Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до ТзОВ "Ковельрембуд", треті особи: виконавчий комітет Ковельської міської ради та реєстраційна служба Ковельського МРУЮ у Волинській області, про визнання права власності. На обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що він все своє життя пропрацював в Товаристві з обмеженою відповідальністю "Ковельрембуд" на різних роботах і посадах, однак, не отримував своєчасно заробітну плату. Виниклу заборгованість йому запропонували погасити за рахунок майна підприємства та йому запропонували придбати у власність приміщення розчинно-бетонного вузла і арматурного цеху. Він знав, що цей цех пропрацював приблизно два роки, а далі не був задіяний через відсутність замовлень. За результатами торгів він придбав у власність бетонний цех, однак, коли звернувся для реєстрації своїх прав на це приміщення, то йому повідомили, що він придбав не приміщення, а тільки будівельні матеріали. Він вважає, що він придбав діючий цех, тому має право на придбане приміщення, а не будівельні матеріали. Просить визнати за ним право власності на розчинно-бетонний вузол, що знаходиться за адресою [ADDRESS]. У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позивачем вимоги за підставами вказаними у позові, просить їх задовольнити та судові витрати залишити за позивачем. Представник відповідача ТзОВ "Ковельрембуд" вимоги позивача визнав, не заперечував у задоволенні позову. Пояснив суду, що ТзОВ "Ковельрембуд" побудувало розчинно-бетонний вузол, який у 2008 році був прийнятий у експлуатацію державною приймальною комісією, зареєстроване в інспекції державного архітектурно-будівельного контролю, рішенням міськвиконкому оформлено право власності підприємства на це приміщення. В подальшому цей вузол працював за призначенням, поки були замовлення. З часом у підприємства збільшувалися борги, в тому числі і по заробітній платі, тому частину боргів підприємство погашало за рахунок майна. Через виконавчу службу [PERSON] придбав розчинно-бетонний вузол, але чомусь у виданих йому документах значиться не вузол, а будівельні матеріали. Хто і коли будівлю перевів у будівельні матеріали, йому не відомо. Розчинно-бетонний вузол і бетонний вузол це одне і теж приміщення, однак його по різному називають. На даний час приміщення перебуває в такому ж стані, як і на час прийняття його в експлуатацію державною приймальною комісією. Представники третьої особи виконавчого комітету Ковельської міської ради та реєстраційної служби Ковельського МРУЮ у Волинській області у судове засідання не з'явилися та попередньо подали заяви про розгляд справи у відсутності їх представників за наявними у справі документами. Заслухавши пояснення осіб, які приймають участь у справі, зважаючи на позицію осіб, які подали письмові заяви, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, за наявності для того законних підстав, суд ухвалює рішення про задоволення позову. Суд оцінює, що визнання відповідачем позову не суперечить вимогам цивільного законодавства. Відповідно до ст.ст. 60, 61 ЦПК України, сторони зобов'язані надати докази та довести ті обставини, які обґрунтовують їх вимоги і заперечення та мають значення для справи, крім тих, які визнаються сторонами, є загальновідомими та встановлені рішенням суду. Судом встановлено, що згідно Акту про проведення прилюдних торгів від 07 березня 2012 року, [PERSON] придбав бетонний цех в якості будівельних матеріалів, які належали ТзОВ "Ковельрембуд" по [ADDRESS]. Також, судом встановлено, що згідно Акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію розчинно-бетонного вузла та арматурного цеху від 08.11.2008 року, який підписано головою та всіма членами комісії, прийнято в експлуатацію розчинно-бетонний вузол та арматурний цех по [ADDRESS]. Рішенням виконавчого комітету Ковельської міської ради № 537 від 13.11.2008 року затверджено акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію розчинно-бетонного вузла, загальною площею 504.6 кв.м. та арматурного цеху, загальною площею 207.5 кв.м., по [ADDRESS], що належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Ковельрембуд". Акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію розчинно-бетонного вузла та арматурного цеху від 08.11.2008 року зареєстровано в інспекції державного архітектурно-будівельного контролю 19.11.2008 року за № 367. Рішенням виконавчого комітету Ковельської міської ради № 462 від 28.10.2010 року вирішено оформити право власності на нерухоме майно по [ADDRESS], а саме: розчинно-бетонний вузол (Р-1), загальною площею 504.6 кв.м. та арматурний цех (О-1), загальною площею 207.5 кв.м. за Товариством з обмеженою відповідальністю "Ковельрембуд". Судом встановлено, що вищеназвані документи та прийняті рішення в подальшому не змінювалися, не скасовувалися та не визнавалися незаконними чи недійсними. Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи та сторонами не заперечуються. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо), відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України, виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). У правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду України від 13 лютого 2013 року в справі № 6-174цс12 зазначено, що виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформлення договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах, а відтак є правочином. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. При таких обставинах, суд приходить до висновку, що розчинно-бетонний вузол ТзОВ "Ковельрембуд" був закінчений будівництвом, у встановленому порядку прийнятим в експлуатацію та діючим. Даних про те, яким чином, на підставі чого і на підставі якої процедури із діючого вузла утворилися будівельні матеріали суду не надано та і у судовому засіданні цього не встановлено. Таким чином, суд вважає, що дійсно на час проведення прилюдних торгів 07.03.2012 року в наявності була цілісна будівля розчинно-бетонного вузла, а не набір будівельних матеріалів, тому суд підтримує позицію позивача, що він дійсно мав намір та в дійсності купував цілісну будівлю розчинно-бетонного вузла, а не будівельні матеріали. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позовна заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Судові витрати слід залишити за позивачем, згідно його клопотання. На підставі викладеного,

Outcome: approved