Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

09.07.2013р. ТОВ "Кредитні ініціативи" звернулося до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], загальною площею 64,8 кв.м., житловою 38,5 кв.м., в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0304/0708/98-005 від 10.07.2008р., яка станом на 01.04.2013р. складає 868 929 грн.02коп., у т.ч. заборгованість за кредитом - 620 216,84 грн., по відсотках - 175 439 грн.15коп., пеня - 73 273 грн.03коп., шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України "Про виконавче провадження", початковою ціною встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна, під час проведення виконавчих дій. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11.07.2014р. дану справу прийнято до провадження суддею Ткаченко Н.В. (а.с. № 148). Слід зазначити, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22.10.2014р. уточнену позовну заяву від 14.10.2014р. про збільшення позовних вимог в частині заборгованості до 1 790 447 грн. 13коп. повернуто позивачу у зв'язку із невиконанням останнім вимог щодо усунення недоліків заяви (а.с. № 171). В обґрунтування позовних вимог у позовній заяві посилався на те, що 28.11.2012р. між ТОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" та ПАТ "Сведбанк", що є правонаступником ВАТ "Сведбанк", яке, в свою чергу, виступає правонаступником АКБ "ТАС-Комерцбанк", був укладений Договір факторингу, відповідно до якого права вимоги за спірним кредитним договором були відступлені ТОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс". В подальшому на підставі договору від 28.11.2012р. ТОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" відступила вимоги за кредитним договір №0304/0708/98-005 від 10.07.2008р. у ТОВ "Кредитні ініціативи", яке і є на даний час новим кредитором за спірним кредитним договором. Спірний кредитний договір був укладений 10.07.2008р. [PERSON] з ВАТ "Сведбанк", на підставі якого банк надав відповідачу кредит у сумі 90 000 доларів США, а позичальник зобов'язався повернути кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором та графіком погашення. Внаслідок невиконання боржником зобов'язання за кредитним договором, станом на 01.04.2013р. утворилася заборгованість за кредитом в сумі 108 711,30 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає - 868 929 грн. 02коп., у т.ч. по кредиту 77 595 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає - 620 216,84 гри., по відсотках - 21 949,10 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 175 439,15 гри., пеня - 9 167,15 дол. США, що по курсу НБУ на дату розрахунку складає - 73 273 грн. З метою забезпечення належного виконання зобов'язання за кредитним договором між банком та [PERSON] укладено іпотечний договір, відповідно до якого нею передано в іпотеку банку квартиру, загальною площею 64,8 кв.м., житловою 38,5 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. На виконання умов кредитного договору та іпотечного договору, відповідачу було направлено вимогу - повідомлення про усунення порушень та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки, але на дату подання позову вимога не виконана. Отже, посилаючись на ст.ст. 11, 549, 525, 526, 550 ЦК України, ст.ст. 3, 12, 33 Закону України "Про іпотеку", просить позов задовольнити. Представник позивача - Черкавський Ю.С. (діє на підставі довіреності від 06.06.2014р. - а.с. № 155) в судове засідання не з'явився, про дату та час слухання справи повідомлявся належним. В заяві до суду від 24.12.2014р. просив розглянути справу за його відсутності та без фіксації технічними засобами (а.с. № 193). Відповідачка [PERSON] в судові засідання, призначені на 12.09.2014р., 16.10.2014р., 25.11.2014р. та 24.12.2014р. не з'являлася, про дату та час слухання справи кожного разу була повідомлена належним чином за адресою, наданою адресно-довідковим підрозділом ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області (а.с. № 48, 153, 162, 177, 195-196, 199). В судове засідання 24.12.2014р. заяв про відкладання слухання справи не надала, про причини неявки суд не повідомила. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності обох сторін (їх представників) та без фіксування судового процесу технічними засобами за правилами ст. 169 та ч. 2 ст. 197 ЦПК України. З урахуванням тих обставин, що із заяв відповідачки до суду, в тому числі апеляційних скарг, позову до суду про визнання договору іпотеки недійсним вбачається, що вона з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки не згодна, і ця позиція судом при розгляді справи буде врахована, суд вважає, що можливо винести рішення суду на загальних засадах ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 10.07.2008р. між [PERSON] та ВАТ "Сведбанк" було укладено кредитний договір №0304/0708/98-005, на підставі якого банк надав відповідачу кредит у сумі 90 000 доларів США, а позичальник зобов'язався повернути кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором та графіком погашення (а.с. № 6 - 10). 18.03.2009р. до даного договору була укладена додаткова угода № 1, якою зменшено ліміт кредитної лінії (а.с. № 11 - 13). Надання кредиту підтверджується заявами на видачу готівки, з яких вбачається, що 10.07.2008р. відповідач отримала 75 000 дол. США, 19.09.2008р. - 11 000 дол. США, 03.09.2008р. - 4 000 дол. США (а.с. № 19 - 21). З метою забезпечення належного виконання зобов'язання за кредитним договором між ВАТ "Сведбанк" та [PERSON] укладено іпотечний договір, відповідно до якого нею передано в іпотеку банку квартиру, загальною площею 64,8 кв.м., житловою 38,5 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. № 14, 15). 28.11.2012р. між ТОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" та ПАТ "Сведбанк", що є правонаступником ВАТ "Сведбанк", яке, в свою чергу, виступає правонаступником АКБ "ТАС-Комерцбанк", був укладений Договір факторингу, відповідно до якого права вимоги за спірним кредитним договором були відступлені ТОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" (а.с. № 22, 23). В подальшому на підставі договору від 28.11.2012р. ТОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" відступила вимоги за кредитним договором №0304/0708/98-005 від 10.07.2008р. у ТОВ "Кредитні ініціативи" (а.с. 24 - 32, 36). За договором про передачу прав за іпотечним договором від 28.11.2012р., разом із відступленням права вимоги, ТОВ "Кредитні ініціативи" набуло від ТОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" одночасно і права вимоги за іпотечним договором з відповідачем (а.с. № 33, 38). 20.12.2012р. через ТОВ "Франко Пак" відповідачу рекомендованим листом направлено повідомлення про відступлення права вимоги за кредитним договором та про реквізити для сплати на р/р ПАТ "Альфа-Банк" (а.с. № 134 - 138). Вдруге таке повідомлення направлено 22.02.2013р. (а.с. № 139-141). Внаслідок невиконання боржником зобов'язання кредитного договору, станом на 01.04.2013р. утворилася заборгованість за кредитом в сумі 108 711,30 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає - 868 929, грн., у т.ч. по кредиту 77 595 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає - 620 216,84 грн., по відсотках - 21 949,10 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 175 439,15 грн., пеня - 9 167,15 дол. США, що по курсу НБУ на дату розрахунку складає - 73 273 грн., що підтверджується розрахунком (а.с. № 38). Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ЦК України). Але взяті на себе зобов'язання за вказаними кредитним договором позичальник не виконує стосовно своєчасного повернення сум отриманих кредитів та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків у встановленні Кредитними договорами терміни. Ст. 625 ЦК України встановлює, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів (ст. 1050 ЦК України). Правовідносини з приводу відступлення права вимоги регулюються Главою 73 "Факторинг" ЦК України, оскільки відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно із ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Статтею 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Відповідачу неодноразово направлялися повідомлення про відступлення права вимоги з проханням погасити заборгованість. Між тим, ці вимоги не виконані. 21.05.2013р. на адресу [PERSON] ([ADDRESS]) направлено вимогу про погашення заборгованості в загальній сумі 108 711,25 дол. США (868 929 грн. 02коп.) та попереджено про звернення стягнення на предмет іпотеки (а.с. № 40). Дана вимога також не була виконана. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про іпотеку" № 898-IV від 05.06.2003р. іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Нормою ст. 3 вказаного закону передбачено, що іпотека виникає на підставі договору. Взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя за іпотечним договором виникають з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ст. 35 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Статтею 12 Закону України "Про іпотеку" встановлено, що у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. В порушення умов кредитного договору позичальник своєчасно зобов'язання щодо погашення кредиту та процентів згідно графіку щомісячних платежів за договором не виконав, погашення кредиту не проводив, в зв'язку з чим станом на 01.04.2013р. утворилася заборгованість за кредитом в сумі 108 711,30 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає - 868 929 грн.02коп. Згідно зі ст. 24 Закону України "Про іпотеку" відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Іпотекодержатель зобов'язаний письмово у п'ятиденний строк повідомити боржника про відступлення прав за іпотечним договором і права вимоги за основним зобов'язанням. Правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 41 своєї постанови №5 від 30.03.2012р. "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. При вирішенні даного спору про звернення стягнення на предмет іпотеки, на виконання вимог п. 41 постанови Пленум ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012р. № 5, з метою встановлення співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, судом було встановлено, що сума заборгованості за кредитним договором станом на 01.04.2014р. становить 868 929 грн.02коп. Розмір вартості предмету іпотеки, погоджений ВАТ "Сведбанк" та відповідачем, в укладеному між ними договорі іпотеки становить 69 886 грн. З огляду на що, суд вважає, що заявлені позовні вимоги ТОВ "Кредитні ініціативи" є співмірними, доведеними та обґрунтованими. Відповідно до п. 42 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин" від 30.03.2012р. №5, резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України "Про іпотеку", так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК України. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). Отже, враховуючи вищезазначене, вирішуючи питання щодо позовних вимог позивача за кредитним договором та договором іпотеки, приймаючи до уваги, що у судовому засіданні знайшов підтвердження факт укладення даних договорів в належній формі, встановлено невиконання [PERSON], як позичальником, на відміну від кредитора, своїх зобов'язань за кредитним договором, а також встановлена наявність у позивача права звернути стягнення в такому випадку на предмет іпотеки, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки, зважаючи на вимоги ст. 16 ЦК України та ст. 39 Закону України "Про іпотеку", підлягають задоволенню. Обговорюючи питання розподілу судових витрат, з урахуванням задоволення позовних вимог, на підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає за можливе стягнути з відповідачки на користь позивача суму сплаченого при подачі позову судового збору в розмірі 3 441 грн., що підтверджується платіжним дорученням (а.с. № 5). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved