Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

позивач, уточнивши позовні вимоги, просив суд зобов'язати відповідача анулювати (скасувати) в повній сумі борг за типовим договором на постачання природного газу побутовим споживачам в буд. №20 по вул. Лисенка в м. Стрию Львівської області станом на дату ухвалення судом рішення. В обґрунтування позову покликався на те, що 20.08.2014р. він став власником житлового будинку №20 по вул. Лисенка в м. Стрий на підставі рішення Стрийського міськрайонного суду від 12.08.2013р. в справі №456/1401/13-ц, про що йому видано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №25835081 від 20.08.2013р. 25.12.2015р. представник позивача [PERSON] звернувся до Стрийського відділу ТОВ «Львівгаззбут» з проханням укласти з [PERSON] договір на постачання природного газу як з новим власником. Однак, відповідач відмовився укласти договір, оскільки позивач відмовився сплатити 1786,36 грн. боргу за колишнього власника цього будинку [PERSON], що виник станом на 22.03.2011р. 26.12.2015р. та у січні 2016р. представником позивача повторно скеровувалися відповідачу заяви від імені [PERSON] про укладення договору на постачання природного газу. В листопаді 2016р. ТОВ «Львівгаззбут» таки уклало з позивачем типовий договір на постачання природнього газу в будинок №20 по вул.Лисенка в м. Стрию, але виставило рахунок на сплату заборгованості в сумі 1786,36 грн., що виникла станом на 22.03.2011р. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] уточнену позовну вимогу підтримав, просив позов задоволити. Представник відповідача [PERSON] подав письмове заперечення на позов, в якому, зазначив, що вимога позивача щодо анулювання (скасувати) боргу за договором на постачання природного газу не відповідає визначеним у ст.16 ЦК України способам захисту цивільних прав та інтересів, оскільки нарахування плати за комунальні послуги є різновидом претензії, фіксацією нарахувань за послуги з газопостачання. Просив відмовити в позові. Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку. Відповідно до частин 1, 2\~статті 11 ЦК України\~цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Положенням частини 1\~статті 3 ЦПК України\~передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Судом встановлено, що рішенням Стрийського міськрайонного суду Львіської області від 12.08.2013р. в справі №456/1401/13-ц визнано за позивачем [PERSON] право власності на будинковолодіння №20 по вул.Лисенка в м. Стрий Львівської області. Дане право він набув, згідно рішення, від іпотекотавця [PERSON] у звязку з неналежним виконанням позичальником [PERSON] своїх обов'язків за договором. Факт належності [PERSON] даного будинковолодіння підтверджується також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №25835081 від 20.08.2014р. З копії рахунку №0900259265 від 25.12.2015р. на оплату послуг з газопостачання за листопад 2015р. за адресою м. Стрий, вул. Лисенка,20/2 вбачається, що станом на 25.12.2015р. у споживача [PERSON] наявна заборгованість 1786,36 грн. Також, згідно даного рахунку зафіксований показник лічильника 16 671 м куб. як станом на 22.03.2011р., так і станом на 25.12.2015р. З рахунку №0900259265 від 09.12.2016р. на оплату послуг з газопостачання за листопад 2016р. за адресою: м. Стрий, вул. Лисенка,20 про нарахування споживачу [PERSON] заборгованості в розмірі 1786,36 грн. станом на 09.12.2016р. Згідно даного рахунку, показник лічильника 16 671 м.куб. на вищевказану дату. Отже, суд приходить до висновку, що існуюча заборгованість в розмірі 1786,36 грн. сформувалась станом на 22.03.2011р. у зв'язку з несплатою за отримані послуги попереднім власником будинку по вул. Лисенка,20 в м. Стрий [PERSON] Згідно ст.322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Пунктом 1 частини першої ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Закон України "Про житлово-комунальні послуги" визначає, що власник приміщення, будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - власник) - фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку; споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Стаття 20 Закону визначає обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ст.64 ЖК, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. Виходячи з наведеного позивач [PERSON], який є власником будинку №20 по вул. Лисенка в м. Стрий не несе відповідальності за борги за послуги газопостачання попереднього власника даного будинку. [PERSON] просив скасувати (анулювати) заборгованість за комунальні послуги, які він не споживав, оскільки на час утворення заборгованості не був власником будинку і не користувався послугами, що надавав відповідач. Однак, позивачем обраний неналежний спосіб захисту своїх прав- анулювання (скасування) боргу за договором на постачання природного газу, який не відповідає визначеним у ст.16 ЦК України способам захисту цивільних прав та інтересів, тому позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed