Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-15 00:00:00

Позивач звернувся до Білокуракинського районного суду Луганської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 31.01.2014 року між кредитною спілкою «Імперіал ЛТД» та [PERSON] був укладений договір кредитної лінії № 298бк, згідно якого КС «Імперіал ЛТД» надала Відповідачу кредит у розмірі 3270,00 грн.. Кредит було надано на умовах строковості, зворотності та цільового використання. Плата за користування кредитом відповідно до п. 3.1 становить 70% річних від загальної суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Строк дії договору становить 12 фактичних місяці від дати отримання відповідачем кредиту та діє до повного виконання зобов`язань відповідачем. 01.08.2018 року між КС «Імперіал ЛТД» та [PERSON] був укладений договір відступлення права вимоги, згідно якого до [PERSON] перейшло право вимоги за кредитним договором № 298бк, укладеним між КС «Імперіал ЛТД» та [PERSON] .. Відповідач [PERSON] свої зобов`язання належним чином не виконувала, у зв`язку з чим станом на 01.08.2018 року за кредитним договором 298бк утворилася заборгованість в сумі 4780,23 грн., яка складається з: 1446,80 грн. - заборгованість за кредитом; 3333,43 грн. - заборгованість зі сплати відсотків. У зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість. Позивач в судове засідання не з`явилася. Представник позивача в судове засідання не з`явився, попередньо надав до суду заяву про розгляд справи без його участі та без участі позивача. Відповідач в судове засідання 01.11.2018, 02.01.2019, 27.02.2019, 23.04.2019, 11.06.2019, 16.07.2019 року не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином на підставі п.19 Перехідних Положень ЦПК України та Законів України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" та "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції" через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Причин неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи без її участі до суду не надходило. 16.07.2019 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази кожен окремо та в їх сукупності, вважає, що позов [PERSON] не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 31.01.2014 року між кредитною спілкою «Імперіал ЛТД» та [PERSON] був укладений договір кредитної лінії № 298бк, згідно якого КС «Імперіал ЛТД» надала Відповідачу кредит у розмірі 3270,00 грн.. Кредит було надано на умовах строковості, зворотності та цільового використання. Плата за користування кредитом відповідно до п. 3.1 становить 70% річних від загальної суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Строк дії договору становить 12 місяця від дати отримання кредиту (а.с.3-4). 01.08.2018 року між КС «Імперіал ЛТД» та [PERSON] був укладений договір відступлення права вимоги, згідно якого до [PERSON] перейшло право вимоги за кредитним договором № 298бк укладеним між КС «Імперіал ЛТД» та [PERSON] (а.с.29). Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Сторонами в зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України). Законодавство також передбачає порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) в зобов`язанні. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України). При цьому слід враховувати, що у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. Статтею 1054 ЦК України визначено перелік осіб, які можуть бути кредитодавцями в кредитних правовідносинах. Такими є банк або інша фінансова установа. Цей перелік є вичерпним. У пункті 1 частини першої статті 1 Закону України від 12 липня 2001 року № 2664-III «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», вказано, що фінансова установа - це юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг. З наведених норм права вбачається, що фізична особа, у будь-якому статусі, не наділена правом надавати фінансові послуги, оскільки такі надаються лише або спеціалізованими установами, якими є банки, або іншими установами які мають право на здійснення фінансових операцій, та внесені до реєстру фінансових установ. Отже, відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням частини 3 статті 512 та статті 1054 ЦК України, оскільки для зобов`язань які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме, кредитор - банк або інша фінансова установа. Саме така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 року по справі № 14-222цс18. Згідно ч.6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] не має права вимоги за кредитним договором № 298бк, укладеними між КС «Імперіал ЛТД» та [PERSON] , а тому в задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, судовий збір у розмірі 704,80 грн. компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed