Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-16 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 13 вересня 2019 року надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа управління служба у справах дітей Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради про визначення місця проживання дитини, визнання недійсним та скасування рішення та визначення участі батька у вихованні дитини. В обґрунтування доводів позову з урахуванням їх уточнень [PERSON] посилається на те, що з 05 липня 2003 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 листопада 2019 року шлюб між сторонами розірвано. З вересня 2017 року сторони проживають окремо, син залишився проживати з нею, вона має стабільний заробіток, спиртними напоями не зловживає не палить, до кримінальної відповідальності не притягувалася, хронічних захворювань не має, на обліку у нарколога та психолога не перебуває, постійно займається вихованням сина. Відповідач власного житла немає, живе в орендованій квартирі, з сином відносини не склалися, син ніколи не залишався з ним наодинці, окрім того відповідач неодноразово підіймав на неї руку, має хронічну хворобу - епілепсія, тому просила визначити місце проживання сина [PERSON] разом з нею. Просила визнати недійсним та скасувати рішення Виконавчого комітету Соборної районної у місті Дніпрі ради від 18 січня 2019 року № 27 «Про визначення [PERSON] , [INFO] , способів участі у вихованні сина, [PERSON] [INFO] ». Сімейні конфлікти негативно позначаються на дитині, з 2015 року Платон стоїть на диспансерному обліку у невролога з діагнозом парасомнія. На відповідача неодноразово було складно протоколи про адміністративне правопорушення, а саме домашнє насильство в сім`ї. Відповідач часто буває агресивним кричить на неї при дитині, нераз вчиняв сварки з її матір`ю [PERSON] . Відповідно до результатів психологічної діагностики Платона встановлено, що домінуючою особою в житті дитини є мати, але Платон проявляє емоційну прив`язаність до бабусі [PERSON] , яка в його житті на даний час є значущою особою. В процесі психологічного діагностування виявлено, що у Платона висока тривожність, роздратованість, напруженість, підвищена чутливість до питань, які стосуються батька, рекомендовано задля безпеки дитини, зустрічі з батьком проводити у присутності матері . Тому позивач просила суд визначити графік спілкування батька з сином таким чином: кожного вівторка та середи з 19.00 годин до 20.00 години тільки у присутності матері, без застосування транспортних засобів, коли водій батько. Крім днів коли дитина чи вона хворіють, виїжджають із міста, та інших поважних випадків. Кожну суботу та кожну неділю з 10.00 години до 12.00 години можливо тільки у присутності матері, без застосування транспортних засобів, коли водій батько. Крім днів коли дитина чи вона хворіють, виїжджають із міста, та інших поважних випадків. (т. 1 а.с. 2-3, 110-117). 08 листопад 2019 року на адресу суду надійшов відзив [PERSON] по позовну заяву [PERSON] в якому відповідач зазначив що з народження дитини та по теперішній час він бере активну участь у вихованні сина, має великий бізнес та істотний дохід, його робочий день дозволяє йому відвозити сина до школи та займатися його вихованням, у нарколога та психолога він на обліку не перебуває до кримінальної відповідальності не притягувався позитивно характеризується. Проживання його сина з матір`ю відповідає інтересам сина, він не чинитиме жодних перешкод у спілкуванні сина з матір`ю та готовий зі свого боку повністю сприяти, щоб дитина не була позбавлена піклування матері. Дитина постійно проживає з матір`ю та бабусею, через постійні сварки він змушений був переїхати жити окремо, що й призвело до розірвання шлюбу. Бабуся постійно обмежує спілкування сина з батьком, через що він змушений був звернутися до органу опіки та піклування із заявою про встановлення способів та графіку участі у вихованні сина. Рішенням комісій виконавчого комітету Соборного району м. Дніпро № 27 від 18 січня 2019 року встановлено графік побачень відповідача з сином, який систематично порушується та не виконується, визначення місця проживання разом з матір`ю взагалі позбавить його можливості участі у вихованні сина, тому в задоволені позовних вимог просив відмовити в повному обсязі (т. 1 а.