Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

24.05.2016 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на квартиру №52 в будинку №12 по б-ру. Шевченка в м. Южноукраїнську Миколаївської області. В судовому засіданні позивач [PERSON] повністю підтримала свої позовні вимоги. [PERSON]суду пояснила, що 12.08.1998 року між нею та її неповнолітньою на той час донькою [PERSON] і [PERSON] та неповнолітнім на той час [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна квартири №52 в будинку №12 по б-ру. Шевченка в м. Южноукраїнську Миколаївської області, відповідно до якого вони придбали у власність, а [PERSON] в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього члена сімї [PERSON]продали цю квартиру. Договір купівлі-продажу нерухомого майна від 12.08.1998 року був зареєстрований Южноукраїнською філією Універсальної товарної біржі "Нерухомість Н", в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за № 49від 12.08.1998 року. Після укладання договору купівлі-продажу нерухомого майна, 17.08.1998 року вони зареєстрували своє право власності на придбану за договором квартиру в Державному комунальному підприємстві "БТІ м. Южноукраїнська". Всі сторони договору повністю виконали всі його умови. Тому, просить суд, визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 12.08.1998 року, зареєстрований Южноукраїнським філіалом Універсальної товарної біржі "Нерухомість Н", в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за № 49від 12.08.1998 року та визнати за нею та її донькою [PERSON] право власності на 1/2 частку за кожним квартири №52 в будинку №12 по б-ру. Шевченка в м. Южноукраїнську Миколаївської області. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, надіслала на адресу суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, позов підтримує в повному обсязі. В судове засідання відповідачі [PERSON] та [PERSON] не з'явилися, причину неявки суду не повідомили, про час та місце розгляду справи були повідомлені через оголошення в газеті "Рідне Прибужжя" № 25 від 23.06.2016 року. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності відповідачів, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду. Проти заочного розгляду справи позивач не заперечує. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих позивачами доказів, вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 12.08.1998 року, між [PERSON], яка діяла від свого імені та представляючи на біржі інтереси неповнолітнього члена своєї сімї [PERSON], [INFO] та [PERSON], яка представляла також інтереси неповнолітнього члена своєї сімї [PERSON], [INFO], був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна - квартири №52 в будинку №12 по б-ру. Шевченка в м. Южноукраїнську Миколаївської області, зареєстрований Южноукраїнською філією Універсальної товарної біржі "Нерухомість Н", в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за № 49від 12.08.1998 року. Вищевказана квартира 17.08.1998 року зареєстрована в КП "БТІ м. Южноукраїнська Миколаївської області". Пунктом 1 розділу Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, передбачено, що він набирає чинності з 1 січня 2004 року. До цивільних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми ЦК застосовуються в частині лише тих прав і обов'язків, що виникли після набрання ним чинності. Таким чином, до спірних правовідносин необхідно застосувати норми ЦК УРСР, оскільки договір купівлі-продажу квартири був укладений до 01 січня 2004 року. Статтею 227 Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 року, що був чинним на час укладення вказаного договору, передбачено, що договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) укладається в письмовій формі та підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню, якщо хоча б одна із сторін є громадянином. Недотримання даної вимоги тягне за собою до недійсності договору (ч. 1 ст. 47 ЦК України). Незважаючи на обовязковість нотаріальної форми договору купівлі-продажу житла, в якому хоча б однією з сторін є громадянин, законодавство допускає можливість визнання угоди, яка хоча й укладена з порушенням нотаріальної форми, але вважається дійсною. Так, відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР, якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд має право на вимогу сторони, яка виконала угоду, визнати її дійсною. У цьому випадку подальше нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Судом встановлено, що сторони договору обумовили всі його суттєві умови та повністю виконали взяті на себе зобов'язання, придбане майно під арештом не перебуває, заборон на його відчуження немає, тому суд вважає, що позовні вимоги про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, укладеного між [PERSON], яка діяла від свого імені та представляючи на біржі інтереси неповнолітнього члена своєї сімї [PERSON], [INFO] та [PERSON], яка представляла також інтереси неповнолітнього члена своєї сімї [PERSON], зареєстрованого Южноукраїнською філією Універсальної товарної біржі "Нерухомість Н", в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за № 49від 12.08.1998 року та визнання за [PERSON] та [PERSON] права власності на 1/2 частку за кожним квартири №52 в будинку №12 по б-ру. Шевченка в м. Южноукраїнську Миколаївської області, підлягають задоволенню.

Outcome: approved