Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-03 00:00:00

27.01.2021 року позивач звернувся з позовом до Олександрівського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Харків) про відшкодування шкоди заподіяної особі, незаконними діями посадовою особою державного органу, третя особа без самостійних вимог Східне міжрегіональне Управління міністерства юстиції (м.Харків). Ухвалою судді від 27.01.2021 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. 03.02.2021 року позивачем недоліки позовної заяви усунуто та того ж дня відкрито провадження по справі. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 24.10.2019 року відповідачем по справі була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, згідно вимоги № Ф -267505-45У від 12 серпня 2019 року про стягнення з нього на користь Головного управління ДПС у Донецькій області, боргу в сумі 10904 грн.12 коп. Зазначає, що дана вимога була прийнята відповідачем по справі з порушенням ст. 2 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме: відсутністю Акта документальної перевірки, номер прийняття рішення та розрахунку заборгованості позивача по справі. За захистом своїх прав він звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного Управління ДФС у Донецькій області про визнання їх дій протиправними та скасування вимоги. Своїм рішенням від 20 січня 2020 року окружний адміністративний суд задовольнив його позов та скасував вимогу Головного Управління державної податкової служби у Донецькій області про стягнення з нього суми боргу за № Ф-267505-45У від 12 серпня 2019 року на суму-10904,12 грн. При цьому, Донецький окружний адміністративний суд в своєму Рішенні зазначив, що оскаржувану вимогу відповідачем по справі прийнято нерозсудливо з огляду на наявне завчасне інформування про помилковість наданого звіту, без урахування всіх обставин справи у контексті права позивача з огляду на статус пенсіонера і платника єдиного податку. Перший Апеляційний Адміністративний суд від 21 жовтня 2020 року не задовольнив Апеляційну скаргу ГУ ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 січня 2020 року. Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 січня 2020 року залишив без змін. Станом на 01.11.2020 року, з нього було утримано недоїмки - 5751,51 грн. виконавчий збір - 372,67 грн., витрати - 140 грн. на загальну суму - 6264,18 грн. Просить стягнути з Олександрійського районного відділу Державної виконавчої служби Східного регіонального Управління Міністерства Юстиції м. Харків на його користь в відшкодування шкоди в розмірі - 6264 грн.18 коп. Представник відповідача надала суду відзив з матеріалами виконавчого провадження АСВП 60415292 (а.с.28-161), відповідно до якого у задоволенні\~позовних вимог\~просить відмовити\~посилаючись на\~те,\~що з пенсії боржника [PERSON] з січня 2020 р. по листопад 2020 р. проводились утримання (боргу, виконавчого збору, витрати на проведення виконавчих дій). Утримані витрати на проведення виконавчих дій у розмірі 140 грн. перераховані до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), утриманий виконавчий збір у розмірі 372,67 грн. перераховано до Державного бюджету України (Олександрівський місцевий бюджет), утриманий борг у розмірі 5751,51 грн. перераховано на рахунок Головного управління ДПС у Донецькій області. Виконавче провадження АСВП № 60415292 з примусового виконання вимоги № Ф-267505-45У від 12.08.2019 р. виданої Покровським-Добропільським управлінням ГУ ДПС у Донецькій області про стягнення з [PERSON] боргу у розмірі 10904,12 грн. на користь Головного управління ДПС у Донецькій області 25.11.2020 р., завершено, згідно п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідачу було повідомлено листом від 08.12.2020 року, що кошти утримані з боржника [PERSON] на депозитному рахунку у Олександрівському РВ ДВС Східного МРУ МЮ (м. Харків) не знаходяться, а перераховані до Державного бюджету України. Посилаючись на те, що відділ ДВС не має повноважень на повернення коштів стягнутих до державного бюджету України, вважає, що є неналежним відповідачем у справі, оскільки питання щодо повернення коштів з Державного бюджету України вирішується шляхом звернення до Державної казначейської служби України. Представник третьої особи надав суду письмові пояснення (а.с.143-149), відповідно до яких зазначив, що рішенням Донецького\~окружного адміністративного\~суду від 20.01.2020\~р.\~встановлено,\~та позивачем\~не оскаржувалось,\~шо спірну податкову вимогу від 12.08.2019 № Ф-267505-45У складено на виконання повноважень, у порядок і спосіб передбачений законодавством. Проте, суд зазначив, що оскаржувану вимогу прийнято нерозсудливо з огляду на наявне завчасне інформування (до прийняття вимоги) про помилковість наданого звіту, без урахування усіх обставин справи у контексті права позивача як на виправлення помилки так і на добровільну участь у системі загальнообов`язкового страхування, з огляду на статус пенсіонера і платника єдиного податку. Постанова про відкриття виконавчого провадження позивачем не оскаржувалась, як і постанови про стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, а отже, державним виконавцем правомірно накладено стягнення на пенсію боржника, оскільки Законом України «Про державний бюджет на 2019 рік» встановлено мінімальну заробітну плату у розмірі 4173,00 грн. при загальній сумі боргу у розмірі 10904,12 грн., що не перевищує розміру 5 мінімальних розмірів заробітної плати. Також зазначив, що встановлення неправомірності дій державного виконавця у цій справі може бути здійснено лише у порядку, визначеному КАС України. В свою чергу, суд цивільної юрисдикції не може вирішувати питання щодо правомірності або неправомірності дій, бездіяльності та рішень державного виконавця у цій справі. Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції вважає, що лише після встановлення відповідним адміністративним судом неправомірності дій, бездіяльності чи рішення державного виконавця, у позивача може виникати право на відшкодування шкоди, завданої такими діями, відповідно до положень статті 1174 Цивільного кодексу України. Вважає, що відділ ДВС не має повноважень на повернення коштів, стягнутих та перерахованих до державного бюджету України, а відтак відповідачем повинна бути держава, яка бере участь у справі через відповідний орган (органи) державної влади. Таким органом є Державна Казначейська служба України, яка відповідно до законодавства є органом, який здійснює повернення коштів з державного бюджету. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволені. Позивач надав суду покази, відповідні викладеному в позовній заяві. Вважає, що незаконність дій Олександрійського РВ\~ДВСвстановлена в рішенні Донецького ОАС який зазначив, що оскаржувану вимогу відповідачем по справі прийнято нерозсудливо. Оскільки Олександрійський РВ ДВС в особі в.о.начальника Павленко Л.В. прийняв до виконання Вимогу про сплату боргу (недоїмки). Вважає, що в.о.начальника Олександрійський РВ ДВС Павленко Л.В. відповідальна за дії державного виконавця, яка відкрила виконавче провадження , як безпосередній керівник. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити в їх задоволенні. Зазначила, що Олександрійське РВ ДВС при отримані виконавчого документу, відкритті виконавчого провадження та стягненні з позивача грошових сум, діяло в межах законодавства. Позивач не повідомляв про оскарження Вимоги про сплату боргу (недоїмки), не звертався з заявою про зупинення стягнення. Після отримання від позивача відомостей про скасування Вимоги про сплату боргу (недоїмки), державний виконавець негайно прийняв постанову про закінчення виконавчого провадження та повідомив про це зацікавлених осіб. Грошові кошти які надійшли до РВ ДВС після закінчення виконавчого провадження були повернуті позивачу після отримання від нього реквизитів банківського рахунку. Грошові кошти, що були стягнуті з позивача під час проведення виконавчого провадження, перераховані РВ ДВС до державного бюджету і вони не мають можливості їх повернути. Вважає, що позивач має безпосередньо звернутися до Державного казначейства з заявою про повернення коштів. Також вважає, що Вимога про сплату боргу (недоїмки) була законною, оскільки позовні вимоги [PERSON] Донецьким окружним адміністративним судом задоволені частково, та рішення про визнання Вимоги про сплату боргу (недоїмки) незаконною, судом не приймалося. Представник третьої\~особи в\~судовому засідання\~у задоволенні позовних вимог [PERSON] до Олександрівського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) просив відмовити у повному обсязі, оскільки працівники РВ ДВС діяли в межах та відповідно до діючого законодавства. та не допустили щодо позивача незаконних рішень, дій чи бездіяльності. Повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету провадиться відповідно до Порядку, затвердженого наказом МФ України № 787, п. 5 якого передбачено надання РВ ДВС Говтві О.М. подання з зазначенням грошових сум, що підлягають поверненню, а [PERSON] повинен був подати це подання разом з особистою заявою до казначейства, для повернення коштів. Вважає, що відповідач повинен був роз`яснити позивачу зазначений порядок. Суд, вислухавши сторони, дослідивши та оцінивши надані сторонами докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що 12 серпня 2019 року, начальником Покровсько-Добропільського Управління ГУ ДФС у Донецькій області винесено вимогу № Ф-267505-45 про сплату боргу (недоїмки) з заборгованості зі сплати єдиного внеску з [PERSON] у розмірі 10904,12 грн. відповідно до ст. 25 ЗУ "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів (а.с.4). 24.10.2019 року Головним державним виконавцем Олександрівського РВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області Дівиченко Г.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення з [PERSON] на користь Головного управління ДПС у Донецькій області боргу у розмірі 10904,12 грн. на підставі вимоги № Ф-267505-45 (а.с. 5). Відповідно до довідки Олександрівського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Харків) від 16.11.2020 року № 20099, станом на 01.11.2020 року з боржника [PERSON] утримано: недоїмка - 5751,51 грн., виконавчий збір - 372,67 грн., витрати - 140 грн., залишок становить: недоїмка - 5152,61 грн. та виконавчий збір 717,74 грн. (а.с.6). Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 20.01.2020 року у справі № 200/12650/19-а вимогу від 12.08.2019 № Ф-267505-45У скасовано (а.с.7-9). Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 21.10.2020 апеляційну скаргу ГУ ДФС у Донецькій області залишено без задоволення, рішення суду першої інстанції від 20.01.2020 року, залишено без змін. Рішення вступило в законну силу 21.10.2020 року (а.с.10-12). 29.10.2020 року позивач звертався до Олександрівського відділу ДВС з заявою про припинення відносно нього виконавчого провадження (а.с.76). Того ж дня заява була розглянута в.о.керівника РВ ДВС та передана на виконання державному виконавцю. 30.10.2020 року головний державний виконавець направила вимогу до начальника Добропільського ОУ ПФУ Донецької області, про припинення утримання заборгованості з пенсії боржника [PERSON] (а.с.75). 19.11.2020 року головний державний виконавець повторно направила вимогу до начальника Добропільського ОУ ПФУ Донецької області, про припинення утримання заборгованості з пенсії боржника [PERSON] (а.с.70). 25.11.2020 року, постановою головного державного виконавця, виконавче провадження припинено на підставі п. 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.68). Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд на\~підставі ст.\~13\~ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши письмові докази по справі, за своїм внутрішнім переконанням оцінює їх, як належні, допустимі та достовірні, що не оспорені сторонами в судовому засіданні. Дослідженні докази, їх взаємозв`язок у сукупності, є достатнім для вирішення справи по суті. До встановлених судом правовідносин, які склалися між сторонами, підлягають застосуванню наступні норми права. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Відповідно до ст. 27 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. У разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню. Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Відповідно до п. 5 "Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів", затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року № 787, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили. Подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної фіскальної служби України) подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку. Подання за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку подається платником до органу Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету. Отже, оскільки повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а таким органом є Олександрівський районний відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Харків), то саме на нього покладено обов`язок щодо формування та надання до органів Державної казначейської служби подання про повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету. Відповідач не є органом на який покладено безпосередній обов`язок повернення коштів, помилково зарахованих до державного бюджету. Як встановлено судом в судовому засіданні, позивач із вимогою до РВ ДВС про надання подання не звертався, заяву про повернення коштів з бюджету разом з поданням до відповідного територіального\~органу Державної\~казначейської служби\~України не подавав. Посилання позивача в позовній заяві та в судовому засіданні на Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20.01.2020 року по справі 200/12650/19-а, як на підтвердження незаконності дій Олександрівського РВ ДВС та його в.о. начальника - Павленко Л.В., суд відхиляє, оскільки відповідачем по справі 200/12650/19-а було ГУ ДФС у Донецькій області. Будь-яких незаконних дій відповідача у справі що розглядається в Рішенні Донецького окружного адміністративного суду від 20.01.2020 року по справі 200/12650/19-а, встановлено не було. Суд також відхиляє посилання позивача на порушення відповідачем ст. 3, 4 Закону України "Про виконавче провадження" в зв`язку з відсутністю Акта документальної перевірки, номеру прийняття рішення та розрахунку заборгованості, оскільки Вимога про сплату боргу (недоїмки) (а.с.4) має всі необхідні реквізити виконавчого документу. ГУ ДФС у Донецькій області не посилалося в виконавчому документі на акт документальної перевірки. Необхідна підстава для прийняття виконавчого документу відповідним шляхом підкреслена "на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів". У справі що розглядається, позивач не звертався до суду з вимогами про визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності Олександрівського РВ ДВС та його посадових осіб. Суд відхиляє посилання відповідача на Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20.01.2020 року по справі 200/12650/19-а, як на підтвердження законності Вимоги про сплату боргу (недоїмки) (а.с.4), оскільки адміністративний суд дійшов до висновку, що самі по собі дії, результатом яких стало прийняття суб`єктом владних повноважень відповідного рішення, не порушують прав позивача, а скасування спірного рішення є достатнім та належним способом захисту порушеного права позивача. З вимогами про визнання Вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 12.08.2019 року, незаконною, [PERSON] до адміністративного суду не звертався. Враховуючи викладене, в задоволенні вимог [PERSON] до\~Олександрівського районного\~відділу державної\~виконавчої служби\~Східного міжрегіонального\~управління міністерства\~юстиції (м.Харків),\~третя особа\~без самостійних\~вимог Східне\~міжрегіональне Управління\~міністерства юстиції\~(м.Харків)\~про стягнення\~з Олександрівського\~районного відділу\~державної виконавчої\~служби Східного\~міжрегіонального управління\~міністерства юстиції\~(м.Харків)\~на його\~користь в\~відшкодування шкоди\~-\~коштів в\~розмірі 6264\~грн.\~18\~коп.\~необхідно, відмовити.

Outcome: dismissed