Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-12 00:00:00

У листопаді 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Міністерства аграрної політики та продовольства України про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди. Вказує, що з липня 2006 року працював на посаді директора Державного підприємства "Державний інститут проектування підприємств м'ясної та молочної промисловості "Полтавдіпромя'сомолпром", наказом Мінагрополітики та продовольства України звільнений з посади директора у зв'язку з закінченням строку дії контракту від 19.05.2009 року на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України та призначений виконуючим обов'язки директора. Наказом Мінагрополітики та продовольства України від 23.10.2014 року він в період тимчасової непрацездатності під час перебування на стаціонарному лікуванні звільнений з посади виконуючого обов'язки директора Державного підприємства "Державний інститут проектування підприємств м'ясної та молочної промисловості "Полтавдіпромя'сомолпром". Вважає своє звільнення незаконним, просить визнати незаконним та скасувати наказ Міністерства аграрної політики та продовольства України "Про звільнення [PERSON]" № 179-п від 23.10.2014 року, визнати незаконним та скасувати наказ Державного підприємства "Державний інститут проектування підприємств м'ясної та молочної промисловості "Полтавдіпромя'сомолпром" Міністерства аграрної політики та продовольства України № 22 від 30.10.2014 року, поновити [PERSON] на роботі на посаді директора Державного підприємства "Державний інститут проектування підприємств м'ясної та молочної промисловості "Полтавдіпромя'сомолпром", стягнути з Міністерства аграрної політики та продовольства України середній заробіток за час вимушеного прогулу та відшкодувати завдану незаконним звільненням моральну шкоду у розмірі 2000 грн. Ухвалою суду від 16.12.2014 року позовні вимоги [PERSON] про визнання незаконним та скасування наказу Державного підприємства "Державний інститут проектування підприємств м'ясної та молочної промисловості "Полтавдіпромя'сомолпром" Міністерства аграрної політики та продовольства України № 22 від 30.10.2014 року залишено без розгляду. Ухвалами суду від 16.12.2014 року, від 12.01.2015 року до участі в справі в якості третіх осіб залучені Полтавська обласна державна адміністрація, [PERSON]. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] позов підтримали, просили задовольнити в повному обсязі з підстав, наведених в позовній заяві. Представник третьої особи Полтавської обласної державної адміністрації позов підтримала, просила задовольнити. Прокурор прокуратури Ленінського району м. Полтави, діючи в інтересах держави в особі Міністерства аграрної політики та продовольства України, представник третьої особи [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечували, просили відмовити в його задоволенні. Представник відповідача Міністерства аграрної політики та продовольства України, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, до суду не з'явився, про причини неявки не повідомив. Надав суду письмові заперечення на позов, у яких просить в його задоволенні відмовити за безпідставністю. Третя особа [PERSON] до суду не з'явився, надавши заяву з проханням проводити розгляд справи без його участі. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі контракту № 4403 від 19.05.2009 року, укладеного з Міністерством аграрної політики та продовольства України, працював на посаді директора Державного підприємства "Державний інститут проектування підприємств м'ясної та молочної промисловості "Полтавдіпромя'сомолпром" Міністерства аграрної політики та продовольства України. Наказом міністра Міністерства аграрної політики та продовольства України від 05.07.2012 року [PERSON] звільнений з 05.07.2012 року з посади директора Державного підприємства "Державний інститут проектування підприємств м'ясної та молочної промисловості "Полтавдіпромя'сомолпром" у зв'язку з закінченням строку дії контракту від 19.05.2009 року, реєстраційний № 4403? згідно п. 2 ст. 36 КЗпП України. Вказаним же наказом [PERSON] призначений виконуючим обов'язки директора Державного підприємства "Державний інститут проектування підприємств м'ясної та молочної промисловості "Полтавдіпромя'сомолпром". Згідно з наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України № 179-п від 23.10.2014 року виконуючий обов'язки директора Державного підприємства "Державний інститут проектування підприємств м'ясної та молочної промисловості "Полтавдіпромя'сомолпром" [PERSON] звільнений з посади. Відповідно до вказаного наказу, підставою звільнення [PERSON] стала службова записка Департаменту науково-освітнього забезпечення АПВ та розвитку сільських територій від 21.10.2014 року № 18-1-25/559. Як вбачається зі службової записки заступника директора Департаменту науково-освітнього забезпечення АПВ та розвитку сільських територій від 21.10.2014 року № 18-1-25/559, вона складена у зв'язку з тим, що у поточному році при складанні та поданні до Міністерства фінансів плану Державного підприємства "Державний інститут проектування підприємств м'ясної та молочної промисловості "Полтавдіпромя'сомолпром" на 2015 рік керівником підприємства [PERSON] порушено графік подання, встановлений наказом Мінагрополітики України № 192 від 22.05.2014 року. Наказом міністра Міністерства аграрної політики та продовольства України № 180-п від 24.10.2014 року виконуючим обов'язки директора Державного підприємства "Державний інститут проектування підприємств м'ясної та молочної промисловості "Полтавдіпромя'сомолпром" призначений [PERSON], який приступив до виконання обов'язків з 30.11.2014 року на підставі винесеного ним як в.о. директора наказу № 21 від 30.10.2014 року. Відповідно до наказу виконуючого обов'язки директора Державного підприємства "Державний інститут проектування підприємств м'ясної та молочної промисловості "Полтавдіпромя'сомолпром" [PERSON] № 22 від 30.10.2014 року визначено, що враховуючи те, що [PERSON] перебуває на лікарняному бюлетені, вважати днем його звільнення перший день виходу з лікарняного бюлетеня. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] після тимчасової непрацездатності вийшов на роботу, 21.11.2014 року був ознайомлений з наказом про звільнення, проведено його звільнення з посади та повний розрахунок. Трудову книжку позивачу видано не було, зважаючи на те, що вона зберігається в Міністерстві аграрної політики та продовольства України, а не в ДП "Державний інститут проектування підприємств м'ясної та молочної промисловості "Полтавдіпромя'сомолпром". В подальшому на підставі наказу міністра Міністерства аграрної політики та продовольства України № 207-п від 24.11.2014 року на посаду директора Державного підприємства "Державний інститут проектування підприємств м'ясної та молочної промисловості "Полтавдіпромя'сомолпром" призначений [PERSON], з яким в цей же день укладений Контракт на термін з 24.11.2014 року по 23.11.2017 року. Обґрунтовуючи позовні вимоги про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення № 179-п від 23.10.2014 року, поновлення на роботі, позивач послався на те, що його звільнення здійснено з порушенням чинного трудового законодавства, зокрема, положень ст. 40 КЗпП України щодо неможливості звільнення в період тимчасової непрацездатності працівника, а також положень ст. ст. 47, 149 КЗпП України. Вказує, що з 2012 року, тобто більше 2 років він виконував обов'язки директора державного підприємства, незважаючи на те, що з ним не був укладений контракт, проте він фактично був допущений до виконання обов'язків директора. Оскільки чіткого регулювання правового інституту "виконуючий обов'язки" чинне трудове законодавство не містить, вважає, що до трудових відносин може бути застосоване роз'яснення Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати Секретаріату ВЦРПС "Про порядок оплати тимчасового замісництва" № 230/39 від 29.12.1965 року, яким визначено, що призначення працівника виконуючим обов'яжи за вакантною посадою не допускається й можливе на строк не більше двох місяців до затвердження його на цій посаді вищим органом управління. У зв'язку з цим просить поновити його саме на посаду директора підприємства. Згідно ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. В ч. 3 ст. 21 КЗпП України встановлено, що особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України Як передбачено п. 1 "Положення про порядок укладання контракту з керівником підприємства, що є у державній власності, при найманні на роботу", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 березня 1993 р. N 203, відповідно до статті 21 Кодексу законів про працю України контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін, умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору можуть встановлюватись угодою сторін. Відповідно до статті 4 Декрету Кабінету Міністрів України "Про управління майном, що є у загальнодержавній власності" наймання на роботу керівника підприємства, що є у державній власності, здійснюється шляхом укладання з ним контракту. Контракт може бути укладений на термін від 1 до 5 років. Відповідно до п. 4 "Положення про порядок укладання контракту з керівником підприємства, що є у державній власності, при найманні на роботу", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України N 203 від 19 березня 1993 року, наймання на роботу керівника підприємства, що є у державній власності, здійснюється відповідними міністерствами або іншими підвідомчими Кабінету Міністрів України органами виконавчої влади (надалі - органи управління майном). В п. 6 "Положення про порядок укладання контракту з керівником підприємства, що є у державній власності, при найманні на роботу" визначено, що з керівником підприємства, раніше обраним чи призначеним на посаду, також укладається або переукладається контракт. Згідно з п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" № 9 від 06.11.1992 року згідно зі ст.24 КЗпП укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника підприємства,установи, організації чи уповноваженого ним органу. Фактичний допуск до роботи вважається укладенням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота провадилась за розпорядженням чи з відома власника або уповноваженого ним органу. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] працював на посаді директора ДП "Державний інститут проектування підприємств м'ясної та молочної промисловості "Полтавдіпромя'сомолпром". Після закінчення строку дії контракту, укладеного з ним на виконання вимог "Положення про порядок укладання контракту з керівником підприємства, що є у державній власності, при найманні на роботу", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 березня 1993 р. N 203 наказом міністра Міністерства аграрної політики та продовольства України від 05.07.2012 року він був звільнений з посади директора згідно п. 2 ст. 36 КЗпП України й в подальшому контракт з ним Міністерством аграрної політики та продовольства України не укладався. Разом з тим, він був призначений виконуючим обов'язки підприємства, допущений до роботи та з липня 2012 року фактично працював на цій посаді, незважаючи на те, що трудові відносини з ним були оформлені з порушенням чинного законодавства. Відповідно до п. 6 "Положення про порядок укладання контракту з керівником підприємства, що є у державній власності, при найманні на роботу" у разі відмови органу управління майном укласти контракт з керівником підприємства, трудовий договір розривається на підставі пункту 1 статті 40 Кодексу законів про працю України. У разі відмови керівника підприємства укласти контракт, трудовий договір з ним припиняється на підставі пункту 6 статті 36 Кодексу законів про працю України. При цьому, судом достовірно встановлено, що трудові відносин з позивачем припинені не були, позивач [PERSON] усвідомлював той факт, що наказом від 05.07.2012 року був прийнятий на роботу з порушенням вимог чинного законодавства, й роботодавець Міністерство аграрної політики та продовольства України не мав наміру укладати з ним в подальшому контракт, незважаючи на неодноразові звернення позивача з цього питання, проте і про звільнення наказ внесений не був. Правомірність дій відповідача з оформлення трудових відносин з позивачем [PERSON] останнім не оспорювалась, не є предметом його позовних вимог по даній справі та не підлягає оцінці судом при вирішенні питання законності його звільнення. Не викликає сумніву той факт, що наказ Міністерства аграрної політики та продовольства України № 179-п від 23.10.2014 року про звільнення [PERSON] винесений в період його тимчасової непрацездатності. Так, відповідно до листків непрацездатності серії АГО № 030408 та серії АГО № 012485 [PERSON] в період з 20.10.2014 року по 19.11.2014 року перебував на стаціонарному лікуванні та мав приступити до роботи 20.11.2014 року. Наказом в.о. директора Державного підприємства "Державний інститут проектування підприємств м'ясної та молочної промисловості "Полтавдіпромя'сомолпром" [PERSON] № 22 від 30.10.2014 року, виданим у зв'язку з винесенням наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України № 179-п від 23.10.2014 року, прийнято рішення враховуючи те, що [PERSON] перебуває на лікарняному бюлетені, вважати днем його звільнення перший день виходу з лікарняного бюлетеня. З пояснень представника третьої особи директора Державного підприємства "Державний інститут проектування підприємств м'ясної та молочної промисловості "Полтавдіпромя'сомолпром" [PERSON] в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] після тимчасової непрацездатності вийшов на роботу, 21.11.2014 року ознайомлений з наказом про звільнення та проведено його звільнення з посади з проведенням розрахунку на виконання вимог ст. 116 КЗпП України. Позивач [PERSON] в судовому засіданні не підтвердив той факт, що 21.11.2014 року отримав копію наказу про звільнення, з ним проведено повний розрахунок. Встановлені судом обставини дають підстави стверджувати, що датою звільнення позивача [PERSON] являється 21.11.2014 року. Разом з тим, наказ Міністерства аграрної політики та продовольства України № 179-п від 23.10.2014 року про звільнення [PERSON] не містить зазначення підстав його звільнення, як не містить вказаних даних також і винесений на підставі вказаного наказу наказ в.о. директора Державного підприємства "Державний інститут проектування підприємств м'ясної та молочної промисловості "Полтавдіпромя'сомолпром" [PERSON] № 22 від 30.10.2014 року. Представник відповідача Міністерства аграрної політики та продовольства України в судове засідання не з'явився, не повідомивши про причини неявки, з огляду на це суд не мав можливості допитати його та встановити підстави звільнення. З письмових заперечень відповідача вбачається, що звільнення проведено не з підстав порушення позивачем трудової дисципліни, передбачених ст.ст. 40-41 КЗпП України, а з підстав невиконання ним наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України внаслідок невиконання ним своїх обов'язків. При цьому, в запереченнях не зазначено норму статті КЗпП України, за якою проведено звільнення [PERSON] Не вдалось суду отримати вказані вихідні дані також і з трудової книжки позивача. Доказів того, що позивач [PERSON] після звільнення отримав трудову книжку, в ході судового розгляду справи не здобуто. Як пояснив в судовому засіданні представник третіх особи директора Державного підприємства "Державний інститут проектування підприємств м'ясної та молочної промисловості "Полтавдіпромя'сомолпром" [PERSON], трудова книжка [PERSON] на підприємстві відсутня та має зберігатись у роботодавця, яким є Міністерство аграрної політики та продовольства України. Відповідач Міністерство аграрної політики та продовольства України запит суду про надання завіреної належним чином копії трудової книжки проігнорував, проте представник відповідача у письмових запереченнях зазначив про відсутність трудової книжки позивача в Міністерстві, так як на його переконання вона має зберігатись на підприємстві, де він працював керівником. Проте вказані доводи суд вважає непереконливими з огляду на положення п. 4 "Положення про порядок укладання контракту з керівником підприємства, що є у державній власності, при найманні на роботу", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України N 203 від 19 березня 1993 року. Встановлені судом обставини дають підстав стверджувати, що при винесенні наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України № 179-п від 23.10.2014 року про звільнення [PERSON] допущено порушення норм чинного законодавства, а відтак він не може вважатись законним. Твердження про те, що при звільненні позивача недотримані вимоги чинного законодавства щодо погодження звільнення з Полтавською обласною державною адміністрацією, суд вважає безпідставними. Як встановлено в п. 2 "Порядку погодження з Головою Ради міністрів Автономної Республіки Крим, головами місцевих держадміністрацій призначення на посаду та звільнення з посад керівників підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління міністерств, інших центральних органів виконавчої влади", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 818 від 19.10.2013 року, за наявності вакантної посади керівника підприємства та у разі непроведення конкурсу керівник центрального органу виконавчої влади протягом місяця після утворення вакансії подає Голові Ради міністрів Автономної Республіки Крим, голові відповідної місцевої держадміністрації пропозицію щодо погодження призначення на посаду керівника підприємства. Норми цього Порядку розповсюджуються на керівників державних підприємств, а не на осіб, які тимчасово виконують обв'язки керівника, з якими не укладався контракт. Враховуючи те, що трудові відносини з позивачем [PERSON] не були оформлені з дотриманням норм "Положення про порядок укладання контракту з керівником підприємства, що є у державній власності, при найманні на роботу", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України N 203 від 19 березня 1993 року, у Міністерства аграрної політики та продовольства України, на переконання суду, не виникло обов'язку погоджувати звільнення позивача головою Полтавської облдержадміністрації у відповідності з нормами "Порядку погодження з Головою Ради міністрів Автономної Республіки Крим, головами місцевих держадміністрацій призначення на посаду та звільнення з посад керівників підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління міністерств, інших центральних органів виконавчої влади", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 818 від 19.10.2013 року. Як встановлено в ч. 2 ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Вирішуючи питання про поновлення [PERSON] на роботі на посаді директора Державного підприємства "Державний інститут проектування підприємств м'ясної та молочної промисловості "Полтавдіпромя'сомолпром", суд враховує той факт, що на час звільнення він вказану посаду не займав, працював на посаді виконуючого обов'язки директора. Крім того, на час розгляду справи судом на посаду директора Державного підприємства "Державний інститут проектування підприємств м'ясної та молочної промисловості "Полтавдіпромя'сомолпром" наказом міністра Міністерства аграрної політики та продовольства України № 207-п від 24.11.2014 року призначений [PERSON] Призначення [PERSON] на посаду директора державного підприємства проведено з дотриманням вимог чинного законодавства. На виконання п. 2 "Порядку погодження з Головою Ради міністрів Автономної Республіки Крим, головами місцевих держадміністрацій призначення на посаду та звільнення з посад керівників підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління міністерств, інших центральних органів виконавчої влади", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 818 від 19.10.2013 року, Міністерством аграрної політики та продовольства України подано голові Полтавської обласної держадміністрації за вих. № 37-25-4-11/17488 від 13.11.2014 року пропозицію щодо погодження призначення на посаду керівника Державного підприємства "Державний інститут проектування підприємств м'ясної та молочної промисловості "Полтавдіпромя'сомолпром" [PERSON] У відповідь на вказану пропозицію отримано лист № 8180/01-21 від 24.11.2014 року, та оскільки його зміст не містив повідомлення про погодження або вмотивовану відмову у погодженні призначення [PERSON] на посаду, виходячи з норм п. 6 "Порядку погодження з Головою Ради міністрів Автономної Республіки Крим, головами місцевих держадміністрацій призначення на посаду та звільнення з посад керівників підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління міністерств, інших центральних органів виконавчої влади", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 818 від 19.10.2013 року, пропозиція визнана погодженою. Згідно "Положення про порядок укладання контракту з керівником підприємства, що є у державній власності, при найманні на роботу", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 березня 1993 р. N 203, між [PERSON] та Міністерством аграрної політики та продовольства України 24.11.2014 року укладений Контракт на термін з 24.11.2014 року по 23.11.2017 року, на підставі якого видано наказ про прийняття на посаду № 207-п від 24.11.2014 року. Встановлені судом обставини переконливо свідчать про те, що звільнення позивача [PERSON] проведено з порушенням норм трудового законодавства, проте оскільки він на момент звільнення не працював на посаді директора Державного підприємства "Державний інститут проектування підприємств м'ясної та молочної промисловості "Полтавдіпромя'сомолпром", на яку просить його поновити, а лише виконував обов'язки директора і трудові відносин з ним були оформлені з порушенням "Положення про порядок укладання контракту з керівником підприємства, що є у державній власності, при найманні на роботу", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 березня 1993 р. N 203, натомість вказану посаду на час розгляду справи судом у порядку, встановленому чинним законодавством, займає інша особа, позивач працював виконуючим обов'язки директора, суд, виходячи з засад диспозитивності та вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку про неможливість задоволення позову в частині поновлення [PERSON] на посаду директора Державного підприємства "Державний інститут проектування підприємств м'ясної та молочної промисловості "Полтавдіпромя'сомолпром", яку він на час звільнення не займав. Оскільки позовні вимоги [PERSON] про поновлення на роботі судом визнано такими, що не підлягають задоволенню, не можуть бути задоволені також і вимоги позивача про визнання незаконним та скасування наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України № 179-п від 23.10.2014 року про звільнення, незважаючи на те, що при винесенні допущено порушення норм чинного законодавства. За змістом положень ч. 2 ст. 235 КЗпП України рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу приймається органом, який розглядає трудовий спір, одночасно при винесенні рішення про поновлення на роботі. Враховуючи те, що суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог [PERSON] про поновлення на роботі, виходячи з норм ст. 235 КЗпП України, на переконання суду, такими, що не підлягають задоволенню, є і позовні вимоги про стягнення на його користь з відповідача Міністерства аграрної політики та продовольства України середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Разом з тим, позивач [PERSON] в судовому засіданні фактично не обгрунтував в чому виразилась заподіяна йому моральна шкода, з яких міркувань він виходив, визначаючи її розмір, та не надав суду доказів, що підтверджують необхідність відшкодування шкоди саме в сумі 2 тис. грн. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають за недоведеністю. Таким чином, позов [PERSON] не підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed