Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з вказаною позовною заявою, в якій просить визнати за ним право власності на спадкове майно після смерті його батька [PERSON], померлого 21 серпня 2014 року, а саме на: - 34/100 частки квартири № 25 в житловому будинку № 31 по вул. В. Терешкової, м. Донецьк; - частку у розмірі 60 % в статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «Лігатранс»; - частку у розмірі 70 % в статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «Красногорівське ремонтно-будівельне підприємство». Відповідно до ч. 1 ст. 114 ЦПК України спори, що виникають з приводу нерухомого майна, предявляються за місцем знаходження майна або основної його частини. Так, нерухоме майно, з приводу якого виник спір, розташоване в Кіровському районі м. Донецька. Відповідно з Законом України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції" № 1632-VII від 12.08.2014 р., Розпорядженням Голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06.04.2014 р. № 27/0/38-14 Красноармійським міськрайонним судом Донецької області здійснюється розгляд справ підсудних Кіровському районному суду м. Донецька, роботу якого припинено з причини проведення бойових дій на території розташування будівлі суду.\~\~\~\~ Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Позивач [PERSON] є сином [PERSON], померлого 18 серпня 2014 року, після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме частки квартири № 25 за адресою: м. Донецьк, вул. В. Терешкової, буд. 31; частки в статутних капіталах ТОВ «Лігатранс», ТОВ «Красногорівське ремонтно-будівельне підприємство». Будучи спадкоємцем за законом першої черги, позивач в порядку ст. 1269 ЦК України прийняв спадщину шляхом подачі відповідної заяви до приватного нотаріуса [PERSON] нотаріального округу. За спливом шестимісячного строку, [PERSON] подав заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину. В видачі свідоцтва позивачу відмовлено з причини відсутності доступу приватного нотаріуса до Єдиних та Державних реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України в силу дії Наказу Міністерства юстиції України № 953/5 від 17.06.2014 року «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції». Захист майнових прав [PERSON] можливий лише в судовому порядку. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, в порядку ст. 158 ЦПК України, надіслав на адресу суду письмове клопотання про розгляд справи в його відсутність, при чому позовні вимоги підтримані, інших доказів на обґрунтування заявлених вимог позивач не надає, будь-яких клопотань та заяв не заявляє. Представник відповідача [PERSON] міської ради у судові засідання призначені на 19 лютого 2016 року, 17 березня 2016 року не зявився, про причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи у його відсутність не подавав, тому відповідно до п. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів за відсутності осіб, які беруть участь у справі та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, належно зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, оцінки їх доводів і наданих ними доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено наступні факти та відповідні правовідносини. [PERSON] є сином [PERSON] (родинні відносини підтверджено свідоцтвом про народження серії V-НО № 442279, видане 19.08.1983 року відділом РАЦС Куйбишевського району м. Донецька). 18 серпня 2014 року [PERSON] помер (підтверджено свідоцтвом про смерть серії ІІ-ЖТ № 887535, видане управлінням РАЦС адміністрації центрального округу м. Курська Російської Федерації з довідкою про смерть № 3515, виданою 21.08.2014 року), в силу ч. 1 ст. 1220 ЦК України, після його смерті відкрилася спадщина. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З матеріалів справи вбачається, що спадкове майно після смерті [PERSON] складається з: - 34/100 частки трикімнатної квартири № 25 загальною площею 67,3 кв.м., житловою площею 43.7 кв.м., розташованої за адресою: Донецька область, м. Донецьк, вул. Валентини Терешкової, буд. 31 (належить спадкодавцеві на підставі свідоцтва про право власності (дублікат) № 95/5440, видане 03.08.2007 року Управлінням комунальних ресурсів [PERSON] міської ради, при цьому КП «Бюро технічної інвентаризації м. Донецька» 18.10.2007 р. сформовано витяг № 16327368 про реєстрацію права власності на нерухоме майно); - 60 % частки, що у грошовому вираженні складає 600,00 гривень, статутного капіталу товариства з обмеженою відповідальністю «Лігатранс» (належність спадкодавцеві підтверджено статутом, затвердженим 01.04.2011 р., нотаріально посвідченим, при цьому реєстраційною службою Мар'їнської державної адміністрації проведено реєстрацію юридичної особи); - 70 % частки, що грошовому вираженні складає 2450,00 гривень, статутного капіталу товариства з обмеженою відповідальністю «Красногорівське ремонтно-будівельне підприємство» (належність спадкодавцеві підтверджено статутом, затвердженим 20.05.2010 р., нотаріально посвідченим, при цьому реєстраційною службою Мар'їнської державної адміністрації проведено реєстрацію юридичної особи). Згідно статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. [PERSON] за життя не скористався наданим ст. 1234 ЦК України правом на залишення заповіту, тому спадкування здійснюється за законом. Згідно ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. З матеріалів справи встановлено, що спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON] (родинні відносини підтверджено штампом в паспорті про сімейний стан, свідоцтвом про укладення шлюбі серії ІІІ-НО № 457055) та син [PERSON] (родинні відносини підтверджено свідоцтвом про народження серії V-НО № 442279). Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Статтями 1268, 1269 ЦК України визначено порядок прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. З положень ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вбачається, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. 9 жовтня 2014 року [PERSON] подав приватному нотаріусу [PERSON] міського нотаріального округу заяву про прийняття спадщини. Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 38586501 від 09.10.2014 року за спадкодавцем [PERSON] заведено спадкову справу № 19/2014. Згідно ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, заява подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. 10 жовтня 2014 року [PERSON] подала приватному нотаріусу [PERSON] міського нотаріального округу заяву про відмову від належної частки спадщини після смерті чоловіка [PERSON] на користь сина спадкодавця [PERSON] Згідно ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщини, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Реалізуючи вказані правові норми [PERSON] 10 вересня 2015 року подав заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON]. 10 вересня 2015 року приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] прийнято постанову про відмову в здійсненні нотаріальної дії, а саме видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину. В постанові про відмову в здійсненні нотаріальної дії від 10.09.2015 року вказано, що за спадковою справою № 19/2014 від 09.10.2014 року були зроблені необхідні та достатні запити щодо прав власності на нерухоме майно, заборон або обтяжень, витребувані із КП «БТІ м. Донецька», тобто зібрані достатньо відомостей для видачі свідоцтва про право власності за законом після смерті спадкодавця [PERSON], померлого 18 серпня 2014 року. Разом з тим, вчинення нотаріальної дії є неможливим з причини тимчасового припинення доступу приватного нотаріуса до Єдиних та Державних реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України. Так, дійсно 17 червня 2014 року наказом Міністерства юстиції України "Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції" до закінчення антитерористичної операції на сході України тимчасово призупинено доступ нотаріусів (приватних, державних) до Єдиних та Державних реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України, а саме: Державного реєстру обтяжень рухомого майна, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Спадкового реєстру, Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів, Єдиного реєстру довіреностей, Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, Державного реєстру актів цивільного стану громадян, Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні правопорушення. При цьому, пунктом 2 вказаного наказу встановлено, що нотаріальні дії та державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, яке розташоване на території, зокрема м. Донецька, здійснюють відповідно державні реєстратори речових прав на нерухоме майно органів державної реєстрації прав і приватні та державні нотаріуси інших районів Луганської та Донецької областей відповідно до законодавства. Порядок реєстрації деяких спадкових справ у Спадковому реєстрі затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2015 року № 210. Звернення позивача [PERSON] до нотаріуса будь-яких інших районів Донецької області, в яких їх діяльність не обмежена, - не можливе. Так, відповідно до пп. 2.1. п. 2 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Мін'юсту України від 22.02.2012 року від 296/5 спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої першої заяви про прийняття спадщини. Номер в спадковій справі присвоюється один раз. Як передбачено пп. 2.7. п. 2 глави 10 розділу II Порядку, при встановленні факту одночасного відкриття декількох спадкових справ, спадкові справи, відкриті з порушенням вимог статті 1221 ЦК України, повинні бути передані за належністю нотаріусу, до компетенції якого входить ведення цієї спадкової справи. Вказане свідчить, що видача свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] можлива лише приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON]. За встановленими судом відомостями з Єдиного реєстру нотаріусів, - приватний нотаріус [PERSON], номер свідоцтва 2725, здійснила перереєстрацію та виїхала на територію, підконтрольну Україні, здійснює діяльність за адресою: 01015, м. Київ, вул. Цитадельна, буд. 6/8. Вказане свідчить про відсутність обмежень у нотаріуса, яким відкрито спадкову справу, в доступі до Єдиних та Державних реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України. Тому причина зазначена в постанові про відмову в здійсненні нотаріальної дії є необґрунтованою. Відповідно до положень ст. 34 Закону України "Про нотаріат" видача свідоцтва про право на спадщину здійснюється державними нотаріальними конторами. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Крім того, як відзначено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», судам слід звернути увагу на наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Тобто, цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні виникає, якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. На думку суду, обґрунтування в постанові про відмову в здійсненні нотаріальної дії від 10.09.2015 року неможливості видати позивачу свідоцтва про право на спадщину є формальним, оскільки під час розгляду справи встановлено, що приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON], якою відкрито спадкову справу, перереєстровано з району проведення антитерористичної операції очолювану нотаріальну контору до м. Києва, що вказує на не розповсюдження на її діяльність тимчасового припинення доступу до Єдиних та Державних реєстрів інформаційної системи. Крім того, суд вказує, що цивільний процес за загальним правилом відкривається у зв'язку з виникненням спору між різними учасниками матеріально-правових відносин. У кожній цивільній справі є дві сторони - позивач і відповідач. Позивач - це особа, на захист порушених, оспорюваних, невизнаних суб'єктивних прав, свобод та охоронюваних законом інтересів якої відкривається провадження у справі в суді. Відповідач - це особа, яка вступає у процес або притягується судом до участі у справі за вказівкою і вимогою позивача за порушення, невизнання або оспорення його прав. При цьому слід зазначити, що порушення прав позивача з боку відповідача - це лише припущення позивача, яке проходить всебічну перевірку судом під час розгляду справи. Виходячи із загальних засад діючого цивільного процесуального законодавства, позов у матеріальному змісті - це вимога до суду, яка стосується тих претензій, які пред'являються до особи, яка порушує або оспорює права позивача. В позові особи, яка звертається до суду, у встановленій процесуальній формі викладаються всі обставини справи та матеріальні і процесуальні прохання, які вона вважає необхідними для захисту її прав і розгляду справи. Отже, йдеться не просто про захист матеріального права як такого, а саме про те, що право порушене, оспорене чи невизнане, бо само по собі без правопорушення і спору між особами воно не потребує судового захисту. Під час розгляду справи, доказів того, що [PERSON] міською радою якимось чином порушено, не визнано або оспорено права позивача [PERSON] суду не надано. Зазначивши мотиви, за яким позовні вимоги не підлягають задоволенню, суд, виходячи з положень ст.ст. 10, 214, 215 ЦПК України, сприяючи всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, вважає за потрібне розяснити [PERSON], що захист його прав на спадкове майно може бути проведено в спосіб звернення до суду за правилами позовного провадження з позовною заявою про неправомірність відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину. Так, Главою 89 Цивільного кодексу України «Оформлення права на спадщину» не передбачено визнання в судовому порядку права власності на спадкове майно. Видача свідоцтв про право на спадщину є виключною компетенцією державних нотаріальних контор. Тільки після отримання свідоцтва про право на спадщину, особа яка вважає, що її права порушені може оскаржити свідоцтво в порядку передбаченому ст. ст. 1300, 1301 ЦК України. У разі ж незгоди з діями нотаріуса пов'язаними з відмовою в видачі свідоцтва про право власності на спадщину особа яка вважає, що її права порушені, вправі звернутися з позовом до нотаріуса. На підставі ст. ст. 1220, 1221, 1222, 1261, 1268 1270, 1297 ЦК України, Закону України «Про нотаріат»,

Outcome: dismissed