Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-22 00:00:00

\~ \~ \~ \~Відповідач в.о. директора ДП «РМТП» Володін Д.М. позовні вимоги визнав частково, зазначив, що раніше позивачка вже зверталася до Ренійського районного суду Одеської області до відповідача із позовними вимогами про стягнення заробітної плати за період роботи з квітня 2020р. по червень 2020р. в сумі 11244,94 грн. Вищевказані позовні вимоги позивачки були задоволені, рішення суду звернено до примусового стягнення, відкрито виконавче провадження. У зв`язку із цим, за даним позовом повинні розглядатися вимоги про стягнення зарплати за період, починаючи з липня 2020р. по день розгляду вимог. Таким чином, представник відповідача визнав позовні вимоги позивачки на суму 21569,72 грн., просив про розгляд справи без його участі. \~ \~ \~ \~Позивачка до підготовчого судового засідання уточнила свої позовні вимоги, збільшивши суму заборгованості по заробітній платі до 32814, 66 грн., на задоволенні позову наполягала, просила розглянути справу у її відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до вимог\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1\~ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В ході розгляду справи були досліджені наступні докази: копія довідки від 07.09.2020р. №560 про заборгованість із заробітної плати за період з квітня 2020р. по серпень 2020р. 26557,43 грн.; копія трудової книжки; копія постанови про відкриття виконавчого провадження від 18.08.2020р.; копія рішення Ренійського районного суду Одеської області від 08.07.2020р.; довідка від 20.10.2020р. №661 про заборгованість із заробітної плати за період з квітня 2020 р. по вересень 2020р. 32814,66 грн. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка [PERSON] працює у Державному підприємстві «Ренійський морський торговельний порт» на\~посаді бухгалтера 2 категорії з оплатою праці згідно із штатним розписом. За період роботи позивачки у ДП «РМТП»\~ заробітна плата виплачувалась нерегулярно, у зв`язку із чим станом на 20.10.2020р. у відповідача перед позивачкою склалася заборгованість по заробітній платі за період з липня 2020 р. по вересень 2020р. включно в розмірі 21569 грн. 72 коп. У добровільному порядку керівництво відповідача заборгованість не погашає, розрахунок із заробітної плати до теперішнього часу не провело. Позивачка просить стягнути з відповідача всю суму заборгованості (32814,66 грн.) по заробітній платі у примусовому порядку, включаючи період невиплати сум заробітку з квітня 2020р. по вересень 2020р. (включно). Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані, однак підлягають частковому задоволенню. Як виходить з матеріалів справи, наданих суду доказів, позивачка працює у ДП «РМТП» по теперішній час. За час праці у відповідача перед позивачкою склалася заборгованість по заробітній платі, яка станом на час розгляду справи в суді за період з липня 2020р. по вересень 2020 р. (включно) складає 21569 грн. 72 коп. Рішенням Ренійського районного суду Одеської області від 08.07.2020р. було вирішено стягнути з Державного підприємства «Ренійський морський торговельний порт» на користь [PERSON] нараховану та невиплачену заробітну плату у розмірі 11244\~грн.\~94 коп. за період з квітня 2020р. по червень 2020р., за даною заборгованістю відкрито виконавче провадження. Пред`являючи теперішні позовні вимоги, позивачка необґрунтовано включила у заборгованість з заробітної плати суми заробітку, які вже були предметом розгляду в суді, що суперечить п. 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України. Тому, розглядаючи теперішні позовні вимоги, суд виходить з періоду роботи позивачки, за який в неї склалася заборгованість по заробітній платі, який до цього розгляду справи не був предметом розгляду попереднього позову в суді. Статтею 43 Конституції України\~закріплено право на працю і заробітну плату, а саме визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижче від визначеної законом. Стаття 55 Конституції України\~наголошує, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно зі статтею 1\~Конвенції Міжнародної організації праці "Про захист заробітної плати" № 95, ратифікованої Україною 30 червня 1961 року, термін "заробітна плата" означає, незалежно від назви й методу обчислення, будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах, і встановлені угодою або національним законодавством, що їх роботодавець повинен заплатити працівникові за працю, яку виконано чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано чи має бути надано. Цьому визначенню відповідає поняття заробітної плати, передбачене у\~частині першій статті 94 КЗпП України. Наведений зміст поняття заробітної плати узгоджується з одним із принципів здійснення трудових правовідносин - відплатність праці, який дістав відображення у пункті 4 частини I\~Європейської соціальної хартії (переглянутої) від 3 травня 1996 року, ратифікованої\~Законом України від 14 вересня 2006 року № 137-V, за яким усі працівники мають право на справедливу винагороду, яка забезпечить достатній життєвий рівень.\~ Відповідно до\~ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угодою між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується\~виплачувати працівникові\~заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Частиною 1\~ст. 94 КЗпП України\~визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. На підставі ст. 15 ЗУ "Про оплату праці" від 24.03.1995р. оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов`язань щодо оплати праці, а згідно ст. 24 цього Закону своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості. За вимогами ч. 1\~ст. 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця… Отже, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки нараховану, але не сплачену заробітну плату у розмірі 21569 грн. 72 коп. В абз. 5 п. 6\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24.12.1999 року\~зазначено, що задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Оскільки у довідці, наданої відповідачем, зазначена сума заборгованості по заробітній платі, належна до сплати працівникові, а не нарахована, суд вважає, що всі податки та інші обов`язкові платежі вже були відраховані, тому стягує на користь позивачки всю суму заробітної плати, вказану у довідці. Щодо розподілу судових витрат, суд приходить до наступних висновків. Оскільки позивачка, відповідно до п.1 ч.1\~ст.5 ЗУ «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення заробітної плати, з відповідача, відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Outcome: partial