтня 2013 року, із відповідача на користь позивача має бути стягнута сума середнього заробітку за час затримки розрахунку у розмірі 12 244,88 гривен та при цьому суд погоджується із розрахунком суми середнього заробітку за час затримки розрахунку, оскільки даний розрахунок не спростований іншими доказами. Також з відповідача на користь позивача слід стягнути збитки за час невиплати заробітної плати з урахуванням індексу інфляції у сумі 112,39 гривен. Також суд вважає, що із відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 243.60 гривни. На підставі ст. ст. 115. 116, 117 КЗпП України,

Outcome: approved