Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-24 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом в інтересах [PERSON] та просив визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] року матері [PERSON] на земельну ділянку загальною площею 0,850 га, що складається із ділянки площею 0,600 га для ведення особистого підсобного господарства та ділянки площею 0,250 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] що належали померлій [PERSON] відповідно до державного акту на право приватної власності на землю Серії [NUMBER] від 24.12.1996. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. [INFO] року померла мати позивача [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй майно, в тому на земельну ділянку загальною площею 0,850 га, що складається із ділянки площею 0,600 га для ведення особистого підсобного господарства та ділянки площею 0,250 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] Позивач є спадкоємцем за заповітом від 06 вересня 1988 року, посвідченим секретарем виконавчого комітету Пристромської сільської Ради народних депутатів Переяслав-Хмельницького району Київської області (реєстр № 36) та прийняв спадщину належним чином відповідно до вимог ч.1 ст. 1269 ЦК України, оскільки протягом шестимісячного строку з часу відкриття спадщини подав заяву до нотаріуса про прийняття спадщини. Іншим спадкоємцем за заповітом є [PERSON], який спадщину не прийняв та помер [INFO]. 26 вересня 2018 року нотаріус районної державної нотаріальної контори своєю постановою відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку через відсутність витягу з Державного земельного кадастру на земельну ділянку. Факт володіння померлою [PERSON] вищезазначеною земельною ділянкою підтверджується довідкою виконавчого комітету Вовчківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області № 219 від 18.09.2018; копією Державного акту на право приватної власності на землю Серії [NUMBER] від 24.12.1996; листом Відділу у Переяслав-Хмельницькому районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області про відсутність кадастрового номера; звітом про оцінку майна від 26.09.2018. Своє право на спадкування позивач підтверджує копією свідоцтва про смерть [PERSON] Серії [NUMBER], виданого 09.01.2006 виконкомом Вовчківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області; копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER] виданого в с. Вовчків Переяслав-Хмельницького району Київської 19.06.1964; копією заповіту від 06 вересня 1988 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Пристромської сільської Ради народних депутатів Переяслав-Хмельницького району Київської області (реєстровий № 36); копією Витягу про реєстрацію спадкової справи в Спадковому реєстрі № 5396125 від 15.06.2006; копією паспорта; матеріалами спадкової справи № 321 за 2006 рік відносно померлої [PERSON] В підготовче судове засідання 25.10.2018 позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з'явилися, останній направив заяву про розгляд справи у відсутність позивача та у його відсутність, позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. Представник відповідача, Вовчківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, в підготовче судове засідання 25.10.2017 не з'явився, направив заяву про розгляд справи у відсутності представника відповідача, заявлені позовні вимоги визнає в повному обсязі, заперечень не має, наслідки визнання позову роз'яснені та зрозумілі, просить повністю задовольнити позовні вимоги. З урахуванням положень ч.3 ст. 200 та ч. 4 ст. 206 ЦПК України, суд прийняв визнання позову відповідачем та вирішив розглянути справу з ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні, без участі сторін на підставі наявних у суду матеріалів відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України. Подані позивачем докази визнаються судом достовірними, належними та допустимими, які в своїй сукупності разом з витребуваними судом матеріали спадкової справи є достатніми для встановлення обставин, що мають значення для справи. До правовідносин, що виникли між сторонами суд застосовує положення глав 84, 85, 87 Цивільного кодексу України, якими врегульовані питання спадкування, а також загальні та спеціальні норми законодавства про право власності. Відповідно до роз'яснень, викладених в п. 2 Постанови ПВС України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику в справах про спадкування", особа може звернутися до суду з вимогою про визнання права на спадщину за правилами позовного провадження у разі відмови нотаріуса в оформлення права на спадщину. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст. 1225 ЦК України та п.10 Постанови ПВС України № 7 від 30.05.2008, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. За правилами ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За правилами ч.4 ст.3 Закону України „Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень"1952-ІV від 01 липня 2004 року права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, за умови, якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення. Відповідно до пунктів 9, 10 Розділу VII „Прикінцевих і перехідних положень" Закону України „Про Державний земельний кадастр" №3613-VI від 07 липня 2011 року до 1 січня 2013 року державна реєстрація земельних ділянок, які передаються у власність із земель державної чи комунальної власності, здійснюється з видачою державних актів на право власності на земельні ділянки. Реєстрація державних актів на право власності здійснюється у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі. Документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними". В досліджуваній ситуації виникнення права власності на земельні ділянки не залежить від державної реєстрації цього права в Державному земельному кадастрі, оскільки права спадкодавця, як власника зазначеного нерухомого майна виникли на підставі законодавства, що діяло раніше та посвідчується Державним актом на право приватної власності на землю Серії [NUMBER] від 24.12.1996, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності у Вовчівській сільській раді Переяслав-Хмельницького району. Державна реєстрація такого майна за новими правилами лише підтверджує (закріплює) право власності на нього. З врахуванням вищезазначеного, суд вважає, що невнесення спадкодавцем [PERSON] до Державного земельного кадастру земельних ділянок, набутих у власність у 1996 році, не позбавляє спадкоємців прав на таке майно та оформлення його за собою у відповідності з вимогами діючого законодавства. Враховуючи викладені мотиви та обґрунтування, встановивши, що спадкове майно, яке є предметом даного позову, на момент смерті належало спадкодавцю на праві власності; позивач прийняв спадщину за заповітом після смерті своєї матері; інших спадкоємців-претендентів на спадщину немає; відповідач - представник територіальної громади за місцем відкриття спадщини, позов визнав і таке визнання не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Враховуючи те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, питання судових витрат вирішується судом з врахуванням положень ч.1 ст. 142 ЦПК України, ч.3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного,

Outcome: approved