Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-24 00:00:00

Служба в справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради звернулася до Рівненського міського суду в інтересах неповнолітнього [PERSON] з позовом, в якому просить суд позбавити [PERSON] батькiвських прав відносно сина [PERSON] [INFO] та стягнути з нього на утримання сина аліменти. Представник служби в справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради Коник Т.Г. в судовому засіданні позов підтримала, просить позов задовольнити у повному обсязі. При винесенні рішення просить врахувати інтереси дитини, а також висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до неповнолітньої дитини. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав та не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо сина [PERSON] [INFO] . Також зазначив про те, що наслідки позбавлення його батьківських прав йому відомі та зрозумілі. Ухвалою суду від 19 липня 2019 року прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі, перше судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 12 годину 25 липня 2019 року з повідомленням (викликом) сторін, визначено сторонам строк для подання відзиву та заперечень. Дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог встановив наступне. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідач [PERSON] визнав пред"явлений до нього позов, що дає право суду в підготовчому судовому засіданні ухвалити рішення. Розглянувши подані документи і матеріали, з"ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] , є батьком неповнолітнього [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] виданим 17 лютого 2004 року оформленого відділом РАЦС Рівненського міського управління юстиції актовий запис № 336. Мати неповнолітнього [PERSON] померла [INFO] . Неповнолітній [PERSON] звернувся до служби у справах дітей з проханням порушити питання про позбавлення його батька [PERSON] батьківських прав. В своїй заяві [PERSON] вказав, що після смерті матері він проживав з батьком. Згодом він був влаштований на навчання у Тучинську спеціальну загальноосвітню школу-інтернат І-ІІ ступенів. Коли він приїжджав додому, батько агресивно до нього відносився, принижував його та іноді застосовував фізичне насильство. У 2018 році він повернувся у м. Рівне і навчався у Рівненській ЗОШ № 25. Зі слів дитини, батько неналежно виконує батьківські обов`язки по відношенню до нього. Судом також встановлено, що дана заява розглядалася комісією, відповідно до Інструкції щодо порядку взаємодії управлінь (відділів) у справах сім`ї, молоді та спорту, служб у справах дітей, центрів соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді та відповідних підрозділів органів внутрішніх справ з питань здійснення заходів з попередження насильства в сім`ї та Закону України «Про попередження насильства в сім`ї», оскільки [PERSON] вказував на факти насильства стосовно нього з боку батька. [PERSON] з батьком [PERSON] проживав за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з негативним ставленням батька, його агресивною та аморальною поведінкою, [PERSON] був вимушений залишити місце свого проживання та тимчасово перебувати у родичів. Відповідно до наказу № 91-р від 19 червня 2019 року неповнолітній [PERSON] взятий на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах. Затверджено індивідуальний план соціального захисту дитини, яка перебуває у складних життєвих обставинах. З психолого-педагогічної характеристики на [PERSON] , виданої Рівненською ЗОШ І-ІІІ ступенів № 25, вбачається, що упродовж двох років навчання сина у школі батько лише двічі відвідав батьківські збори у 8 класі. На прохання класного керівника батько відмовився надати номер свого контактного телефону. Відмову мотивував тим, що з питань навчання та виховання [PERSON] необхідно звертатись до бабусь дитини. У подальшому успіхами сина у навчанні та громадському житті школи батько не цікавився. Питання про виконання [PERSON] батьківських обов`язків стосовно сина [PERSON] , [INFO] , розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Рівненської міської ради 03 липня 2019 року. На засіданні комісії був присутній батько [PERSON] , неповнолітній [PERSON] та родичі неповнолітнього. Комісія прийняла рішення доручити службі у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради звернутися до Рівненського міського суду з позовною заявою про позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно неповнолітнього сина [PERSON] та рекомендувати органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради надати висновок до Рівненського міського суду про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно неповнолітнього сина. Згідно висновку від 17 липня 2019 року № 08-1122, орган опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно сина [PERSON] , оскільки він не виконує батьківські обов`язки щодо виховання та утримання сина, не проявляє батьківської турботи та любові, не спілкується з ним. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до його внутрішнього світу; не створюють умов для отримання ним освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки матері, свідомого нехтування нею своїми обов`язками. Всупереч вимогам ст. ст. 150 та 180 СК України, [PERSON] не виконує батьківські обов`язки щодо виховання та утримання сина. Батько ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню [PERSON] , не проявляє щодо нього батьківської турботи та любові. Поведінка батька не відповідає вимогам сімейного законодавства та суперечить інтересам дитини. У разі позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно сина, [PERSON] буде надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Згідно зі ст. 166 Сімейного кодексу України позбавлення батьківських прав не звільняє батьків від обовЧязку щодо утримання дитини. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Положеннями норм Сімейного кодексу України встановлено, що кожний із батьків зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст.ст. 150, 151, 152, 155 СК України). Відповідно до положень статті 12 частини 1 Конвенції ООН від 20 листопада 1989 року «Про права дитини», ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються дітей, причому поглядам дітей приділяється належна увага згідно з їх віком і зрілістю. З цією метою дітям, зокрема, надається можливість бути заслуханими в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що стосується дітей, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Оцiнюючи дослiдженi по справi доказi в їх сукупностi, суд вважає, що відповідач [PERSON] , вiдповiдно до вимог пункту 2 частини першої статті 164 Сiмейного кодексу України, повинен бути позбавлений батькiвських прав стосовно його сина [PERSON] [INFO] , оскiльки судом встановлено, що він ухиляється вiд виконання своїх обов`язкiв по вихованню дитини. Оскільки, відповідач свідомо нехтує своїми обов`язками, не втрачаючи можливості їх виконувати, злісно ухиляється від виконання усіх своїх обов`язків щодо них, рішення про позбавлення батьківських прав відповідача є доцільним та правильним в інтересах дитини. Це позитивно вплине на долю дитини, відповідає її інтересам, а також захистить права дитини, як зараз, так і у майбутньому. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] в добровільному порядку коштів на утримання своєї дитини не надає, а тому суд вважає необхідним, з метою захисту прав хлопця на матеріальне забезпечення, стягнути з відповідача аліменти на його утримання. Згідно з вимогами статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд має врахувати обставини, які мають істотне значення, в тому числі, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших утриманців, тощо. Враховуючи встановлені по справі обставини та приймаючи до уваги вимоги статей 180,182,184 СК України, суд вважає необхідним стягнути аліменти у розмірі 1200 гривень, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно,до повноліття дитини. При ухваленні рішення суд приймає до уваги і положення частини другої статті 166 СК України, відповідно до яких особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Позивач при зверненні до суду з цим позовом був звільнений від сплати судового збору, відтак судовий збір підлягає стягненню з відповідача. На пiдставi ст.150, п.2 ч.1 ст.164, ст.165, ст.166, ст.171, ст.180, ст.182 Сiмейного кодексу України,

Outcome: approved