Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідачів та просить суд стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України на його користь завдану незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури та суду майнову шкоду в розмірі 17222.66 грн, що складається з витрат на правову допомогу в розмірі 5000 грн, оплата проїзду адвоката та його до суду в апеляційну інстанцію та касацій інстанцію в розмірі 650 грн;, неотриманий прибуток з червня 2010 року по січень 2014 року в розмірі 7546,72 грн., вилучені грошові кошти працівниками правоохоронних органів в розмірі 3500 грн., суму інфляції в розмірі 525,94 грн., а також просить стягнути з відповідачів завдану незаконними діями моральну шкоду в розмірі 250\~000 грн., яка полягає в в порушенні його звичного укладу життя, через незаконне обвинувачення, погіршенні відносин з оточуючими, підвищеної нервовості та дратівливості через безпідставні звинувачення, ганебному обовязку відмічатись у пенітенціарній службі, зруйнована його репутація, як законослухняного громадянина, яким він був 40 років, 12 років бездоганної ділової репутації, від якої залежить чи прийдуть до нього покупці, погіршення відносин із постачальниками товарів, тепер постачальники побоюються з ним працювати, не довіряють та вимагають попередньої передплати за товар, що негативно вплинуло на його бізнес., постійно перебуває під посиленим наглядом правоохоронних органів ( а.с. 81-86). В обґрунтування позову послався на те, що безпідставно та за надуманими обставинами починаючи з 21.04.2010 року відносно нього тривало кримінальне провадження. Остаточно 17.12.2013 року апеляційний суд Дніпропетровської області ухвалою суду кримінальну справу по його звинуваченню за ч.1 ст. 263 КК України закрив на підставі п.2 ч.1 ст. 6 КПК України у звязку з відсутністю в його діях складу злочину. Внаслідок зазначеного він зазнав значної майнової шкоди та морально страждав через безпідставні звинувачення. На підставі вимог Закону України „Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду просить суд позов задовольнити в позовному обсязі. Представники відповідачів в судове засідання не зявились, повідомлялись належним чином про дату, час та місце судового засідання, заперечень проти позову не надали, заяви про розгляд справи за їх відсутності також до суду не надходило ( а.с. 143-146). Зі згоди позивача справу заслухано заочно, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, відповідно до статті 224 ЦПК України. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 7ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом. Ст. 1 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" від 01.12.94 р. передбачено, що підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду. П.2 ст. 2 вказаного Закону передбачає, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати. Ст. 3 зазначеного Закону передбачено, що у наведених в ст. 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): 1) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; 2) майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт; 3) штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; 4) суми, сплачені громадянином у зв'язку з поданням йому юридичної допомоги; 5) моральна шкода. Відповідно до ст. 4 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Відповідно до статті 3 Конституції України держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обовязком держави. Як встановлено у судовому засіданні, 21.04.2010 року позивачу було предявлено обвинувачення за ч.1 ст. 263 КК України. В ході кримінального провадження було проведено обшук та вилучено 7 сигнальних пістолетів марки Zoraki моделі 914 S, 7 пакетів з протяжками каналів стволів, 62 патрони калібру 8 мм., 16 патронів калібра 9 мм., які ухвалою суду від 05.02.2014 року були йому повернуті. Вилучені під час обшуку 3500 грн. [PERSON] також були повернуті, про що позивач заявив в судовому засіданні. Після досудового розслідування матеріали кримінальної справи були направлені до суду. Вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29.12.2010 року [PERSON] було визнано винним за ст. 263 ч.1 КК України та призначено покарання у вигляді двох років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75,76 КК України його було звільнено від призначеного покарання з випробувальним строком на один рік. ( а.с. 101-105) Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 21.11.2011 року вирок Нікопольського міськрайонного суду від 29.12.2010 року залишено без змін. ( а.с.106-109). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 22.11.2011 року ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 21.04.2011 року скасовано та повернуто на новий апеляційний розгляд ( а.с. 110-113) В червні 2013 року прокуратура змінила обвинувачення та виключила з обвинувачення кваліфікацію по незаконному виготовленню, зберіганню та збуту вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу. 08.08.2013 року Вироком Нікопольського міськрайонного суду [PERSON] визнано винним в скоєнні злочину передбаченого ч.1 ст. 263 КК України та звільнено від покарання на підставі ч.4 чт. 74 КК України ( а.с. 114-116) Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 17.12.2014 року вирок Нікопольського міськрайонного суду від 08.08.2013 року відносно [PERSON] скасовано та справу закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 6 КПК України в звязку з відсутністю в його діях складу злочину ( а.с. 117-119) Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 05.02.2014 року було вирішено питання про речові докази( а.с.24-25). 02.06.2015 року Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 17.12.2013 року щодо [PERSON] залишено без змін ( а.с.120-123). Таким чином починаючи з 21.04.2010 року по 05.02.2014 року, коли було вирішено питання про речові докази 45(сорок пять місяців) тривало кримінальне провадження. За цей час позивач зазнав майнову шкоду та поніс витрати, які підлягають стягненню з державного бюджету на його користь в розмірі 13224,57 грн., що складається з витрат на юридичну допомогу в розмірі 5000 грн.( а.с.26-27), оплати проїзду до суду в апеляційну інстанцію та касаційну інстанцію в розмірі 151,93 грн., що підтверджена документально ( а.с.28);, неотриманий прибуток з червня 2010 року по січень 2014 року в розмірі 7546,72 грн., суми інфляції в розмірі 525,94 грн. згідно розрахунку позивача ( а.с.83-84) Вимоги про стягнення 3500 грн. вилучених коштів під час обшуку задоволенню не підлягають, оскільки позивач в судовому засіданні визнав, що ці кошти йому були повернуті. Також витрати з оплати проїзду його та адвоката до м. Дніпропетровськ та м. Київ на суму 498,07 грн. позивачем не підтверджено документально, а тому задоволенню не підлягають. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Внаслідок незаконного перебування під слідством і судом позивачеві була заподіяна моральна шкода, яка виразилась у порушенні його прав людини і громадянина, нормальних життєвих зв'язків та душевних стражданнях, оскільки він протягом 45 місяців перебував під слідством та судом. За наведених обставин суд вважає, що у позивача виникло право на відшкодування заподіяної йому моральної шкоди. Ст. 23 ЦК України передбачає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно ст. 13 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" визначено, що розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Законом України "Про Державний бюджет на 2015 рік" встановлено у 2015 році мінімальну заробітну плату у розмірі 1218 грн. на місяць. [PERSON] перебував під слідством і судом з 21.04.2010 року по 17.12.2013 року, тобто 45 місяців . Таким чином, розмір відшкодування моральної шкоди не може бути меншим 54810 грн. Враховуючи вищевикладене, суд з урахуванням засад розумності та справедливості, приходить до висновку про стягнення з Державного казначейства України за рахунок Державного бюджету України шляхом безспірного списання коштів з єдиного казначейського рахунку в рахунок відшкодування моральної шкоди 54810 грн. Відповідно до статті 88 ЦПК України судові витрати покласти на рахунок держави

Outcome: partial