Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до Близнюківського районного суду Харківської області з позовною заявою до [PERSON], про зміну розміру аліментів, обґрунтовуючи її наступним. Згідно рішення Близнюківського районного суду Харківської області від 28 липня 2016 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання їх доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05 липня 2016 року та до повноліття дитини. 08 липня 2017 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів", яким було внесено зміни до Сімейного Кодексу України та визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У зв'язку з цим, просить змінити розмір аліментів, які стягуються за рішенням суду з відповідача на утримання неповнолітньої дитини та стягувати з нього аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судове засідання позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує, наслідки розгляду справи в такому порядку їй відомі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, причин неявки суду не повідомив, відзиву на позов не надав. Згідно ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, не подано відзиву на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, на підставі п. 4 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. У зв'язку з неявкою в судове засідання усіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису. Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, які є належними, допустимими і достовірними у їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 06 жовтня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Близнюківського районного управління юстиції у Харківській області. (а.с. 8) Рішенням Близнюківського районного суду Харківської області від 28 липня 2016 року із [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05 липня 2016 року та до повноліття дитини. (а.с. 6) Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження № 52324710 від 23 вересня 2016 року головним державним виконавцем Мурованокуриловецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області відкрито виконавче провадження за виконавчим листом виданим 28 липня 2016 року Близнюківським районним судом Харківської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у розмірі ? частини заробітку щомісячно. (а.с.7) Звертаючись до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на утримання дитини, позивач посилається на те, що до Сімейного Кодексу України внесено зміни та визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. 08 липня 2017 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів". Цим Законом внесено зміни, зокрема, до ч. 2ст. 182 СК України та визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.129-1 Конституції України судове рішення є обов'язковим до виконання та держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Статтею 2 ЦПК України визначено, що одним з принципів цивільного судочинства є обов'язковість судового рішення. Відповідно до ч.1 ст.431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" визначено, що завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом. Однією з засад виконавчого провадження є законність та обов'язковість виконання рішень (ст.2 Закону України "Про виконавче провадження"). Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів", яким внесено зміни до Сімейного Кодексу України, не визначено, що у разі виконання судового рішення, яке набрало чинності до внесення вказаних змін до Сімейного Кодексу України - такі рішення підлягають виконанню з урахуванням мінімального розміру аліментів на одну дитину, який не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, жоден інший законодавчий акт такої норми також не містить, тому в державного виконавця немає підстав для того, щоб змінити мінімальний розмір аліментів, які стягуються з боржника з власної ініціативи. У відповідності до вимог ч.4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Положеннями статті 27 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91 визнано право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини та закріплено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. На підставі викладеного, з урахуванням того, що зміни законодавства зумовлені необхідністю посилення захисту прав дітей на належне утримання та підвищення мінімального розміру аліментів на одну дитину з 30 відсотків до 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд приходить до висновку, що ці зміни є підставою для звернення до суду з позовом щодо зміни розміру аліментів в розумінні ст. 192 Сімейного Кодексу України. На підставі викладеного, з метою забезпечення інтересів дітей, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням суду законної сили. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач звільнений від сплати судового збору, тому у порядку ст. 141 ЦПК України суму судового збору необхідно стягнути із відповідача у дохід держави.

Outcome: approved