Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

04 лютого 2014 року позивач звернувся до Комінтернівського районного суду м. Харкова з вищезазначеним позовом, в обгрунутвання якого зазначив, що відповідно до укладеного договору № HAFCSE00000004 від 18.12.2006 року, [PERSON] отримав кредит у позивача в розмірі 1200,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 16.12.2009 року. Відповідно до умов кредитного договору позичальник - [PERSON] зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, що складається з заборгованості за кредитом, за процентами, комісією, винагородою та інших витрат, в порядку та на умовах передбачених кредитним договором, а саме щомісяця в період сплати надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж). Зобов'язання [PERSON] за кредитним договором забезпечено порукою, а саме Договором поруки від 22.03.2011 року, укладеним з поручителем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Українське Фінансове Агентство "ВЕРУС", в особі філії "Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське Фінансове Агентство "ВЕРУС"у Комінтернівському районі міста Харкова. Згідно із зазначеним договором, поручитель та боржник відповідають перед ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" як солідарні боржники. Взяті на себе зобов'язання по кредитному договору позивач виконав своєчасно і повністю, надавши [PERSON] вищевказані грошові кошти. У порушення умов договору [PERSON] зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 13.12.2013 року в нього виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 94371,02 грн. Посилаючись на вказані обставини позивач просив стягнути виниклу заборгованість з відповідачів відповідно до умов кредитного договору та договору поруки, а також стягнути з [PERSON] понесені позивачем судові витрати. В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи позивної заяви та просив її задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні заперечували проти позову, посилаючись на те що Судовим наказом Печенежського районного суду Харківської області від 22.10.2008 року № 2-н-27/2008 з [PERSON] біло стягнуто на користь ЗАО КБ «ПриватБанк» 11 157, 79 грн - заборгованість станом на 06.10 2008 року за кредитним договором № HAFCSE00000004 від 18.12.2006 року. Зараз проходить стягненя за виконавчим листом, та сума залишку за ним складає 600 грн. Після винесення судового наказу відповідач [PERSON] жодної суми за цім кредитним договором не вносив. Позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором в тільки у лютому 2014 року. Таким чином, відповідач [PERSON] та його представник вказують на те, що коли позивач дізнався про порушення ним умов кредитного договору , минуло більш трьох років, у зв'язку з чим відповідач просив застосувати до вимог позивача строк позовної давності та відмовити в задоволені позову. Представник відповідача ТОВ " УФА " Верус", в судове засідання не з"явився про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, вислухавши пояснення представника позивача та відповідача [PERSON] приходить до висновку про відмову в задоволені позову з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до укладеного договору № HAFCSE00000004 від 18.12.2006 року, [PERSON] отримав кредит у позивача в розмірі 12000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 16.12.2009 року. Згідно умов укладеного договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку : щомісяця в період сплати , позичальник повинен надавати Банку грошові кошти ( щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитним договором , яка складається із заборгованості за кредитом , відсотками , комісією, а також інших витрат . Зобов'язання [PERSON] за кредитним договором забезпечено порукою, а саме Договором поруки від 22.03.2011 року, укладеним з поручителем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Українське Фінансове Агентство "ВЕРУС", в особі філії "Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське Фінансове Агентство "ВЕРУС"у Комінтернівському районі міста Харкова. Згідно із зазначеним договором, поручитель та боржник відповідають перед ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК"як солідарні боржники. Відповідно до наданого суду розрахунку заборгованості за кредитним договором, встановлено, що [PERSON] не дотримувався умов кредитного договору, внаслідок чого станом за період з 18.12.2006 року по 13.12.2013 року в нього виникла заборгованість в розмірі 94371грн. 02 коп. Судовим наказом Печенежського районного суду Харківської області від 22.10.2008 року № 2-н-27/2008 з [PERSON] біло стягнуто на користь ЗАО КБ «ПриватБанк» заборгованість станом на 06.10 2008 року за кредитним договором № HAFCSE00000004 від 18.12.2006 року.в сумі 11157,79 грн. Крім того, як вбачається з вищезазначеного розрахунку заборгованості, остання оплата в рахунок погашення заборгованості здійснена 08 серпня 2008 року. Відповідно до вимог ст.ст. 256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ст.. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. З наданих сторонами документів, а саме Кредитного договору , яким встановлений обов*язок позичальника щомісячно погашати заборгованість за кредитом, та Судового наказу Печенежського районного суду Харківської області від 22.10.2008 року № 2-н-27/2008 , суд приходить до висновку, що право вимоги у Банка настає щомісячно після порушення позичальником умов Кредитного договору , у зв'язку з чим початком перебігу строку позовної давності слід вважати 01.12. 2008 року. Суд не може погодитися з думкою представника позивача стосовного того, що отримання від відповідача [PERSON] грошей, стягнутих відповідно до судового наказу перериває термін позовної давності , так як це погашення здійснюється у примусовому порядку за виконавчим листом, шляхом відрахування із заробітної плати [PERSON], сам він у добровільному порядку ніяких сум після винесення судового наказу Банку не сплачував. Крім того, Банк пред*явив вимоги до [PERSON] за період з 18.12.2006 року по 13.12.2013 рік ,за який вже було проведено стягнення за судовим наказом( з 18.12.2006 року по 06.10.2008 року) . Відповідно до вимог ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмови у позові. Враховуючи, що позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом 04.02 2014 2013 року, а строк звернення до суду сплинув 01 грудня 2011 року, суд застосовує позовну давність до заявлених вимог та відмовляє в задоволені позову . Питання про стягнення судових витрат, суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі ст. ст. 256, 257, 276 ЦК України,

Outcome: dismissed