Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою в якій просить встановити факт проживання однією сім`єю в с. Гандрабури , Ананьївського району, Одеської області з 1993 року по [INFO] із [PERSON] , тобто більше п`яти років з дня відкриття спадщини. Після смерті останньої відкрилась спадщина. Спадкодавець має право на земельну частку (пай), котра знаходиться на території Гандрабурівської сільської ради Ананьївського району Одеської області, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , виданою Ананьївською районною державною адміністрацією Одеської області 24 квітня 1997 року. Заповіту стосовно розпорядження своїм майном [PERSON] не залишила. Заявник, як спадкоємець за законом четвертої черги звернувся до приватного нотаріусу Ананьївського нотаріального округу Воробйова А.О., з приводу оформлення спадщини за законом після смерті - [PERSON] , однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно в зв`язку з тим, що не має можливості встановити факт родинних відносин та рекомендовано звернутися з заявою до суду. Заявник вважає себе спадкодавцем померлої за законом четвертої черги, оскільки проживав з нею однією сім`єю з 1993 року по день її смерті. Зазначає, що вони мешкали спільно, сумісно, в одному домогосподарстві, однією сім`єю. У [PERSON] , крім заявника нікого не залишилось з рідних та близьких, так як вона мала доволі поважний вік, він наглядав за нею, надавав допомогу в фізичному плані, оскільки в силу захворювання хронічною ішемічною хворобою серця вона самостійно була неспроможна в повній мірі піклуватися про себе. Вказує, що джерелом їхнього існування на той час були прибутки від ведення їхнього спільного домашнього господарства та пенсія за віком, яку отримувала [PERSON] , тому у них був спільний бюджет, при цьому, вони спільно купували ліки, одяг, продукти харчування, спільно вирішували усі найважливіші сімейні питання, дбали один про одного. [PERSON] зі свого боку, разом з [PERSON] займалась веденням їхнього спільного домашнього господарства, якщо це дозволяв її стан здоров`я. Заявник зазначає, що він з померлою [PERSON] прожив однією сім`єю близько семи років. На даний час документально не прослідковується родинна лінія з померлою, але вважає, що в даному випадку він може претендувати на спадкове майно [PERSON] , як спадкоємець четвертої черги за законом, оскільки проживав з нею однією сім`єю з 1993 року по [INFO] , тобто більше п`яти років до дня відкриття спадщини, в зв`язку з чим просить задовольнити заявлені вимоги. В судовому засіданні, під час розгляду справи заявник, вимоги викладені в заяві підтримав в повному обсязі, зазначив, що спадкодавець проживала по сусідству, родичів не мала, дружила з його матір`ю, після смерті мати заявника, він продовжив доглядати за покійною [PERSON] Зі слів заявника [PERSON] вбачається, що він проживав з покійною [PERSON] з 1993 року по день її смерті. Після її смерті залишилась спадщина, однак через те що відсутні підтверджуючі документи, які б підтвердили факт сумісного проживання однією сім`єю він не може увійти в коло спадкоємців для успадкування майна [PERSON] , як спадкоємець четвертої черги за законом. Вказує, що всі сусіди знали, що спадкодавець проживала з ним разом та можуть підтвердити цей факт, однак жодного документу, який би доводив такий факт немає, лише свідки можуть підтвердити та просить суд встановити факт його проживання однією сім`єю із [PERSON] , яка померла [INFO] . Представник заінтересованої особи Гандрабурівської сільської ради Ананьївського району Одеської області, діюча на підставі довіреності (а.с.37) в судовому засіданні, під час розгляду справи пояснила, що вимоги викладені в заяві визнає повністю та не заперечує проти задоволення заяви [PERSON] .. Також представник заінтересованої особи пояснила, що Гандрабурівська сільська рада Ананьївського району Одеської області надала заявнику довідку, що [PERSON] була зареєстрована та проживала по день смерті в с . Гандрабури, Ананьївського району Одеської області , також пояснила, що при спілкуванні зі свідками підтвердився факт, що покійна проживала по сусідству з [PERSON] та немала родичів. Представник [PERSON] , повідомила, що зі слів заявника їй відомо, що вони проживали разом з 1993 року. Суд, взявши до уваги пояснення заявника, представника заінтересованої особи, допитавши свідків, вивчивши та перевіривши матеріали справи, прийшов до висновку, що заявлені вимоги заявника підлягають задоволенню з наступних підстав. Свідок [PERSON] в судовому засіданні, під час розгляду справи, пояснив, що заявника знає дуже добре, оскільки він проживав по сусідству з [PERSON] та покійною [PERSON]. Вказує, що пам`ятає як заявник зі своєю матір`ю доглядали та допомагали [PERSON]. Такий висновок він зробив з власних спостережень, а саме з того, що вони завжди проживали разом. Свідок [PERSON] в судовому засіданні, під час розгляду справи пояснив, що пам`ятає [PERSON] , так як вона та заявник проживали з ним по сусідству. Зазначає, що пам`ятає, як заявник весь час допомагав останній, так як в неї окрім нього з близьких не було. Крім того, судом установлено, що згідно копії паспорту заявник - [PERSON] , [INFO] , уродженець с. Гандрабури, Ананьївського району Одеської області, зареєстрований та мешкає в с. Ананьїв, Перша дільниця, Ананьївського району Одеської області (а.с.5-6). Згідно копії свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] (а.с.8). Згідно копії довідки №773, виданою 11 квітня 2019 року Гандрабурівської сільської радої Ананьївського району Одеської област, дійсно гр-ка [PERSON] , 1915 року народження постійно проживала та була зареєстрована до дня своєї смерті - [INFO] , за адресою: с. Гандрабури , Ананьївський район , Одеська область (а.с. 14). Відповідно до копії акту щодо встановлення факту фактичного проживання особи з померлим на день смерті однією сім`єю, який виданий 08 квітня 2019 року Гандрабурівською сільською радою Ананьївського району Одеської області, вбачається, що [PERSON] дійсно проживав однією сім`єю та вів спільне господарство з [PERSON] в с. Гандрабури, Ананьївського району Одеської області з 1993 року та по день смерті останньої, тобто до [INFO] (а.с. 10). Встановлено також, що відповідно до копії сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , що виданий Ананьївською районною державною адміністрацією Одеської області 24 квітня 1997 року на підставі рішення Ананьївської районної державної адміністрації від 06 серпня 1996 року №245 на ім`я [PERSON] , яка на праві власності має земельну частку (пай), розміром 2,50 в умовних кадастрових гектарах, яка перебуває у колективній власності КСП «Гандрабури»» та розташована на території с.Гандрабури, Ананьївського району, Одеської області (а.с.9). Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), виданою 11 квітня 2019 року за №55820461 приватним нотаріусом Ананьївського районного нотаріального округу Воробйовим А.О., вбачається, що спадкова справа на майно померлої [PERSON] , яка померла [INFO] не заводилася (а.с. 11). Встановлено, що відсутні будь-які відомості щодо залишення заповіту [PERSON] на своє майно, про що свідчить Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), №55820493, виданою 11 квітня 2019 року приватним нотаріусом Ананьївського районного нотаріального округу Воробйовим А.О. (а.с.12). Приватний нотаріус Ананьївського районного нотаріального округу Одеської області Воробйов А.О., відмовив заявнику у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно [PERSON] , у зв`язку з тим, що неможливо встановити факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , тому заявнику рекомендовано звернутися до суду (а.с. 13). Згідно із ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно із ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1258 Цивільного кодексу України за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу. Згідно із ст. 1261 Цивільного кодексу України першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1264 Цивільного кодексу України четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" N 7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. У пункті 21 вище вказаної Постанови зазначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини, і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також: інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із "подружжя", свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 р. за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства. Згідно вимог ч. 4 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того, з ким людина має проживати однією сім`єю, за винятком лише певних обмежень, які сформульовані у статті 3 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України: Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України : 1. Суд розглядає справи про встановлення факту, що має юридичне значення: родинних відносин між фізичними особами; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; та інше. 2. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Враховуючи те, що встановлення факту породить для заявника певні юридичні наслідки (можливість оформлення права на спадщину) та іншого шляху для підтвердження даного факту не існує, на підставі зібраних у справі та досліджених доказів, суд вважає доведеним той факт, що [PERSON] проживав однією сім`єю із спадкодавцем [PERSON] , а тому вважає за необхідне заяву задовольнити.

Outcome: approved