Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей: [PERSON],[INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову покликається на те, що рішенням комісії з питань захисту прав дитини Перемишлянської райдержадміністрації від 06 травня 2016 року №24 "Про відібрання від матері [PERSON] та доцільність позбавлення її батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON], [PERSON] та [PERSON]" вирішено: вважати за доцільне відібрати від матері [PERSON],[INFO], малолітніх дітей: [PERSON],[INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Вважати за доцільне тимчасово влаштувати малолітніх дітей в сім'ю [PERSON], які проживають за адресою: [ADDRESS]. Вважати за доцільне позбавити [PERSON], батьківських прав відносно малолітніх дітей. Звертає увагу суду на те, що відповідач неодноразово залишала своїх дітей на сторонніх людей. Мати малолітніх не піклується про здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток дітей, не займається їхнім вихованням та утриманням, зловживає алкоголем. Зазначає, що працівники служби у справах дітей Перемишлянської райдержадміністрації, Перемишлянського РЦСССДМ, КМСД Перемишлянського РВ ГУ МВСУ у Львівській області з [PERSON] неодноразово проводили профілактичні бесіди щодо недопущення залишення дітей без батьківського піклування. Покликається на те, що відомості про батька дітей, записані відповідно до ч. 1 ст.135 СК України Вважають, що з врахування права на життя та охорону здоров'я, створення безпечних умов для проживання дітей, ЗУ "Про охорону дитинства", Порядком провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України "Питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини" від 24.09.2008 року №866 позов просить задоволити. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала в повному обсязі, доповнила, що перебування дітей з матір'ю є небезпечним для їх життя та здоров'я, оскільки така їх залишає без догляду та пропадає з певною періодичністю, що стверджується матеріалами справи. [PERSON] на шлях виправлення не стала, про наслідки невиконання своїх батьківських обов'язків, працівниками служби неодноразово попереджалася. Відповідач - позов заперечила, однак зазначила, що їй байдуже, що буде відбуватися, лише аби все швидше завершилось, оскільки у неї немає часу. Пояснила, що дійсно залишала дітей без догляду, бо йшла у свої справах. Чому так вчиняла, не захотіла пояснити, зауважила, що це її особиста справа. На даний час діти перебувають з її свекрухою з 05.05.2016 року, досі вона ще їх не бачила. Де особисто проживає та перебуває на даний час та чому залишає дітей без догляду, суду відмовилась пояснити. Зазначила, що житла у неї немає, тому немає куди забрати дітей. Прокурор - просив позов задовольнити, оскільки не вбачається за можливе проживання дітей з матір'ю, оскільки її поведінка є небезпечною для їх життя та здоров'я і така не висловила бажання займатися вихованням та доглядом своїх дітей. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши дійсні обставини справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підставні та підлягають задоволенню. Конвенцією ООН про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (частина 1 статті 3 Конвенції ООН). Згідно п. 2 ч. 1 ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п.16 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007р. № 3, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON], [INFO] народився [PERSON], [INFO] року народилась [PERSON], мати яких є [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтва про народження (а.с.5,6,7). Відомості про батька дітей: [PERSON], [PERSON] та [PERSON], записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, що стверджується витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження (а.с.26,27,28) Рішенням комісії з питань захисту прав дитини Перемишлянської райдержадміністрації від 06 травня 2016 року №24 "Про відібрання від матері [PERSON] дітей та доцільність позбавлення її батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON], [PERSON] та [PERSON]" вирішено: вважати за доцільне відібрати від матері [PERSON],[INFO], малолітніх дітей [PERSON],[INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Вважати за доцільне тимчасово влаштувати малолітніх дітей в сім'ю [PERSON], які проживають за адресою: [ADDRESS]. Вважати за доцільне позбавити [PERSON], батьківських прав відносно малолітніх дітей. (а.с.8) Районним судом встановлено, що [PERSON], 04.04.2016 року залишила свої трьох малолітніх дітей у [PERSON] та не повернулась. 05.05.2016 року [PERSON] завезла дітей до сім'ї [PERSON], де вони досі перебувають (а.с.13-15) Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON], належним чином не займалась вихованням своїх малолітніх дітей, яких залишала без нагляду, що стверджується Постановами Перемишлянського районного суду Львівської області від 02.12.2014 року та 12.11.2015 року, якими визнано винною [PERSON] у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 184 КпАП України на накладено адміністративне стягнення (а.с.29,30) Відповідно до ст. 8 Закону України „Про охорону дитинства " від 26.04.2011 року, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки, або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частина 3 ст.11 вищевказаного Закону передбачає, що предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини, ч.1,2 ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" вказує, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виходячи з вищевикладеного, аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до переконання, що впродовж тривалого часу, а саме з 2014 року [PERSON] не займається вихованням та доглядом своїх малолітніх дітей, фактично ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню таких. Малолітні діти, позбавлені належного батьківського піклування з боку матері, яка на даний час не бажає забезпечити повне і всебічне виховання дітей та підтримати на належному рівні стан їх здоров'я й життєдіяльності, а залишення дітей у відповідача є небезпечним для життя, здоров'я і морального виховання, оскільки така регулярно залишає їх без жодного догляду та зникає, суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог позивача, яке є доцільним та відповідатиме найвищим інтересам дітей.

Outcome: approved