Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Чумак Р.В. звернувся до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області із уточненою позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про стягнення грошових коштів у вигляді недоотриманої пенсії, яка обґрунтована тим, що батько [PERSON] - [PERSON] , перебував на обліку у Слов`янському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області. [INFO] [PERSON] помер, після смерті якого з`ясувалося, що з 01 березня 2016 року по 30 червня 2020 року виплата пенсії була припинена, а причиною припинення пенсійних виплат з березня 2016 року була інформація з Інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб з числа внутрішньо переміщених осіб про тривалу відсутність за адресою фактичного проживання. 11 лютого 2021 року було отримано свідоцтво про право на спадщину, яка складається з недоотриманої пенсії в сумі 507 524,80 грн. Після отримання свідоцтва про право на спадщину, 03 березня 2021 року, довіреною особою [PERSON] було подано заяву про виплату недоотриманої пенсії, до якої було додано оригінал свідоцтва про право на спадщину від 11 лютого 2021 у спадковій справі №32/2020, зареєстроване в реєстрі №53. 06 травня 2021 року до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області було подано адвокатський запит з проханням надати інформацію про розмір виплати недоотриманої пенсії. У відповіді Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 11 травня 2021 № 0567-02-8/10689 зазначено, що загальна сума невиплаченої пенсії за життя [PERSON] становить 507 524,80 грн., однак відповідач, посилаючись на ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відмовляється виплатити її у повному обсязі. Зі змісту вищезазначеного листа вбачається, що розмір недоотриманої пенсії було зменшено до 365 656,92 грн., а сума у розмірі 141 867,88 грн. залишиться невиплаченою. До відповідача 12 жовтня 2021 року було направлено адвокатський запит з проханням надати інформацію щодо виплати недоотриманої пенсії [PERSON] 18 жовтня 2021 року було отримано відповідь ГУ ПФУ в Харківській області №0500- 1502-8/86806 від 18 жовтня 2021 року. Зі змісту відповіді вбачається, що виплату недоотриманої пенсії [PERSON] за період з 02 березня 2018 року по 30 червня 2020 року у розмірі 365 656,92 грн. було отримано [PERSON] . Зі слів позивача, цю виплату він отримав у другій декаді серпня 2021 року. Зазначає, що відповідач хибно трактує положення статті 46 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та стверджує, що розмір недоотриманої пенсії залежить від дати звернення спадкоємця до органу Пенсійного Фонду України, оскільки виплату недоотриманої пенсії було отримано лише за 33 місяці з дня смерті пенсіонера. Позивач успадкував належні спадкодавцю суми пенсії відповідно до ст. 1227 ЦК України в тому розмірі, в якому спадкодавець мав право на їх виплату на момент своєї смерті. Дата звернення спадкоємця до УПФУ з вимогою про виплату нарахованої за життя спадкодавця пенсії не впливає на розмір виплат та не надає органам Пенсійного фонду України права на обмеження цих виплат. Частиною першою статті 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" не передбачено такої підстави для припинення виплати пенсії, як: «інформація з Інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб з числа внутрішньо переміщених осіб про тривалу відсутність за адресою фактичного проживання». Просить суд стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь [PERSON] , як спадкоємця [PERSON] , недоотриману пенсію у розмірі 141 867,88 грн. за період з 01 березня 2016 року по 30 лютого 2018 року. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Чумак Р.В., який діє на підставі Ордеру серії АХ № 1036407 від 29 березня 2021 року, в судове засідання не з`явилися, про дату час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. 29 листопада 2021 року представник позивача надав до суду Заяву про розгляд справи без їх участі, позов підтримали та просили його задовольнити. Представник відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. 04 жовтня 2021 року надав до суду Відзив на позовну заяву, згідно якого вказав, що заперечує проти позовних вимог [PERSON] та вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсій страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Відповідно до ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Згідно із ч. 1 ст. 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема, права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом. Згідно із ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Системний аналіз положень статей 1219 ЦК України та статті 1227 ЦК України, при застосуванні до встановлених у цій справі обставин, дає підстави для висновку, що потрібно розрізняти: право на пенсію як об`єкт цивільних прав), яке нерозривно пов`язане із особою і яке, відповідно не входить до складу спадщини та припиняється зі смертю особи, яка мала таке право; та право на суми пенсії, які нараховані за життя спадкодавцю, тобто належали йому, але не отриманні ним за життя, які передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини (стаття 1227 ЦК України). У постанові Верховного Суду від 16 грудня 2020 року по справі № 428/12730/19 вказано, що при вирішенні спорів про право на спадщину на належні спадкодавцю за життя суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, визначальним є те, чи були такі виплати нараховані спадкодавцеві за життя, оскільки лише за умови, що такі суми були нараховані за життя, проте не отримані спадкодавцем, вони можуть увійти до складу спадщини. Подібний за змістом висновок висловлено Верховним Судом у постановах від 26 лютого 2020 року у справі № 243/2404/19-ц, від 14 квітня 2020 року у справі № 431/6232/16-ц, від 09 грудня 2020 року у справі № 243/9613/19-ц. На запит нотаріуса, управління надало відповідь з повідомленням про суму недоотриманої пенсії померлого [PERSON] у розмірі 507524,80 грн. з приписом: «Згідно частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року за № 1058-ІV нараховані суми, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, тобто розмір пенсії буде зменшено в залежності від дати звернення до територіального органу Пенсійного фонду особи, яка має право на спадщину із оформленим свідоцтвом про право на спадщину. Заяву на виплату недоотриманної пенсії було надано позивачем 03 березня 2021 року. Відповідно, позивачу разовим дорученням № 12 від 16 серпня 2021 року було виплачено недоотриману пенсію [PERSON] у сумі 365 656,92 грн. за період з 02 березня 2018 року по 30 червня 2020 року. Тобто, на підставі частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року за № 1058-ІV та відповідно до листів - роз`яснень Пенсійного фонду України від 02.12.2008 № 21254/02-40 та від 31.05.2010 №9314/02-40 щодо виплати недоотриманої пенсії померлого пенсіонера, розмір недоотриманої пенсії було зменшено в залежності від дати звернення до управління Пенсійного фонду, оскільки за життя [PERSON] не виявив бажання поновити виплату пенсії та не звернулася до управління з заявою, пенсійна виплата не нараховувалася. На теперішній час, недоотримана пенсія по пенсійній справі [PERSON] відсутня. Просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] у повному обсязі (а.с.78-79). 12 жовтня 2021 року від представника позивача [PERSON] - адвоката Чумак Р.В. до суду надійшла Відповідь на відзив, згідно якої слідує, що ГУ ПФУ в Донецькій області стверджує: «Позивачу разовим дорученням № 2 від 16 серпня 2021 року було виплачено недоотриману пенсію [PERSON] у сумі 365 656,92 гри. за період з 02 березня 2018 року по 30 червня 2020 року». Відповідно до вимог ч. 1 ст. 46 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми недотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Отже, відповідно до цієї норми, на яку посилається ГУ ПФУ в Донецькій області у п. 1 відзиву, пенсія виплачується не більш, як за останні три роки, що передували смерті пенсіонера лише за наявності вини самого пенсіонера. Тобто, ГУ ПФУ в Донецькій області стверджує, що наявна вина особи в тому, що через дестабілізовану ситуацію на сході України померлий пенсіонер не міг виїхати на підконтрольну Україні територію та на підставі цього виплату пенсії було призупинено. Зазначені обставини не залежали від померлого пенсіонера, а були форс-мажорними. Тому, пенсія за весь період коли померлий пенсіонер не отримував пенсію має бути виплачена його спадкоємцям на підставі ч. 2 ст. 46 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». ГУ ПФУ в Донецькій області стверджує: «...розмір недоотриманої пенсії було зменшено від дати звернення до управління Пенсійного фонду, оскільки за життя [PERSON] не виявив бажання поновити виплату пенсії та не звернувся до управління з заявою, пенсійна виплата не нераховувалась». Відповідно до ст. 1218 ЦКУ, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини. Спадщина відкривається в день смерті пенсіонера, відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦКУ, отже момент звернення спадкоємця не може впливати на розмір недоотриманої пенсії померлим пенсіонером, оскільки він успадкував права, які належали пенсіонеру на день відкриття спадщини. Просить суд позовні вимоги [PERSON] про стягнення недоотриманої пенсії після смерті батька [PERSON] задовольнити у повному обсязі (а.с.82-85). Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги представника позивача [PERSON] - адвоката Чумак Романа Васильовича до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про стягнення грошових коштів у вигляді недоотриманої пенсії, підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість. Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Руїз Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994, заява № 18390/91 вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи. Згідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав є визнання права. Зі Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 02 грудня 2020 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) вбачається, що [INFO] в смт. Вільхівка м. Жданівка Донецької області помер [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Зі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 11 лютого 2021 року, приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Горбатюк В.С., вбачається, що спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON] , 1937 року народження, який помер [INFO] , є його син - [PERSON] , [INFO] . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з недоотриманої пенсії у розмірі 507 524,80 грн., яка належить спадкодавцю, що підтверджується Довідкою, виданою Слов`янським об`єднаним управлінням Пенсійного Фонду України Донецької області від 27 січня 2021 року № 0567-04-8/2187 (а.с.9). З Листа Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного Фонду України Донецької області від 11 травня 2021 року вбачається, що відповідно до норм постанови КМУ «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» № 637 від 05.11.2014 (зі змінами та доповненнями) відновлення та подовження виплати пенсії внутрішньо переміщеним особам здійснюється територіальними органами Пенсійного фонду України на підставі відомостей, що містяться в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб. Причиною припинення пенсійних виплат з березня 2016 року була інформація з Інтегрованої міжвідомчої інформаційно - телекомунікаційної системи щодо контролю осіб з числа внутрішньо переміщених осіб про тривалу відсутність за адресою фактичного проживання. Пенсію припинили автоматично на центральному рівні, до з`ясування місця перебування. Загальна сума заборгованості за життя за період з 01 березня 2016 року по 30 червня 2020 року складала 507 524,80 грн. Згідно статті 46 частини першої Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. за № 1058-ІV нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Тобто розмір недоотриманої пенсії буде зменшено в залежності від дати звернення до територіального органу Пенсійного фонду особи, яка має право на спадщину. Довірена особа [PERSON] діючи на підставі довіреності, подав заяву від імені спадкоємця [PERSON] 03 березня 2021 року. Виходячи з викладеного, недоотримана пенсія померлого [PERSON] розрахована згідно статті 46 частини першої Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування " від 09.07.2003 р. за № 1058- ІV, тобто з дати звернення до Пенсійного фонду особи яка мала право на отримання коштів, за період з 02 березня 2018 року по 30 червня 2020 року складає 365 656,92 грн. (а.с.10). З Листа Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 15 червня 2021 року вбачається, що 03 березня 2021 року [PERSON] на підставі довіреності звернувся від імені [PERSON] до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецькій області з заявою про виплату недоотриманої пенсії - [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідно до п.4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (зі змінами, далі - Порядок № 22-1) при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документами про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Відповідно до п.1 Постанови Кабінет Міністрів України від 05.11.2014 № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» (зі змінами) Пенсійний фонд України та його територіальні органи мають право звертатися до Адміністрації Державної прикордонної служби, Міністерства внутрішніх справ, Служби безпеки, Національної поліції, Державної міграційної служби, Міністерства фінансів, інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування з метою підтвердження чи спростування інформації про повернення особи до покинутого місця постійного проживання або поданих нею для призначення (відновлення, продовження виплати) пенсії документів, зокрема з використанням системи електронної взаємодії державних електронних інформаційних ресурсів. Суми, що належали одержувачу [PERSON] управлінням будуть нараховані та виплачені після перевірки наданих документів та за наявності відповідного фінансування на означені цілі (а.с.14). Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що спадковою масою є недоотримана пенсія, що залишилася після смерті батька позивача - [PERSON] у розмірі 507 524,80 грн. Сторонами не заперечується, що Разовим дорученням № 12 від 16 серпня 2021 року позивачу було виплачено недоотриману пенсію [PERSON] у сумі 365 656,92 грн. за період з 02 березня 2018 року по 30 червня 2020 року. Таким чином, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області не визнається за позивачем право на недоотриману пенсію померлого батька - [PERSON] у розмірі 141 867,88 грн. (507 524,80 грн. - 365 656,92 грн.). Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно частин першої та третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Відповідно до ст. 1219 ЦК України, не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. Під час визначення обсягу спадщини необхідно виходити з того, що права та обов`язки, суб`єктом яких був спадкодавець на час відкриття спадщини, переходять до його спадкоємців. Спростування цієї презумпції можливе лише у випадках, коли права та обов`язки є нерозривно пов`язаними з особою спадкодавця. Отже, закон вказує, що до складу спадщини не включаються особисті немайнові права. Безпосередньою ознакою немайнових прав є невіддільність останніх від особи їхнього носія. Пенсією є щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом. Таким чином, право на аліменти, пенсії та інші соціальні виплати, як на періодичні платежі, не входить до складу спадщини, оскільки мають на меті матеріальне забезпечення конкретної особи, а передумовою виникнення зазначених прав у спадкодавця була його участь у сімейних, соціальних та трудових відносинах. Однак наведене правило не застосовується до випадків, коли зазначені суми були нараховані, але не одержані спадкодавцем і за умови відсутності членів його сім`ї, бажаючих їх отримати. В такому випадку належить застосовувати ст. 1227 ЦК України. Згідно зі ст. 1227 ЦК України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Аналізуючи наведені правові норми вбачається, що до складу спадщини входить сума пенсії, яка була нарахована, але не отримана спадкодавцем за життя з незалежних від нього причин. Зміст ч. 3 ст. 52 Закону України № 1058-IV також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодування у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в ч. 1 ст. 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Відповідач, на підтвердження своїх заперечень проти позовних вимог [PERSON] посилається на ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». У відповідності до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Згідно пп. 2.26 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України, для виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається Свідоцтво про смерть, документи, які підтверджують родинні стосунки, документ, що посвідчує особу заявника. Для виплати недоотриманої пенсії, яка ввійшла до складу спадщини, у зв`язку з відсутністю членів сім`ї або в разі незвернення ними за виплатою вказаної суми протягом шести місяців з дня відкриття спадщини до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається документ, що посвідчує особу заявника, Свідоцтво про смерть, Свідоцтво про право на спадщину. Таким чином, діючим законодавством, в залежності від моменту звернення, визначено два шляхи для отримання недоодержаної пенсії померлого пенсіонера, а саме: в межах шестимісячного строку з моменту смерті пенсіонера, у разі звернення членів сім`ї та зі спливом зазначеного строку спадкоємцями померлого пенсіонера. Як зазначалось вище при оформленні прав на недоотриману пенсію після померлого пенсіонера, спадкоємцям з-поміж інших документів необхідно подати до органу, що призначає пенсію, Свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину за законом є правовстановлюючим документом та з його отриманням позивач набув всіх прав і обов`язків спадкоємця, а отже право власності якого він набув є правом спадкоємця на успадковане майно, й має відмінний за характером від процедури отримання членами сім`ї померлого пенсіонера сум недоодержаної пенсії. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Зміст статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в ч. 1 ст. 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини. Суд відхиляє доводи відповідача, які ґрунтуються на частині першій статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», якою передбачено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, оскільки дана правова норма розповсюджується на пенсіонерів, які є власниками своїх особистих пенсій, тобто на тих, що не померли, та ніяким чином не стосується правовідносин щодо спадщини. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частиною першою ст. 16 Цивільного Кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Отже, суд прийшов до переконання, що відповідач неправомірно відмовив позивачу у виплаті успадкованої ним суми пенсії після смерті спадкодавця у розмірі 141 867,88 грн. Крім того, зміст ч. 3 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст. 1227 ЦК України також узгоджується із положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в ч. 1 ст. 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Суд звертає увагу на те, що ЦК України не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Положення ч. ч. 2 та 3 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Таким чином, суд дійшов висновку, що правовідносини з приводу нарахування та обліку недоотриманої пенсії померлого пенсіонера мають регулюватись спеціальною ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» без урахування норм ст. 46. З огляду на викладене, та враховуючи, що у спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивача як спадкоємця на отримання всього належного йому спадкового майна. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що загальна сума заборгованості за життя померлого [INFO] [PERSON] складає 507 524,80 грн., та успадкована [PERSON] як недоодержана пенсія - 507 524,80 грн. (а.с. 9), виплачена недоотримана пенсія - 365 656,92 грн., то невиплачена пенсія, яка увійшла до складу спадщини після смерті [PERSON] складає 141 867,88 грн., яка повинна бути виплачена позивачу, як майно, яке увійшло до складу спадщини. Виплатити в добровільному порядку зазначену заборгованість відповідач відмовляється, у зв`язку із чим позивач був вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1). Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.2). Статтею 386 ЦК України встановлені засади захисту права власності та передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності (ч.1). Власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню (ч.2). Статтею 41 Конституції України гарантовано, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. З огляду на викладене, з врахуванням встановлених у судовому засіданні обставин, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення недоотриманої пенсії [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , в розмірі 141 867,88 грн. на користь позивача [PERSON] з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області є доведеними та підлягають задоволенню. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. п. 1 пункту 1 частини 2 ст. 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» з позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, справляється судовий збір в розмірі 1% відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» від 15 грудня 2020 року № 1082-IX, розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи на 01 січня 2021 року складає 2270,00 грн. При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у сумі 1418,69 грн. (а.с.57). Суд прийшов до висновку про задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача суми недоотриманої за життя [PERSON] пенсії у розмірі 141 867,88 грн. Тому, за рахунок бюджетних асигнувань, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1418,69 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved