Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до Михайлівського районного суду Запорізької області з позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто Просто" про стягнення суми 30159 (тридцять тисяч сто п'ятдесят дев'ять) гривень 61 копійку. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 21 вересня 2009 року [PERSON] уклав Угоду № 306966 з Товариством з обмеженою відповідальністю "Авто Просто" про надання послуг системи АвтоТак спрямованих на придбання автомобіля. 22 вересня 2009 року по квитанції № 6, відповідачу було сплачено вступний внесок в сумі -2048,40 гривен, та щомісячні цілі чисті внески відповідно до Додатків № 1, № 2 Угоди в розмірі - 0,8333%, та щомісячні внески в оплату послуг - 0,38%. Періоди щомісячних оплат та їх розмір позивачем зазначені у наданому розрахунку. Відповідно до п.12.1 Додатку № 2 до Угоди № 306966 учасник має право передати свої права та обов'язки за угодою іншій особі. 20 вересня 2011 року [PERSON] заповнив та підписав формуляр передачі угоди позивачу, [PERSON], як правонаступнику. 29 вересня 2011 року між [PERSON], як правонаступником і товариством з обмеженою відповідальністю "Авто Просто" було укладено Угоду № 332493, предметом якої є надання послуг, спрямованих на придбання автомобіля. Відповідно до Додатку № 1 до Угоди № 332493 позивачу підлягав передачі автомобіль марки ЗАЗ, моделі "Сенс", вартістю 61 120,00 гривен. Позивач зазначає, що відповідно до Додатків № 1, № 2 до Угоди № 332493 він як учасник системи сплачував щомісячний цілий чистий внесок у розмірі - 0,8333%, щомісячний внесок в оплату послуг - 0,38%, та щомісячний внесок в оплату страхового платежу - 0,065 %. Період щомісячних оплат позивачем вказуються у наданому розрахунку. Відповідно до статті 4 Угоди № 332493, статті 13 Додатку № 2 до Угоди № 332493, позивач, як учасник мав право розірвати угоду до отримання автомобіля. Повідомивши відповідача про розірвання угоди, [PERSON] отримав лист ТОВ "Авто Просто" від 07.04.2014 року, в якому повідомляється, що Угода № 332493 розірвана по заяві позивача від 11.03.2014 року. Сума коштів, що підлягають поверненню [PERSON], як вказано в листі, складає 30159,61 гривен, так як поверненню підлягають лише чисті внески, розраховані у відповідності до положень статті 13, п.13.3 Додатка № 2 до Угоди. В зв'язку з тривалим неповерненням відповідачем сплачених грошових коштів, а саме з 07 квітня 2014 року до даного часу, позивач посилаючись на положення ст.629, ч.1 ст.628 ЦК України, звернувся до суду з відповідними позовними вимогами. На обґрунтування своїх доводів, позивач надав суду: - копію Угоди № 306966 від 21.09.2009 року з додатками (а.с.3-4); - копію формуляру передачі угоди (а.с.5); - копію Угоди N 332493 від 20.09.2011 року з додатками (а.с.6-9); - копію листа ТОВ "Авто Просто" від 07.04.2014 року (а.с.9а); - розрахунок помісячно сплачених сум (а.с.10-11); - копії квитанцій про сплату платежів (а.с.12-18). В судовому засіданні позивач та його представник підтримували позовні вимоги в повному обсязі, з підстав, викладених в позовній заяві, додатково пояснюючи, що після розірванням угоди між сторонами перестали діяти її умови, в тому числі і стосовно порядку повернення сплачених сум. В зв'язку з викладеним, позивач вважає, що сплачені ним суми внесків мають бути повернуті позачергово. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, однак в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи за відсутності ТОВ "Авто Просто". Згідно наданих суду письмових заперечень проти позовних вимог [PERSON] відповідач позов не визнає, мотивуючи обізнаністю позивача як відносно предмету укладеної Угоди, так і щодо його прав та обов'язків за договором. Позивач мав повну і достовірну інформацію про послуги відповідача та порядок їх надання. Відповідно до ст.907 ЦК України, яким встановлені наслідки розірвання договору про надання послуг, - "порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін". В п.4 ст.653 ЦК України, яким встановлюється загальні правила розірвання договорів, зазначено, що "сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними до моменту розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом". Статтею 13 Додатку № 2 до Угоди, сторони чітко визначили порядок і наслідки розірвання угоди. Дана стаття, відповідно до ст.6 ЦК України, є джерелом права і повинна застосовуватись у правовідносинах сторонами. В березні 2014 року позивач звернувся до ТОВ "Авто Просто" з заявою про розірвання Угоди. ТОВ "Авто Просто" підтвердило розірвання Угоди та листом повідомило позивача про те, що поверненню підлягають чисті внески, розраховані у відповідності до положень п.13.3 статті 13 Додатка №2, а саме: сплачені чисті внески (за вирахуванням відступного за відмову від Угоди у розмірі двох цілих чистих внесків) будуть повертатись із фонду для повернення коштів, що складається з 5% від загальної суми, яка надходить щомісяця до фонду групи. Порядок повернення коштів детально викладений в статті 13 Додатка № 2 до Угоди. Відповідно до п.13.2 ст.13 Додатку № 2 до Угоди "Учасник уповноважує Авто Просто щомісяця здійснювати відрахування в розмірі 5% від кожного сплаченого чистого внеску до фонду для повернення коштів". Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України Угодою передбачена подія, з настанням якої, відповідач зобов'язаний повернути позивачу сплачені ним чисті внески. Частиною 1 ст.530 ЦК України передбачено, "якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події". Пунктом 13.4.1. ст.13 Додатку № 2 до Угоди визначено відповідача по поверненню коштів учаснику має бути виконане з настанням черги учасника, яка формується відповідно до дати подання заяви про розірвання угоди, тобто пріоритет надається тому учаснику, який перший подав заяву про розірвання Угоди, і ця подія - настання черги - має неминуче настати. Таким чином, угодою передбачено порядок повернення коштів. На дату написання заперечень відповідач має повернути кошти ще 11-м учасникам, які розірвали Угоду раніше, ніж було розірвано Угоду з позивачем. На обґрунтування своєї позиції представник відповідача надав суду: - письмові заперечення (а.с.29 - 31); - копії заяв учасників групи №1008 про розірвання Угод (а.с.32-40); - копію довідки про стан повернення коштів (а.с.44). Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, серед яких матеріали надані стороною позивача та стороною відповідача, суд приходить до висновку про потребу відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, виходячи з наступного: - відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; - відповідно до ч.1 ст.15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: 1). Захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, с сімейних, трудових відносин, 3). інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства; - відповідно до ч.3 ст.27 ЦПК України, особи які беруть учать у справі зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки; - відповідно до положень ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; - відповідно до положень ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими учасниками, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню; - згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Способом захисту цивільного права є припинення дії, яка порушує права відповідно до ст.16 ЦК України; - в судовому засіданні, на підставі наданих документів та пояснень представника позивача, встановлено, що 29.09.2011 року між позивачем та відповідачем було укладено Угоду № 332493, предметом якої є надання послуг системи АвтоТак, спрямованих на придбання автомобіля. Укладена між ТОВ "Авто Просто" та [PERSON]. Угода складається з основного тексту Угоди, Додатку № 1 (анкети учасника) та Додатку № 2 (Правила функціонування системи придбання в групах "АвтоТак"). Всі додатки підписані сторонами; - відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору; - згідно ст.10 Угоди, підписання Угоди та Додатків до неї є свідченням факту ознайомлення, розуміння сторонами та згоди сторін з усіма визначеннями, умовами та змістом Угоди та Додатків до неї. Згідно ч.2 ст.10 Угоди, учасник заявляє, що отримав усі коректно викладені пояснення від представника Авто Просто, уважно прочитав та зрозумів Угоду та всі Додатки до неї, що засвідчує своїм підписом; - судом також встановлено, що позивачем не оскаржується угода та її умови, угода не визнавалась недійсною та була розірвана за заявою позивача відповідно до статті 4 Угоди та статті 13, п.13.1 Додатка № 2 до Угоди № 332493. Сума внесків, яка підлягає поверненню згідно листа відповідача, також не оскаржується; - оцінюючи доводи позивача про його право на повернення сплачених коштів на загальних підставах ЦК в зв'язку з розірванням угоди й в супереч умовам договору, яким передбачено порядок, форму та черговість повернення коштів, суд вважає за потрібне керуватися положеннями ст.907 ЦК України, яким встановлені наслідки розірвання договору про надання послуг, - "порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін" та умовами Угоди № 332493 укладеної між сторонами; З огляду на встановлені обставини, а саме: підписання сторонами Угоди та Додатків до неї, неподання заяви позивачем про розірвання Угоди за п.13.8. Додатку № 2 до Угоди, досягнення сторонами домовленості з усіх істотних умов надання послуг, розірвання Угоди за заявою позивача відповідно до статті 4 Угоди та статті 13, п.13.1 Додатка № 2 до Угоди № 332493, за відсутності вимог щодо оскарження умов Угоди та розрахунків, суд вважає що вимоги необґрунтовані та не підлягають задоволенню. Питання щодо розподілу судових витрат, підлягає вирішенню у відповідності до положень ст.88 ЦПК України. Зважаючи на недоведеність наявності підстав для захисту прав позивача, пов'язаних з порушенням його прав як споживача, застосування положень п.7 ст.5 ЗУ "Про судовий збір" щодо звільнення від сплати судового збору є безпідставним.

Outcome: approved