Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-08 00:00:00

Підстава позову (позиція позивачки): [PERSON] , звернулась до Зарічненського районного суду Рівненської області із позовною заявою з вимогою до [PERSON] , про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на її користь на утримання малолітньої дочки у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на кожну дитину з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позовна заява мотивована тим, що сторони перебувають у шлюбі з 29 листопада 2019 року, під час якого в них [INFO] народилась спільна дитина [PERSON] . Шлюб зареєстрований в Зарічненському районному відділі ДРАЦС ГТУЮ у Рівненській області 29 листопада 2019 року. Спільне життя у сторін не склалось, оскільки виникають часті сварки та непорозуміння, зникло почуття поваги та любові. На даний час шлюбні відносини фактично припинені. На прохання позивачки розірвати шлюб за взаємною згодою відповідач не погоджується. Фактично сім`я припинила своє існування. Відповідач жодним чином не приймає участі у вихованні дитини не надає ніякої матеріальної допомоги. На даний час дочка проживає разом із матірю та перебуває на її утриманні. Позивачка вважає, що їх сім`я розпалася остаточно і примирення між ними неможливе. Просить розірвати шлюб та стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі на утримання дитини у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позиція учасників справи в судовому засіданні: Позивачка у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду в судове засідання не з`явився. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі: Ухвалою судді Зарічненського районного суду Рівненської області від 11 червня 2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом учасників справи у судове засідання на 26 липня 2021 року, яке відкладено розглядом на 09 серпня 2021 року з підстав першої неявки, належно повідомленого відповідача. Позивачка подала на адресу суду заяви від 28 липня 2021 року та від 05 серпня 2021 року (а. с. 23,25) у яких просила розглядати справу за її відсутності, задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, а також зазначила у заявах, що не заперечує щодо ухвалення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про судове засідання, призначене на 26 липня 2021 року, що доводиться рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №3400002602996 (а. с. 20) згідно якого повістка про виклик до суду вручена йому особисто. У судове засідання не з`явився. Крім того відповідача повідомлявся про виклик в судове засідання, призначене на 09 серпня 2021 року, що підтверджено роздруківкою з сервісу перевірки статусу (трекінгу) поштових відправлень Акціонерного товариства "Укрпошта" (а. с. 27) за № 3400002625260, з якої вбачається особисте вручення повістки про виклик відповідача до суду. Відзиву на позовну заяву відповідач не подав, про причини неявки суд не повідомив. Таким чином згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України наявні усі передумови для ухвалення заочного рішення по справі. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності і якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у справі матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановивши наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав: Відповідно до свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] від 29 листопада 2019 року (а. с. 4), виданого Зарічненським районним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Рівненській області, 29 листопада 2019 року зареєстровано шлюб між сторонами, актовий запис №34. Під час шлюбу у сторін народилась дочка, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а. с. 5), з якого вбачається, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . З довідки про реєстрацію місця проживання № 847 від 17 лютого 2020 року (а. с. 6) вбачається, що дитина [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Крім того, як вбачається з інформації у довідці Зарічненської селищої ради Вараського району Рівненської області №312 від 09 лютого 2021 року (а. с. 8), у складі сім`ї [PERSON] - позивачки, жительки [ADDRESS] є лише [PERSON] - [INFO] . При цьому, як вбачається з інформації у довідці Зарічненської селищної ради Рівненської області №979 від 10 червня 2021 року (а. с. 17), [PERSON] , [INFO] - відповідач, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що збігається з інформацією про місце проживання відповідача в паспорті серії [NUMBER] (а. с. 12). Норми права, які застосовує суд при вирішенні спірних правовідносин: Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позов про розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Відповідно до вимог ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до вимог ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину, визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років встановлений: - з 01 січня 2021 пo 30 червня - 1921 грн., з 01 липня пo 30 листопада 2013 грн., з 01 грудня - 2100 грн. Мотивована оцінка доказів, наданих сторонами та висновки суду за результатами позову: Позивачка скористалась даним правом та звернулась до суду з цим позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Судом констатовано, що збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має наміру зберегти шлюб, вказуючи, що її шлюб набув формального характеру. Відповідач фактично не приймає участі у житті сім`ї. Сторони не ведуть спільного господарства, спільний побут у них відсутній, не мають спільного бюджету, у них відсутні взаємні права та обов`язки, тобто відсутні ознаки сім`ї, що спричиняє позивачці та дитині душевні страждання негативні емоції, переживання. Позивачка просила не надавати строк для примирення, вказавши, що вичерпала усі можливості для цього. Таким чином збереження шлюбу є неможливим. Приймаючи до уваги відсутність згоди сторін на примирення, суд вважає, що причини, що спонукають наполягати позивачку на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки та їх спільної дитини, що має істотне значення. При вирішенні позовної вимоги про стягненя аліментів судом беззаперечно встановлено, що від шлюбу у сторін [INFO] народилась дочка [PERSON] , яка проживає разом з матір`ю, перебуває на її утриманні, а відповідач не допомагає їй матеріально, а відтак, позивачка змушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів. Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, при чому обов`язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків. На підставі наведеного, враховуючи, що [PERSON] потребує матеріальної допомоги на утримання дочки [PERSON] , беручи до уваги те, що відповідач є особою працездатного віку, що дає суду підстави вважати, що останній отримує або має можливість отримувати дохід, а також враховуючи вимоги розумності та справедливості і той факт, що утримання дитини є законодавчим обов`язком батьків, а також беручи до уваги той факт, що відповідачем не подано суду жодних доказів на спростування позовних вимог, суд вважає, що позовні вимоги позивачки щодо стягнення аліментів у розмірі, який вона просить підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України. При визначенні розміру аліментів суд згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року» враховано стан здоров`я та матеріальне становище дітей, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, який є працездатним, офіційно не працевлаштованим, але має можливість виплачувати аліменти, не має інших зобов`язань матеріального характеру. У позовній заяві позивачка просила залишити проживати разом із собою дочку [PERSON] , [INFO] , відповідач з приводу цього не заперечує, оскільки, будучи повідомленим про судові засідання не скористався правом на подання відзиву на позовну заяву у якому міг вказати протилежне. Згідно ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає. За змістом ст. 160 Сімейного кодексу України місцем проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Щодо судових витрат: З відповідача на користь позивачки підлягають стягнення судові витрати у вигляді судового збору, сплаченого нею при поданні позовної заяві в розмірі 908,00 грн. за позовну вимогу про розірвання шлюбу. З відповідача підлягає стягненню на користь держави 908,00 грн. судового збору, за позовну вимогу про стягнення аліментів, оскільки позивачка при зверненні до суду звільнена від сплати такого на підставі ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від 08 липня 2011 року у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. З огляду на вищевказане,

Outcome: approved