Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з уточненим позовом до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль», ПАТ «Артем Банк», [PERSON], ТОВ «Арма Факторинг», [PERSON], за участю третіх осіб: приватного нотаріуса Рудницької Ю.О., приватного нотаріуса Марченко О.І., [PERSON], в якому просить суд визнати припиненим іпотечний договір від 06.02.2006 року, реєстровий №218, який посвідчений приватним нотаріусом Рудницькою Ю.О. від 06 лютого 2006 року, який був укладений між [PERSON] та ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" з 06 лютого 2013 року; визнати недійсним договори відступлення прав вимоги від 20 жовтня 2016 року, укладений між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ПАТ "Артем-Банк"; визнати недійсним договір відступлення права вимоги за договором іпотеки від 20 жовтня 2016 року, укладений між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ПАТ "Артем-Банк"; визнати недійсним договір відступлення прав вимоги від 20 жовтня 2016 року, укладений між ПАТ "Артем-Банк" та [PERSON]; визнати недійсним договір відступлення права вимоги за договором іпотеки від 20 жовтня 2016 року, укладений між ПАТ "Артем-Банк" та [PERSON]; визнати недійсним договір комісії на вчинення правочинів щодо придбання права вимоги за Кредитним договором та Договором забезпечення від 20 жовтня 2016 року, укладений між [PERSON] та ТОВ "Арма Факторинг"; визнати недійсним договір відступлення права вимоги за договором іпотеки від 20 жовтня 2016 року, укладений між [PERSON] та [PERSON]; застосувати наслідки недійсності правочинів; стягнути з відповідачів судовий збір. Обґрунтовує свої вимоги тим, що договір іпотеки є припиненим внаслідок пропуску строку позовної давності, а договори відступлення прав вимог є недійсними, оскільки між сторонами не проведено розрахунків та юридичні особи (їх представники) не мали права на укладання цих договорів. Також позивач вважає недійсним договір відступлення права вимоги за договором іпотеки від 20 жовтня 2016 року укладений між [PERSON] та [PERSON], оскільки він укладений в місті Києві. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 01.06.2017 року, залучено до участі у цивільній справі за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль», третя особа: приватний нотаріус Рудницька Юлія Олександрівна про визнання припиненим строку дії іпотечного договору у якості співвідповідача ПАТ «Артем-Банк». Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 07 липня 2017 року, задоволено клопотання позивача та вжито заходи забезпечення позову, накладено арешт на нежилі приміщення першого поверху, загальною площею 258,0 кв.м., які знаходяться за адресою: в [ADDRESS] (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 1101894351101), право власності на яке 28.11.2016 року було зареєстровано за [PERSON] на підставі Договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки від 20.10.2016р. № 2399, Договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки від 20.10. 2016р. № 2396, Договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки від 20.10.2016р. № 2397, іпотечного договору від 06.02.2006р. №218. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 13 листопада 2017 року, задоволено клопотання позивача та витребувано від ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" рішення загальних зборів ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" на надання дозволу на укладення договору з ПАТ „Артем-Банк щодо продажу кредитного портфелю [PERSON] на загальну суму 13 145 944,70 грн.; рішення виконавчого органу ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" щодо отримання дозволу на укладення договору з ПАТ „Артем-Банк щодо продажу кредитного портфелю [PERSON] на загальну суму 13 145 944,70 грн.; Статут ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" щодо обов'язків загальних зборів та виконавчого органу; платіжне доручення від ПАТ „Артем-Банк про перерахування ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" 300 000,00 грн. та витяг з рахунку ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" про зарахування 20.10.2016р. коштів у сумі 300 000,00 грн.; Витребувано від ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" рішення загальних зборів ПАТ „Артем-Банк на надання дозволу на укладення договору з [PERSON] щодо продажу кредитного портфелю [PERSON] на загальну суму 13 145 944,70 грн.; рішення виконавчого органу ПАТ "Артем-Банк" щодо отримання дозволу на укладення договору з [PERSON] щодо продажу кредитного портфелю [PERSON] на загальну суму 13 145 944,70 грн.; Статут ПАТ "Артем-Банк" щодо обов'язків загальних зборів та виконавчого органу; витяг з рахунку ПАТ "Артем-Банк" про зарахування 20.10.2016р. коштів у сумі 302 000,00 грн.; Витребувано від [PERSON]: платіжне доручення від про перерахування ПАТ "Артем-Банк" 302 000,00 грн.; витяг з рахунку про зарахування 20.10.2016р. коштів від ТОВ "Арма Факторинг" у сумі 1,00 грн. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від "27" квітня 2018 року відмовлено у задоволені клопотання [PERSON] про застосування зустрічного забезпечення . Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 17 травня 2018 року було залучено [PERSON] в якості третьої особи на стороні відповідачів. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 31 травня 2018 року заяву представника [PERSON] про закриття провадження по справі залишено без розгляду. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд задовольнити позов у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] та представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, заперечували проти задоволення позову у повному обсязі. Відповідачі ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль», ПАТ «Артем Банк», [PERSON], ТОВ «Арма Факторинг» та треті особи: приватний нотаріус Рудницька Ю.О., приватний нотаріус Марченко О.І., в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, про те, що позов є не обґрунтованим, є не доказаним, тому не підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, про те, що 06 лютого 2013 року між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та [PERSON] було укладено Кредитний договір №014/0028/82/45208 про надання [PERSON] кредиту у розмірі 65 000,00 дол. США на строк до "06" лютого 2013 року зі сплатою 15 відсотків річних. В забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним договором, 06 лютого 2006 року між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та [PERSON] укладено договір іпотеки, предметом якого були нежилі приміщення першого поверху, загальною площею 258,0 кв.м., які знаходяться за адресою: в [ADDRESS] (а.с.8-12 т.1); Свої зобов'язання [PERSON] не виконував, внаслідок чого ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" відправив йому вимогу від "15" листопада 2006 року №15-28/20-741 про сплату заборгованості (а.с.13 т.1); 20 жовтня 2016 року між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ПАТ "Артем-Банк" укладено договір відступлення права вимоги за договором іпотеки, внаслідок чого право вимоги за вищевказаним кредитним договором та Договором іпотеки перейшли до ПАТ "Артем-Банк" (а.с.37-42 т.1); Відповідно до платіжного доручення №5/3 від 20.10.2016 року, ПАТ "Артем-Банк" перерахував вартість права вимоги згідно договору відступлення права вимоги за договором іпотеки ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" від 20.10.2016 року у розмірі 300 000 гривень (а.с.23 т.2); Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №014/0028/82/45208 від 06.02.2013 року, станом на 20.10.2016 року, заборгованість [PERSON] складає у розмірі 86 687,83 доларів США та 10 918 653,57 гривень (а.с.43-44 т.1); ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" направив [PERSON], повідомлення про зміну кредитора (а.с.45 т.1); 20 жовтня 2016 року між ПАТ «Артем-банк» та [PERSON] укладено договір відступлення права вимоги за договором іпотеки, внаслідок чого право вимоги за вищевказаним кредитним договором та Договором іпотеки перейшли до [PERSON] (а.с.103-105 т.1); Відповідно до платіжного доручення №1 від 20.10.2016 року, [PERSON] перерахував вартість права вимоги згідно договору відступлення права вимоги за договором іпотеки ПАТ «Артем-банк» від 20.10.2016 року у розмірі 302 000 гривень (а.с.182 т.2); ПАТ «Артем-банк» направив [PERSON], повідомлення про зміну кредитора (а.с.106 т.1); 20 жовтня 2016 року між ТОВ «Арма Факторинг» та [PERSON] укладено договір відступлення права вимоги за договором іпотеки, внаслідок чого право вимоги за вищевказаним кредитним договором та Договором іпотеки перейшли до ТОВ «Арма Факторинг» (а.с.110-111 т.1); 20 жовтня 2016 року між [PERSON] та ТОВ "Арма Факторинг" укладено договір комісії на вчинення правочинів щодо придбання права вимоги за Кредитним договором та Договором забезпечення (а.с.113-114т.1); 20 жовтня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір відступлення права вимоги за договором іпотеки, внаслідок чого право вимоги за вищевказаним кредитним договором та Договором іпотеки перейшли до [PERSON] (а.с.116 т.1); 16.01.2017 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] отримав від [PERSON] грошові конти у розмірі 1 287 450 гривень, строком до 16.01.2022 року (а.с.118-119 т.2); 16.01.2017 року між [PERSON] та [PERSON] укладено іпотечний договір, предметом якого є нежилі приміщення першого поверху, загальною площею 258,0 кв.м., які знаходяться за адресою: в [ADDRESS] (а.с.190-192 т.1); Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 01 березня 2012 року, позов АТ «Райффайзен Банк Аваль»до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто у солідарному порядку з [PERSON], [INFO], паспорт серії [NUMBER], виданий Жовтневим РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 02.09.1996 року, ідентифікаційний номер [NUMBER], який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та [PERSON] [INFO], паспорт серії [NUMBER], виданий Малиновським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 26.07.2004 року, ідентифікаційний номер [NUMBER], яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] заборгованість за кредитом на загальну суму151 851,75 доларів США, що у еквіваленті за курсом НБУ на 29.07.2011 рік становить 1 210 440 (один мільйон двісті десять тисяч чотириста сорок) гривень 66 копійок, яка складається із: - заборгованість за кредитом -39 536,87 доларів США, що у еквіваленті за курсом НБУ на 29.07.2011 рік становить 315 156,30 грн.; - заборгованість за відсотками - 15 919,01 доларів США, що у еквіваленті за курсом НБУ на 29.07.2011 рік становить 126 893,61 грн.; - пеня за прострочення тілу кредиту - 61 197,40 доларів США, що у еквіваленті за курсом НБУ на 29.07.2011 рік становить 487 816,71 грн.; - пеня за прострочення відсотків по кредиту - 35 198,47 дол. США, що у еквіваленті за курсом НБУ на 29.07.2011 рік становить 280 574,04 грн. Стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" в особі Одеської обласної дирекції АТ" Райффайзен Банк Аваль " суму державного мита в розмірі 1700,00 гривень та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 120 гривень. В задоволенні зустрічного позову відмовлено (а.с.161-165 т.2); Відповідно до ст. 17 Закону України "Про іпотеку", іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Так, згідно з указаною нормою іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання (абзац другий частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку»). Натомість Законом України «Про іпотеку» не передбачено такої підстави для припинення іпотеки, як сплив позовної давності до основної чи додаткової вимог кредитора за основним зобов'язанням. Відповідно до статті 17 Закону України «Про іпотеку» у взаємозв'язку зі статтями 256, 266, 267, 509, 598 ЦК України, суд приходить до висновку, що якщо інше не передбачене договором, сплив позовної давності до основної та додаткової вимог кредитора про стягнення боргу за кредитним договором і про звернення стягнення на предмет іпотеки сам по собі не припиняє основного зобов'язання за кредитним договором і, відповідно, не може вважатися підставою для припинення іпотеки за абзацом другим частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку». До такого ж висновку прийшов Верховний Суд України у постанові від 15 травня 2017 року у справі за № 6-786цс17. Відповідно до ст. 3 Закону України "Про іпотеку" Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Згідно зі ст. 15 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом. Суд також роз'яснює, що поняття "строк дії іпотечного договору" та "закінчення строків позовної давності" є відмінними. Так, поняття строку позовної давності регулюється ст. ст. 256 -258 ЦК України, під яким розуміється строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Поняття "строку дії іпотечного договору" регулюється ст. 631 ЦК України та ст. ст. 3, 10, 17 Закону України "Про іпотеку" під якою слід розуміти додаткову умову договору іпотеки, яка визначає момент припинення зобов'язань між сторонами у разі закінчення визначеного сторонами строку або терміну. Статтею 18 Закону України "Про іпотеку" визначено перелік істотних умов для договорів іпотеки, серед яких відсутні посилання на обов'язкове визначення "строку дії договору іпотеки". Спірним договором іпотеки не передбачено строку дій договору іпотеки. Окрім того факт пропуску позовної давності спростовується Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від "01"березня 2012 року по справі №2/1522/9993/11 за позовом АТ «Райффайзен Банк Аваль»до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Таким чином посилання позивача та його представника на припинення договору іпотеки у зв'язку з пропуском строку позовної давності не відповідають вимогам законодавства та обставинам справи. Щодо визнання договорів відступлення права вимоги недійсними суд прийшов до наступного. Позивач посилається на відсутність розрахунків між сторонами, що спростовується довідкою наданою ТОВ "Арма Факторинг" №445/10 від "20" жовтня 2016 року та довідкою ПАТ "Артем Банк" №1006 від "20" жовтня 2016 року, в яких відповідачі підтверджують факт розрахунків між сторонами та відсутність будь-яких претензій до контрагентів за спірними договорами. В матеріалах справи також міститься квитанція №1 від "20" жовтня 2016 року, якою підтверджується факт взаєморозрахунків між [PERSON] та ПАТ "Артем-Банк" (а.с.182 т.2). В матеріалах справи також міститься платіжне доручення №5/3 від "20" жовтня 2016 року (а.с.23 т.2), яким спростовуються твердження позивача про відсутність розрахунків між ПАТ "Артем-Банк" та ПАТ "Райффайзен Банк Аваль". Щодо наявності, у представників ПАТ "Артем Банк", ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ТОВ "Арма Факторинг" прав на укладання (підписання) спірних договорів відступлення прав вимог суд приходить до наступного. Під час укладання спірних договорів від імені ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" діяв заступник начальника управління - начальник Відділу виконавчого провадження Управління пізнього Збору заборгованості фізичних осіб Департаменту проблемної заборгованості роздрібних клієнтів ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" - Богачук Віталій Дмитрович, на підставі дійсної, нотаріально посвідченої довіреності від "10" жовтня 2014 року №493/14-Н, а від імені ПАТ "Артем Банк" діяв Заступник начальника Департаменту обслуговування VIP клієнтів ПАТ "Артем Банк" - Ковальчук Сергія Якович на підставі дійсної нотаріально посвідченої довіреності від "24" червня 2016 року. Від імені ТОВ "Арма Факторинг" діяла [PERSON] на підставі дійсної, нотаріально посвідченої довіреності від "27" серпня 2014 року. Вищевказані факти спростовують твердження позивача, щодо відсутності у сторін належного обсягу дієздатності. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд також не бере до уваги посилання Позивача на порушення місця укладання договору відступлення права вимоги за договором іпотеки укладений між [PERSON] та [PERSON] визначені ч. 4 ст. 55 Закону України "Про нотаріат", оскільки ця стаття регулює посвідчення договорів відчуження нерухомого майна, транспортних засобів (купівлі-продажу, міни, дарування тощо), договорів іпотеки та застави, та не регулює посвідчення договорів відступлення прав вимог. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ст. 92 ЦК України, юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження. Згідно з частиною третьою ст. 244 ЦК України, довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій осіб. Статтею 246 ЦК України передбачено, що довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами. Відповідно до ст. 241 ЦК України, правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 2 ЦК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Від так, суд приходить до висновку, що вищевказані договори відступлення прав вимог є дійсними, оскільки укладені в належній формі, відповідно до вимог визначених законодавством, особами, що мали необхідний обсяг цивільної дієздатності та діяли відповідно до свого вільного волевиявлення. Також, суд приходить до висновку про відсутність у позивача факту порушеного права, як підстави для звернення до суду та задоволення позову, оскільки обсяг прав та обов'язків Позивача залишився незмінним, внаслідок укладення спірних договорів відступлення прав вимог. Перевищення повноважень представника юридичної особи, не проведення розрахунків між сторонами, порушення правил місця посвідчення договору не може порушувати прав позивача, оскільки він не є стороною оспорюваного правочину. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ст. 203 ЦК України). Відповідно до п.7 Постанови №9 від 06.11.2009 року Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Судом встановлено, про те, що позивач [PERSON] та його представник не надали суду доказів в обґрунтування позовних вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу. Також, суд вважає, що позивач [PERSON] та його представник не довели суду ті обставини, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, тому враховуючи викладене позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають. При таких обставинах, позовні вимоги задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed