Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-13 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з наведеним позовом до [PERSON] , мотивуючи тим, що з відповідачем вони перебували у зареєстрованому шлюбі з 26.06.2008 року по 24.11.2015 року. За час перебування у шлюбі в них народилось двоє дітей [PERSON] та [PERSON] . Під час одруження сторони проживали в гуртожитку [ADDRESS] . За час шлюбу ними було придбано наступне майно: пральна машина "Gorenye" вартістю 4500 грн., холодильник "Атлант" вартістю 5200 грн., газова плита "Електра" вартістю 800 грн., телевізор "Philips" 32 дюйми вартістю 4500 грн., стінка меблева кімнатна вартістю 2000 грн., стінка (вішалка) меблева вартістю 1500 грн., бойлер (100 л.) вартістю 800 грн., люстра велика вартістю 800 грн., люстри малі (2 шт.) вартістю 800 грн., душова кабіна (з установкою труб) вартістю 3000 грн., пилосос «Сатурн», вартістю 800 грн., обігрівач масляний 800 грн., коврик великий (5x5) вартістю 1000 грн., коврик малий (3x2) вартістю 800 грн., диван-куток вартістю 2500 грн., диван менший простий вартістю 2000 грн., мікрохвильова піч вартістю 800 грн., телевізор "Supra" 22 дюйми вартістю 2800 грн., тумбочка кухонна пластмасова вартістю 500 грн., кухонна стінка вартістю 1500 грн., комп`ютер "Samsung" вартістю 4000 грн., конвектор газовий вартістю 1000 грн., штори рожеві і тюль вартістю 1600 грн., штори зелені і тюль вартістю 1600 грн., вказане майно зберігається в кімнаті [ADDRESS] та є спільною сумісною власністю подружжя. Вище вказане майно придбане за кошти, які подаровані позивачці під час весілля. Кошти, які подарували відповідачу під час весілля його родичі в сумі 24 000 грн. він заховав і зберігає в себе, а тому вони також є спільною сумісною власністю і підлягають поділу в рівних частинах. Відповідач подав відзив на позовну заяву в якому вказав, що позовні вимоги визнає частково та не заперечує щодо визнання за позивачкою права власності на майно, яке зазначене нею, окрім поділу 24 000 грн., оскільки вказаних коштів ніколи не існувало, доказів на підтвердження наявності грошових коштів в розмірі 12 000 грн. позивачка суду не надала. Позивачка надала відповідь на відзив в якому вказала, що доказом наявності грошових коштів вона вважає список родичів та суми подарованих ними коштів під час весілля, а також свідчення свідка [PERSON] . Позивач та її представник в судовому засіданні вимоги позову підтримали з мотивів наведених в позовній заяві, просили позов задовольнити. Позивач не погодився на передачу їй у власність комп`ютера замість бойлера. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково відповідно до відзиву. Свідок [PERSON] , який є батьком позивачки, в судовому засіданні дав покази в яких вказав, що він бачив та рахував грошові, які подарували дочці на весілля, було подаровано 6660 грн. та 2310 доларів США. Заслухавши пояснення сторін, покази свідка, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Позивачка та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 26.06.2008 року по 11.12.2015 року, що підтверджується копією рішення суду від 24.11.2015 року (а.с.9). Під час шлюбу у сторін народилось двоє дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.7, 8). Між сторонами склались вкрай негативні стосунки, що підтверджується скаргами позивачки на дії відповідача до правоохоронних органів та їхнім спілкуванням в судовому засіданні. Сторони визнають, що ними під час шлюбу за спільні кошти набуто майно, яке вказано в позовній заяві. Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Також, відповідно до ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України), майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено обсяг спільного нажитого майна, це:пральна машина "Gorenye" вартістю 4500 грн., холодильник "Атлант" вартістю 5200 грн., газова плита "Електра" вартістю 800 грн., телевізор "Philips" 32 дюйми вартістю 4500 грн., стінка меблева кімнатна вартістю 2000 грн., стінка (вішалка) меблева вартістю 1500 грн., бойлер (100 л.) вартістю 800 грн., люстра велика вартістю 800 грн., люстри малі (2 шт.) вартістю 800 грн., душова кабіна (з установкою труб) вартістю 3000 грн., пилосос «Сатурн», вартістю 800 грн., обігрівач масляний 800 грн., коврик великий (5x5) вартістю 1000 грн., коврик малий (3x2) вартістю 800 грн., диван-куток вартістю 2500 грн., диван менший простий вартістю 2000 грн., мікрохвильова піч вартістю 800 грн., телевізор "Supra" 22 дюйми вартістю 2800 грн., тумбочка кухонна пластмасова вартістю 500 грн., кухонна стінка вартістю 1500 грн., комп`ютер "Samsung" вартістю 4000 грн., конвектор газовий вартістю 1000 грн., штори рожеві і тюль вартістю 1600 грн., штори зелені і тюль вартістю 1600 грн. Щодо грошових коштів в сумі 24 000 грн., які позивачка вказує, що відповідач зберігає у себе, то належних та допустимих доказів того, що такі кошти є у відповідача на даний час позивачкою суду не надано. Як і не надано доказів того, що такі кошти ним отримані під час весілля. Список гостей із сумою які вони дарували та свідчення свідка не можуть бути доказом отримання грошових коштів у подарунок. Отже, кошти не є спільним майно подружжя,а тому вони не підлягають поділу. Відповідно до ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Відповідно до ст. 70 СК України, У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Сторони дійшли згоди щодо поділу спільного майна, відповідач погодився на такий поділ. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Виходячи з заявлених позовних вимог, пояснень сторін, аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є частково обґрунтованими, та такими, що підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 та ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги позивачки задоволено частково, тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки у мінімальному розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі наведеного, відповідно до ст. ст. 60, 65, 69, 70 Сімейного кодексу України, ст. ст. 16, 365, 368 ч. 3 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial