Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із указаним позовом в якому вказав, що 18 червня 2012 року йому стало відомо про те, що 02.11.2007 року між ним та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» нібито було укладено кредитний договір № 014/7201/82/123023, за умовами якого банк зобов'язався надати позивачу кредит в розмірі 15 000 (п'ятнадцять тисяч) гривень, строком на 36 місяців. Позивач зазначає, що на даному кредитному договорі в графі «Позичальник» стоїть не його підпис, що й було підтверджено висновком експерта № 1/140 від 27.02.2013 року відділу криміналістичних експертиз НДЕКЦ при УМВС України в Житомирській області. Зазначений договір рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 02.06.2014 року було визнано недійсним. Як зазначає у позові [PERSON], підпис в кредитному договорі № 014/7201/82/123023 від 02.11.2007 року та в заяві на видачу готівки в розмірі 15 000,00 грн. від його імені виконала колишня дружина позивача [PERSON] Позивач зазначає, що сплачував і оплатив всі кошти по кредитному договору в сумі 15 000,00 по тілу кредиту та 3 493,60 грн. заборгованості за відсотками помилково вважаючи, що сплачував кошти за договором поруки по іншому кредитному договору, укладеному між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON], в якому він був поручителем. У зв'язку із викладеним вище просив суд стягнути із ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на свою користь сплачені 18 493,60 грн. Також позивач послався на те, що через дану ситуацію він втратив сон, в нього погіршився тиск та самовідчуття, а тому просив стягнути із відповідачів і моральну шкоду в сумі 20 000 грн. Позивач в судове засідання не з'явився, направив на адресу суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, просив їх задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування джерел доходів, з яких позивач нібито погашав заборгованість за кредитним договором №014/7201/82/123023 від 02.11.2007 року, зазначив, що гр. [PERSON] мав пасіку та продавав мед. Окрім цього одержував пенсію, а інколи з метою сплати чергового платежу за кредитом позивач позичав гроші в борг у своєї сестри. Відсутність жодної квитанції на підтвердження виконання зобов'язанням за кредитним договором, за припущенням представника позивача, пов'язано із тим, що їх могла забрати колишня дружина позивача - гр. [PERSON] Представник ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в судовому засіданні заперечував проти позову, просив відмовити в його задоволенні, надав письмові заперечення (а.с. 41-43). Зазначив, що наявні в матеріалах справи виписки по рахунку не підтверджують сплату [PERSON] заборгованості по кредиту оскільки в підтвердження виконання своїх зобов'язань за кредитним договором позивач не надав жодної квитанції, а також довідки банку про погашення заборгованості. Просив застосувати строки позовної давності. Представник Житомирської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Третя особа так само не з'явилася в судове засідання, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Надіслала письмові пояснення по справі в яких вказала, що при укладанні кредитного договору №014/7201/82/123023 від 02.11.2007р. кошти в «Райффайзен банку Аваль» отримувались її чоловіком [PERSON] для неї. Враховуючи це, гр. [PERSON] поставив підписи в зазначеному договорі та заяві на отримання кредиту відмінні від свого підпису задля уникнення відповідальності в разі несплати заборгованості за кредитом. Третя особа зазначає, що після отримання кредиту по договору №014/7201/82/123023 від 02.11.2007 сама повернула позичені кошти та сплатила відсотки по кредиту, підтвердженням чому є додані до пояснень квитанції. [PERSON] акцентує увагу на тому, що її колишній чоловік не міг погашати кредит та відсотки за договором оскільки всі платежі здійснювала вона та про погашення кредиту [PERSON] дізнався лише в 2012 році. Окрім цього додала, що позивач ніколи не сплачував по кредитам в ПАТ «Райффайзен банк Аваль», ні за договором №014/7201/82/123023 від 02.11.2007, ні за договором №014/7201/82/127614 від 10.01.2008, оскільки при отримання згаданих кредитів вона займалась бізнесом (надання послуг автоперевезення) та погашала заборгованість за кредитами за рахунок власних коштів. Просила відмовити в задоволенні позову. Суд заслухавши пояснення представників позивача та ПАТ «Райффайзен банк Аваль», вивчивши матеріали справи, оцінивши надані особами, які беруть участь у справі, докази, приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з огляду на наступне. Судом встановлено, що 02.02.2007 року між позивачем та ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" було укладено кредитний договір №014/7201/82/124023, за умовами якого відповідач зобов'язався надати позивачу кредит в розмірі 15 000 гривень, строком на 36 місяців, зі сплатою 24% річних. Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 02.06.2014 року у справі №2-4404/12 кредитний договір №014/7201/82/124023 від 02.02.2007 року був визнаний недійсним. Також даним рішенням було встановлено, що відповідно до висновку експерта № 1/140 від 27.02.2013 року відділу криміналістичних експертиз НДЕКЦ при УМВС України в Житомирській області підписи, розташовані під графою "Підпис отримувача" в заяві на видачу готівки № 1 від 05.11.2007 року, в графах "позичальник" договору № 014/7201/82/123023 від 02.11.2007 року виконанні не [PERSON], а іншою особою. Згідно вимог ч.3 ст.60 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Статтею 545 ЦК України передбачено, що прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому статтею 1049 ЦК України закріплений обов'язок позичальника повернути позику та зазначено, що позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Як вбачається із наявних в матеріалах справи виписок по рахунках ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" станом на 16.01.2013 року заборгованість за кредитним договором №014/7201/82/123023 від 02.11.2007 року повністю погашена, що підтверджується нулями в останній графі кожної із виписок «Вихідний залишок» (а.с. 11-15, 83-90). Суд не погоджується із твердженням представника позивача про те, що підтвердженням сплати безпосередньо позивачем [PERSON] грошових коштів на погашення заборгованості за кредитним договором №014/7201/82/123023 від 02.11.2007 року є зазначені вище виписки по рахунках з огляду на наступне. Як вбачається із п. 7, 8 гл.2 розділу ІІІ «Касові операції банків з клієнтами» Інструкції про касові операції в банках України, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 14 серпня 2003 р. № 337, що діяла на момент погашення заборгованості за кредитом, від клієнтів готівка приймається в касу так: банкноти шляхом суцільного поаркушного перерахування, монети - за кружками. Після завершення приймання готівки клієнту видається квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ. Таким чином, саме наявність квитанції або іншого документу, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, є підтвердженням того, що особою були внесені грошові кошти в касу банку. В свою чергу позивачем на підтвердження своїх вимог щодо особистої сплати грошових коштів на виконання зобов'язань за договором №014/7201/82/123023 не було надано жодної квитанції, яка б підтверджувала внесення коштів. Натомість такі квитанції були надані третьою особою - гр. [PERSON], в яких зазначені «дата», «сума» та «призначення платежу» повністю збігаються із відомостями, що містяться у наданих сторонами по справі виписках (а.с. 11-15, 83-90). У зв'язку із відмовою в задоволенні вимог щодо стягнення із Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" на користь гр. [PERSON] грошових коштів в сумі 18 493,60 грн., суд не вбачає підстав для задоволення вимог щодо стягнення із відповідачів на користь позивача моральної шкоди, оскільки такі вимоги є похідними від первісних. Також суд не знаходить підстав для застосування строків позовної давності та у зв'язку із цим відмови у позові виходячи із положень ст. 261 ЦК України. Статтею 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно змісту позовної заяви і дана обставина підтверджується письмовими поясненнями третьої особи, гр. [PERSON] дізнався про погашення кредиту за кредитним договором №014/7201/82/123023 від 02.11.2007 року в 2012 році. На підставі викладеного вище,

Outcome: dismissed