Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-06 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернувся до суду в інтересах [PERSON] з позовною заявою до виконавчого комітету Мукачівської міської ради, треті особи без самостійних вимог: Мукачівська міська рада, [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування. Позовні вимоги мотивує тим, що 21 липня 1972 року виконком Мукачівської міської Ради депутатів трудящих прийняв рішення №195 про зміну ідеальних частин у домоволодінні по вул.Водна у зв'язку з прибудовою. Згідно пункту "б" частини 1 даного рішення призначено нові співвідношення на домоволодіння по [ADDRESS] за громадянами: [PERSON] - 11/90 частин, [PERSON] - 11/90 частин, [PERSON] - 11/90 та [PERSON] - 57/90 частин. Вважають вказане рішення незаконним, таким, щоб грубо порушує норми матеріального та процесуального права і підлягає скасуванню виходячи з наступного. Так, [PERSON] не знала про прийняте рішення виконкому Мукачівської міської Ради депутатів трудящих №195 про зміну ідеальних частин у домоволодінні по вул.Водна у зв'язку з прибудовою. Позивач жодного разу не отримувала вказане рішення і не розписувалася за таке. Більше того, [PERSON] ніколи не звертались із заявою про зміну ідеальних частин. 11 серпня 2017 року Державним архівом Закарпатської області на адвокатський запит № 284 від 26 липня 2017 року надано посвідчену копію Рішення №195 та додатку до нього - довідки про прийняття рішення. Більше того, позивач [PERSON] з 1960-т років страждає постійним стійким психічним розладом у виді параноїдної шизофренії, що позбавляє її здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. З 1985 року позивач перебуває на постійному обліку у психіатра. З 01 жовтня 1990 року позивачу призначена ІІ група інвалідності, у зв'язку із стійкою хворобою. 26 червня 2017 року Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області прийнято рішення у справі №303/969/17, яким обмежено цивільну дієздатність [PERSON] та призначено [PERSON] її піклувальником. 16 серпня 2017 року Мукачівським міськрайонним судом у справі №303/4672/17 винесено ухвалу про відкриття провадження у адміністративній справі та поновлено строк для оскарження рішення №195. Вказана ухвала не була оскаржена сторонами і в процесі не ставилося питання про застосування строку позовної давності. 27 жовтня 2017 року у вказаній адміністративній справі винесено ухвалу, якою провадження у справі №303/4672/17 - закрито, з підстав п.1 ч.1 ст. 157 КАС України. Зазначає, що позивач, чиє право порушено Рішенням 195, ніколи з ним не ознайомлювалася і не підписувалася за нього і більше того не могла самостійно усвідомити наявність прав та обов'язків щодо свого права власності з моменту його прийняття, є усі підстави для поновлення такого процесуального строку. Також у позовній заяві зазначається, що жодної законної підстави не було для прийняття Рішення №195 і заяви [PERSON] до виконкому міської ради про зміну ідеальних частин домоволодіння не подавала. Так, виконкомом Мукачівської міської Ради депутатів трудящих при прийнятті Рішення №195 від 21 липня 1972 року посилався на Інструкцію від 29 червня 1959 року - не існує. [PERSON], [PERSON] і [PERSON] проживали в [ADDRESS], яким -2- цей будинок, як спадкове майно, належало у рівних частинах по 1/3 кожній. Після одруження [PERSON] та [PERSON], у кінці вищевказаного двору почав будувати новий будинок, який повинен був бути зареєстрований у відповідності до національного законодавства. Прийняття рішення №195 на підставі Інструкції про порядок реєстрації будинків та домовленість у містах і селищах міського типу Української РСР не відповідає вимогам закону та підзаконних актів, оскільки станом на 21 липня 1972 року [PERSON] - не був власником жодної частки у будинку [ADDRESS], яке належало [PERSON], [PERSON] та [PERSON], жодна частка у зв'язку з побудованим новим будинком у власності [PERSON] не змінилася; місто Мукачево мало орган комунального господарства, який мав приймати такі рішення, а не виконавчий комітет міської ради; жодної письмової заяви власників [PERSON], [PERSON] та [PERSON] - не існувало і не існує на сьогодні. Таким чином, рішення №195 є очевидно незаконним. Також зазначає, що при прийнятті Рішення №195 співвласників умисно позбавлено права особистої власності. Так, до ведення в експлуатацію нового будинку, побудованого [PERSON] будинок [ADDRESS] складав 78 кв.м., а побудований будинок [PERSON] згідно акту прийому в експлуатацію, складав 82,20 кв.м. і в сукупності обидва будинки складали 160,2 кв.м. Тобто побудована частина [PERSON] складала лише 46/90, а не 57/90, а тому оскаржуване рішення є незаконним і несправедливим. Тому на підставі вищенаведеного [PERSON] звертається до суду в інтересах [PERSON] з позовною заявою, в якій просить поновити строк на оскарження рішення №195 виконкому Мукачівської міської ради депутатів трудящих від 21 липня 1972 року про зміну ідеальних частин у домоволодінні [ADDRESS], у зв'язку з прибудовою; визнати незаконним і скасувати пункт "б" частин 1 вищевказаного рішення №195, яким призначено нові співвідношення на домоволодіння, а також стягнути з відповідача судові витрати. Позивач - [PERSON] в судове засідання не з'явилася, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задоволити. Представник позивача - [PERSON] подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач - представник виконавчого комітету Мукачівської міської ради Закарпатської області [PERSON] подала клопотання, в якому просить розглянути справу у її відсутності, у задоволенні позову просить відмовити, з підстав зазначених у Відзиві на позовну заяву, який мотивований тим, що позовна заява [PERSON] необгрунтована та безпідставна. По-перше, обгрунтовуючи підставність поновлення строків позовної давності позивач зазначає, що не знала про прийняте рішення виконкому Мукачівської міської ради "Про зміни ідеальних частин у домоволодіннях [ADDRESS] та [ADDRESS] у зв'язку з прибудовою" від 21 липня 1972 року №195, оскільки жодного разу не отримувала вказане рішення і не розписувалася за таке. В той же час позивачу було відомо про оскаржуване рішення виконавчого комітету Мукачівської міської ради, що підтверджується ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 30 листопада 2012 року за апеляційною скаргою Мукачівської міської ради на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 09 квітня 2012 року у справі №0707/732/2012 за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], Мукачівської міської ради, треті особи: виконавчий комітет Мукачівської міської ради, КП "Мукачівське міське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки"про визнання права власності на нерухоме майно. В мотивувальній частині зазначеної ухвали вказано: "З матеріалів справи та матеріалів інвентаризаційної справи вбачається, що домоволодіння по [ADDRESS] зареєстроване на праві спільної часткової власності за [PERSON] - 11/90 ч., [PERSON] - 11/90 ч. Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 03 вересня 2003 року Мукачівською державною нотаріальною конторою, та [PERSON] - 11/90 ч., [PERSON] - 57/90 ч., згідно Свідоцтва про право власності, виданого Мукачівським ММГ на підставі рішення виконкому Мукачівської міської ради від 21 липня 1972 року. Вказані обставини сторонами не оспорюються". Разом з цим, звертають увагу на те, що на вищевказану ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 30 листопада 2012 року Мукачівською міською радою було подано скаргу у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у додатках до якої містилась зазначена ухвала та копії касаційних скарг разом з судовими рішеннями у відповідності до кількості осіб було надіслано сторонам, які брали участь у справі. Відтак, твердження позивача про те, що у позивача є наявність умов "не знав" і "не міг знати" є необгрунтованими та безпідставними. Таким чином, виходячи з вищенаведеного, вважають вимогу про поновлення строку на оскарження рішення безпідставною, оскільки як вбачається з матеріалів справи за позовом [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно, позивач дізналася про оскаржуване рішення, отримавши ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 30 листопада 2012 року, оскільки така була стороною у справі. Так, звертають увагу на те, що у свідоцтві про право власності на домоволодіння виданого Мукачівським комунальним відділом виконавчого комітету Мукачівської міської Ради депутатів трудящих 01 вересня 1972 року [PERSON] зазначено, що дане свідоцтво видано на підставі рішення виконкому Мукачівської міської ради депутатів трудящих №195 від 21 липня 1972 року. -3- Також, представником відповідача - виконавчого комітету Мукачівської міської ради подано Заяву про застосування строків позовної даності. Третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради Закарпатської області в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлялось належним чином. Треті особи - [PERSON], [PERSON] та [PERSON] В судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Представник третіх осіб - [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, заперечує проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у поясненнях на позовну заяву, які мотивовані тим, що домоволодіння [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] - у розмірі 11/90 частки, її чоловікові [PERSON] у розмірі 57/90 частки та [PERSON] - у розмірі 22/90 частки. Так, до 1967 року дане домоволодіння складалося з одного житлового будинку позначеного на генеральному плані під літерою "А", який належав покійному батькові позивача та [PERSON]. Після його смерті, дане домоволодіння в 1955 році успадкували у рівних частках по 1/3 частині [PERSON], її мати та її сестра [PERSON]. Рішенням виконавчого комітету Мукачівської міської ради від 15 травня 1959 року "Про будівництво та прибудову на присадибних ділянках" на підставі заяв громадян [PERSON] надано дозвіл на прибудову до будинку на присадибних ділянках по [ADDRESS]. В подальшому [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Мукачівської міської ради від 15 травня 1959 року за №170 на території даного домоволодіння збудував ще один житловий будинок, позначений на генеральному плані під літерою "Б", який був введений в експлуатацію 26 березня 1971 року. В подальшому, на підставі проведеного [PERSON] будівництва, рішенням виконавчого комітету Мукачівської міської ради №195 від 21 липня 1972 року "Про зміни ідеальних частин у домоволодіннях [ADDRESS] та [ADDRESS] у зв'язку з прибудовою", на підставі заяв співвласників проведено перерахунок у праві власності на дане домоволодіння та призначено нові співвідношення часток: за [PERSON] право власності на 11/90 частин, за [PERSON] на 11/90 частин, за позивачем [PERSON] - на 11/90 частин, а за [PERSON] - 57/90 частин даного домоволодіння. На підставі вищевказаного рішення виконавчого комітету Мукачівської міської ради від 21 липня 1972 року за №195 [PERSON], [PERSON], [PERSON] та позивачу [PERSON] було видано Свідоцтво про право власності на вищевказані частки у праві власності на домоволодіння [ADDRESS]. Тобто, підставою для ухвалення оскаржуваного рішення в першу чергу став той факт, що рішенням виконавчого комітету Мукачівської міської ради від 15 травня 1959 року "Про будівництво та прибудову на присадибних ділянках". [PERSON] надано дозвіл на прибудову до будинку саме на присадибних ділянках по [ADDRESS]. рішення виконавчого комітету Мукачівської міської ради від 15 травня 1959 року "Про будівництво та прибудову на присадибних ділянках" було прийняте ще до затвердження "Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах, селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року та Цивільного кодексу Української РСР від 1963 року. Саме той факт, що [PERSON] було надано дозвіл на будівництво будинку в складі домоволодіння [ADDRESS] і став підставою для зміни ідеальних частин, оскільки одне і теж домоволодіння в розмірі частки 100 % не може одночасно належати кільком власникам. Відповідно за заявою співвласників вищевказаного домоволодіння оскаржуваним рішенням було змінено розмір ідеальних часток співвласників з урахуванням здійсненого [PERSON] будівництва. По-друге, як на підставу для скасування оскаржуваного рішення позивач посилається на те, що оскаржуваним рішенням його позбавлено права власності, оскільки невірно здійснено перерахунок часток співвласників. Так, згідно розрахунку наведеного в позовній заяві позивач провів перерахунок часток виключно виходячи з внутрішніх площ обох будинків домоволодіння и[ADDRESS]. Проте, згідно Довідки КП "МБТІ та ЕО" від 19 грудня 2017 року визначення розміру часток домоволодінні по [ADDRESS] проводилося виходячи з дійсної вартості всіх житлових та господарських споруд, що розташовані за даною адресою: та перебувають у власності всіх співвласників. Тобто, у відповідності до вартості всіх будинків, які розташовані в складі домоволодіння [ADDRESS] і було здійснено в 1972 році визначення розміру часток співвласників домоволодіння. По-третє, позивачем пропущено строк позовної давності на звернення з даним позовом до суду, оскільки доводи позивача про те, що вона не знала про оскаржуване рішення і дізналася про нього тільки 11 серпня 2017 року не відповідає дійсності та спростовується в першу чергу правовстановлюючими документами на домоволодіння самої позивачки. Так, позивачу належить 22/90 частки домоволодіння [ADDRESS] і з них 11/90 - на підставі Свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 01 вересня 1972 року виданого на підставі рішення виконавчого комітету Мукачівської міської ради №195 від 1972 року. Тобто, позивач не могла не знати, що за нею з 1972 року, (45 років) на підставі оскаржуваного рішення зареєстровано право власності на 11/90 частин -4- вищевказаного домоволодіння. Другі 11/90 частин даного домоволодіння зареєстровані за позивачем на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 03 вересня 2003 року, згідно якого позивач успадкувала 11/90 частин після смерті матері, які належали померлій на підставі оскаржуваного рішення. Зазначає, що у 2012 році позивач вже зверталася до Мукачівського міськрайонного суду з позовом про визнання за нею права власності на нерухоме майно, в якому вказувала, що їй належать вищевказані 22/90 частки домоволодіння. Зокрема, в мотивувальній частині ухвали апеляційного суду Закарпатської області від 30 листопада 2012 року по справі №707/732/2012 за позовом [PERSON] вказано, що " ... з матеріалів справи та матеріалів інвентаризаційної справи вбачається, що домоволодіння по [ADDRESS] у м.Мукачево зареєстроване на праві власності спільної часткової власності за [PERSON] - 11/90 частки, [PERSON] - 11/90 частки, згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 03 вересня 2003 року Мукачівською державною нотаріальною конторою та [PERSON] - 11/90 частки, [PERSON] - 57/90 частки, згідно Свідоцтва про право власності, виданого Мукачівським ММГ на підставі рішення виконкому Мукачівської міської ради від 21 липня 1972 року №195. Вказані обставини сторонами не оспорюються". Також звертає увагу на те, що безпідставними являються посилання позивача на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 16 серпня 2017 року в адміністративній справі №303/4672/17, якою на думку позивача йому поновлено строк позовної давності. Безпідставним вважають і доводи позивача, що вона не позбавлена здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, оскільки хворіє психічним розладом у виді параноїдальної шизофренії. Так, оскаржуване позивачем рішення було прийняте 21 липня 1972 року, а на вищевказане захворювання позивач захворіла у 80-х роках. На обліку у психіатра позивач перебуває з 1985 року. Тож на момент прийняття оскаржуваного рішення, реєстрації за позивачем права власності на 11/90 частини даного домоволодіння та протягом більше 10 років позивач могла усвідомлювати значення своїх дій, однак не бажала оскаржувати рішення №195. Тому на підставі вищенаведеного представник третіх осіб [PERSON] просить відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON]. Дослідивши матеріали цивільної справи та надані сторонами докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частини 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що також встановлено статтею 12 цього Кодексу. Згідно частини 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що відповідно до копії Рішення №195 виконкому Мукачівської міської Ради депутатів трудящих від 21 липня 1972 року "Про зміни ідеальних частини у домоволодіннях [ADDRESS] та [ADDRESS] в зв'язку з прибудовою" виконком міської ради депутатів трудящих рішив: "Призначити нові співвідношення на домоволодіння: а) по [ADDRESS] за громадянинами: [PERSON] - 7/26 частин; [PERSON] - 7/26 частин; [PERSON] - 12/26 частин; б) по [ADDRESS] за громадянами: [PERSON] - 11/90 частин, [PERSON] - 11/90 частин, [PERSON] - 11/90 частин; [PERSON] - 57/90 частин. Зобов'язати міжміське бюро технічної інвентаризації і зареєструвати домоволодіння за вищевказаними громадянами та видати їм нові свідоцтва про реєстрацію" (а.с.13), про що також свідчить Довідка Мукачівського міськвиконкому (а.с.14). З копії Довідки серії ЗАК-К-82 №006589 виданої на підставі Акту № 1518/7 вбачається, що [PERSON], [INFO], хворіє на діагноз "шизофренія" рем "С" (а.с.18). Відповідно до копії Листа за № 30/01-14 від 13 грудня 2016 року наданого Мукачівської центральною районною лікарнею виконавчого комітету Мукачівської міської ради, [PERSON], [INFO], знаходиться на обліку у психіатра, інвалід ІІ групи (а.с.19). 26 червня 2017 року по цивільній справі за заявою [PERSON] в інтересах [PERSON], заінтересована особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради про обмеження цивільної дієздатності особи та призначення піклувальника, Мукачівським міськрайонним судом ухвалено рішення, яким вирішено : «Обмежити цивільну дієздатність [PERSON], [INFO], мешканки [ADDRESS]. Призначити [PERSON], [INFO], піклувальником [PERSON], [INFO], яка проживає та зареєстрована у [ADDRESS]» (а.с.20). -5- З копії Довідки за №791 Мукачівської міжміського бюро технічної інвентаризації від 13 серпня 1969 року вбачається, що за домоволодінням [ADDRESS] рахується житлової площі 78 кв.м.. дане домоволодіння належить на праві особистої власності : [PERSON] - 1/3 частина; [PERSON] - 1/3 частина; [PERSON] -1/3 частина; [PERSON] - не зареєстровано (а.с.22). 10 березня 1971 року виконавчим комітетом Мукачівської міської ради Депутатів трудящих видано Акт про прийом в експлуатацію індивідуального домоволодіння [ADDRESS] (а.с.23-24). Стороною третіх осіб надано наступні докази: Копію Ухвали апеляційного суду Закарпатської області від 10 липня 2017 року по цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON], [PERSON] та Мукачівської міської ради Закарпатської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача : виконавчий комітет Мукачівської міської ради Закарпатської області та Комунальне підприємство "Мукачівське міське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки" про визнання права власності на нерухоме майно, якою вирішено апеляційну скаргу [PERSON] від імені та в інтересах якої діє адвокат [PERSON] - відхилити, рішення Мукачівського міськрайонного суду від 11 серпня 2016 року - залишити без змін (а.с.37-39). 11 серпня 2016 року по цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON], [PERSON], Мукачівської міської ради, треті особи: виконавчий комітет Мукачівської міської ради, комунальне підприємство "Мукачівське міське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки " про визнання права власності на нерухоме майно, Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області ухвалено рішенням яким вирішено : "В задоволенні змінених позовних вимог [PERSON] до [PERSON], [PERSON], Мукачівської міської ради, треті особи: виконавчий комітет Мукачівської міської ради, комунальне підприємство "Мукачівське міське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки" про визнання за [PERSON], [INFO], право власності на домоволодіння під літерою "А" та "А1", додаткові споруди під літ. "В" у будинку [ADDRESS], з виділенням в окреме домоволодіння - відмовити" (а.с.40-41). 12 серпня 2013 року по цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON], [PERSON], Мукачівської міської ради, треті особи виконавчий комітет Мукачівської міської ради, комунальне підприємство "Мукачівське міське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки"про визнання права власності на нерухоме майно, Мукачівським міськрайонним судом ухвалено заочне рішення, який вирішено: "Змінені позовні вимоги [PERSON] задоволити. Визнати за [PERSON], [INFO], право власності на домоволодінні під літерою "А" та "А1", додаткові споруди під літ. "В" у будинку [ADDRESS], з виділенням в окреме домоволодіння." (а.с.43), яке у свою чергу ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 19 травня 2016 року було скасоване (а.с.42). З копії Свідоцтва про право на спадщину видане Мукачівською Державною нотаріальною конторою від 31 жовтня 1955 року та зареєстроване за № 6322 вбачається, що єдиними спадкоємцями після смерті [PERSON], який помер [INFO] є дружина - [PERSON], донька - [PERSON] та донька [PERSON], що мешкають в [ADDRESS], кожна в рівних долях (а.с.44). Відповідно до копії Рішення №170 виконкому Мукачівської міської ради депутатів трудящих від 15 травня 1959 року "Про будівництво та прибудову на присадибних ділянках", виконком Мукачівської міської ради рішив: ... дозволити прибудову до будинку при присадибній ділянці [PERSON] по [ADDRESS] (а.с.45). Згідно копії Свідоцтв про право особистої власності на домоволодіння виданих виконавчим комітетом Мукачівської міської ради Депутатів трудящих на підставі рішення виконкому Мукачівської міської ради депупатів трудящих №195 від 21 липня 1972 року, [PERSON] та [PERSON] належать по 11/90 частки домоволодіння яке розташоване за адресою: [ADDRESS], кожному (а.с.48, 49). Відповідно до копії Витягу з рішення № 205 виконавчого комітету Мукачівської міської ради народних депутатів "Про затвердження актів прийомки в експлуатацію індивідуальних житлових будинків та надання дозволу управлінню головного архітектора міста на виготовлення виконавчих креслень на самовільно проведене громадянами будівництво" від 13 серпня 1986 року, виконком міської ради вирішив: Дозволити [PERSON] /робітник радгосп-завод "Мукачівський" прописаний і проживає по [ADDRESS] склад сім'ї - 6 чоловік/ на підставі письмової згоди співвласників провести прибудову до житлового будинку літер - "Б", житлової кімнати - 22,0 кв.м. Житлова площа після прибудови складатиме 57,40 кв.м (а.с.50) -6- З копії Свідоцтва про право на спадщину за законом виданого державним нотаріусом Мукачівської державної нотаріальної контори [PERSON] від 03 вересня 2003 року та зареєстрованого в реєстрі №І-4034, вбачається, що спадкоємцями майна [PERSON], яка померла [INFO], є кожна в рівних долях, її доньки - [PERSON] та [PERSON], мешканці [ADDRESS], буд.№2, Закарпатської області. Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво, складається з: 22/90 частин домоволодіння, що знаходиться за вищевказаною адресою (а.с.51), що також стверджується копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно «Мукачівське міжрегіональне бюро технічнної інвентаризації та експертної оцінки» за № 2460559 від 29 грудня 2003 року (а.с.52) та інформаційною Довідкою за №3808 КП "Мукачівського міського бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки" від 15 листопада 2016 року (а.с.53). Відповідно до копії Листа за № 237-вих. наданого директором КП "Мукачівського міського бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки" Дебель\~Е.І. від 19 грудня 2017 року, згідно матеріалів інвентарної справи на будинковолодіння по [ADDRESS] розрахунок ідеальних долей, на підставі якого було прийнято рішення Мукачівського міськвиконкому №195 від 21 липня 1972 року "Про зміни ідеальних частин у домоволодіннях [ADDRESS] та [ADDRESS] в зв'язку з прибудовою", проводився виходячи з дійсної вартості житлових та господарських будівель, споруд (а.с.54). Нормою статті 76 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. На час дії правовідносин діяла Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР затвердженої Міністерством комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, якою встановлено, що реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР провадять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих. Також суд звертає увагу на те, що право власності на житловий будинок набувається у порядку, який був чинний на час завершення його будівництва, відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 18 грудня 2013 року у справі №6-137цс13. На час побудови вищевказаного житлового будинку (1969 року побудови, як вбачається з Технічного паспорту) питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Указ від 26 серпня 1948 року), що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. За Указом від 26 серпня 1948 року та постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадян права власності на жилий будинок був сам факт збудування його з додержанням вимог цих актів законодавства. Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року (втратила чинність на підставі Наказу Держжитлокомунгоспу №56 від 13.12.1995 року), будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані, реєстрації не підлягали. Крім того, відповідно до пункту 43 Постанови Кабінету Міністрів України №1127 від 25 грудня 2015 року «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що розташовані на території сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення по господарського обліку, та які закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, замість документів, передбачених пунктом 42 цього Порядку, можуть бути подані 2) виписка з по господарської книги, надана виконавчим органом селищної ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою. Відповідно до частини 2 статті 83 Цивільного процесуального кодексу України, позивач, особи, -7- яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Так, з матеріалів справи вбачається, що 21 липня 1972 року виконкомом Мукачівської міської Ради депутатів трудящих прийнято рішення №195 про зміну ідеальних часток у домоволодінні по вул.Водна у зв'язку з прибудовою і згідно пункту "б" частини 1 даного рішення призначено нові співвідношення на домоволодіння [ADDRESS] за громадянами : [PERSON] - 11/90 частин, [PERSON] - 11/90 частин, [PERSON] - 11/90 частин та [PERSON] - 57/90 частин. В той же час, позивачем не надано суду жодного доказу, що [PERSON] за вищевказаною адресою не проживав, за час його шлюбу з [PERSON] кошти в утримання та догляду будинку не вкладував, про те, що власники будинку були проти того, щоб 57/90 частини вищевказаного будинку належали [PERSON], а також не скористався своїм правом подати клопотання про витребування доказів судом, саме, на підставі яких документів прийняте рішення №195 суду не подавала, в той же час, як суду надано копію Довідки за № 791 від 13 серпня 1969 року Мукачівського міжміського бюро технічної інвентаризації, з якої вбачається, що домоволодіння [ADDRESS] належить на праві особистої власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON] по 1/3 частині та [PERSON], який у свою не зареєстрований. Таким чином, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовної заяви [PERSON], який діє в інтересах [PERSON] про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування - необхідно відмовити, за недоведеністю. Розглядаючи питання щодо застосування до позовної заяви [PERSON], який діє в інтересах [PERSON] про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування - строки позовної давності, суд приходить до наступного. Приписами статтей 256, 257 Цивільного кодексу України встановлено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, та яка визначає стабільність цивільно-правових відносин, виховує та дисциплінує учасників цивільно-правових відносин, є стимулом до активного використання ними власних прав, а з іншої сторони - зміцнює договірну дисципліну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до частини 1 статті 261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Як визначено правилами статті 264 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного з кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Також суд звертає увагу на зміст Листа N 10-70/0/4-13 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про окремі питання застосування строків позовної давності» від 16 січня 2013 року, в якому вказано, що заява позивача про поновлення строку позовної давності (частина п'ята статті 267 ЦК України) не означає, що подана заява (відповідачем) про застосування позовної давності, тобто про сплив позовної давності, є наслідком відмови в позові, якщо він обґрунтований. У разі, якщо відповідач подав заперечення проти позову, пославшись на сплив позовної давності, то зазначена заява є підтвердженням того, що відповідач зробив заяву про застосування позовної давності. Відповідно до Правової позиції Верховного суду України від 16 листопада 2016 року у справі за N 6-2469цс16, пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами N 22083/93, 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства"; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії"). Порівняльний аналіз термінів "довідався" та "міг довідатися", що містяться в статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов'язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо. -8- Суд критично відноситься до доводів позивача про те, що Рішення виконкому Мукачівської міської Ради депутатів трудящих за №195 про зміну ідеальних частин у домоволодінні по вул.Водна у зв'язку з прибудовою, вона не отримувала і не розписувалася за таке, оскільки в матеріалах справи міститься копія копія ухвали апеляційного суду Закарпатської області від 30 листопада 2012 року, в мотивувальній частині якої зазначається, зокрема: "З матеріалів справи та матеріалів інвентаризаційної справи вбачається, що домоволодіння по [ADDRESS] зареєстроване на праві спільної часткової власності за [PERSON] - 11/90 ч., [PERSON] - 11/90 ч. Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 03 вересня 2003 року Мукачівською державною нотаріальною конторою, та [PERSON] - 11/90 ч., [PERSON] - 57/90 ч., згідно Свідоцтва про право власності, виданого Мукачівським ММГ на підставі рішення виконкому Мукачівської міської ради від 21 липня 1972 року. Вказані обставини сторонами не оспорюються", а також копія Свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння видане виконавчим комітетом Мукачівської міської ради депутатів трудящих від 01 вересня 1972 року на підставі рішення виконкому Мукачівської міської ради депутатів трудящих №195 від 21 липня 1972 року, з якого вбачається, що [PERSON] належить 11/90 частки домоволодіння [ADDRESS], а також копія Свідоцтва про право на спадщину за законом, в якому зазначено, що [PERSON] та [PERSON] кожна в рівних долях є спадкоємцями [PERSON], яка померла [INFO] і спадкове майно складається з 22/90 частин домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS], які належали померлій на підставі свідоцтва про право власності, виданого на підставі рішення №195 Мукачівського УМГ від 21 липня 1972 року. Таким чином, як ухвала апеляційного суду Закарпатської області від 30 листопада 2012 року, так і Свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння видане виконавчим комітетом Мукачівської міської ради депутатів трудящих від 01 вересня 1972 року на підставі рішення виконкому Мукачівської міської ради депутатів трудящих №195 від 21 липня 1972 року та Свідоцтво про право на спадщину за законом від 2003 року - юридично законні, не скасовані, відповідають національному законодавству України, а також з яких вбачається, що позивач по справі [PERSON] завжди діяла у своїх інтересах самостійно, і ніде не зазначено, що при прийнятті спадщини чи оформленні права власності на будинок [ADDRESS] в її інтересах діяла інша особа, і тим самим про рішення №195 позивачу [PERSON] відомо довгий час, що стверджується наявними в матеріалах справи доказами. Таким чином, позивачу по справі [PERSON] про рішення №195 виконкому Мукачівської міської ради депутатів трудящих від 21 липня 1972 року відомо, ще з 2003 року, а звернулася до суду у лютому 2018 року, а тому пропустила строк позовної давності. З урахуванням наведеного, всебічного, об'єктивного та безпосереднього дослідження доказів в їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог [PERSON], який діє в інтересах [PERSON] про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування - необхідно відмовити. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог у разі відмови в позові - на позивача.

Outcome: dismissed