Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-19 00:00:00

До Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області 25 серпня 2021 року надійшла позовна заява [PERSON] (надалі Позивач) до Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Веллфін» (надалі Відповідач), треті особи: Приватний нотаріус\~Києво-Святошинського\~районного нотаріального\~округу Київської\~області Грисюк\~Олена Василівна,\~Металургійний відділ\~державної виконавчої\~служби у\~місті Кривому\~Розі Південно-Східного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.Дніпро)\~про визнання\~виконавчого напису\~таким,\~що не\~підлягає виконанню. (а.с. 1-8). Позов пред`явлено за правилами альтернативної підсудності - за місцем виконання виконавчого напису (частина 12 статті 28 ЦПК України). Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ від 25 серпня 2021 року визначено головуючого - суддю Чайкіну О.В. Ухвалою судді 27 серпня 2021 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Витребувано від Приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олени Василівни копії матеріалів виконавчого напису, зареєстрованого в реєстрі за №1005 від 05.05.2021 року, щодо стягнення з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП № [NUMBER] , на користь ТОВ «Веллфін» заборгованості в сумі 30367,60 гривень. Витребувано у ТОВ «ВЕЛЛФІН», виписку з рахунку по заборговнаості [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~з вказанням\~суми заборгованості,\~періодів нарахування,\~та посилання\~на договір. (а.с. 48-49). Ухвалою судді від 27 серпня 2021 року заяву про забезпечення позову задоволено, зупинено стягнення за виконавчим написом № 1005 від 05.05.2021 року (а.с.52-53). На виконання вимог статей 178, 191, 278 ЦПК України Відповідач відзив на позов не надав. В матеріалах справи містяться докази отримання Відповідачем ухвали про призначення судового засідання, про що свідчить рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, які повернулися до суду 19 листопада 2021 року та 03 грудня 2021. Від третьої особи Приватного нотаріуса Києво-Святошинського\~районного нотаріального\~округу Київської\~області Грисюк\~Олени Василівни на виконання ухвали суду від 27.08.2021 року копії матеріалів виконавчого напису, зареєстрованого в реєстрі за №1005 від 05.05.2021 року, щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Веллфін» заборгованості в сумі 30367,60 гривень надано не було. Пояснень на позов не надходило. Від третьої особи державного виконавця Металургійного відділу\~державної виконавчої\~служби у\~місті Кривому\~Розі Південно-Східного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.Дніпро)\~Качан Катерини\~Миколаївни пояснень на позов не надано. Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Стислий виклад позовних вимог позивача. Позивач в обґрунтування позовних вимог посилався на те, що в серпні 2021 року було отримано лист від державного виконавця Металургійного ВДВС з постановою від 06.07.2021 року про відкриття виконавчого провадження № 65978692 на підставі виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В. від 05.05.2021 року за № 1005 про стягнення заборгованості на користь ТОВ «Веллфін» на суму 30367,60 грн. При здійсненні доступу до виконавчого провадження на сайті Мінюсту за ідентифікатором з`ясовано, що в сканованих матеріалах міститься копія договору позики № 476860 від 13.06.2018 року який був нібито укладений між позивачем та ТОВ Веллфін» у вигляді електронного договору. Договір позики позивач не укладав, в ніч з 12 на 13 червня 2018 року у нього були викрадені невідомою особою документи, зокрема паспорт, облікова картка та телефон. Відомості про злочин внесені до ЄРДР. З даним виконавчим написом позивач не згодний та вважає його таким, що не підлягає виконанню, оскільки жодного повідомлення від ТОВ «Веллфін» за 2018-2021 рік не від приватного нотаріуса про існування кредитної заборгованості та наміру вчинити виконавчий напис не отримував. Із сумою заборгованості не згоден. Крім того, документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення зобов`язання відповідач третій особі не надав. Також, як вбачається з умов договору позики № 476860 від 13.06.2018 року кредит надавався у розмірі 1200,00 грн., в строк на 12 днів, остаточний день погашення 25.06.2018 року, тобто на момент подачі заяви про вчинення виконавчого напису кредитний договір був припинений, приватний нотаріус не перевірив правові підстави нарахування відсотків після закінчення строку кредиту. У відповідача не було підстав для нарахування та стягнення сум після припинення кредитного договору. Отже, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк О.В. від 05.05.2021 року за № 1005 підлягає скасуванню. Відзив на позовну заяву не надано. Ухвала про відкриття провадження у справі, копія позовної заяви з додатками отримана відповідачем, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення. Державний виконавець Качан К.М. заяв клопотань не подавала. Приватний нотаріус Грисюк О.В. вимоги ухвали про витребування доказів не виконала, заяв клопотань не подавала. Короткий виклад обставин справи, встановлених судом. 05 травня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського\~районного нотаріального\~округу Київської\~області Грисюк\~Оленою Василівною був вчинений виконавчий напис № 1005 від 05.05.2021 року, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» заборгованості за кредитним договором № 476860 від 13.06.2018 року, за період 13 червня 2018 року по 01 березня 2020 року в розмірі 30367,60 грн., яка складається з: 1200,00 грн. прострочена заборгованість за кредитом, 28367,60 грн. прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 800,00 грн. за вчинення виконавчого напису (а.с.9). На підставі заяви ТОВ «Веллфін» про відкриття виконавчого провадження, державним виконавцем Металургійного відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Качан Катериною Миколаївною, 06 липня 2021 року відкрито виконавче провадження № 65978692 про стягнення з позивача (боржника) [PERSON] на користь відповідача (стягувача) ТОВ «Веллфін» заборгованості у розмірі 30367,60 грн. (а.с.23-24). Відповідно до постанови державного виконавця Металургійного відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Качан Катерини Миколаївни від 06.07.2021 року, розмір мінімальних витрат виконавчого провадження становить 249,00 грн. (а.с.38-39). Відповідно до постанови державного виконавця Металургійного відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Качан Катерини Миколаївни від 06.07.2021 року, сума заборгованості, згідно з Виконавчим написом, становить 30367,60 грн., в тому числі: основна винагорода 3036,76 грн. (а.с.40-41). Згідно постанови державного виконавця Металургійного відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Качан Катерини Миколаївни від 06.07.2021 року, накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках боржника [PERSON] (а.с.42-43). Нормативно-правове обґрунтування Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За загальним правилом статей 15, 16\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14\~Закону України\~«Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України\~«Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства\~юстиції України\~від 22\~лютого 2012\~року №\~296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Так, згідно зі статтею 87\~Закону України\~«Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88\~Закону України\~«Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі Перелік). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій: шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Разом з тим нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною стягувачем. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Учинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19). Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом розділом ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Для правильного застосування статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19), від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19), від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження №14-278гс18). Висновки за результатами розгляду матеріалів справи На суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, цією статтею; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Як встановлено статтею 76\~ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Зі змісту наведених правових норм вбачається покладення процесуального обов`язку на кожну із сторін довести належними доказами наявність або відсутність тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. До матеріалів справи долучений Договір позики № 476860 від 13 червня 2018 року з Графіком розрахунків. Зі змісту договору позики вбачається, що строк кредитування становить 12 (дванадцять) днів, повернення кредиту мало здійснюватися одним платежем на загальну суму 1500,80 грн., з яких 1200,00 грн. сума кредиту, 300,80 грн. нарахований процент, дата повернення кредиту 25.06.2018 року (а.с.10-20). В Договорі позики № 476860 від 13 червня 2018 року зазначається, що невід"ємною частиною договору є Правила надання грошових коштів у вигляді позики Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕЛЛФІН", що розміщені на сайті товариства, а також те, що підписання договору свідчить про ознайомлення Позивача з такими умовами (розділ 7 договору "Інші умови", а.с 17). Частиною другою статті 1054\~ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним(стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633\~ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634\~цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634\~ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1\~ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Суду не надано вказаних у розділі 7 Договору Правил надання грошових коштів у вигляді позики Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕЛЛФІН", що були розміщені на сайті товариства на момент укладання договору, а так само не зрозуміло зі змістом яких саме Правил надання позики був ознайомлений позивач. Детальний розрахунок заборгованості, зокрема простроченої заборгованості за нарахованими відсотками у розмірі 28367,60 грн. суду не представлено, їх розмір не доведений належними засобами доказування. Суд враховує, що договори на отримання кредиту як правило є договорами приєднання, та передбачають погодження Умов та правил банківського обслуговування, кредитування тощо, та такі умови є мінливими, тому для доведення безспірності заборгованості Відповідач зобов"язаний довести, які саме Умови кредитування діяли на момент укладання договору, та довести що позичальник обізнаний та ознайомлений з такими умовами. За таких обставин суд погоджується з твердженнями позивача, про те що кредитний договір № 476860 від 13 червня 2018 року не є доказом наявності безспірної заборгованості, а складові заборгованості, строки її погашення, мають встановлюватися за позовом правонаступника до боржника про стягнення заборгованості, а тому виконавчий напис вчинено за відсутності безспірної заборгованості. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Крім того, неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року в справі № 357/12818/17 (провадження № 44380св18). Матеріали справи не містять відомостей про отримання позивачем відповідного повідомлення. Крім того, з долученого до матеріалів справи договору позики вбачається, що останній укладений шляхом підписання електронним цифровим підписом, однак відповідач, отримавши позовну заяву та ухвалу про відкриття провадження не прежставив суду докази підписання договору саме позивачем, так само як і не представив доказів ідентифікації особи, яка скріпила договір позики за допомогою електронного цифрового підпису. Встановлені судом фактичні обставини не дають суду підстав вважати вказаний у виконавчому написі розмір заборгованості позичальника безспірним, а виконавчий напис винесеним відповідно до чинного законодавства України. З матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від відповідача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед Відповідачем є безспірним. З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги той факт, що не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Відповідач не скористався правом для подання до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. За таких обставин, суд приходить до висновку, що виконавчий напис вчинено за відсутності доказів безспірності вимог банку. Оцінивши усі\~докази,\~що є\~у справі,\~в їх\~сукупності,\~суд доходить\~висновку,\~що позовні\~вимоги позивача\~є обґрунтованими\~та доведеними,\~в розумінні\~вказаних норм,\~а тому\~підлягають задоволенню\~в частині\~визнання виконавчого\~напису таким,\~що не\~підлягає виконанню. Що стосується розподілу судових витрат. Відповідно до ст.141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на те, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, а позивач звільнений від сплати судових витрат у вигляді судового збору у розмірі 908 гривень (за подання позову) та 454 гривні (за подання заяви про забезпечення позову), тому на користь держави з відповідача, на підставі частини 6 статті 141 ЦПК України, слід стягнути судовий збір за подання позову та за подання заяви про забезпечення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved