Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей - Колект» звернулось в суд з позовом до [PERSON] за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області про звільнення майна з - під арешту. Позов мотивовано тим, що ТОВ «Кей - Колект» на підставі договору про відступлення права вимоги від 12.12.2011 року укладений між ТОВ «Кей - Колект» та ПАТ «Укрсиббанк», набуло статусу кредитора по відношенню до [PERSON] по договору кредиту № 11029564000 від 17.08.2006 року та всім договорам забезпечення. 11.05.2019 року ТОВ «Кей - Колект» набуло право власності на квартиру [ADDRESS] , яка слугувала предметом забезпечення виконання зобов`язань по кредитному договору № 11029564000 від 17.08.2006 року. Так, згідно інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на квартиру [ADDRESS] , яка належить на праві власності ТОВ «Кей - Колект», постановою Вишенського ВДВС Вінницького МУЮ від 28.09.2010 року (номер запису обтяження 31561085 від 06.01.2010 року) та постановою Вишенського ВДВС Вінницького МУЮ від 28.09.2010 року (номер запису обтяження 31561066 від 01.12.2010 року) накладено арешт. За таких обставин ТОВ «Кей - Колект» вимушено звернутись до суду за захистом своїх прав, оскільки наявні арешти порушують його право власності, не дають можливості вільно розпоряджатись належним товариству нерухомим майном. Просили суд звільнити з - під арешту квартиру [ADDRESS] , які накладені постановою Вишенського ВДВС Вінницького МУЮ від 28.09.2010 року (номер запису обтяження 31561085 від 06.01.2010 року) та постановою Вишенського ВДВС Вінницького МУЮ від 28.09.2010 року (номер запису обтяження 31561066 від 01.12.2010 року. В судовому засіданні представник позивача Сидорчук Н.М. позовні вимоги підтримала за обставин викладених в справі, просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні, кожен окремо, позовні вимоги визнали, не заперечували, щодо їх задоволення. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав суду заву про розгляд справи у його відсутність, при винесені рішення покладались на розсуд суду. Відповідно до приписів ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що ТОВ «Кей - Колект» на підставі договору про відступлення права вимоги від 12.12.2011 року укладений між ТОВ «Кей - Колект» та ПАТ «Укрсиббанк», набуло статусу кредитора по відношенню до [PERSON] по договору кредиту № 11029564000 від 17.08.2006 року та всім договорам забезпечення(а.с.23-24,26-27). 11.05.2019 року ТОВ «Кей - Колект» набуло право власності на квартиру [ADDRESS] , яка слугувала предметом забезпечення виконання зобов`язань по кредитному договору № 11029564000 від 17.08.2006 року (а.с.6). Згідно інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на квартиру [ADDRESS] , яка належить на праві власності ТОВ «Кей - Колект», постановою Вишенського ВДВС Вінницького МУЮ від 28.09.2010 року (номер запису обтяження 31561085 від 06.12.2010 року) та постановою Вишенського ВДВС Вінницького МУЮ від 28.09.2010 року (номер запису обтяження 31561066 від 01.12.2010 року) накладено арешт (а.с.6-8). Відповідно до листа № 9959/15.26 - 25/40 від 07.10.2019 року Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, надати будь яку інформацію стосовно ВП № 21632813 та № 21632813 не є можливим так як вище зазначені виконавчі провадження направлені на подальше виконання до ВПВР УДВС ГТУЮ у Вінницькій області (а.с.5). Відповідно до листа від 22.10.2019 року № В46/02.1-25/2 Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, у ВПВР УДВС ГТУЮ у Вінницькій області відсутні правові підстави для вчинення виконавчих дій із зняття арешту у завершеному виконавчому провадженні (а.с.25). Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого права та інтересу. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості. На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Ст. 77 ЦПК України, встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Ч.1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що - кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що"стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Федоренко проти України" від 01.06.2006 року здійснено тлумачення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, де сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" АБО "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності. Також, аналогічна правова позиція щодо права власності особи сформульована Європейським судом з прав людини і в справі № 44277/98 "Стреч проти Сполученого Королівства" від 24.04.2003 року. Таким чином, накладення арешту порушує права позивача, як власника квартири. Суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Кей - Колект» про зняття арешту з майна знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved