Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «НОРД ГРУП ПЛЮС», Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕСТ СТРОЙ ГРУП», треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача [PERSON] , [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що вона являється законним власником об`єкту нерухомого майна, а саме нежитлове приміщення кафе « [INFO] », загальною площею 524,4 кв.м., що розташоване за адресою [ADDRESS] , яке всупереч вимог Закону України «Про іпотеку» було зареєстроване за [PERSON] та в подальшому відчужене для відповідачів. Ухвалою Рівненського міського суду від 10.04.2019 року до участі у справі було залучено співвідповідачів - [PERSON] , [PERSON] , державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційний офіс» Бабинської сільської ради Гощанського району Рівненської області Власенко Володимира Івановича, Комунальне підприємство «Реєстраційний офіс» Бабинської сільської ради Гощанського району Рівненської області, державного реєстратора - приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Філіпова Миколу Михайловича, державного реєстратора Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради Данилевич Ірину Євгенівну, Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради. В подальшому позивачем було подано заяву в порядку ст. 49 ЦПК України, яку було прийнято до розгляду із первісним позовом, в якій вона просила скасувати рішення (індексний номер 39721334 від 16.02.2018р 14:04:37) про державну реєстрацію прийняте державним реєстратором Власенко В.І. Комунального підприємства «Реєстраційний офіс» Бабинської сільської ради Гощанського району Рівненської області про реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна, а саме нежитлове приміщення кафе « [INFO] », загальною площею 524,4 кв.м., що розташоване за адресою [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1487742056101, номер запису про право власності 24876724); скасувати рішення індексний номер 39729445 від 16.02.2018р 18:24:09 про державну реєстрацію прийняте державним реєстратором Власенко В.І. Комунального підприємства «Реєстраційний офіс» Бабинської сільської ради Гощанського району Рівненської області (номер запису про право власності 24884380); скасувати рішення індексний номер 39729554 від 16.02.2018р 18:36:09 про державну реєстрацію прийняте державним реєстратором Власенко В.І. Комунального підприємства «Реєстраційний офіс» Бабинської сільської ради Гощанського району Рівненської області (номер запису про право власності 24884455); скасувати рішення індексний номер 39740948 від 19.02.2018р 11:08:37 про державну реєстрацію прийняте державним реєстратором приватним нотаріусом Філіповим М.М., номер запису про право власності:24895275; скасувати рішення індексний номер 39740475 від 19.02.2018р 10:58:45 про державну реєстрацію прийняте державним реєстратором приватним нотаріусом Філіповим М.М., номер запису про право власності:24894813; скасувати рішення індексний номер 39950985 від 02.03.2018р 09:15:48 про державну реєстрацію прийняте державним реєстратором управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради Данилевич Іриною Євгенівною номер запису про право власності:25089971; скасувати рішення індексний номер 39952134 від 02.03.2018р 09:45:09 про державну реєстрацію прийняте державним реєстратором управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради Данилевич Іриною Євгенівною номер запису про право власності:25091018; витребувати з володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕСТ СТРОЙ ГРУП» (ідентифікаційний код юридичної особи 41971760, м. Рівне, вул. Д. Галицького, 2) нежитлові приміщення першого поверху, загальною площею 329,4 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1488121756101), що знаходяться за адресою: [ADDRESS] на користь [PERSON] шляхом зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕСТ СТРОЙ ГРУП» (ідентифікаційний код юридичної особи 41971760, м. Рівне, вул. Д. Галицького, 2) передати для [PERSON] нежитлові приміщення першого поверху, загальною площею 329,4 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1488121756101, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] ; витребувати з володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «НОРД ГРУП ПЛЮС» (ідентифікаційний код юридичної особи 41971740, м. Рівне, вул. Д. Галицького, 2) нежитлові приміщення першого поверху, загальною площею 195 кв.м. (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 1488117956101), що знаходяться за адресою: [ADDRESS] на користь [PERSON] шляхом зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «НОРД ГРУП ПЛЮС» (ідентифікаційний код юридичної особи 41971740, м. Рівне, вул. Д. Галицького, 2) передати для [PERSON] нежитлові приміщення першого поверху, загальною площею 195 кв.м., реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 1488117956101, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . У вказаній заяві позивач покликається на порушення при вчиненні реєстраційних дій щодо спірного майна ст. ст. 35-37 Закону України «Про іпотеку», ст. ст. 10, 11, 18, 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженого Постановою КМУ №1127 від 25.12.2015, ст. ст. 3, 9, 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», Національного стандарту № 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", затвердженого постановою КМУ від 10.09.2003 № 1440, та Національного стандарту № 2 "Оцінка нерухомого майна", затвердженого постановою КМУ від 28.10.2004 № 1442. Позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просять їх задоволити. В судовому засіданні пояснили, що [PERSON] є власником нерухомого майна - нежилого приміщення кафе « [INFO] », яке знаходиться по [ADDRESS] . Вказане підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно видане Комунальним підприємством Рівненське міське бюро технічної інвентаризації № 744530 від 10 червня 2003 року. Підставою виникнення права власності є свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів ВАЕ № 775397 р№4-532 від 15 травня 2003 року видане Першою Рівненською державною нотаріальною конторою. 18 січня 2007 року [PERSON] уклала кредитний договір № 03Кл-07 з акціонерним банком «БРОКБІЗНЕСБАНК». Згідно даного договору банк надав кредитні кошти у вигляді відновлювальної кредитної лінії [PERSON] у сумі 150 800,00 грн. на термін до 17 січня 2010 року. З метою забезпечення зобов`язань додатково було укладено іпотечний договір № 03КЛ-07 від 18 січня 2007 року посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Матвійчуком О.С. Предметом іпотеки було нерухоме майно нежиле приміщення кафе « [INFO] », яке знаходиться по [ADDRESS] , загальною площею 524,4 кв.м. Оціночна вартість іпотеки вказана 1 523 430,00 грн. 15 листопада 2017 року між Публічним акціонерним товариством «БРОКБІЗНЕСБАНК» та [PERSON] було укладено договір № 196 про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги. 16 листопада 2017 року між Публічним акціонерним товариством «БРОКБІЗНЕСБАНК» та [PERSON] було укладено договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором. Позивач та її представники покликаються також на те, що вимог про усунення порушення основного зобов`язання та іпотечного договору [PERSON] від [PERSON] не отримувала. Адвокат Лук`янова М.Л. не мала повноважень від [PERSON] на отримання документів від фізичної особи [PERSON] та на представництво інтересів [PERSON] перед фізичними особами. Вказували, що вимога [PERSON] не відповідає вимогам законодавства, в тому числі Закону України «Про іпотеку». 16 лютого 2018 року державним реєстратором Власенко Володимиром Івановичем Комунального підприємства «Реєстраційний офіс» Бабинської сільської ради Гощанського району Рівненської області було прийнято рішення індексний номер 39721334 на підставі якого власником нежилого приміщення кафе « [INFO] », яке знаходиться по [ADDRESS] , загальною площею 524,4 кв.м. вказано [PERSON] . Під час прийняття даного рішення реєстратором Власенко В.І. було порушено ч. 2 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та п. п. 57, 61 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень в частині переліку документів. А саме відсутні документ, що підтверджує наявність факту завершення тридцяти денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця письмової вимоги. Не проводилася оцінка майна, адже висновок який міститься в реєстраційній справі виконано без огляду приміщення і ціна не відповідає дійсності бо суперечить експертному висновку зробленому на замовлення [PERSON] , де вартість майна вказана 6 461 279,00 грн. Не було відшкодовано різницю між оціночною вартістю предмета іпотеки та сумою боргу. Висновок в реєстраційній справі суперечить Закону України «Про засади оцінки майна і майнових прав», Національному стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», Національному стандарту № 2 «Оцінка нерухомого майна». Реєстратором також порушено ч. 3 ст. 10, ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»», а саме не встановлено відповідність поданих документів вимогам законодавству, не перевірено наявності підстав для проведення реєстрації, матеріали електронної та паперової форми реєстраційної справи містять відмінності, відсутні всі необхідні відомості в розділах, порушено порядок реєстраційних дій, порушено строки передачі реєстраційної справи на зберігання. Просять звернути увагу, що право власності за [PERSON] було зареєстровано після фактичного припинення іпотеки. Представник відповідачів товариства з обмеженою відповідальністю «НОРД ГРУП ПЛЮС» та товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕСТ СТРОЙ ГРУП» адвокат Тимошенко О.В. позов не визнала в повному обсязі з мотивів наведених у відзиві поданому на позовну заяву, відзиві на заяву про зміну підстав позову та запереченні на відповідь на відзив. Додатково в судовому засіданні надала пояснення, що із позовної заяви [PERSON] слідує, що 19 листопада 2017 року вона отримала повідомлення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "БРОКБІЗНЕСБАНК" від 16.11.2017 року [PERSON] про відступлення банком (попередній кредитор) [PERSON] (новий кредитор) права вимоги по кредитному договору №03Кл-07 від 18.01.2007 та іпотечному договору №03Кл-07/і укладений між АТ «Брокбізнесбанк» та [PERSON] , який посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Матвійчуком О.С. 18.01.2007 року за реєстровим номером 147 та додаткові угоди і додатки до нього, що є його невід`ємною частиною. Покликається на те, що в реєстрі судових рішень також містяться процесуальні документи по справі № 569/19359/17 та рішення яке набрало законної сили де предметом позову було оскарження [PERSON] вимоги [PERSON] , в рішенні суд встановив, що [PERSON] 10 листопада 2017 року отримала вимогу від [PERSON] яку і оскаржує. Згідно довідки виданої [PERSON] уповноваженою особою ФГВФО на ліквідацію АТ «Брокбізнесбанк» станом на 15 листопада 2017 року балансова заборгованість [PERSON] на перед АТ «Брокбізнесбанк» за кредитним договором №03Кл-07 від 18.01.2007 складає 502 542, 12 грн. Згідно додаткових угод до кредитного договору кінцевим терміном повернення вказано 15 серпня 2014 року, відповідно зважаючи на заборгованість мало місце порушення основного зобов`язання. В іпотечному договорі № 03КЛ-07/і від 18 січня 2007 року міститься застереження щодо можливості звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку. Відповідно до ст. 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. Згідно висновку про вартість майна, виконаного товариством з обмеженою відповідальністю «Метр експерт-плюс» станом на 12.02.2018 вартість нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , становила 599 823 грн. Факт направлення вимоги [PERSON] підтверджується фіскальними чеками Укрпошти, документи що підтверджують сплив тридцятиденного (заява представника [PERSON] адвоката Лук`янової М.Л. про відхилення вимоги, позовна заява по справі 3569/4513/18 та рішення по справі № 569/19359/17 ) терміну з моменту отримання, також перелік документів передбачений п. 61 Порядку дотримано. Представник відповідачів також вказує, що юридичні особи ТОВ «ВЕСТ СТРОЙ ГРУП» та ТОВ «НОРД ГРУП ПЛЮС» були зареєстровані 01 березня 2018 року, відповідно не могли отримати майно в статутний капітал по актах до дати реєстрації. Проте право власності на об`єкти нерухомого майна за вказаними товариства були зареєстровані відповідно до матеріалів реєстраційної справи № 1488117956101 - 02 березня 2018 року. Зважаючи на те, що під час реєстрації юридичної особи реєстратору надається статут то акти приймання-передачі майна до статутного капіталу були виготовлені завчасно у лютому 2018 року, але посвідчені 01 березня 2018 року тому порушення законодавства немає. Представник відповідача Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради позов не визнала, просила відмовити в частині скасування рішень від 02 березня 2018 року прийнятих державним реєстратором Данилевич І.Є. з підстав вказаних у відзиві. В поясненнях суду вказала, що майно до статутного капіталу товариства може вноситися як коштами так і нерухомим майном на підставі акту приймання-передачі у порядку п. 48 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Справжність підписів на актах приймання передачі від 27 лютого 2018 року та від 22 лютого 2018 року було посвідчено приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Прокопчук О.П. 01 березня 2018 року у порядку визначеному Законом України «Про нотаріат». Належність майна [PERSON] підтверджувалося інформацією з Держаного реєстру речових прав. Товариства були зареєстровані в порядку визначеному Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань». За проведення реєстраційних дій сплачено адміністративний збір в повному обсязі. Відповідно в реєстратора Данилевич І.Є. не було жодних підстав для відмови у проведенні реєстраційної дії. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , державний реєстратор Комунального підприємства «Реєстраційний офіс» Бабинської сільської ради Гощанського району Рівненської області Власенко Володимир Іванович, Комунальне підприємство «Реєстраційний офіс» Бабинської сільської ради Гощанського району Рівненської області, державний реєстратор - приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Філіпов Микола Михайлович, державний реєстратор Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради Данилевич Ірина Євгенівна та їх представники в судове засідання не з`явилися, повідомлені про дату, час та місце судового розгляду належним чином. Заслухавши думку позивача та його представників, представників відповідачів, заслухавши в судовому засіданні свідка та дослідивши надані письмові докази в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 15 листопада 2017 року між Публічним акціонерним товариством «Брокбізнесбанк» та [PERSON] було укладено Договір №196 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, відповідно до якого в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Банк відступає шляхом продажу Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває в обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги Банку до позичальників, іпотекодавців, поручителів, зазначених у Додатку №1 до цього Договору, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників або які зобов`язані виконати обов`язки Боржників, за кредитними договорами, договорами поруки, іпотечними договорами, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку №1 до цього Договору, надалі за текстом - «основні договори», надалі за текстом - Права вимоги. Новий кредитор сплачує Банку за Права вимоги грошові кошти у сумі та порядку, визначених цим Договором. Сторони домовились, що відступлення Банком Новому кредитору прав вимоги за договором іпотеки (застави), що були укладені в забезпечення виконання зобов`язань Боржників Основними договорами та були посвідчені нотаріально, відбувається за окремим договором, який укладається між Сторонами одночасно із укладенням цього Договору та підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно із Додатком №1 до Договору №196 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 15.11.2017 року «Реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами», до таких договорів, за якими відступаються права вимоги, є: -Кредитний договір №03КЛ-07 від 18.01.2007, що укладений між АТ «Брокбізнесбанк» та громадянкою України [PERSON] , та додаткові угоди і додатки до нього, що є його невідємною частиною, за наявності таких; -Іпотечний договір №03Кл-07/і, що укладений між АТ «Брокбізнесбанк» та фізичною особою-резидентом України [PERSON] , який посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Матвійчуком О.С. 18.01.2007 за реєстровим №147, та додаткові угоди і додатки до нього, що є його невідємною частиною, за наявності таких; -Договір поруки №03КЛ-07/п від 18.01.2007, що укладений між АТ «Брокбізнесбанк» та фізичною особою-резидентом України [PERSON] , та фізичною особою-резидентом України [PERSON] , та додаткові угоди і додатки до нього, що є його невідємною частиною, за наявності таких; -Договір поруки №03КЛ-07/п1 від 24.02.2010, що укладений між АТ «Брокбізнесбанк» та фізичною особою-резидентом України [PERSON] , та фізичною особою-резидентом України [PERSON] , та додаткові угоди і додатки до нього, що є його невідємною частиною, за наявності таких. У зв`язку із укладенням Сторонами Договору №196 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 15.11.2017 року за кредитним договором №03Кл-07 від 18.01.2007 року, що укладений між Первісним кредитором та Позичальником - [PERSON] , Первісний кредитор передав, а Новий кредитор прийняв права вимоги за Іпотечним договором №03Кл-07/і, укладеним між Первісним кредитором (як Іпотекодержателем) і Боржником (як Іпотекодавцем), посвідченим Матвійчуком О.С. приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу від 18.01.2007 за реєстровим №147, з усіма додатковими угодами та додатками до нього, про що між ПАТ «Брокбізнесбанк» та [PERSON] було укладено Договір про відступлення права вимоги за Іпотечним договором, посвідчений 16.11.2017 року Кисельовою Н.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрованим в реєстрі за №1881. Відповідно до Іпотечного договору №03Кл-07/і, що укладений між АТ «Брокбізнесбанк» та фізичною особою-резидентом України [PERSON] , який посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Матвійчуком О.С. 18.01.2007 за реєстровим №147, предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме нежиле приміщення, приміщення кафе « [INFO] », загальною площею 524,4 (п`ятсот двадцять чотири цілих чотири десятих) кв.м., зі всіма невід`ємними її приналежностями, що належать Іпотекодавцю на праві власності та знаходяться за адресою: [ADDRESS]. 16 лютого 2018 року державним реєстратором Власенко В.І. Комунального підприємства «Реєстраційний офіс» Бабинської сільської ради Гощанського району Рівненської області прийнято рішення (індексний номер 39721334 від 16.02.2018р 14:04:37) про реєстрацію права власності на вказаний об`єкт нерухомого майна - нежитлове приміщення кафе « [INFO] », загальною площею 524,4 кв.м., що розташоване за адресою [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1487742056101, номер запису про право власності 24876724) за [PERSON] , на підставі застереження у Іпотечному договорі №03Кл-07/і від 18.01.2007р. Як вбачається із Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 114298992 від 16.02.2018 року, підставою виникнення права власності на вказне нерухоме майно у [PERSON] є: договір відступлення права вимоги за іпотечним договором, серія та номер: 1881, виданий 16.11.2017, видавник: приватний нотаріус Кисельова Н.В., додатковий договір про внесення змін до Іпотечного договору №03Кл-07/і, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Матвійчуком О.С. 18.01.2007р. №147, серія та номер: 2, виданий 31.08.2011, видавник: приватний нотаріус Матвійчук О.С.; іпотечний договір, серія та номер №03Кл-07/і, виданий 18.01.2007, видавник: приватний нотаріус Матвійчук О.С. Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до частини третьої статті 10 цього Закону визначено, що державний реєстратор, зокрема, встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом. Згідно з частиною першої статті 11 Закону № 1952-IV Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Статтею 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» зазначено, що державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви. Відповідно до п. 10 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженого Постановою КМУ №1127 від 25.12.2015 року, під час формування та реєстрації заяви державний реєстратор, уповноважена особа з оригіналів документів чи відповідно оформлених копій необхідних для державної реєстрації прав документів у випадку, передбаченому абзацом другим пункту 7 цього Порядку, обов`язково виготовляє електронні копії шляхом сканування таких документів, які додаються до заяви. Не підлягають виготовленню та долученню до заяви електронні копії документів, що пред`являються заявником з метою встановлення його особи, а також електронна копія документа, що підтверджує сплату адміністративного збору за державну реєстрацію прав, чи документа, що підтверджує право на звільнення від сплати адміністративного збору за державну реєстрацію прав. Як встановлено судом із дослідженої в судовому засіданні Реєстраційної справи №1487742056101 на об`єкт нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , що міститься в матеріалах судової справи, державним реєстратором Власенко В.І. було отримано пакет документів від [PERSON] та на виконання вимог ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» сформовано Заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності), а саме щодо реєстрації виникнення приватної власності на нежитлове приміщення кафе « [INFO] » за адресою [ADDRESS] , реєстраційний номер заяви 26808326 від 16 лютого 2018 року об 11:36:57. До вказаної заяви, згідно опису долучено: Квитанції про оплату, Постанову Апеляційного суду Рівненської області, Довідку, Висновок про вартість майна, Про відхилення вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та іпотечного договору, Відправлення за номером 330230577407 вручене адресату (Укрпошта відстеження), Вимога про усунення порушення основного зобов`язання та іпотечного договору, Вимога про усунення порушення основного зобов`язання та іпотечного договору, Лист - повідомлення боржнику, Договір про відступлення прав вимоги за іпотечним договором, Витяг з ДРРП, Додатковий договір №2 про внесення змін до Іпотечного договору №03кл-07/і, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу за реєстром №147, Іпотечний договір №03 Кл-07/і. Проте згідно відомостей з електронного Реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень в реєстрі долучено відскановані копії лише декількох документів, а саме: Договір відступлення прав вимоги за іпотечним договором серія та номер:1881, виданий 16.11.2017, видавник: приватний нотаріус Кисельова Н.В; Іпотечний договір серія та номер №03Кл-07/і, виданий 18.01.2007, видавник: приватний нотаріус Матвійчук О.С., Додатковий договір про внесення змін до Іпотечного договору №03Кл-07/і, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Матвійчуком О.С. 18.01.2007р. №147, серія та номер:2, виданий 31.08.2011, видавник: приватний нотаріус Матвійчук О.С., Технічний паспорт на кафе « [INFO] » за адресою [ADDRESS] , виданий на ім`я [PERSON] . Тому суд в даному випадку погоджується з доводами позивача, що державним реєстратором було порушено вимоги ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та п. 10 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженого Постановою КМУ №1127 від 25.12.2015 року, а саме порушення вимог щодо обов`язкового виготовлення електронних копій документів, що подані для державної реєстрації шляхом сканування. Також судом встановлено, що у відсканованих документах наявний технічний паспорт, виданий на ім`я [PERSON] , який згідно із описом документів реєстраційної справи заявником [PERSON] не подавався. Відповідно до вимог ст. 23 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підставами для зупинення розгляду заяви є: 1) подання документів для державної реєстрації прав не в повному обсязі, передбаченому законодавством; 2) неподання заявником чи неотримання державним реєстратором у порядку, визначеному у пункті 3 частини третьої статті 10 цього Закону, інформації про зареєстровані до 1 січня 2013 року речові права на відповідне нерухоме майно, якщо наявність такої інформації є необхідною для державної реєстрації прав. Державний реєстратор у строк, встановлений для державної реєстрації прав, приймає рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та невідкладно повідомляє про це заявника. Якщо заявник протягом 30 робочих днів з моменту отримання рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав виконав вимоги державного реєстратора, зазначені у відповідному рішенні, розгляд заяви відновлюється на підставі рішення державного реєстратора про відновлення розгляду заяви. Тому суд приходить до висновку, що державний реєстратор Власенко В.І. отримавши від заявника [PERSON] документи для державної реєстрації прав не в повному обсязі, передбаченому законодавством, всупереч вимогам ст. 23 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не прийняв рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав. Підставами для відмови у державній реєстрації прав, відповідно до ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», є: 1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; 3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; 4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; 5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; 6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно; 7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав; 9) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі; 11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав; 12) заявника, який звернувся із заявою про державну реєстрацію прав, що матиме наслідком відчуження майна, внесено до Єдиного реєстру боржників. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» іпотека підлягає державній реєстрації. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №163001342 від 10.04.2019 року вбачається, що іпотека, що виникла на підставі Іпотечного договору, серія та номер №03Кл-07/і, виданий 18.01.2007, видавник: приватний нотаріус Матвійчук О.С була припинена державним реєстратором Власенко В.І. 16 лютого 2018 року об 11:09:53 Запис про припинення іпотеки є офіційним підтвердженням існування юридичного факту припинення іпотеки відповідно до підстав, передбачених положеннями чинного законодавства України. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 910/73/17 (провадження № 12-67гс18). Тому суд погоджується із доводами позивача про те, що право власності на предмет іпотеки було зареєстровано на підставі іпотечного договору, який на той момент уже було припинено та факт такого припинення було визнано державою (заява про реєстрацію права власності отримана та зареєстрована 16.02.2018 11:36:57, іпотека припинена 16.02.2018 11:09:53). Можливість і порядок звернення стягнення на предмет іпотеки передбачені також статтями 35-37 Закону України «Про іпотеку». Частиною першою статті 35 Закону України «Про іпотеку» № 898-IV (тут і далі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. За змістом статті 36 Закону України «Про іпотеку» № 898-IV встановлено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. Частиною третьою статті 37 Закону України «Про іпотеку» № 898-IV визначено, що іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. Отже, чинним законодавством передбачений порядок задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки, як шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса (у примусовому порядку), так і позасудове (добровільне) врегулювання згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, зокрема й шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки. Відповідно до п. 7.1, 7.4 Іпотечного договору №03 Кл-07/і від 18.01.2007 року у випадку невиконання або неналежного виконання Позичальником основного зобов`язання по Кредитному договору в цілому або в його частині та/або невиконання або неналежого виконання Іпотекодавцем обов`язків, встановлених цим Договором, в цілому або в тій чи іншій їх частині, Іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання Основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на Предмет іпотеки здійснюється на підставі: - рішення суду; - виконавчого напису нотаріуса; - передачі Іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання Основного зобов`язання по Кредитному договору в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку» та умовами цього Договору; - продажу Іпотекодержателем від свого імені Предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку» та умовами цього Договору. Згідно з п. 7.6.1. Іпотечного договору №03 Кл-07/і від 18.01.2007 року за рішенням Іпотекодержателя задоволення його вимог може здійснюватися в позасудовому порядку, передбаченому цим Застереженням про задоволення вимог Іпотекодержателя, та чинним законодавством України: шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання Основного зобов`язання відповідно до наведених нижче умов. У випадку набуття Іпотекодержателем права звернення стягнення на Предмет іпотеки Іпотекодавець цим Договором підтверджує свою згоду на передачу у власність Іпотекодержателю Предмета іпотеки. При цьому вартість набуття у власність Предмета іпотеки визначається на підставі оцінки Предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. Іпотекодавець підписанням цього Договору засвідчує, що наявності будь-яких інших документів, крім цього Договору, для реєстрації права власності Іпотекодержателя на Предмет іпотеки не вимагається. Цей Договір має силу правовстановлювального документу та засвідчує перехід права власності на предмет іпотеки від Іпотекодавця до Іпотекодержателя. Також відповідно до п. 1.3. Іпотечного договору №03 Кл-07/і від 18.01.2007 року ринкова вартість приміщення відповідно до звіту незалежної експертної оцінки від 07 листопада 2006 року, складеного суб`єктом оціночної діяльності ТЗОВ «НІКОС Оціночна компанія» (Сертифікат №2635/04 ФДМУ виданий від 05 липня 2004 року), і становить 1523430,00 (один мільйон п`ятсот двадцять три тисячі чотириста тридцять) гривень 00 копійок. Сторонами договору узгоджено вартість приміщення - 1523430,00 (один мільйон п`ятсот двадцять три тисячі чотириста тридцять) гривень 00 копійок (пункт 1.4 Іпотечного договору). Статтею 37 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Частиною 2 статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, а порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженому Постановою №1127 від 25.12.2015 року. При цьому державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам. Частиною першою статті 35 Закону України «Про іпотеку передбачено, що у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Згідно з пунктом 57 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв`язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину. Відповідно до пункту 61 цього Порядку для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; документ, що підтверджує наявність факту завершення тридцятиденного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). У наведених правових нормах визначено вичерпний перелік обов`язкових для подання документів та обставин, що мають бути ними підтверджені, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за договором, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, і з огляду на закріплені у статтях 10, 18 Закону № 1952-IV та статті 37 Закону № 898-IV порядок державної реєстрації та коло повноважень державного реєстратора у ході її проведення ця особа приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства. Судом встановлено, що в матеріалах реєстраційної справи міститься вимога про усунення порушень основного зобов`язання та іпотечного договору підготовлена [PERSON] на ім`я [PERSON] від 17.11.2017 року, в якій відсутній стислий зміст порушеного зобов`язання як того вимагає ст. 35 Закону України «Про іпотеку», а суть порушення зобов`язання зводиться виключно до того, що Новий кредитор зазначає, що [PERSON] порушуються умови Кредитного договору без посилання на пункти Кредитного договору, які порушуються Боржником та на суть самого порушення. На вказане звертає увагу також Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області у рішенні від 03.07.2018 року у справі №569/19359/17, яке набрало законної сили, де зазначається, що «Законом України «Про іпотеку» передбачено обов`язок кредитора повідомити боржника та іпотекодавця (якщо це різні особи) про порушення основного зобов`язання або іпотечного договору. Зміст такого повідомлення чітко врегульований ст. 35 Закону України «Про іпотеку». Зокрема, воно обов`язково має містити стислий зміст порушених зобов`язань, вимогу про виконання порушеного зобов`язання в не менш ніж 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання цієї вимоги. Відсутність у цьому повідомленні якоїсь інформації, обумовленої цією статтею Закону може бути розцінене як порушення процесуальної норми під час процедури звернення стягнення на майно та повинно оцінюватись судом лише вразі пред`явлення позову боржником чи іпотекодавцем про визнання неправомірного звернення стягнення на майно». Отже, суд приходить до висновку, що вимога [PERSON] про усунення порушень основного зобов`язання та іпотечного договору, що міститься в матеріалах справи, не відповідає вимогам ст. 35 Закону України «Про іпотеку», що було підставою для відмови державним реєстратором Власенко В.І. у реєстрації права власності на підставі такого документу. Крім того, згідно п. 57 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженого Постановою КМУ №1127 від 25.12.2015 року для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв`язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину. Тобто, виходячи зі змісту цієї норми, заявник [PERSON] повинен був надати також документ, що підтверджує наявність факту виконання певних умов правочину (іпотечного договору) для виникнення на підставі такого договору відповідного речового права (права власності). Відповідно до п.7.1. Іпотечного договору №03кл-07/і від 18.01.2007 року Іпотекодержатель має право звернути стягнення на Предмет іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання Позичальником ( [PERSON] ) основного зобов`язання (Кредитного договору №03кл-07 від 18.01.2007р.) в цілому або в його частині та/або невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем обов`язків, встановлених Іпотечним договором, в цілому або в тій чи іншій їх частині. З дослідженого в судовому засіданні іпотечного договору №03кл-07/і від 18.01.2007 року вбачається, що в ньому містяться посилання на Кредитний договір в частині щодо визначення умов такого договору щодо погашення заборгованості та строків виконання умов такого договору. Проте у самому іпотечному договорі навіть не зазначено кінцевого терміну погашення кредиту. Таким чином, встановити факт існування умов правочину для виникнення підстав щодо набуття права власності на предмет іпотеки можливо лише на підставі самого кредитного договору, додаткових угод та додатків до нього. Проте, як вбачається з матеріалів реєстраційної справи такий кредитний договір державному реєстратору не надавався та аналізу державним реєстратором не піддавався. Натомість в матеріалах реєстраційної справи є довідка, видана АТ «Брокбізнесбанк» про те, що станом на 15.11.2007 року балансова заборгованість перед АТ «Брокбізнесбанк» складає 18966, 45 дол. США, що у гривневому еквіваленті становить 502542.12 грн., з яких: -заборгованість за основною сумою кредиту 13642,48 дол. США; -заборгованість за нарахованими до сплати процентами 5323,97 дол. США. Водночас, виходячи з аналізу змісту вказаної довідки про розмір заборгованості, вбачається, що в ній не зазначено жодних порушень умов кредитного договору чи ж іпотечного договору, оскільки на порушення умов кредитного договору чи іпотечного договору вказувала б наявність «прострочених до сплати» відсотків чи основної суми кредиту, а також наявність пені нарахованої за прострочення сплати платежів та/або ж штрафу. Також суд приходить до висновку, що виходячи з вимог ст. 35 Закону України «Про іпотеку», наявність таких порушень повинна бути зазначена у письмовій вимозі про усунення порушення. Проте, як встановлено судом, зазначена вимога [PERSON] всупереч вимог закону не містить посилань на порушення умов кредитного та/чи іпотечного договору. Таким чином, відсутність у вимозі [PERSON] про усунення порушень основного зобов`язання та іпотечного договору інформації, обумовленої ст. 35 Закону України «Про іпотеку», розцінюється в даному випадку судом як порушення процесуальної норми під час процедури звернення стягнення на нерухоме майно. Отже, суд вважає, що заявник [PERSON] під час процедури звернення стягнення на спірне майно не надав документ, що підтверджує наявність факту виконання певних умов правочину (іпотечного договору) для виникнення на підставі такого договору відповідного речового права (права власності), чим було порушено п. 57 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженого Постановою КМУ №1127 від 25.12.2015 року. Згідно із статтями 4, 10 та 203 ЦК зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України (статті 1, 8 Конституції України). Отже, якщо у законі і договорі по різному урегульовано питання звернення стягнення на предмет іпотеки, то застосовуються вимоги закону. Тому, враховуючи вище вказані норми, підтвердженням отримання Боржником письмової вимоги від Іпотекодержателя, та завершення 30-денного строку з моменту її отримання, має бути повідомлення про вручення поштового відправлення цінним листом з описом вкладення, вручене та оформлене відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року №270, та Порядку пересилання поштових відправлень, затвердженого наказом Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» від 12.05.2006 року №211. З досліджених судом матеріалів справи вбачається, що у матеріалах реєстраційної справи містяться квитанції Укрпошти з штрих-кодовим ідентифікатором (трек-номером) на підтвердження направлення [PERSON] письмової вимоги про усунення порушень. На підтвердження їх отримання надано роздруківки із сайту k2track.com.ua, із якої вбачається, що відправлення за номером 3302305770407 вручене адресату (одержувачу) особисто 27.11.2017 року об`єктом поштового зв`язку ПВПЗ 28 Житомирської з індексом 10428. В той же ж час у матеріалах справи відсутні будь-які докази про те, що [PERSON] проживала чи була зареєстрованою у цей чи інший час у Житомирській області. Допитана в ході судового розгляду справи [PERSON] в якості свідка повідомила, що вона ніколи не проживала та не була зареєстрованою у Житомирській області. При цьому суд відмічає той факт, що місцем проживання та реєстрації відповідача [PERSON] , від імені якого відправлялися дані листи-повідомлення, є саме с. Барвинівка Новоград-Волинського району Житомирської області. Той факт, що вказане поштове відправлення було вручене 27.11.2017 року у с. Барвинівка підтверджується також роздруківкою із сайту «Укрпошти» із розділу «Пошук поштових відправлень» за штрих-кодовим ідентифікатором (трек-номером) 3302305770407. Отже, суд погоджується із доводами позивача, що неотримання [PERSON] таких поштових відправлень підтверджується розгорнутими витягами з сайту https://ukrposhta.ua, згідно яких такі поштові відправлення були отримані відправником ( [PERSON] ) в [ADDRESS] тобто за місцем його проживання 27.11.2017 року ІНДЕКС 10428. Також із дослідженої в судовому засіданні відповіді на адвокатський запит Рівненської дирекції АТ «Укрпошта» від 10.04.2019 року №1101751/229/1 вбачається, що згідно з обліковими даними Укрпошти 18.11.2017 року поштове відправлення за №3302305770407 надійшло на відділення поштового зв`язку 33028. 21.11.2017 року не було вручено. Згідно з обліковими даними Укрпошти 18.11.2017 року поштове відправлення за №3302305770393 надійшло на відділення поштового зв`язку 33028, 20.11.2017 року відправлення не було вручене під час доставки. Отже, із вказаного вбачається, що [PERSON] не отримувала від [PERSON] вимоги про усунення порушення, а такі поштові відправлення були отримані самим відправником [PERSON] при поверненні за зворотньою адресою. У відповідності до п. п. 3.1.2.2 Порядку пересилання поштових відправлень, затвердженого наказом УДППЗ "Укрпошта" від 12.05.2006 N 211 (далі Порядок N 211), про прийняте для пересилання рекомендоване поштове відправлення відправнику видається касовий чек або розрахункова квитанція. Згідно п. п. 3.5.2.3 Порядку N 211, поштові відправлення з повідомленням про вручення вручаються адресатам відповідно до вимог п. 121 Правил надання послуг поштового зв`язку. Після вручення поштового відправлення на зворотному боці бланка повідомлення про вручення у відведених для цього місцях зазначається, коли видане поштове відправлення під розписку одержувача із зазначенням прізвища. У разі видачі поштового відправлення повнолітнім членам сім`ї зазначаються родинні зв`язки (батько, мати, син, донька тощо). Аналогічний порядок вручення поштового відправлення встановлений п. 106 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 року N 270, а саме - під час вручення фізичній особі реєстрованого поштового відправлення, виплати коштів за поштовим переказом з повідомленням про вручення працівник поштового зв`язку на підставі пред`явленого одержувачем документа, що посвідчує особу, зазначає на бланку повідомлення про вручення його прізвище. Отже, після вручення особі поштового відправлення на зворотному боці бланка повідомлення про вручення працівником поштового відділення зазначається прізвище одержувача та відмічається про особисте вручення одержувачу, а у разі видачі поштового відправлення повнолітнім членам сім`ї, вказує прізвище члена сім`ї із зазначенням ступеню родинних зв`язків (батько, мати, син, донька тощо). Проте, як встановлено судом, в матеріалах справи взагалі відсутні будь-які поштові повідомлення, з яких вбачалося б, що [PERSON] отримувала будь-які поштові відправлення від [PERSON] . Більше того, відповідно до п.п. 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення, внутрішні поштові перекази зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження, відправлення "EMS" - 14 календарних днів, міжнародні поштові перекази - відповідно до укладених угод. За письмовою заявою відправника/адресата строк зберігання поштових відправлень, внутрішніх поштових переказів може бути продовжений за додаткову плату до двох місяців з дня надходження до об`єкта поштового зв`язку місця призначення. У разі невручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через п`ять календарних днів з дня надходження листа до об`єкта поштового зв`язку місця призначення із зазначенням причини невручення. Після закінчення встановленого строку зберігання поштові відправлення, поштові перекази повертаються відправнику. Як встановлено судом, із роздруківок із Пошуку поштових відправлень із сайту АТ «Укрпошта», вбачається, що такі поштові відправлення були повернуті вже на 3-й день. Тому суд приходить до висновку, що вказані поштові квитанції не підтверджують факт надсилання та отримання позивачем вищезазначеної вимоги про усунення порушення, в порядку ст. 35 Закону України "Про іпотеку". Також, враховуючи вище наведені норми, суд приходить до висновку, що підтвердженням отримання позивачем письмової вимоги від [PERSON] , яка б пересилалася поштою рекомендованим листом, а отже, й завершення 30-денного строку з моменту її отримання, має бути повідомлення про вручення поштового відправлення, вручене та оформлене відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 року № 270, та Порядку пересилання поштових відправлень, затвердженого наказом Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» від 12 травня 2006 року № 211. Допитана в якості свідка в судовому засіданні позивач [PERSON] також підтвердила, що будь-якої вимоги про усунення порушення зобов`язання від [PERSON] не отримувала. Отже, суд приходить до висновку, що у матеріалах справи відсутні відомості про отримання [PERSON] письмової вимоги від іпотекодержателя про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття на нього права власності, а також інформацію про вартість майна, за якою відбулося зарахування вимог, оскільки ціна набуття права власності на предмет іпотеки є істотною обставиною і повинна погоджуватися з власником майна. При цьому суд вважає, що квитанції, долучені [PERSON] до матеріалів реєстраційних справ є неналежними та недопустимими доказами, оскільки із них не вбачається факт отримання [PERSON] будь-яких документів від [PERSON] , а навпаки, що такі поштові відправлення отримані адресатом с. Барвинівка Житомирської області (поштовий індекс 10428), що свідчить, що такі поштові листи повернулися за місцем проживання відправника - [PERSON] і були вручені саме йому, а не [PERSON] . Водночас із вказаних квитанцій не можливо встановити, чи перебували якісь документи у вказаному поштовому відправленні взагалі і якого змісту. До того ж, розрахунковий документ, зокрема у даній справі фіскальний чек УДППЗ «Укрпошта» підтверджує лише факт надання послуги відділенням поштового зв`язку та не є доказом отримання [PERSON] вимоги в розумінні Закону України «Про іпотеку» та закінчення 30-денного строку, встановленого Законом. Така ж позиція про те, що фіскальний чек про поштове відправлення не є належним доказом персонального повідомлення висвітлена ВГС України у справі №910/12852/16 від 03.06.2017р. Також суд приходить до висновку, що не є належним та допустимим доказом підтвердження наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя, лист про відхилення вимоги, надісланий адвокатом Лук`яновою М.Л. для [PERSON] , оскільки з вказаного документу не вбачається ким і коли було отримано таку вимогу від [PERSON] , а, відповідно, і коли саме закінчився 30-денний строк для її виконання. Відповідно до ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 238 ЦК України представник не може вчиняти правочин, який відповідно до його змісту може бути вчинений лише особисто тією особою, яку він представляє. Згідно із ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики. Так, відповідачі на підтвердження нібито отримання [PERSON] вимоги про усунення порушення зобов`язання також покликаються на лист адвоката Лук`янової М.Л. про відхилення вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та іпотечного договору, до якого додається завірена копія угоди-доручення. Із дослідженої судом угоди-доручення, підписаної 10.03.2017 року між [PERSON] та адвокатом Лук`яновою М.Л., вбачається, що [PERSON] для належного виконання даної угоди доручає адвокату Лук`яновій М.Л. здійснити такі дії, - «представництво моїх інтересів, а також прав та інтересів в усіх судах України будь-яких інстанцій, з усіма правами, які надані законом позивачу, відповідачу, третій особі, захиснику, в тому числі з правом повної або часткової відмови від позовних вимог, зміни підстави або предмету позову, визнання позову, укладення мирової угоди, оскарження рішення, ухвали суду, пред`явлення виконавчого листа до стягнення у відповідному відділі державної виконавчої служби, БТІ незалежно від територіального підпорядкування, представляти мої інтереси в правоохоронних органах, в тому числі в органах прокуратури України, слідчих органах, в органах дізнання та попереднього слідства, у відділі реєстрації актів цивільного стану, в податковій інспекції та поліції, адміністрації, органах виконавчої влади (виконавчими службами) та місцевого самоврядування (реєстраційних палатах незалежно від територіального підпорядкування), в будь-яких органах, установах, підприємствах різних форм власності, а також в усіх, підприємствах, установах, організаціях, незалежно від форм власності та відомчої підпорядкованості та виконувати всі інші юридично значимі дії та підписувати будь-які документи, що пов`язані з виконанням цієї угоди-доручення». Суд в даному випадку погоджується із доводами позивача та його представника, що із вказаної угоди-доручення не вбачається наявність у адвоката Лук`янової М.Л. будь-яких повноважень щодо представництва перед фізичними особами, якою є [PERSON] , що свідчить про те, що [PERSON] для адвоката Лук`янової М.Л. таких повноважень не надавала, в тому числі і щодо отримання від фізичних осіб будь-якої поштової кореспонденції, так і щодо направлення та підписання будь-яких листів, заперечень, відхилень, адресованих фізичним чи фізичній особі тощо. Допитана в якості свідка позивач [PERSON] також пояснила, що угода-доручення, підписана 10.03.2017 року між [PERSON] та адвокатом Лук`яновою М.Л., укладалася ще задовго до виникнення у [PERSON] будь-якого права вимоги до [PERSON] за іпотечними та кредитними договорами, і укладалася лише на ведення адвокатом Лук`яновою М.Л. цивільної справи за позовом ПАТ «Брокбізнесбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, яка на той час перебувала у провадженні Рівненського міського суду Рівненської області. Будь-яких повноважень адвокату Лук`яновій М.Л. щодо представництва її інтересів перед фізичними особами [PERSON] не надавала і на такі дії адвоката не уповноважувала. Дізнавшись про такі дії адвоката Лук`янової М.Л., в тому числі і щодо неповідомлення довірителя про написання та підписання такого листа, ряду позовних заяв, тощо [PERSON] розірвала з нею договірні відносини. Із змісту листа Лук`янової М.Л. від 14.12.2017 року «Про відхилення Вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та іпотечного договору» вбачається, що «20.11.2017 [PERSON] отримала від [PERSON] . Вимогу про усунення порушення основного зобов`язання та іпотечного договору» (далі - Вимога), яка датована 17.11.2017 року». Проте в даному випадку суд погоджується із доводами позивача та його представника про те, що вказані твердження викладені у зазначеному листі про отримання [PERSON] будь-якої поштової кореспонденції, в тому числі і в ті дати, які зазначені у цьому листі, спростовуються матеріалами справи та доводами відповідачів, які покликаються на зовсім інші дати отримання поштової кореспонденції [PERSON] , а також доказами, долученими до матеріалів справи позивачем та її представниками. Відповідно до ст. 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Проте судом встановлено, що в даному випадку [PERSON] жодним чином не схвалила дії адвоката Лук`янової М.Л. щодо написання будь-яких листів для [PERSON] чи отримання від нього будь-яких листів. А фактично, навпаки, дізнавшись про такі дії адвоката Лук`янової М.Л. розірвала з нею договірні відносини по усіх справах. Крім того, суд вважає, що угода-доручення від 10.03.2017 року укладалася сторонами в зовсім іншій справі та не могла ніяким чином передбачати будь-які повноваження перед [PERSON] , оскільки була укладена ще задовго до набуття [PERSON] права вимоги до [PERSON] . Враховуючи вказане, суд погоджується із доводами позивача, що лист Лук`янової М.Л. від 14.12.2017 року «Про відхилення Вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та іпотечного договору» вчинений Лук`яновою М.Л. з перевищенням повноважень та в подальшому не схвалювався [PERSON] . Також Закон України «Про іпотеку» не передбачає можливості надсилання та отримання письмової вимоги іпотекодержателя для іншої особи, відмінної від боржника, як і на підтвердження завершення 30-денного строку подання державному реєстратору листа про відхилення письмової вимоги, підписаний іншою особою, яка не є боржником. Отже, суд приходить до висновку, що в даному випадку вимоги ст. 35 Закону України «Про іпотеку» та ст. 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 щодо надання документа, що підтверджує завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником письмової вимоги іпотекодержателя, не виконано, у зв`язку з чим державний реєстратор Власенко В.І. зобов`язаний був відмовити [PERSON] у вчиненні реєстраційної дії. Суд також вважає безпідставними покликання представника відповідачів на преюдиційні обставини, встановлені в рішенні Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 03.07.2018 року та постанову Житомирського апеляційного суду у справі №569/19359/17, оскільки у вказаних судових рішеннях взагалі відсутні як такі встановлені обставини, на які покликаються відповідачі. Відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку» Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. З матеріалів справи вбачається, що 16 листопада 2017 року ПАТ «Брокбізнесбанк» відступив право вимоги за Іпотечним договором, яким було передано в іпотеку приміщення кафе «Кулішна», яке знаходиться по [ADDRESS] , для [PERSON] в рахунок заборгованості в сумі 502542,12 грн. Згідно зі статтею 12 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Згідно з приписами ст. 3 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності. Частиною 6 ст. 9 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" унормовано, що положення (національні стандарти) оцінки майна є обов`язковими до виконання суб`єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення. Національний стандарт № 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", затверджений постановою КМУ від 10.09.2003 № 1440 є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна. Поняття, що вживаються у цьому Стандарті, використовуються в інших національних стандартах. Даним Стандартом (п. п. 50-55), зокрема, визначені загальні вимоги до проведення незалежної оцінки майна. Національний стандарт № 2 "Оцінка нерухомого майна", затверджений постановою КМУ від 28.10.2004 № 1442, є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки нерухомого майна (нерухомості) суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна та проводять державну експертизу звітів з експертної грошової оцінки земельних ділянок державної та комунальної власності у разі їх продажу. Таким чином, оцінка нерухомого майна має здійснюватись відповідно до Національного стандарту № 2 "Оцінка нерухомого майна" з урахуванням вимог Національного стандарту № 1, яким визначено загальні засади. Так, згідно з приписами п. 50 Національного стандарту №1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав" проведенню незалежної оцінки майна передує підготовчий етап, на якому здійснюється, зокрема, ознайомлення з об`єктом оцінки. Відповідно до п. 51 Національного стандарту №1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", незалежна оцінка майна проводиться у такій послідовності: - укладення договору на проведення оцінки, - ознайомлення з об`єктом оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення оцінки; - ідентифікація об`єкта оцінки та пов`язаних з ним прав, аналіз можливих обмежень та застережень, які можуть супроводжувати процедуру проведення оцінки та використання її результатів; - вибір необхідних методичних підходів, методів та оціночних процедур, що найбільш повно відповідають меті оцінки та обраній базі, визначеним у договорі на проведення оцінки, та їх