Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-04 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", Волочиського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON], про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги мотивовані тим, що 15.04.2008 між позивачем та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір № 222107-СRED відповідно до умов якого було видано кредит в сумі 4000 дол. США строком погашення до 06.10.2009. 26.07.2017 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 6960 за яким нотаріус пропонує стягнути грошові кошти на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» в сумі 325340,17 грн. як заборгованість, яка виникла по кредитному договору № 222107-СRED від 15.04.2008 за період 9 років 1 місяць 22 дні, а саме з 15.04.2008 по 06.06.2017. [PERSON] вважає, що вказана сума є повністю надуманою, строк на її стягнення пропущений та взагалі відсутні правові підстави для вчинення виконавчого напису. У звязку з цим позивач просила визнати спірний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. 30.03.2018 позивач подала клопотання стягнути з відповідачів сплачений нею судовий збір (а.с. 31). Ухвалою Волочиського районного суду Хмельницької області від 05.03.2018 було задоволено заяву позивача у даній справі про забезпечення позову та зупинено стягнення на підставі виконавчого напису № 6960 від 26.07.2017 вчиненого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] на суму 325340 гривень 17 копійок. Ухвалою Волочиського районного суду Хмельницької області від 07.03.2018 було прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] та відкрито провадження у справі. Розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач ПАТ КБ «ПриватБанк» копію ухвали суду від 07.03.2018 та доданих до неї матеріалів отримало 14.03.2018, однак відзиву до суду не направило. Жодних заяв чи клопотань від нього не надходило. Відповідач Волочиський РВ ДВС ГТУЮ у Хмельницькій області копію ухвали суду від 07.03.2018 та доданих до неї матеріалів отримав 07.03.2018, однак відзиву до суду також не направив. Жодних заяв чи клопотань від нього не надходило. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] копію ухвали суду від 07.03.2018 та доданих до неї матеріалів отримала 13.03.2018. 02.04.2018 до суду надійшли письмові пояснення третьої особи, у яких остання проти задоволення позову заперечила, посилаючись на постанову Пленуму ВСУ № 2 від 31.01.1992 «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні», зазначивши, що в справах щодо оспорювання виконавчого напису боржник може оспорити в позовному провадженні лише правильність вимог, зазначених у виконавчому написі. В даному випадку, тільки один той факт, що позивач не заперечує існування реального боргу, вказаного у виконавчому написі, є підставою для відмови в позові. Також приватний нотаріус вказала, що посилання позивача щодо незаконності вчинення напису на копії кредитного договору, не посвідченій нотаріально, є необґрунтованим, оскільки ПАТ КБ «ПриватБанк» було подано оригінал кредитного договору та оригінал виписки по рахунку боржника з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, разом з іншими додатками до заяви про вчинення виконавчого напису. Щодо посилання позивача на неотримання нею письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором та ненадання нотаріусу відповідних доказів, та, як наслідок, на думку позивача, відсутність безспірності, нотаріус зауважила, що відповідну вимогу з доказами її направлення на адресу боржника було надано стягувачем, отже зазначені посилання позивача не заслуговують на увагу. При цьому, сам факт отримання вимоги законодавством не вимагається. Відповідно ж до правової позиції ВСУ № 6-158цс15 від 20.05.2015, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обовязки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Також, згідно п.п. 3.1, 3.3-3.4 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус вчиняє виконавчий напис за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року, а строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюється з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. За своєю природою ці строки, передбачені ст. 88 Закону України «Про нотаріат», не є позовною давністю, оскільки відповідна дія виступає як окремий (позасудовий) спосіб захисту цивільних справ. Згаданий висновок міститься в п. 1.6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013. Таким чином, згадані вище строки обчислюються не за правилами обчислення строків позовної давності, а за правилами, викладеними в ст. 88 Закону України «Про нотаріат». В даному випадку, терміном з якого має обчислюватися згаданий вище строк, є дата направлення боржнику вимоги про усунення порушень. Аналогічна позиція відображена у висновку науково-правової експертизи з питання визначення нотаріусом під час вчинення виконавчого напису безспірності заборгованості, початку перебігу строку вчинення виконавчого напису та способу і субєктного складу справи щодо його оскарження в суді, виконаного Інститутом держави і права ім. В.М. Корецького Національної академії наук України № 126/581 від 12.12.2016. Отже виконавчий напис вчинено з дотриманням всіх вимог законодавства, а посилання позивача на необхідність його скасування не заслуговують на увагу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що 15.04.2008 між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір № 222107-СRED, відповідно до умов якого було видано кредит в сумі 4000 дол. США строком погашення до 06.10.2009 (а.с. 7-9). Згідно виписки з рахунку боржника станом на 06.06.2017 у звязку з невиконанням позивачем умов кредитного договору утворилась заборгованість в сумі 12315,17 дол. США, що складає еквівалент 323654,22 грн., з яких: заборгованість за кредитом 2512,26 дол. США, що складає еквівалент 66024,55 грн.; заборгованість за процентами 9207,42 дол. США, що складає еквівалент 241979,63 грн.; штраф (фіксована частина) 9,51 дол. США, що складає еквівалент 249,93 грн.; штраф (відсоток від суми заборгованості) 535,93 дол. США, що складає еквівалент 15400,10 грн. (а.с. 10). 26.07.2017 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 6960 за яким нотаріус пропонує стягнути з позивача грошові кошти на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» в сумі 325340,17 грн., які є її боргом за Кредитним договором № 222107- СRED від 15.04.2008, з яких: заборгованість за кредитом 2512,26 дол. США; заборгованість за процентами 9207,42 дол. США; штраф (фіксована частина) 9,51 дол. США; штраф (відсоток від суми заборгованості) 535,98 дол. США, що всього становить 12265,17 дол. США, що за курсом НБУ станом на 06.06.2017 становить 322340,17 грн., а також витрати, повязані із вчиненням виконавчого напису 3000 грн. (а.с. 5). У вказаному виконавчому написі вказано, що строк, за який провадиться стягнення 9 років 1 місяць 22 дні, а саме з 15.04.2008 по 06.06.2017. Виконавчий напис набрав чинності з 26.07.2017. 24.10.2017 на підставі даного виконавчого напису заступником начальника відділу Волочиського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області [PERSON] винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 54988036 (а.с. 6). Відповідно до ст.ст. 87-88 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Постановою КМУ № 1172 від 29.06.1999 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» (далі- Перелік), зі змінами внесеним постановою КМУ від 26.11.2014 р. № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» визначено, що для одержання виконавчого напису по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобовязаннями додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р. у справі\~№826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України\~від 26.11.2014 р. № 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості\~провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в тому числі в частині, доповнення Переліку новим розділом «2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 р. у справі №826/20084/14\~постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р. залишено без змін. Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені\~"Офіційний вісник України" від 21 березня 2017 року № 23; резолютивну частину ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені "Офіційний вісник України" від 24 листопада 2017 року № 92. Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону. При цьому, п. 1 Переліку стосується лише нотаріально посвідчених договорів, яким кредитний договір № 222107-СRED від 15.04.2008 не являється. Отже, приватний нотаріус при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису не врахувала тієї обставини, що норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи по кредитним договорам, укладеним у простій письмовій формі вже не чинні. Крім того, главою 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» затвердженого Наказом Мінюсту № 296/5 від 22 лютого 2012 року (далі - Порядок) передбачено порядок вчинення виконавчих написів нотаріусами. Зокрема, передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріуси відмовляють у вчиненні виконавчого напису у випадках, коли витребовується майно, звернення стягнення на яке забороняється законодавством України або здійснюється виключно на підставі рішення суду. Виконавчий напис вчинюється нотаріусом незалежно від місця виконання вимоги, місцезнаходження боржника або стягувача. Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Суд погоджується з позивачем в тому, що про відсутність безспірності вимоги свідчить та обставина, що строк, за який провадиться стягнення становить 9 років 1 місяць 22 дні, а саме з 15.04.2008 по 06.06.2017. Тоді як заборгованість по кредитному договору підлягала погашенню до 06.10.2009. Тому, в даному випадку, сам по собі розрахунок заборгованості позивача перед банком не є документом, який підтверджує безспірність вимог останнього. При цьому, суд не бере до уваги висновок науково-правової експертизи з питання визначення нотаріусом під час вчинення виконавчого напису безспірності заборгованості, початку перебігу строку вчинення виконавчого напису та способу і субєктного складу справи щодо його оскарження в суді, виконаного Інститутом держави і права ім. В.М. Корецького Національної академії наук України № 126/581 від 12.12.2016, оскільки відповідно до положень ст. 114 ЦПК України, учасники справи мають право подати до суду висновок експерта у галузі права лише щодо застосування аналогії закону чи аналогії права або лише щодо змісту норм іноземного права згідно з їх офіційним або загальноприйнятим тлумаченням, практикою застосування і доктриною у відповідній іноземній державі. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про підставність та обґрунтованість позовних вимог позивача до ПАТ КБ «ПриватБанк», а тому вважає за необхідне їх задоволити у повному обсязі. Разом з тим, позов [PERSON] до Волочиського РВ ДВС ГТУЮ у Хмельницькій області задоволенню не підлягає, оскільки справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів. Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь позивача слід стягнути 704,80 грн. сплаченого нею судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved