Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Мелітопольської міської ради Запорізької області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що [INFO] у місті Мелітополь, Запорізької області померла її мати - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого 05 листопада 2019 року Мелітопольським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного Територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис 2453. Після її смерті залишилась спадщина у вигляді частки квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вказана частка квартири належить спадкодавцеві на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 13 жовтня 1997 року «Мелітопольжилсервіс» виконавчого комітету Мелітопольської міської ради. Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Мелітопольським міським відділом ЗАГС Запорізької області, актовий запис № 637 від 02 вересня 1948 року, в якому померла [PERSON] записана матір`ю [PERSON] .. На звернення [PERSON] до нотаріальної контори з питання оформлення спадщини, вона отримала відмову. У письмовому роз`ясненні нотаріуса від 06 березня 2021 року за вих. № 321/01-16 повідомлялося, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з моменту відкриття спадщини, та який позивачкою було пропущено. [PERSON] є особою похилого віку (73 роки) та інвалідом другої групи, через це має проблеми із здоров`ям, розмір її пенсії не відповідає соціальним потребам, тому її фінансовий стан також став перешкодою для звернення. До того ж позивачка зазначає, що не подавала вищезазначеної заяви та пропустила строк на прийняття спадщини у зв`язку з тим, що була юридично необізнана відповідно строків на подання заяви про прийняття спадщини. Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 02 квітня 2021 року було відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 06 травня 2021 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Сторони в судове засідання не з`явилися. Від позивачки [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Від представника Мелітопольської міської ради Запорізької області Шостака Д.Ю. до суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності за наявними матеріалами у справі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження [PERSON] , її батько [PERSON] , матір [PERSON] /а.с.9/. 21 листопада 1970 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , та змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб/а.с.10/. Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого Мелітопольським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, серії [NUMBER] [INFO] [PERSON] померла /а.с.8/. З свідоцтва про право власності на житло виданого 13.10.1997 «Мелітопольжитлосервіс» вбачається, що квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної, спільної (сумісної або часткової) власності громадянину [PERSON] та членам його сім`ї [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] /а.с.11/. Як вбачається з письмового роз`яснення завідувача Мелітопольської державної нотаріальної контори Шевченка С.О. від 06.03.2021 за №01-16, після смерті [PERSON] з пропуском шестимісячного строку до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини звернулася [PERSON] , тобто з порушенням строку встановленого ст.1270 ЦК України. Заявнику було роз`яснено, що він має право звернутися до суду з позовом про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини/а.с.6/. Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру Мелітопольської державної нотаріальної контори від 16 квітня 2021 року № 64382062, спадкова справа на ім`я [PERSON] , померлої [INFO] відсутня/а.с.22-26/. Відповідно до приписів Цивільного кодексу України (статті 1268, 1269) спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати у строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 УК України), до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Правила ч.3 ст.1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року по справі № 6-1320цс17. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Судом встановлено, що позивач не звернулася своєчасно до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини колегія суддів враховує прецедентну практику Європейського Суду з прав людини. Стала практика ЄСПЛ (серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах "Спорронґ і Льоннрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року, "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства" від 21 лютого 1986 року, "Щокін проти України" від 14 жовтня 2010 року, "Сєрков проти України" від 7 липня 2011 року, "Колишній король Греції та інші проти Греції" від 23 листопада 2000 року, "Булвес" АД проти Болгарії" від 22 січня 2009 року, "Трегубенко проти України" від 2 листопада 2004 року, "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року) свідчить про наявність трьох критеріїв, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно "суспільний", "публічний" інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. Стаття 1 Першого протоколу гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і для оцінки додержання "справедливого балансу" в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за якими майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується. Згідно роз`яснень, які викладені у постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», спадкоємець є таким, що спадщину не прийняв, якщо свідомо, за відсутності будь-яких перешкод своєчасно не вчиняв дії з прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту її відкриття. Згідно п. 24 вищевказаної постанови Пленуму Верховного суду України, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно наявних матеріалів справи, позивач не подав вчасно заяву про прийняття спадщини, у зв`язку з тим, що має скрутне матеріальне становище, проблеми зі здоров`ям, є особою похилого віку та інвалідом другої групи. Суд вважає обґрунтованими доводи позивача про те, що у зв`язку з скрутним матеріальним становищем, поганим станом здоров`я та тим, що вона є інвалідом другої групи, не мала можливості звернутися вчасно до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, а такі обставини свідчать про поважність причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця при поданні заяви про прийняття спадщини, що є підставою для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Таким чином, суд вважає, що позивач пропустила строк на прийняття спадщини з поважних причин, а тому їй необхідно визначити додатковий строк в три місяці для подання заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved