Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-18 00:00:00

24 липня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі [PERSON] , від спільного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , які на даний час проживають з нею та перебувають на її утриманні. Позивач зазначає, що тимчасово припинила навчання у Вищому комунальному навчальному закладі "Володимир-Волинський педагогічний коледж ім. А.Ю. Кримського" та на даний час не працює і перебуває у академічній відпустці по догляду за дітьми до трьох років. Позивач зазначає, що відповідач ухиляється від утримання їхніх спільних дітей, не надає необхідної матеріальної допомоги, її пропозицію домовитись про участь в утриманні дітей відповідач залишив без задоволення. Позивач зазначає, що відповідач є працездатним в працездатному віці, на утриманні інших осіб не має, офіційно працює водієм у фізичної особи підприємця [PERSON] за трудовим договором. Позивач посилається на те, що аліменти розприділяються порівну, але вважає, що необхідно враховувати той факт, що навантаження на того з батьків з ким проживають діти і хто займається їх вихованням є набагато більшим, тому вважає, що загальний розмір аліментів на дітей має становити не менше 1/2 частини заробітку (доходу) відповідача. Вважає, що вказаний розмір аліментів буде справедливим, так як вона має інвалідність і для забезпечення належного розвитку дітей не зможе у повній мірі реалізувати своє право на працю і буде вкладати набагато більше коштів в задоволення потреб дітей, ніж відповідач, враховуйчи щоденні витрати, пов`язані з веденням домашнього господарства, турботою про їх здоров`я, навчання, розвиток та вихованням дітей, які перебувають під її постійною цілодобовою опікою. Просить стягувати щомісячно з відповідача [PERSON] в її користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/2 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, для дитини відповідного віку, на кожну дитину, починаючи з дати подання позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Позивач [PERSON] до проведення судового засідання подала до суду письмову заяву, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглянути у її відсутності, позов задовольнити, не заперечує щодо заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином через судовий виклик, про причини неявки в судове засідання не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З`ясувавши обставини справи та дослідивши письмові докази, зокрема копію паспорта та ідентифікаційного коду (а.с.3, 11), довідку голови ОСББ "Тюльпан-НВ" від 11.07.2019 року про склад сім`ї та зареєстрованих (а.с.4), довідку Вищого комунального навчального закладу "Володимир-Волинський педагогічний коледж ім. А.Ю. Кримського" від 12.07.2019 року (а.с.5), копію свідоцтва про шлюб (а.с.6), копії свідоцтв про народження дітей (а.с.7-8), копію трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю від 06.11.2018 року (а.с.9), копію ідентифікаційного коду відповідача (а.с.10), суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не виконує свої обов`язки по утриманню неповнолітніх синів, має постійний дохід, позивач немає можливості сама утримувати неповнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги, перебуває в академічній відпустці, перебуває у відпустці по догляду за дітьми до досягнення ними трьохрічного віку, відповідач є працездатним, на даний час офіційно працюючим, має можливість надавати матеріальну допомогу позивачу в утриманні їхніх синів, тому суд враховуючи матеріальне становище сторін по справі, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, враховуючи те, що позивач фізично не може працювати та забезпечувати дітей належним чином оскільки перебуває у відпустці по догляду за дітьми до досягнення ними трьохрічного віку, приходить до висновку про можливість присудження до стягнення з відповідача в користь позивача аліментів на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/2 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 24 липня 2019 року до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ст.ст.141, 142 ЦПК України, Закону України "Про судовий збір" з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved