Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернувся в суд з даним позовом та заявою про уточнення до позовних вимог, в яких просить суд стягнути з [PERSON] в його користь борг за договором позики в сумі 1000 доларів США та 243,60грн. судового збору. Свої вимоги мотивує наступним. 08.07.2013 року він позичив [PERSON] 1000 доларів США, які він відповідно до письмової розписки зобов»язувався повернути до 01.09.2013р. Термін сплати боргу сплив, однак відповідач свого зобов»язання щодо повернення боргу не виконав до цього часу. Заочним рішенням від 15.05.2015 року позовні вимоги задоволено, стягнуто з [PERSON] в користь [PERSON] борг в сумі 1000 доларів США та 243,60грн. судового збору. Ухвалою від 13.08.2015р. заочне рішення Сокальського районного суду Львівської області від 15.05.2015р. скасовано. Ухвалою від 25.08.2015р. вжито заходів забезпечення позову, зкрема, накладено арешт на рухоме та нерухоме майно, а також грошові кошти, належні відповідачу, на суму, співмірну із заявленими позовними вимогами. Ухвалою від 31.08.2015р. задоволено клопотання представника відповідача та призначено по справі судово-почеркознавчу експертизу. Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. 16.01.2016р. провадження у справі відновлено ухвалою суду у звязку з неможливістю проведення експертизи, так як експерту не надано оригіналів досліджуваних документів та порівняльного матеріалу. Ухвалою суду від 18.02.2016р. повтоно призначено судово-почеркознавчу експертизу та зупинено провадження у справі на час її проведення. 12.03.2017р. провадження у справі відновлено. Ухвалою від 15.03.2017р. судом призначено судово-почеркознавчу експертизу та зупинено провадження у справі. 12.06.2017р. справа повернута до суду у зв'язку з неможливістю проведення експертизи. Ухвалою суду від 14.06.2017р. призначено судово-почеркознавчу експертизу та зупинено провадження у справі на час проведення такої. 26.09.2017р. справа повернута до суду без проведення експертизи у зв'язку з тим, що відповідач не оплатив проведення такої. Ухвалою від 12.10.2017р. скасовано ухвалу від 14.06.2017р. про призначення експертизи. 12.10.2017р. призначено судово-почеркознавчу експертизу та зупинено провадження у справі. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав. Представники відповідача в судовому засіданні позову не визнали. Адвокат [PERSON] подав письмові пояснення, в яких вкзав, що [PERSON] позичив у [PERSON] 3000 доларів США під певний відсоток. Дані кошти відповідач повернув. Однак, у звязку з тим, що повернути відсотки в сумі 1000 долаів США [PERSON] не мав можливості, сторони домовилися написати боргову розписку на цю суму. Стверджує, що грошових коштів у сумі 1000 долдарів США [PERSON] не надавав, а [PERSON] - не отримував, а представлена розписка не підтверджує факту отримання даний грошей. Покликається на правові позиції Верховного Суду України, згідно яких, договір позики є укладеним з моменту передання грошей; складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг, який повинен бути підтверджений розпискою; розписка, що підтверджує боргове зобов'язання, повинна містити умови отримання позичальником в борг із зобов'язанням її повернення та дати отримання коштів. Зазначає, що в розписці зазначена лише дата її складання, а дата отримання відповідачем коштів - відсутня. Вважає, що позов не грунтується на вимогах чинного законодавства та не підтверджений належними та допустимими доказами, у зв'язку з чим, не підлягає задоволенню. Вислухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку). Частиною 2 ст.509 ЦК України встановлено, що зобов'язання виникають з підстав встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Як передбачено ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно до ч.2 ст.1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. За змістом ч.2 ст.1051 ЦК України при укладенні договору позики в письмовій формі (крім випадків укладення його під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини) безгрошовість такого договору не може ґрунтуватись на свідченнях свідків, а може бути підтверджена лише належними та допустимими доказами. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З розписки від 08.07.2013р. вбачається, що [PERSON] отримав від [PERSON] одну тисячу доларів США на термін до 01.09.2013р. Дана розписка в силу ст.ст.202, 207 ЦК України є правочином, укладеним в письмовій формі та є підтвердженням тої обставини, що грошові кошти було передано боржнику. З огляду на зазначене, покликання представника відповідача на те, що дана розписка не свідчить про отримання відповідачем грошових коштів та не є доказом вказаних в позові обставин, не підтверджені жодними доказами та не можуть слугувати підставою для відмови у позові. Такі пояснення спрямовані на ухилення відповідача від виконання боргових зобов'язань перед позивачем, оскільки останній в судовому засіданні стверджував, що жодної боргової розписки не писав та не підписував, що не знайшло свого підтвердження. Зокрема, дослідженим висновком експерта №235 від 22.03.2018р. встановлено, що рукописний текст яким заповнений досліджуваний документ - оригінал розписки від 08.07.2013р., виданої та підписаної [PERSON], яка починається словами "Я, [PERSON]" і закінчується "08.07.2013р підпис [PERSON]" - виконаний самим [PERSON]. Підпис від імені [PERSON], що розташований праворуч на відстані від рукописного цифрового запису "08.07.2013р" в досліджуваному документі - оригіналі розписки від 08.07.2013р., виданої та підписаної [PERSON], яка починається словами "Я, [PERSON]" і закінчується "08.07.2013р підпис [PERSON]", - виконаний самим [PERSON]. Таким чином, судом встановлено істотне порушення умов договору [PERSON] та відповідно позовні вимоги позивача підлягають до задоволення. Згідно з частиною першою статті 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Відповідно до курсу валют встановленого Національним Банком України на 21.05.2018 року 100 доларів США - 2614,7963 грн. Отже, з [PERSON] слід стягнути 1000 доларів США що за курсом НБУ станом на 21.05.2018 р. становить 26147,96грн. (1000 доларів США х 26,147963грн. (за один долар США). Відповідно до ч.1, ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Як вбачається з поданої квитанції [PERSON] при зверненні до суду з даним позовом сплатив 243,60грн. судового збору. Отже, позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат підлягає до задоволення.

Outcome: approved