Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-05 00:00:00

У березні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати за ним у порядку спадкування за законом після смерті його батька [PERSON], який помер [INFO] року, право власності на житловий будинок - "А-1", загальною площею 91,4 м2, житловою площею 52,7 м2, із господарськими будівлями і спорудами: сарай - "Б", погріб - "П", вбиральня - "У", сарай - "В", колонка - "К" та огорожа - "N", що знаходяться за адресою: [ADDRESS], посилаючись на те, що у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом це спадкове майно після смерті батька [PERSON] нотаріальною конторою йому відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на це нерухоме майно. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, у якій зазначав, що позов він підтримує, просить суд розглянути справу за його відсутності. Відповідач Требухівська сільська рада Броварського району Київської області у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, у якій просила розглянути справу за відсутності їхнього представника, позовні вимоги підтримує повністю. Третя особа [PERSON] у судове засідання теж не з'явилася, подала до суду заяву, у якій зазначала, що позов вона підтримує, просила суд розглянути справу за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. За змістом ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У ч. 3 ст. 1268, ч. ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Суд встановив, що [INFO] року у віці 62 років помер батько позивача [PERSON], про що свідчить свідоцтво про його смерть серії [NUMBER]. Заповіту [PERSON] за життя не складав. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [INFO] року [PERSON] є його син [PERSON], позивач, і дружина померлого [PERSON], третя особа у справі, які постійно проживали разом із спадкодавцем до дня смерті за адресою: [ADDRESS]. Із копії спадкової справи № 67/2011 до майна померлого [INFO] року [PERSON] вбачається, що 29 січня 2011 року в установлений законом строк із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті батька та видачу свідоцтва про право на спадщину до Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області звернувся син померлого позивач [PERSON] Також того ж дня, 29 січня 2011 року, дружина померлого третя особа [PERSON] подала до нотаріальної контори заяву про відмову від належної їй частки у спадковому майні після смерті чоловіка. 16 березня 2017 року позивачу [PERSON] як спадкоємцю першої черги за законом майна померлого батька [PERSON] зазначеною нотаріальною конторою видано свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,1500 га, надану для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташовану у [ADDRESS], та земельну ділянку площею 0,1000 га, надану для ведення особистого селянського господарства, розташовану у [ADDRESS]. Судом встановлено, що на день смерті спадкодавцю [PERSON], крім зазначеного вище спадкового майна, належав ще спірний житловий будинок, позначений на плані "А-1", загальною площею 91,4 м2, житловою площею 52,7 м2, із господарськими будівлями і спорудами: сарай - "Б", погріб - "П", вбиральня - "У", сарай - "В", колонка - "К" та огорожа - "N", що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Факт належності померлому [PERSON] цього нерухомого майна підтверджується технічним паспортом на вказаний житловий будинок, інвентаризаційний номер 162; випискою із погосподарської книги № 177 Требухівської сільської ради Броварського району Київської області за 2006-2010 роки, особовий рахунок № 158; довідками Требухівської сільської ради від 09 березня 2017 року № 288 і від 21 березня 2017 року № 543, відповідно до яких [PERSON] значився власником житлового будинку у [ADDRESS], побудованого у 1983 році, у якому він постійно проживав до дня смерті. За повідомленням Комунального підприємства Київської обласної ради "Лівобережне бюро технічної інвентаризації" від 07 березня 2017 року за вих № 120901 інформація про реєстрацію права власності на зазначений житловий будинок відсутня. Листом від 16 березня 2017 року за вих. № 952/02-14 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірний спадковий житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами після смерті батька [PERSON] Броварською районною державною нотаріальною конторою Київської області позивачу [PERSON] відмовлено, оскільки правовстановлюючі документи на це нерухоме майно відсутні. Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У ст. 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав є визнання права. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті батька [PERSON], якому на день смерті належав спірний житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами, зареєстрований та проживає у цьому спадковому будинку, суд дійшов висновку, що позов ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved