Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом та просила суд винести рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. та стягнути на її користь судові витрати. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що шлюб між сторонами розірвано, дитина перебуває на утриманні позивача, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча має таку можливість. В судовому засіданні 25.01.2016 позивач [PERSON] свою позовну заяву підтримала в повному обсязі та просила її задовольнити. В подальшому представник позивача [PERSON], [PERSON] подала заяву про уточнення позовних вимог щодо розміру аліментів та просила стягнути з [PERSON] аліменти у розмірі 1\\4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з індексацією відповідно до закону. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1\\4 частини заробітку (доходу) відповідача та судові витрати по справі. В судовому засіданні 25.01.2016 відповідач проти позову заперечував, про що подав заперечення, в якому зазначив, що вимога про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. задоволенню не підлягає, оскільки він працює та отримує заробітну плату у розмірі 1500 грн. Крім того, має батьків непрацездатного віку, яким надає матеріальну допомогу. Просить суд постановити рішення, яким стягувати аліменти у розмірі 1\\4 частини його заробітку. Проти стягнення з нього судових витрат заперечував через недоведеність, на його думку, понесення їх позивачем. В судове засідання 27 квітня 2016 року відповідач не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить довідка про отримання SMS повідомлення (а.с. 67 ). Суд, заслухавши думку представника позивача, дослідивши наявні у справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 14 січня 2008 року у виконкомі Великобудківської сільської ради Недригайлівського району, актовий запис №01, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.7). У шлюбі у сторін [INFO] року народилася дитина, [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] Його батьком є [PERSON], відповідач по справі. Рішенням Недригайлівського районного суду від 05 січня 2015 року, яке набрало законної сили 16 січня 2015 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 65-66). На даний час неповнолітня дитина проживає разом з позивачкою, що підтверджується поясненнями сторін. Відповідач доказів щодо надання ним матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини не надав. З довідки № 1 від 13.01.2016, яка видана ФОП [PERSON], ідентифікаційний податковий номер [NUMBER], вбачається, що [PERSON] працює у ФОП [PERSON] на посаді водія та отримує заробітну плату у розмірі 1500 грн. щомісяця (а.с.25). З відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів вбачається, що відповідач працює у СПД, код [NUMBER], де за три квартали 2015 року отримав дохід у розмірі 13 500 грн. (а.с.37). Також [PERSON] має батьків пенсійного віку, що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] (а.с.20), та копіями пенсійних посвідчень [PERSON] та [PERSON].(а.с.21). Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На підставі ч.3 ст.181, ч.1 ст.183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст.182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частина 2 ст.182 СК України встановлює, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 СК України. Оскільки відповідач працює та має дохід, суд вважає можливим стягувати з нього аліменти у розмірі 1/4 частини від його доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання заяви, до досягнення нею повноліття. Разом з тим, слід зазначити, що індексація розміру аліментів, які стягуються в частці від заробітку (доходу) законом не передбачена та застосовується відповідно до ст. 184 СК України лише при стягненні аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи інтереси неповнолітньої дитини, суд вважає за необхідне допустити до негайного виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Також з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по справі. Стаття 88 ЦПК України визначає порядок розподілу судових витрат між сторонами. Відповідно до ч.1 цієї ж статті, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. До судових витрат, відповідно до ч.1,ч.3 п.2 статті 79 ЦПК України віднесені судовий збір та витрати на правову допомогу. Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Ст. 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" визначає, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" з 1 вересня 2015 року розмір мінімальної заробітної плати становить 1378 гривень . З роз'яснень, викладених у п.48 Постанови пленуму ВССУ "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" вбачається, що підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. В даній цивільній справі інтереси позивача представляла ФОП [PERSON], яка відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців надає послуги у сфері права. З оригіналу договору про надання юридичної допомоги від 09.12.2015 між [PERSON] та [PERSON] вбачається, що вартість послуг для замовника складає 350 грн. за складання позовної заяви та 400 грн. за участь у судовому засіданні. Відповідно до квитанції № 501(а.с.10) [PERSON] сплатила [PERSON] за підготовку позовної заяви 350 грн., а відповідно до квитанції №19 [PERSON] сплатила за представлення її інтересів у суді 400 грн. Всього судові витрати позивача на правову допомогу склали 750 грн. З матеріалів цивільної справи вбачається, що ФОП [PERSON] склала позовну заяву про стягнення аліментів, заяву про уточнення позовних вимог, ознайомлювалась з матеріалами цивільної справи 28.01.2016, та брала участь у судових засіданнях 11 березня 2016 року, 31 березня 2016 року, 05 квітня 2016 року та 28 квітня 2016 року. За таких обставин суд вважає, що розмір судових витрат на правову допомогу обгрунтований та заявлений в межах, які встановлені Законом України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах". Судові витрати щодо вимоги про стягнення аліментів, відповідно до вимог ч.3 ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved