Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся [PERSON] з позовом до АТ «Дельта Банк» про визнання дій протиправними та повернення коштів. Позовну заяву мотивовано тим, що 11.10.2010 року позивач уклав договір з АТ «Дельта Банк» на відкриття поточного рахунку № 26209700007911, ощадна картка №1 в національній валюті з видачею спеціального платіжного засобу у вигляді платіжної картки [NUMBER]. 11.02.2015 року позивач звернувся з письмовою заявою до відповідача з вимогою закрити рахунок та видати кошти які знаходяться на рахунку у розмірі 1379, 88 коп. Грошові кошти не повернули, аргументуючи відсутністю коштів, також відмовились надавати виписку по рахунку. Наведене змусило позивача звернутись до суду з даним позовом, в якому просив суд визнати протиправною відмову банку в закритті рахунку, стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 1379, 92 грн. та 115 грн. упущеної вигоди. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав за обставин викладених в позові, просив суд позов задовольнити. Представник відповідача Горобець Д.Г. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав суду письмові заперечення, зазначивши, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015 № 150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк", згідно з яким з 03.03.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк". Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Згідно ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за заявою осіб, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тобто кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Між сторонами виникли правовідносини в сфері договірних зобов'язань, а саме з договору банківського рахунку фізичної особи. При розгляді справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 11.10.2010 року позивач уклав договір з АТ «Дельта Банк» на відкриття поточного рахунку № 262097000079111 в національній валюті з видачею спеціального платіжного засобу у вигляді платіжної картки [NUMBER] (а.с.3). 11.02.2015 року позивач звернувся з письмовою заявою до відповідача з вимогою закрити рахунок та видати кошти, які знаходяться на рахунку у розмірі 1379, 88 коп. (а.с.4). На день розгляду справи, відповідач не виконав вимоги позивача щодо повернення коштів з банківського рахунку. Відповідно до п.3.1.1 договору про банківський рахунок банк зобов'язується своєчасно здійснювати розрахункові операції та інші операції відповідно до чинного законодавства України та умов договору. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог ч.1 ст. 1075 ЦК України договір банківського рахунку розривається за заявою клієнта у будь - який час. Залишок грошових коштів на рахунку видається клієнтові або за його вказівкою перераховується на інший рахунок в строки і в порядку встановлених банківськими правилами. В матеріалах справи міститься заява [PERSON] від 11.02.2015 року про закриття рахунку (а.с.4) Враховуючи викладене вище, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги щодо визнання дій АТ «Дельта Банк» протиправними у відмові в закритті рахунку та видачі коштів в сумі 1379, 92 грн. підлягають до задоволення. Вимога позивача, щодо стягнення 115 грн. упущеної вигоди не підлягає до задоволення, оскільки позивач не довів факту понесення ним збитків у формі упущеної вигоди. На підставі ст.ст. 4,22,1075 ЦК України та

Outcome: partial