Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

11 грудня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом в порядку ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування», так-як отримав право вимоги, в порядку регресу, на відшкодування шкоди, заподіяної відповідачем, внаслідок ДТП, та просив стягнути з відповідача, в порядку регресу, суму страхового відшкодування в розмірі 23 192, 76 грн. та судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 17.06.2014 о 18 год. 20 хв. в м. Києві на Південному мосту сталася дорожньо- транспортна пригода (далі-ДТП), за участю транспортних засобів: «МАЗ», державний номер [NUMBER], під керуванням водія - [PERSON] та «Фольксваген» д.р.н. [NUMBER], під керуванням - [PERSON] Внаслідок ДТП, власнику автомобіля марки «Фольксваген» д.р.н. [NUMBER] - ТОВ «Порше Лізинг Україна» була завдана матеріальна шкода, розмір якої, згідно рахунку становить 24 974, 76 гри. ДТП відбулася з вини водія автомобіля «МАЗ», державний номер [NUMBER], [PERSON], що підтверджується постановою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 07.07.2014 в адміністративній справі № 760/13803/14-п. В зв'язку з тим, що цивільно - правова відповідальність власника транспортного засобу автомобіля марки «Фольксваген» д.р.н. [NUMBER] - ТОВ «Порше Лізинг Україна», на підставі Генерального договору № 28-0199-0157 та додатку до нього № 28-0199-0157\\13\\0243 від 14.04.2014 року, застрахована у Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова Група», до страховика звернулось про виплату страхового відшкодування власник автомобіля «Фольксваген» д.р.н. [NUMBER] ТОВ «Порше Лізинг Україна». На виконання умов договору, ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова Група» виплатило в порядку ст. 1191 ЦК України страхове відшкодування, а саме 23 192, 76 грн. (з вирахуванням безумовної франшизи - 1 782, 00 гри.) Доказ сплати підтверджується платіжним дорученням № 15799 від 04.07.2014року. Відповідно Постанови ВГСУ у справі № 42/92 від 23.08.2011 року, «Звіт/акт виконаних робіт/рахунок є лише попереднім оціночним документом. Реальним же підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику, є саме платіжне доручення». Позивач вказав, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] як водія ТЗ «МАЗ», державний номер [NUMBER], застрахована не була. На підставі цього, після виплати страхового відшкодування на користь ПрАТ «СК «УСГ» перейшло право зворотної вимоги, до [PERSON] як особи відповідальної за завдані збитки. З урахуванням викладеного, позивач просив позов задовольнити. 11.12.2015 ухвалою судді відкрито провадження в справі та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав повністю, просив розглядати справу без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечував. 22.02.2016, 24.03.2016, 18.04.2016 відповідач в судове засідання не з'явився, повноважних представників в судове засідання не направив, про причини неявки суд не повідомив, не зважаючи на те, що був повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином. Виходячи з цього та вимог ст. 77 ЦПК України суд вважає повідомлення відповідача про час розгляду справи належним. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. 17.06.2014 о 18 год. 20 хв. в м. Києві на Південному мосту сталася дорожньо- транспортна пригода (далі-ДТП), за участю транспортних засобів: «МАЗ», державний номер [NUMBER], під керуванням водія - [PERSON] та «Фольксваген» д.р.н. [NUMBER], під керуванням - [PERSON] Внаслідок ДТП, власнику автомобіля марки «Фольксваген» д.р.н. [NUMBER] - ТОВ «Порше Лізинг Україна» була завдана матеріальна шкода, розмір якої, згідно рахунку становить 24 974, 76 гри. ДТП відбулася з вини водія автомобіля «МАЗ», державний номер [NUMBER], [PERSON], що підтверджується постановою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 07.07.2014 в адміністративній справі № 760/13803/14-п. В зв'язку з тим, що цивільно - правова відповідальність власника транспортного засобу автомобіля марки «Фольксваген» д.р.н. [NUMBER] - ТОВ «Порше Лізинг Україна», на підставі Генерального договору № 28-0199-0157 та додатку до нього № 28-0199-0157\\13\\0243 від 14.04.2014 року, застрахована у Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова Група», до страховика звернулось про виплату страхового відшкодування власник автомобіля «Фольксваген» д.р.н. [NUMBER] ТОВ «Порше Лізинг Україна». На виконання умов договору, ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова Група» виплатило в порядку ст. 1191 ЦК України страхове відшкодування, а саме 23 192, 76 грн. ( з вирахуванням безумовної франшизи - 1 782, 00 грн.) Доказ сплати підтверджується платіжним дорученням № 15799 від 04.07.2014року. Відповідно Постанови ВГСУ у справі № 42/92 від 23.08.2011 року, «Звіт/акт виконаних робіт/рахунок є лише попереднім оціночним документом. Реальним же підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику, є саме платіжне доручення». Позивач вказав, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] як водія ТЗ «МАЗ», державний номер [NUMBER], застрахована не була. На підставі цього, після виплати страхового відшкодування на користь ПрАТ «СК «УСГ» перейшло право зворотної вимоги, до [PERSON] як особи відповідальної за завдані збитки. Стаття 22 Цивільного кодексу України встановлює, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб". Згідно із п. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі статтею 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Статтею 4 Закону України "Про страхування" визначено, що майнові інтереси, які пов'язані із володінням, користуванням і розпорядженням майном, а також інтереси, пов'язані з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі (страхування відповідальності) віднесені до об'єктів страхування. Статтею 9 Закону України „Про страхування" визначено, що страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку, також визначено, що страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Згідно із статтею 27 Закону України „Про страхування" страховик має право вимоги в межах його фактичних затрат. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" суди, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, а між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Згідно статті 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню. Статтею 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В ч. 1 ст. 60 ЦПК України зазначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Тобто, підставами для захисту цивільного права є його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивач довів ті обставини на які посилався як на підставу своїх позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню кошти в розмірі понесених витрат заявлені позивачем, а саме в сумі 23 192, 76 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки даний спір вирішено на користь позивача, позов задоволено, суд приходить до висновку, що судові витрати, понесені позивачем, повинні бути відшкодовані відповідачем.

Outcome: approved