Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], який помер [INFO] р. Від позивача надійшла заява з проханням слухати справу у його відсутність, на позовних вимогах наполягає в повному обсязі. Від представника відповідача надійшла заява з проханням слухати справу у його відсутність та відмовити в задоволенні позову, вказуючи, що державним нотаріусом Мелітопольської державної нотаріальної контори Лісовою Н.В. відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом з підстав того, що не були надані документи, які підтверджують право власності спадкодавця, на нерухоме майно. Відповідно до листа КП "ММБТІ" від 24.06.2013 р. № 1718, право власності на житловий будинок [ADDRESS] зареєстровано за померлим [PERSON] загальною площею 25,7 кв.м. При обстеженні даного житлового будинку фахівцем КП "ММБТІ' встановлено, що було самочинно побудовано: тамбур в-1 (1995 року побудови) та збільшено у розмірах прибудову а-1 (1995 року побудови), в наслідок чого по фактичному користуванню загальна площа на даний момент становить 38,2 кв.м. Виявлені самочинні побудови на даний час належним чином не оформлені та право власності на них не зареєстровано. Однак, законодавством передбачається наступне. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно роз'яснень ВССУ від 15.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, будівлі або споруди, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. Отже до спадкоємця переходять лите визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. А для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. Вимога спадкоємця про визнання права власності на самочинне будівництво зумовлює виникнення цього права у самого позивача, а не констатує його перехід у порядку спадкування, тому є неналежним способом захисту прав спадкоємців, якщо право звернутися до суду з вимогою про визнання права власності не належало спадкодавцеві (частини 3, 5 ст. 376 ЦК України). Таким. чином, необхідно розмежувати поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", які пов'язують із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Також при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва. Враховуючи рік побудови самочинно споруджених будівель (1995 рік), у листі ВССУ від 16.05.2013 р. N 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз'яснено, що порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН А.3.1-3-94 "Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів" та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23.03.1999 р. N 12/5-126, в якому, зокрема, визначено, що оформлення свідоцтва на право власності на об'єкти, які були закінчені будівництвом після 05.08.1992 р. і на цей час не прийняті в експлуатацію, проводиться тільки за наявності актів прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями - державними приймальними або державними технічними. Законодавством на час завершення будівництва був визначений порядок прийняття в експлуатацію будівель та споруд, який не може підмінятися судовим рішенням. Також, згідно діючого на час завершення будівництва законодавства - Правил державної реєстрації об'єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджених наказом Державного комітету України по житлово-комунальному, господарству від 13.12.95 N 56, встановлювався порядок державної реєстрації об'єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб. Державній реєстрації підлягали тільки та об'єкти, які закінчені будівництвом та прийняті в експлуатацію у встановленому порядку, незалежно від форм власності і відомчого підпорядкування та при наявності матеріалів інвентаризації. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню. 27.07.2011 р. [PERSON] склав заповіт, яким все своє майно, що буде належати йому на день смерті він заповідає [PERSON] /а.с. 8/. [INFO] р. помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть /а.с. 7/. Після його смерті відкрилась спадщина на його майно. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Після смерті [PERSON] спадкоємцем за заповітом є [PERSON] Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. У встановлений законом строк та в встановленому законом порядку [PERSON] подав заяву на прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернувшись до Мелітопольської державної нотаріальної контори Запорізької області. У відповідності до ст. 1268 ЦК України спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців із дня відкриття спадщини подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини або фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном. 07.12.2013 р. [PERSON] постановою державного нотаріуса Мелітопольської державної нотаріальної контори відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на жилий будинок в [ADDRESS], оскільки не підтверджено право власності спадкодавця на вищевказаний жилий будинок /а.с. 10/. Право власності на житловий будинок [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 16.07.1994 р. № 1-2463 (виданого державним нотаріусом Мелітопольської державної нотаріальної контори Запорізької області) та рішення народного суду м. Мелітополя від 07.04.1954 р. справа № 2-297, що підтверджується повідомленням КП «ММБТІ» від 24.06.2013 р. № 1718 /а.с. 11/. Згідно копії рішення народного суду м. Мелітополя Запорізької області від 07.04.1954 р. визнано право власності на ? частину будинку по [ADDRESS] по праву спадкування за законом за [PERSON] /а.с. 24/. Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.07.1994 р. /а.с. 12/ спадкоємцями майна [PERSON] є її син [PERSON], проживаючий за адресою: [ADDRESS]. Спадкове майно, на яке видано свідоцтво складається з ? частини будинку [ADDRESS] Свідоцтво підлягає реєстрації в БТІ м. Мелітополя. 10.12.2013 р. [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на присадибну земельну ділянку, площею 0,0893 га у межах згідно з планом, розташованої на території [ADDRESS], яка належала [PERSON] на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЗП № 079056 /а.с. 9/. Таким чином, суд вважає, що слід визнати за позивачем право власності на житловий будинок [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], який помер [INFO] р.

Outcome: approved