Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

28 грудня 2017 року представник позивача [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила стягнути з [PERSON] на користь Комунального підприємства Камянської міської ради «Тепломережі» заборгованість в сумі 19282,25 грн. по оплаті за теплопостачання та судовий збір у сумі 1600 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що 19.03.2013 року за заявою КП ДМР "Дніпродзержинськтепломережа", правонаступником якого є КП КМР "Тепломережі", був винесений судовий наказ у справі № 209/1337/13-ц про стягнення з [PERSON] за послуги теплопостачання в розмірі 19282,25 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 114,70 грн. В подальшому ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 18.08.2017 року задоволено заяву [PERSON] про скасування судового наказу. Скасовано судовий наказ від 19 березня 2013 року, виданий Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська за заявою КП«Дніпродзержинськтепломережа» про стягнення заборгованості з [PERSON] в розмірі 19282 гривень 25 копійок та сплачений судовий збір у розмірі 114 гривень 70 копійок. На теперішній час відповідач має заборгованість за період з 01.01.1996 року по січень 2013 року по оплаті за теплопостачання в сумі 19282,25 грн., яка відповідачем не сплачена. Відповідач у судове засідання не зявилася, відзиву у встановлений судом строк не подала, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги не визнає, просить застосувати строк позовної давності. З урахуванням викладеного суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін по справі в порядку спрощеного позовного провадження на підставі наявних у ній даних і доказів. В порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, з'ясувавши позиції сторін, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є квартиронаймачем квартири за адресою: м.Камянське, вул. пр. Наддніпрянський, 1Д-25, в якій також зареєстровано 8 членів її родини, що підтверджується довідкою про склад сім'ї ТОВ "ЄРЦ КП" від 14.11.2017 р. (а.с. 10). Тривалий період часу [PERSON] не в повному обсязі сплачує послуги за опалення внаслідок чого утоврилась заборгованість в сумі 19282,25 грн., що підтверджується виписками з особового рахунку № 91704 відкритого на ім'я [PERSON] (а.с. 11, 12-13). Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем виникли правовідносини по наданню, з одного боку, та споживанню, з іншого боку, комунальних послуг по центральному опаленню, які врегульовано Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ України № 630 від 21.07.2005 року. Обов'язок споживача оплатити надані послуги встановлено ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» від 02.06.2005 року №2633-IV. Частиною 1 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» 24.06.2004 року №1875-IV встановлено, що плата за послуги нараховується щомісячно. Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (із змінами), передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку. Частиною 3 ст. 16 Закону України «Про житлово комунальні послуги» передбачено, що комунальні послуги надаються споживачу безперебійно, за винятком часу перерв. Частиною 3 ст. 20 вказаного Закону передбачено обовязок споживача оплачувати житлово -комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 162 ЖК України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належать громадянинові на праві приватної власності встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначається угодою сторін. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач має зобов'язання перед позивачем по оплаті комунальних платежів і зазначений факт ним не спростовано. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Стаття 525 ЦК України, передбачає, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтями 610, 614 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його неналежне виконання, обумовлене наявністю провини боржника. Судом встановлено, що відповідач не виконував свої обов'язки по сплаті послуг за теплопостачання в повному обсязі, у зв'язку з чим за період з 01.01.1996 року по січень 2013 року, утворилась заборгованість на суму 19282,25 грн. В той же час, як вбачається з виписок позивача по особовому рахунку відповідача (а.с. 11-13) з 01.01.1996 року до травня 2004 року позивач не здійснювала оплату наданих послуг теплопостачання в зв'язку з чим сплив строк позовної давності за цими вимогами, але з травня 2004 року по січень 2013 року відповідачем щомісячно здійснювались платежі в сумах не менше 20 грн., що у відповідності до ч. 1 ст. 264 ЦК України перериває перебіг позовної давності. З цих підстав враховуючи переривання строку позовної давності в травні 2004 року, суд вважає можливим частково задовольнити заяву відповідача про застосування строків позовної давності, та приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача шляхом стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги теплопосчтачання в межах строку позовної давності з травня 2004 року по січень 2013 року, що становитиме 11945 гривень 06 копійок. Згідно ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Згідно ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно з ч. 1-3 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Частиною 4 ст. 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: partial