застосування; - узгодження результатів оцінки, отриманих із застосуванням різних методичних підходів; - складання звіту про оцінку майна та висновку про вартість об`єкта оцінки на дату оцінки; - доопрацювання (актуалізація) звіту та висновку про вартість об`єкта оцінки на нову дату (у разі потреби). Крім того, ст. 11 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" визначено, що замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб`єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах, отримання ним необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення оцінки. Отже, виходячи з наведених норм, незважаючи на вибір експертом методичного підходу оцінки майна (дохідний, порівняльний) підготовці та проведенню незалежної експертизи майна передує, в будь-якому випадку, ознайомлення з об`єктом оцінки шляхом доступу до нього. Тому суд приходить до висновку, що фактичне ознайомлення з майном, яке є предметом оцінки, можливе при доступі оцінювача до цього майна. Зважаючи на характер об`єкта оцінки (нежитлові приміщення кафе «Кулішна»), ознайомлення з таким майном не може відбуватися без обстеження приміщень на дату оцінки та відповідно потребує доступу до них, який має забезпечити боржник. Проте в матеріалах справи відсутні докази огляду приміщень при проведенні оцінки для [PERSON] . При цьому суд приймає до уваги свідчення позивача [PERSON] , яка допитувалася в судовому засіданні в якості свідка, що до неї як власника приміщень на той час з цього приводу ніхто не звертався, дозвіл на огляд приміщень нікому не надавався, ключі від приміщень перебували у її чоловіка та доньки, а огляд в даному випадку спірного майна без відома і згоди власника, враховуючи спірне майно та його склад, виключається, оскільки значна частина приміщень не була загальнодоступною для відвідувачів. Отже, належних та допустимих доказів проведення особистого огляду суб`єктом оціночної діяльності об`єкта оцінки матеріали звіту, доданого до матеріалів справи відповідачами, не містять. Тому суд приходить до висновку, що будь-якої оцінки предмета іпотеки - приміщення кафе « [INFO] », яке знаходиться по [ADDRESS] , [PERSON] у передбаченому Законом України «Про іпотеку» порядку не проводив ні на момент укладення Договору про переуступку права вимоги, ні на момент здійснення реєстрації права власності на нерухоме майно за ним. В той же ж час згідно із Експертним висновком про вартість об`єкта оцінки станом на 14.02.2018 року, що міститься в матеріалах справи, вартість нежитлового приміщення кафе « [INFO] », яке знаходиться по [ADDRESS] , становила 6 461 279,00 грн. Також у матеріалах справи відсутні відомості про вартість майна, за якою відбулося зарахування вимог, оскільки ціна набуття права власності на предмет іпотеки є істотною обставиною і повинна погоджуватися з власником майна. При цьому суд критично оцінює Висновок про вартість майна, виконаний ТОВ «МЕТР-ЕКСПЕРТ» 12 лютого 2018 року, де вказано, що вартість нежитлового приміщення кафе « [INFO] » по [ADDRESS] площею 524,4 кв.м. становить 599 823,00 грн., оскільки з нього не вбачається відомостей про проведення експертом огляду обєкта оцінки. Таким чином, вказаний висновок сам по собі не створює правових наслідків і як наслідок, встановлення обставини відсутності оцінки майна, яка є обов`язковою в окремій правовій процедурі. Крім того, висновок експерта не можна вважати законним виходячи з того, що на момент передачі в іпотеку майна, його ринкова вартість була встановлена на підставі звіту незалежної експертної оцінки від 07 листопада 2006 року, складеного суб`єктом оціночної діяльності ТзОВ «НІКОС Оціночна компанія» і становила 1523430,00 грн. (один мільйон п`ятсот двадцять три тисячі чотириста тридцять гривень) (п.1.3. та п.1.4. Іпотечного договору). Також оціночна вартість предмету іпотеки у розмірі 1935850,00 грн. вказана у п. 1.3 Договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором від 16.11.2017 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ «Брокбізнесбанк». Отже, враховуючи все вище зазначене, суд приходить до висновку, що державний реєстратор Власенко В.І. без документів, передбачених Законом України «Про іпотеку», п. 61 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень та визначених такими, що є обов`язковими, зареєстрував право власності на належне позивачу нерухоме майно за [PERSON] . Таким чином, державний реєстратор Власенко Володимир Іванович Комунального підприємства «Реєстраційний офіс» Бабинської сільської ради Гощанського району Рівненської області допустив ряд порушень при прийняті рішення (індексний номер 39721334 від 16.02.2018р 14:04:37) про реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна, а саме нежитлове приміщення кафе « [INFO] », загальною площею 524,4 кв.м., що розташоване за адресою [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1487742056101, номер запису про право власності 24876724) за [PERSON] , на підставі застереження у Іпотечному договорі №03Кл-07/і від 18.01.2007р., а саме: - провів реєстрацію права власності за іпотекодержателем, який не мав зареєстрованого речового права (іпотеки) на це майно; - провів реєстрацію права власності без отримання від заявника повного пакету документів, необхідного для проведення такої реєстрації. Адже, у вище наведених правових нормах визначено вичерпний перелік обов`язкових для подання документів та обставин, що мають бути ними підтверджені, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за договором, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, і з огляду на закріплені у статтях 10, 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV та статті 37 Закону України «Про іпотеку» № 898-IV порядок державної реєстрації та коло повноважень державного реєстратора у ході її проведення ця особа приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства. Така ж позиція сформована ВС КГС у справі №922/3699/17 від 06.06.2018 року, у Постанові ВП ВС від 23 січня 2019 року у справі № 306/1224/16-ц, Постанові ВП ВС № 914/881/17 від 13.03.2018 та Постанові ВП ВС № 306/2053/16-ц від 20 березня 2019року. Також державний реєстратор не звернув уваги на те, що з укладенням договору про відступлення права вимоги за кредитним договором №03Кл-07 від 18.01.2007 року відбулася заміна кредитодавця-банку, який є фінансовою установою, що має право на здійснення операцій з надання фінансових послуг, на іншу фізичну особу, - [PERSON] , який не віноситься до фінансових установ у розумінні Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», яка може надавати фінансові послуги, у тому числі і у формі факторингу, а тому [PERSON] не може надавати фінансові послуги згідно з наведеними нормами права. Такої позиції також дотримується Велика Палата Верховного Суду в постанові від 11.09.2018р. у справі №909/968/16. Отже, відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням ч. 3 ст. 512, ст. 1054 ЦК України, оскільки для зобов`язань, які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме кредитор - банк або інша фінансова установа, з погодження Національного Банку України. Аналогічної позиції також дотримується Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 16.10.2018 року у справі №923/151/17. Отже, в даному випадку суд приходить до висновку, що позовна вимога про скасування рішення (індексний номер 39721334 від 16.02.2018р 14:04:37) про державну реєстрацію прийняте державним реєстратором Власенко В.І. Комунального підприємства «Реєстраційний офіс» Бабинської сільської ради Гощанського району Рівненської області про реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна, а саме нежитлове приміщення кафе « [INFO] », загальною площею 524,4 кв.м., що розташоване за адресою [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1487742056101, номер запису про право власності 24876724), підлягає до задоволення. Надалі, як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, в той же ж самий день, [PERSON] вказане майно було поділене на підставі висновку щодо технічної можливості поділу часток об`єкту нерухомого майна, про що державним реєстратором Власенко Володимиром Івановичем знову було прийнято рішення (індексний номер рішення 39729629). Так, 16.02.2018 року о 16:33:00 год. Державним реєстратором Власенко Володимиром Івановичем право власності на нежиле приміщення кафе « [INFO] », загальною площею 524,4 кв.м., яке знаходиться по [ADDRESS] , погашено внаслідок поділу об`єкта нерухомого майна. В результаті поділу утворилось два об`єкти нерухомого майна: -Нежитлові приміщення 1-го поверху, загальна площа 329,4 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1488121756101, актуальний номер запису про право власності 24894813), дата та час реєстрації за [PERSON] 16.02.2018 о 16:33:00 год. -Нежитлові приміщення, загальна площа 195 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1488117956101, актуальний номер запису про право власності 24895275), дата та час реєстрації за [PERSON] 16.02.2018 о 16:17:06 год. Після цього право власності на вказані об`єкти нерухомого майна 19.02.2018, тобто на наступний робочий день перейшло від [PERSON] до [PERSON] на підставі договорів купівлі - продажу № 78 та 77 від 19.02.2018. Реєстрація переходу права власності від [PERSON] до [PERSON] на підставі договорів купівлі - продажу № 78 та 77 від 19.02.2018 була здійснена приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Філіповим Миколою Михайловичем. При цьому нотаріусом, як державним реєстратором, також було порушено порядок проведення державної реєстрації, визначений статтею 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», яким передбачено, що державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: - прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; - виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; - встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; - перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; - прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); - відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; - формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; - видача/отримання документів за результатом розгляду заяви. З наведеного вбачається, що реєстрації права власності на нерухоме майно передує прийняття рішення про державну реєстрацію прав. Однак, як вбачається із матеріалів справи, реєструючи право власності на Нежитлові приміщення 1-го поверху, загальна площа 329,4 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1488121756101) Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 39740475 від 19.02.2018 року 10:58:45 год. прийняте на 11 секунд раніше, ніж запис про право власності: 2489481 (дата, час державної реєстрації 19.02.2018 10:58:34 год.), власник - [PERSON] . Реєструючи право власності на Нежитлові приміщення, загальна площа 195 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1488117956101) Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 39740948 від 19.02.2018 11:08.37 год., також прийняте пізніше на 12 секунд, ніж запис про право власності: 24895275 (дата, час державної реєстрації 19.02.2018 11:08:25 год.), власник - [PERSON] . Наведене свідчить про порушення порядку проведення державної реєстрації, визначеного статтею 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». 01 березня 2018 року о 15:54:20 год. право власності на Нежитлові приміщення 1-го поверху, загальною площею 329,4 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна [NUMBER] ) перейшло від [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕСТ СТРОЙ ГРУП», код ЄДРПОУ 41971760. Вказане товариство, яке стало новим власником майна, було створене 01.03.2018 року (засновник - [PERSON] ). 01.03.2018 о 14:51:46 год. право власності на Нежитлові приміщення, загальна площа 195 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1488117956110) перейшло від [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «НОРД ГРУП ПЛЮС», код ЄДРПОУ 41971740. Вказане товариство, яке стало новим власником майна, було створене 01.03.2018 (засновник - [PERSON] ). При цьому, державним реєстратором Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради Данилевич І.Є. також було порушено порядок проведення державної реєстрації, визначений статтею 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»: по цих двох об`єктах право власності було зареєстровано 01.03.2018 року, а рішення про державну реєстрацію було прийнято лише на наступний день - 02.03.2018 року. Також судом встановлено, що перехід права власності відбувся від [PERSON] до юридичних осіб, які були зареєстровані 01.03.2018. Однак, підставою виникнення права власності на об`єкт нерухомості за ТзОВ «ВЕСТ СТРОЙ ГРУП» був Акт приймання - передачі нерухомого майна від 22.02.2018 року, а реєстрація юридичної особи відбулася 01.03.2018 року. Підставою виникнення права власності на об`єкт нерухомості за ТзОВ «НОРД ГРУП ПЛЮС» був Акт приймання - передачі нерухомого майна від 22.02.2018 року, а реєстрація юридичної особи відбулася 01.03.2018 року. Суд при цьому погоджується із доводами позивача, що вказані обставини свідчать про те, що в даному випадку державний реєстратор [PERSON] та відповідачі по справі діяли з метою якнайшвидшого відчуження спірного майна, щоб унеможливити його повернення назад. Отже, враховуючи вказані вище порушення при перереєстрації права власності на спірне майно та те, що первинний запис про реєстрацію права власності за [PERSON] підлягає скасуванню, відповідно, всі наступні записи після нього, вчинені державними реєстраторами, також підлягають скасуванню. Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. У зв`язку з тим, що спірні об`єкти нерухомого майна вибули без відповідного рішення [PERSON] , тобто за відсутності підстав для їх відчуження, позивач згідно ст. 387, 388 ЦК України мав право на їх витребування у відповідачів, які на момент прийняття рішень володіли таким майном. Відповідна правова позиція щодо застосування ст. 388 ЦК України міститься також у постановах Верховного Суду України від 05.10.2016 року №3-604гс16, від 02.11.2016 року №6-2161цс16. Також незважаючи на те, що ТОВ «Норд Груп Плюс» та ТОВ «ВЕСТ СТРОЙ ГРУП» набули спірне нерухоме майно у власність на підставі актів приймання-передачі від 22.02.2018 року, це не є перешкодою для витребування спірного нерухомого майна від останніх за правилами ст. 388 ЦК України, оскільки зазначена норма передбачає право власника, яким є [PERSON] , витребувати майно у набувача, який його придбав за відплатним договором в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати у разі вибуття такого майна з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом, а у випадку якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. У зв`язку з тим, що спірні об`єкти нерухомого майна вибули з володіння позивача не з волі власника ( [PERSON] ), [PERSON] має право на його витребування від ТОВ «Норд Груп Плюс» та ТОВ «ВЕСТ СТРОЙ ГРУП» в усіх випадках. Таким чином, у відповідності до вимог ст.ст. 330, 388 ЦК України право власності на майно, яке було відчужено поза волею власника не набувається добросовісним набувачем, оскільки це майно може бути у нього витребуване. Право власності дійсного власника в такому випадку презюмується і не припиняється із втратою ним цього майна. Відповідний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 11.02.2015 року у справі №6-1цс15. Відповідно до вимог частини 5 статті 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Згідно з статтею 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Наведені положення є реалізацією статті 55 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протправних посягань, а також частини другої статті 124 Конституції України, відповідно до якої юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. До суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється. Тобто, в контексті норми статті 4 Цивільного процесуального кодексу України має значення лише суб`єктивне уявлення особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту Виходячи із вказаного, позивачем вірно було обрано спосіб захисту своїх прав згідно ст.ст. 387 та 388 ЦК України. При цьому враховано також їх ефективність з точки зору ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У п. 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги ст. 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом. Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за ст. 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)). Іншими словами, у кінцевому результаті ефективний засіб повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Тим більше, що пріоритет міжнародного договору за наявності колізій з внутрішнім законодавством надає судам України досить широкі повноваження при обранні джерела права для вирішення конкретного спору. Крім того, недопустимо вважати ТОВ «НОРД ГРУП ПЛЮС» та ТОВ «ВЕСТ СТРОЙ ГРУП» є добросовісними набувачами майна, щодо якого ведеться спір, оскільки майно було внесено до статутного капіталу саме засновником та учасником товариств в той час, коли щодо цього майна та підстав вибуття його з володіння, користування та розпорядження законного власника вже існував спір, було відкрито судові провадження та відкрито кримінальне провадження щодо факту незаконного заволодіння [PERSON] шляхом вчинення шахрайських дій. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст. ст. 77,78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на зазначене, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а тому суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Суд приходить до висновку, що відповідачі не надали до матеріалів справи жодних доказів на підтвердження законності перереєстрації права власності на спірне майно за [PERSON] та його подальших відчужень. Таким чином суд, аналізуючи вище викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, дійшов висновку про підставність та доведеність позовних вимог, що є підставою для їх задоволення. За наведених вище обставин та з підстав, зазначених в позові, з врахуванням наданих суду позивачем доказів в підтвердження наведених у позовній заяві обставин, - позовні вимоги підлягають задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем за подання до суду позовної заяви сплачено судовий збір в розмірі 9 867,20 грн., який у зв`язку із задоволення позовних вимог підлягає стягненню солідарно із відповідачів на користь позивача.

Outcome: approved