с.61-66). На адресу суду 27 січня 2020 року надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа управління служба у справах дітей Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення способів та порядку участі у вихованні дитини. В обґрунтуванні заявлених позовних вимог зазначив, що [INFO] у нього з [PERSON] народився син [PERSON] , починаючи з вересня 2017 року вони проживають окремо, син проживає разом з матір`ю. 12 листопад 2019 року рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська шлюб між сторонами розірвано. Відповідач постійно знаходиться на роботі, а їх сином [PERSON] опікується бабуся. [PERSON] та [PERSON] постійно перешкоджають йому у спілкування з сином. Не заперечує щоб Платон мешкав з матір`ю, однак просив усунути перешкоди у його спілкування з сином та встановити графік: Кожного понеділка, кожного вівторка, кожної середи, кожного четверга, кожного п`ятниці батько забирає сина зі школи після закінчення уроків та привозить матері [PERSON] о 19:00 годині. Зустрічі проходять без присутності матері [PERSON] та бабусі [PERSON] ; Першого та третього тижня місяця з суботи 11:00 години до неділі 17:00 години без присутності матері [PERSON] та бабусі [PERSON] , з можливістю відвідувати з сином місця, які відповідають вікові дитини ; Перша половина зимових, весняних, літніх та осінніх канікул без присутності матері [PERSON] та бабусі [PERSON] з можливістю відвідувати з сином місця, які відповідають вікові дитини; Окрім того [PERSON] просив встановити додатковий спосіб участі у вихованні та спілкування з сином, а саме присутність разом з сином на дні народженнях членів сім`ї [PERSON] першого кола споріднення (т. 1 а.с. 170-173). Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Згідно із протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 13 вересня 2019 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (т. 1 а.с.37). Згідно із вимогами ч. 6 ст. 187 ЦПК України суддя звернувся до відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Дніпропетровській області щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача (т. 1 а.с.38). До суду 02 жовтня 2019 року надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача (т. 1 а.с.39). 02 жовтня 2019 року ухвалою суду відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини, визнання недійсним та скасування рішення (т. 1 а.с. 40-41), 18 листопада 2019 року в судовому засіданні задоволено клопотання позивача та залучено в якості третьої особи орган опіки та піклування в особі управління служби у справах дітей Соборна районна у місті Дніпрі ради (т.1 а.с.105-106). 10 грудня 2019 року [PERSON] подала уточнену позовну заяву (т. 1 а.с 110-117). На адресу суду 27 січня 2020 року надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] третя особа управління служби у справах дітей Соборна районна у місті Дніпрі ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у вихованні, яка ухвалою суду від 20 лютого 2020 року прийнята до спільного розгляду з первісним позовом (т. 1 а..а170-173, 188). 11 березня 2020 року від позивача [PERSON] надійшла заява про залишення її позову без розгляду (т. 1 а.с. 192), яка ухвалою суду від 11 березня 2020 року була задоволена та позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини залишено без розгляду (т.1 а.с 193). Ухвалою суду від 11 березня 2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляд у (т. 1 а.с. 197-198). \~ \~ \~ \~31 березня 2020 року виконавчим комітетом Соборна районна у місті Дніпрі рада надано висновок про визначення [PERSON] способів участі у вихованні сина [PERSON] (т. а.с. 209-211) . Постановою Дніпровського апеляційного суду від 02 червня 2020 року скасовано ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2020 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини та справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції (т. 1 а.с.237-238). 21 липня 2020 року представником [PERSON] - [PERSON] подано заяву про виклик свідків, яка в судовому засіданні 21 липня 2020 року була задоволена.(т. 2 а.с. 22-24, 38-39). 02 вересня 2020 року через канцелярію суду надійшов висновок виконавчого комітету Соборної районної у місті Дніпрі ради від 07 вересня 2020 року про недоцільність визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] (т. 2 а.с. 48-50). 15 вересня 2020 року та 16 лютого 2021 року [PERSON] до суду подані клопотання про призначення судово психіатричної експертизи [PERSON] (т. 2 а.с.66-68, 180-182), які 16 лютого 2021 року в судовому засіданні залишенні без розгляду (т. 2 а.с. 187-188). Представником позивача [PERSON] - [PERSON] 04 листопада 2020 року подано заяву про закриття провадження у справі в частині позовних вимог за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення способу участі батька у спілкуванні з дитиною (т.2 а.с.96-98), яка ухвалою суду від 14 грудня 2020 року залишена без задоволення (т.2 а.с. 144,153-154). 04 листопада 2020 року представником позивача [PERSON] - [PERSON] подано заяву про виклик свідків, яка в судовому засіданні14 грудня 2020 року була задоволена (т. 2 а.с. 99-101, 146). В судовому засіданні позивач за первісним позовом [PERSON] підтримала свої позовні вимоги та наполягала на визначенні місця проживання її сина [PERSON] разом з нею, оскільки вона має власне житло, постійне місце роботи зі стабільним заробітком, у них з сином склалися тісні стосунки, вона добросовісно виконує батьківські обов`язки, натомість відповідач [PERSON] власного житла не має, з сином відносини не склалися, у них відсутній тісний зв`язок, окрім того побоюється батька, а тому просила визначити батькові способи участі у виховані сина та спілкуванні з ним лише в її присутності так як між батьком та сином було втрачено зв`язок. Проти задоволення зустрічних позовних вимог [PERSON] заперечувала в повному обсязі та наполягала, що зустрічі батька з сином повинні відбуватися лише в її присутності, оскільки відповідач хворіє епілепсією, а тому вона побоюється за сина який може стати свідком нападів даної хвороби. Представник позивача [PERSON] підтримав заявлені ними позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні, проти зустрічного позову [PERSON] заперечував та наполягав на зустрічах лише в присутності матері. Відповідач по первісному позову [PERSON] та його представник в судовому засіданні не заперечували проти запропонованого способу участі батька у спілкуванні з дитиною висновком виконавчого комітету Соборної районної у місті Дніпрі ради, проти позовних вимог стосовно визначення місця проживання сина з матір*ю заперечували в повному обсязі, оскільки стосовно даних вимог у сторін спору не виникало, та батько не заперечує проти проживання сина з матір*ю. Наполягали на спілкуванні з дитиною без присутності матері, для налагодження відносин з сином. Представник третьої особи в судовому засіданні підтримала наданні виконавчим комітетом Соборної у місті Дніпрі ради висновки стосовно визначення батькові способу участі у вихованні сина та стосовно недоцільності визначення місця проживання дитини з матір`ю. Суд, вислухавши сторін, та представника третьої особи, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до таких висновків. Фактичні обставини встановленні судом 05 липня 2003 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Бабушкінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, за актовим записом № 416 (т. 1 а.с. 8). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] [INFO] , свідоцтво про народження серія [NUMBER] (т. 1 а.с. 11). Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 листопада 2019 року, яке набрало законної сили 18 листопад 2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (т. а.с.135-137). 11 грудня та 14 грудня 2018 року [PERSON] звертаючись з заявою до голови Соборної районної у місті Дніпрі ради стосовно розгляду питання про участь батька у вихованні сина, наполягала на тому, щоб усі зустрічі батька з дитиною проходили лише в її присутності або в присутності бабусі [PERSON] , оскільки при їх спільному проживанні було насильство в сім`ї, окрім того [PERSON] має хворобу епілепсія та вона побоюється за сина (т. 1 а.с.ю 32-33, 34). 18 січня 2019 року рішенням виконавчого комітету Соборної районної у місті Дніпрі визначено [PERSON] спосіб участі у вихованні сина [PERSON] [INFO] , а саме визначити батькові [PERSON] способи участі у вихованні сина, [PERSON] [INFO] та спілкування з ним таким чином: кожного понеділка, кожного вівторка, кожної середи, кожного четверга та кожної п`ятницю з 16:00 до 18:00 години без присутності бабусі [PERSON] ; кожну суботу та неділю з 11:00 до 18:00 години, можливо в присутності матері дитини але без присутності бабусі дитини, [PERSON] (т. 1 а.с. 35). 29 серпня 2019 року [PERSON] зверталася з заявою до голови Соборної ради у місті Дніпрі стосовно перегляду рішення про визначення участі батька у вихованні дитини, оскільки [PERSON] поводиться себе дуже агресивно, по відношенню до неї, а Платон побоюється батька (т. 1 а.с. 27-30). З аналогічною заявою 30 серпня 2019 року звернулася [PERSON] (т. 1 а.с. 31). 01 вересня 2019 року [PERSON] зверталася з заявою до голови Соборної ради м.Дніпра про скасування рішення комісії про зустрічі батька з сином (т. а.с. 26). Комунальним закладом «Дніпровський центр соціально психологічної допомоги» Дніпровської обласної ради 13 листопада 2019 року за результатами соціально психологічної роботи надано довідку в якій зазначено, що домінуючою особою згідно шкали прив`язаності дитини до значущих людей «Чарівник» в житті дитини є мати, але [PERSON] проявляє емоційну прив`язаність до бабусі [PERSON] , яка в його житті на даний час, є значущою особою. Оскільки зі слів Платона більшу частину свого вільного часу він проводить саме з бабусею. В процесі психологічного діагностування з застосуванням метода спостереження було виявлено, що [PERSON] при контакті з батьком постійно озирався на матір або стояв поруч з нею. Хлопчик йшов на контакт з батьком лише тоді, коли мати не була поруч. Результати методики «РАRI» показали, що між матір`ю та сином існує тісний емоційний контакт. Стиль батьківської поведінки ліберальний, середній рівень контролю, теплі емоційні стосунки. Результати методики «РАRI» показали, що між батьком та сином може існувати оптимальний емоційний контакт (т. 1 а.с.138-140). 25 червня 2020 року [PERSON] звертався з заявою до голови Соборної районної у місті Дніпрі ради стосовно не виконання рішення виконавчого комітету від 22 листопада 2019 року, в якому просив перевірити умови проживання [PERSON] , з`ясувати який стан здоров`я сина, хто проводить час з його сином, коли мати на роботі (т. 2 а.с. 29 ). В наданій відповіді від 21 липня 2020 року т.в.о. начальника Соборного ВП ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області на звернення [PERSON] стосовно розшуку його сина, повідомлено, що встановити місце знаходження сина [PERSON] та його матері [PERSON] не можливо. У телефонному зв`язку з [PERSON] , бабусею дитини, стало відомо що її донька змінила адресу проживання та номер телефону на даний час відносини з донькою не підтримує (т. 2 а.с. 30) Також на виконання звернення [PERSON] стосовно не виконання [PERSON] рішення виконавчого комітету про участь його у вихованні сина начальник управління служби направляв на адресу [PERSON] , а саме [ADDRESS] запрошення до управління служби у справах дітей на розгляд даного звернення (т. 2 а.с. 31). [PERSON] з 03 січня 2018 рік по теперішній час працює заступником головного бухгалтера ТОВ «СПЕЦ-ЕЛЕКТРО-СЕРВІС», що підтверджується копією трудової книги (т. 1 а.с.13-16) Відповідно до характеристики від 12 вересня 2019 року [PERSON] за місцем роботи зарекомендувала себе позитивно, як справжній професіонал, завжди добре та в строк виконує свою роботу, дисциплінований робітник (т. 1 а.с. 17). Згідно довідки про дохід виданої ТОВ «СПЕЦ-ЕЛЕКТРО-СЕРВІС» [PERSON] має щомісячний дохід в розмірі 11\~000 грн. (т. 1 а.с 18). Відповідно до сертифіката про проходження профілактичного наркологічного огляду від 08 вересня 2019 року наркологічних протипоказань не виявлено (т.1 а.с. 19). В довідці про проходження [PERSON] психіатричного огляду від 12 вересня 2019 року психіатричних протипоказань не виявлено (т. 1 а.с. 20). Відповідно до характеристики від 06 листопада 2019 року [PERSON] працює з 02 вересня 2016 року в ТОВ «ЄКОСВІТ Оіл» керівником, який є толерантним та коректним по відношенню до співробітників, є людиною з високими моральними якостями (т. 1 а.с. 70). Згідно довідки про доходи за період з 01 травня 2019 року по 31 жовтня 2019 рік заробіток [PERSON] за вказаний період становить 27\~248,88 грн. (т. 1 а.с. 71). Також суду надано характеристику ПП «ФАРМАЛЮКС 2010» в якому [PERSON] працює на посаді директора та зарекомендував себе як чесний та добропорядний працівник, який вміє організувати та проконтролювати робочий процес. Користується авторитетом та повагою в колективі (т. 1 а.с. 72). Відповідно до довідки про доходи наданої ПП «Фармалюкс 2010» дохід [PERSON] за період з 01 травня 2019 року по 31 жовтень 2019 рік становить 30 0000 грн. (т. а.с. 73). Окрім того суду надано витяги з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадянських формувань відповідно до яких [PERSON] є засновником ТОВ «КЕРУЮЧА КОМПАНІЯ ЕЛІКСИР», ТОВ «ЕЛІКСИРДІЄТЕРІ», ТОВ «ЕЛІКСИРФАРМ», ТОВ «САЛЮСФАРМ», ТОВ «ЕЛІКСІР», ТОВ «ОДІ», ТОВ «КОРТЕС» (Т. 1 А.С. 74- 99). З наданого розрахунку заборгованості зі сплати аліментів вбачається , що [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 46\~694 грн. (т. 2 а.с.235). Згідно медичної довідки про проходження обов`язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів від 08 листопад 2019 року у [PERSON] психіатричні протипоказання до встановлення опіки над неповнолітньою дитиною відсутні (т. 1 а.с 183). Відповідно до довідки комунального некомерційного підприємства «Дніпровський центр первинної медико санітарної допомоги № 5 Дніпровської міської ради амбулаторія № 7» від 10 вересня 2019 року [PERSON] має добру підготовку до школи (т. 1 а.сю. 21). Згідно довідки від 06 листопада 2019 року Платон з 2015 року стоїть на диспансерному обліку у невролога з діагнозом парасомнія (т. 1 а.с. 132). Відповідно до довідки комунального закладу «Дніпровська дитяча міська клінічна лікарня № 5» ДОР» неврологічне відділення для дітей старшого віку [PERSON] спостерігається у невролога (т. 1 а.с. 22). На підтвердження того, що Платон завжди проживав з матір`ю позивачем за первісним позовом надано довідку про реєстрацію місця проживання [PERSON] за адресою [ADDRESS] разом з матір`ю [PERSON] довідка видана 2015 року [PERSON] , як власнику квартири (т. 1 а.с. 129). Відповідно до довідки виданої 02 червня 2016 року [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] (т. 1 а.с. 130). Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи від 12 червня 2017 року [PERSON] зареєстрований з 12 червня 2017 року по теперішній час за адресою [ADDRESS] (т. 1 а.с. 131). 24 березня 2020 року виконавчим комітетом Соборної районної у місті Дніпрі ради надано висновок про визначення [PERSON] [INFO] способів участі у вихованні сина [PERSON] , а саме вважали за доцільне визначити батькові, [PERSON] способи участі у вихованні сина, [PERSON] [INFO] , та спілкуванні з ним таким чином: кожного понеділка, кожного вівторка, кожної середи, кожного четверга, кожної п`ятниці батько забирає сина зі школи після закінчення останнього уроку та привозить Платона матері , [PERSON] о 19:00 годині кожного дня, зустрічі проходять без присутності матері [PERSON] та бабусі [PERSON] ; першого та третього тижня місяця з суботи 11:00 до неділі 17:00 годин без присутності матері [PERSON] та бабусі [PERSON] , з можливістю відвідувати з сином місця які відповідають вікові дитини; перша половина зимових, весняних, літніх та осінніх канікул без присутності матері [PERSON] та бабусі [PERSON] з можливістю відвідувати з сином місця які відповідають вікові дитини. Доходячи да такого висновку зазначили, що [PERSON] проживає з сином [PERSON] за адресою [ADDRESS] , обстежити умови проживання дитини не виявилося можливим, оскільки [PERSON] не впускає спеціалістів управління служби у справах дітей до квартири та не йде на контакт. [PERSON] відповідно до договору оренди від 11 грудня 2018 року проживає за адресою [ADDRESS] , умови проживання відмінні, в квартирі сучасний ремонт, є газо-, водо-, електропостачання.(т. 1\~а.с. 209-211). 07 вересня 2020 року виконавчим комітетом Соборної районної у місті Дніпрі ради надано висновок відповідно до якого вважали за недоцільне підтримати позовні вимоги [PERSON] щодо визначення місця проживання сина [PERSON] разом з нею, пославшись на те, що [PERSON] чинила перешкоди [PERSON] у вихованні сина та спілкуванні з ним, після чого [PERSON] звернувся з заявою до виконавчого комітету Соборної у районної у місті Дніпрі ради з проханням вирішити спір щодо участі його у вихованні сина. Рішенням виконавчого комітету Соборної районної у місті Дніпрі ради винесено рішення про визначення [PERSON] способів участі у вихованні сина, яке [PERSON] не виконувала та перешкоджала батьку спілкуватися з сином. На засіданнях комісій з питань захисту прав дитини мати [PERSON] неодноразово стверджувала, що не проти зустрічей батька з сином. Батька [PERSON] зазначив, що не збирається забирати сина у матері, а просто бажає активно брати участь у вихованні сина, прививати хлопчику чоловічі навики (т. 2 а.с.48-50). Допитані в судовому засіданні свідки пояснили наступне. Так свідок [PERSON] , яка є бабусею [PERSON] , зазначила, що з вересня 2017 року сторони проживають окремо Платон після припинення відносин залишився проживати з матір`ю. [PERSON] постійно намагається зустрітися з сином, однак Платон сам не бажає зустрічатися з батьком та побоюється його, оскільки [PERSON] неодноразова вчиняв сварки в присутності дитини. Окрім того зазначила, що [PERSON] жодним чином не перешкоджає батьку у спілкуванні з сином. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є провідним фахівцем психолог, психотерапевт пояснила, що до неї звернулася [PERSON] стосовно психічного стану свого сина [PERSON] . В розмові з [PERSON] було з`ясовано, що син побоюється батька. Займається з [PERSON] близько року, вважала, що зустрічі батька з сином повинні проходити лише в присутності матері. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного позивачами, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позовів. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до норм ч. 1 ст. 15 та ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушенні, невизнанні або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Статтею 51 Конституції України\~визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до\~статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»\~дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Метою законодавчого закріплення права батьків на спілкування з дитиною і є насамперед захист інтересів дитини. Здійснення батьками своїх прав і виконання обов`язків повинно ґрунтуватися на повазі до прав дитини і її людської гідності. Згідно із\~статтею 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до\~статті 153 СК України\~мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Статтею 157 СК України\~встановлено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до\~статті 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною в присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. Згідно з частинами четвертою, п`ятою\~статті 19 СК України\~при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, орган опіки та піклування подає письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Вказаний висновок міститься у матеріалах справи та досліджений судом. Отже вирішити питання мировою угодою, або в позасудовому порядку сторони змоги не мають. [PERSON] в судовому засіданні доведено належним доказами перешкоджання [PERSON] у спілкуванні йому з сином, а саме суду надано копії заяви [PERSON] про звернення до голови Соборної районної у місті Дніпрі ради стосовно не виконання їх рішення стосовно його участі у вихованні сина та вчинення перешкод зі сторони матері та бабусі у спілкуванні з сином. Тому суд, врахувавши надані [PERSON] докази на підтвердження того, що [PERSON] чинить перешкоди у спілкуванні із дитиною, приходить до висновку про задоволення пред`явлених позовних вимог виходячи з наступного. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Європейський суд з прав людини (далі\~ЄСПЛ) неодноразово зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зав`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09, рішення ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13). Аналіз практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18). Суд при встановленні способу спілкування має дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. Суд вважає, що зазначений в позовній заяві порядок та спосіб участі [PERSON] у спілкуванні та вихованні дитини є таким, що відповідатиме якнайкращим інтересам дитини, її віковим потребам, та за сумлінного ставлення батька до виконання свого обов`язку, буде достатнім для забезпечення його участі у процесі виховання сина. Відповідно до статей\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Обов`язок доказування покладається на сторін. Предмет доказування\~це коло фактів матеріально-правового значення, необхідних для вирішення справи по суті. Матеріали справи містять належні та допустимі докази стосовно працевлаштування позивача та відповідача, їх заробітку та позитивних характеристик з місць роботи. Крім того слід зазначити, що суд не бере до уваги посилання [PERSON] на вчинення [PERSON] домашнього насильства, оскільки на підтвердження своїх доводів нею надано постанову від 25 листопад 2019 року про закриття провадження відносно ОСОБА 1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу правопорушення, так як не ідентифіковано особу відносно якою винесено постанову, інших доказів на підтвердження насильства в сім`ї [PERSON] не надано (т. 1 а.с. 146-148). На підтвердження доводів [PERSON] , що [PERSON] має тяжку хворобу епілепсію та в неї є побоювання за свою дитину, а тому вона заперечує проти спілкування батька з дитиною на одинці, також не надано жодного доказу наявності даної хвороби. Також [PERSON] не доведено факту агресивної поведінки батька. Суду надано висновок спеціаліста судово медичного експерта № 2632 від 21 вересня 2020 року згідно якого у [PERSON] виявлено тілесні ушкодження які відносяться до легких тілесних ушкоджень (т. 2 а.с. 82-83), однак позивачем за первісним позовом не доведено ні при подачі позовної заяви ні в судовому засіданні що вказані тілесні ушкодження було нанесено саме [PERSON] . Також, суд вважає за необхідне зупинитись на наступному. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Одним із принципових положень, закріплених у Декларації прав дитини, проголошеної 20.11.1959 р. Генеральною Асамблеєю ООН, є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. ст. 3, 18 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з пунктом 1 статті 3 Конвенції, дитина наділяється правом на те, щоб її найкращі інтереси оцінювалися і бралися до уваги в якості першочергового міркування при прийнятті в її відношенні будь-яких дій або рішень як в державній, так і в приватній сфері. Більш того, в ньому втілений один з фундаментальних принципів Конвенції. Метою законодавчого закріплення права батьків на спілкування з дитиною і є насамперед захист інтересів дитини. Здійснення батьками своїх прав і виконання обов`язків повинно ґрунтуватися на повазі до прав дитини і її людської гідності. Суд звертає увагу на те, що [PERSON] виявляє бажання спілкуватись та зустрічатись з дитиною, приймати участь не тільки в її утриманні а і у вихованні, що враховуючи заперечення [PERSON] без рішення суду змоги зробити не має. Слід зазначити, що умови [PERSON] щодо встановлення графіку спілкування батька з дитиною без ночівлі, та тільки в її присутності не відповідає інтересам батька так і самої дитини, оскільки після розірвання шлюбу між сторонами склались відносини, які не надають можливості сторонам спілкуватись в нормальному режимі без психологічного впливу один на одного та дитину. Суд вважає, що батькам дитини слід налагодити відносини між собою в частині досягнення належного спільного виховання дитини та знайти спільні мирні шляхи вирішення питання щодо можливості періодичного спілкування батька з дитиною Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що судом встановлено, що сторони не домовились про порядок участі у вихованні та спілкуванні з дитиною її батька, внаслідок чого [PERSON] був змушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просить визначити, зокрема, порядок та графік участі у вихованні та спілкуванні з дитиною. В ході розгляду справи судом не було встановлено обставин, які б свідчили про те, що спілкування батька з дитиною буде перешкоджати нормальному її розвитку, у зв`язку з чим, суд приходить до переконання, що спілкування [PERSON] із дитиною буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, задоволенню життєво-важливих потреб, зростанню під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить її виховання в атмосфері моральної та матеріальної забезпеченості. Суд вважає, що безпосередня участь батька у вихованні сина, регулярне спілкування між ними не лише забезпечить виконання батьківських прав [PERSON] , а насамперед, буде повністю відповідати інтересам дитини. Як зазначив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у інформаційному листі від 17.08.2017 р. №9-1580/0/4-17 «Щодо окремих питань судової практики у справах про визначення місця проживання дитини» враховуючи необхідність забезпечення однакового правозастосування у справах про визначення місця проживання дитини відповідно до вимог національного сімейного законодавства, а також врахування практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно достатті 17\~Закону України\~"Про\~виконання рішень\~та застосування\~практики Європейського\~суду з\~прав людини" є джерелом права, під час вирішення такої категорії справ судам слід керуватись статтею 51 Конституції України, яка гарантує кожному із подружжя рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Схожа норма міститься також у частині шостійстатті 7 Сімейного кодексу України, відповідно до якої рівність прав і обов`язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї є однією із загальних засад регулювання сімейних відносин. Це узгоджується з практикою ЄСПЛ, який неодноразово наголошував, що батьки повинні мати рівні права у спорах про опіку над дітьми, і жодні презумпції, які ґрунтуються на ознаці статі, не повинні братись до уваги (рішення у справі "Зоммерфельд проти Німеччини" ("Sommerfeld v. Germany") від 08.07.2003 р., "Цаунеггер проти Німеччини" ("Zaunegger v. Germany") від 03.12.2009 р.). Слід також зазначити, що порядок виховання та спілкування з дитиною встановлюється шляхом особистого спілкування, і ні законодавством України та положеннями міжнародних договорів не встановлена дистанційна участь у вихованні та спілкуванні з дитиною, у тому числі шляхом залучення до такого спілкування сторонніх осіб. В рішенні Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року по справі «Хант проти України» суд зазначив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі Olsson v. Sweden від 27 листопада 1992 року), і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року). Суд наголошує, що для дитини вкрай важлива комунікація батьків у спілкуванні між собою в питаннях виховання останньої, що батьками, як встановлено судом, не здійснюється. Батьками, сторонами у справі, - не досягнуто компромісу щодо способів участі батька у вихованні сина, при цьому увага батька у житті дитини безкомпромісно є важливими елементом її розвитку в психологічному аспекті. Сторони по справі, як батьки малолітньої дитини, бажають забезпечити її належне виховання, однак, в той же час, належного компромісу щодо часу проведення батька з дитиною досягнуто не було, конфліктні ситуації спричинені виключно на ґрунті неприязних стосунків батьків між собою. Суд вважає за необхідне зазначити про те, що саме батьки, як матір, так і батько, несуть відповідальність по відношенню до малолітньої дитини, та саме вони повинні докласти усіх зусиль для того, щоб у їх дитини виникало прагнення бути як із мамою, так і з татом. При цьому, на обох батьках лежить відповідальність за збереження психічної рівноваги дитини, що досягається шляхом уникнення конфліктних, напружених стосунків між батьками, оскільки, саме це в подальшому може бути причиною початку емоційних розладів у дитини. Важливо підтримувати позитивні, неконфліктні взаємини з колишнім чоловіком (дружиною), зберігати незгоду між собою у таємниці від дитини, досягти співробітництва в інтересах дитини. З урахуванням вищевикладеного, на підставі зібраних доказів, приймаючи до уваги те, що в добровільному порядку сторони не дійшли згоди щодо визначення порядку спілкування батька з дитиною, а також беручи до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, стан їх здоров`я, вік дитини, беручі до увагу що обоє батьків мають рівні права щодо спілкування з дитиною та участі у їх вихованні незалежно від того, з ким проживає дитина, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог щодо встановлення в судовому порядку способу та графіку участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною. Також, суд вважає, що графік (регламент) такого спілкування має бути визначений із врахуванням інтересів дитини та має бути таким, що не порушує режиму дня та навчання дитини, не відриватиме її від нормального, звичайного для нього середовища та не заважатиме нормальному її існуванню і, при цьому, не порушуватиме принципу рівності прав батьків при участі у вихованні дітей. Визначаючи способи та графік участі батька у вихованні малолітньої сина та визначаючи години спілкування, судом враховано те, що на даний час дитина дещо втратила зв`язок зі своїм батьком, у зв`язку з чим необхідний час для відновлення стосунків між ними. В постанові від 11 грудня 2019 року по справі № 753/15487/18 ВС вказав: при наявності конфлікту між батьками зустрічі одного з батьків з дитиною доцільно проводити без присутності другого з батьків, особисті конфліктні відносини між сторонами не повинні порушувати інтереси дітей, спричиняти на них негативний вплив. У постанові від 28 січня 2019 року по справі № 619/3051/17 ВС зробив висновок, що батько має право особисто брати участь у вихованні дитини та зустрічатися з нею без присутності матері або інших осіб. З урахуванням того, що дитина на даний час відвідує навчальний заклад та з метою підтримання нормальної фізіологічної рівноваги дитини, враховуючи висновок органу опіки та піклування, а також складні стосунки між позивачем та відповідачкою, з метою забезпечення прав та інтересів дитини, суд вважає за необхідне зобов`язати [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] у спілкуванні з дитиною [PERSON] , [INFO] та визначити батькові [PERSON] , [INFO] , способи участі у вихованні сина [PERSON] , [INFO] та спілкуванні з ним таким чином: кожного вівторка та середи з 19 години до 20 години в присутності матері [PERSON] ; першого та третього тижня місяця з суботи 11.00 до неділі 17.00 годин без присутності матері; перша половина зимових, весняних, літніх та осінніх канікул без присутності матері, о оскільки саме такий графік буде сприяти інтересам дитини та збереженню зв`язків з батьком. Разом з тим, суд звертає увагу сторін на те, що вони, як батьки дитини, незважаючи на взаємні непорозуміння між собою, - мають вжити заходів щодо уникнення конфліктних, напружених стосунків між собою з метою досягнення співробітництва в інтересах дитини, в тому числі, знайти можливі шляхи вирішення проблем спілкування позивача із дитиною засобами телефонного та іншого зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між ними. За частинами першою, другою статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. При цьому положення вказаної Конвенції, яка ратифікована Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, узгоджуються з нормами Конституції України та законів України, тому саме її норми зобов`язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей. Дитина є найбільш вразливою стороною під час будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини. При цьому під час визначення місця проживання малолітньої дитини, зважаючи на вікову категорію дитини, бесіду з останньою повинен проводити психолог, головним завданням такої бесіди є встановлення дійсного психоемоційного стану дитини, визначення інтересів дитини та отримання думки щодо бажання дитини проживати з одним із батьків. Ухвалюючи рішення у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) указав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі необхідно брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09). У зазначених справах ЄСПЛ не визначав обов`язкового врахування судами принципу 6 Декларації прав дитини. Зазначених висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18), в якій вона відступила від висновків Верховного Суду України, висловлених у постановах від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2445цс16 та від 12 липня 2017 року у справі № 6-564цс17, щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме статті 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, про обов`язковість брати до уваги принцип 6 Декларації прав дитини стосовно того, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Аналіз наведених норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім - права батьків. Будь-які спори між батьками, у які залучена дитина і які вирішуються органом опіки та піклування або судом, завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку і суперечать принципу забезпечення найкращих інтересів дитини. Частинами четвертою та п`ятою статті 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо визначення місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. При цьому орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Водночас у частині шостій вказаної статті зазначено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з практикою ЄСПЛ за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Питання забезпечення інтересів дитини ґрунтується на розумінні, що розлучення батьків для дітей - це завжди тяжке психологічне навантаження, а дорослі, займаючись лише своїми проблемами, забувають про кардинальні зміни в житті дитини: нове оточення та місце проживання, неможливість спілкування з двома батьками одночасно тощо. Стосовно позовних вимог [PERSON] про визначення місця проживання сина [PERSON] разом з нею, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні даних позовних вимог оскільки батько дитини, як в своїх письмових запереченнях та і на засіданні виконавчого комітету при вирішенні даного питання так і в судових засіданнях неодноразово наголошував на тому, що він не заперечує проти проживання їх сина [PERSON] разом з матір`ю, а тому у сторін відсутній спір стосовно даного питання. Позовні вимоги про визнання недійсним та скасування рішення Виконавчого комітету Соборної районної у місті Дніпрі ради від 18 січня 2019 року № 27 «Про визначення [PERSON] способів участі у вихованні сина» суд вважає необґрунтованими та такими що не підлягають задоволенню, оскільки позивачем ні в позовній заяві ні в судовому засідання не наведено жодної норми права стосовно зазначених позовних вимог. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі "Проніна проти України"). Судові витрати розподілити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial