Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

Херсонський міжрайонний природоохоронний прокурор з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері в інтересах держави в особі Херсонської обласної державної адміністрації,\~\~Державного підприємства «Херсонське лісомисливське господарство» 26 червня 2013 року звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що в ході проведення перевірки встановлено, що розпорядженням голови Білозерської\~\~районної державної адміністрації від 17 липня 2006 року\~\~ № 727 "Про припинення права користування земельною ділянкою (вилучення)» припинено право постійного користування земельною ділянкою Білозерського лісництва державного підприємства «Херсонське лісомисливське господарство», площею 0,7 га, що відносилась до земель лісового фонду та переведено до земель запасу державної власності на території Кізомиської сільської ради Білозерського району Херсонської області. 22 лютого 2007 року розпорядженням голови Білозерської районної державної адміністрації за №159 «Про згоду щодо передачі в оренду земельної ділянки для сінокосіння», надано згоду на передачу в оренду [PERSON] земельної ділянки площею 0,7 га для сінокосіння із земель державної власності, що знаходяться на території Кізомиської сільської ради Білозерського району Херсонської області. На підставі вказаного розпорядження, відповідачем [PERSON] розроблено технічну документацію із землеустрою щодо передачі йому в оренду зазначеної ділянки, яка була затверджена розпорядженням голови Білозерської районної державної адміністрації за № 548 від 07 червня 2007 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою та надання земельної ділянки в оренду», на основі якого, 14 серпня 2007 року між Білозерською районною державною адміністрацією Херсонської області та [PERSON] укладений договір оренди землі.\~\~\~Прокурор вважав вищенаведені розпорядження такими, що винесені з порушенням норм земельного та лісового законодавства України, оскільки рішення щодо припинення постійного користування земельною ділянкою лісового фонду відноситься до компетенції обласних державних адміністрацій; Білозерською районною державною адміністрацією Херсонської області безпідставно змінено цільове призначення спірної ділянки; відповідачами не дотриманий встановлений Законом України «Про землеустрій» ( в редакції від 22.05.2003 року, що діяв на час виникнення правовідносин) порядок надання земельних ділянок в оренду. На підставі наведеного просив суд визнати недійсними розпорядження Білозерської районної\~\~\~\~\~\~державної адміністрації\~\~\~Херсонської області\~\~від 17.07.2006 року № 727 "Про припинення права користування земельною ділянкою (вилучення), від 22.02.2007 року №159 "Про згоду щодо передачі в оренду земельної ділянки для сінокосіння", від 07.06.2007 року №548 "Про затвердження технічної документації із землеустрою та надання земельної ділянки\~\~\~\~\~\~в оренду", визнати недійсним на майбутнє договір оренди землі та зобов'язати [PERSON] повернути земельну ділянку до земель лісового фонду Державного підприємства «Херсонське лісомисливське господарство». Відповідно до листа Херсонської обласної прокуратури № 05/2-3881-13 від 8 вересня 2015 року, Херсонська міжрайонна природоохоронна\~\~ прокуратура з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері ліквідована відповідно до Наказу Генерального прокурора України № 158 від 5 грудня 2014 року в звязку з прийняттям Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру», а тому прокуратура області на даний час уповноважена здійснювати представництво інтересів держави в справі за позовом Херсонського міжрайонного природоохоронного\~\~ прокурора з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері в інтересах держави в особі Херсонської обласної державної адміністрації та Державного підприємства «Херсонське лісомисливське господарство» до Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області, [PERSON] про визнання недійсним та скасування розпоряджень, договору оренди землі та повернення земельної ділянки. В ході судового засідання прокурор позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представники Херсонської обласної державної адміністрації та Державного підприємства «Херсонське лісомисливське господарство» позовні вимоги підтримали. Представник Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області позовні вимоги не визнала, посилаючись на те, що розпорядження голови Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області № 727 від 17.07.2006 року, № 159 від 22.02.2007 року та № 548 від 07.06.2007 року прийняті в межах повноважень наданих законом районним державним адміністраціям. Державне підприємства «Херсонське лісомисливське господарство» на час винесення вказаних розпоряджень не мало Державного акту на право постійного користування спірною земельною ділянкою, надана в оренду [PERSON] земельна ділянка відноситься до земель водного фонду та надана для потреб сінокосіння, а отже, за межі своїх повноважень Білозерська районна державна адміністрація Херсонської області не вийшла, а тому підстав для скасування вищезазначених рішень і укладеного з [PERSON] договору оренди не вбачається. Відповідач [PERSON] та його представник надали суду заперечення, в яких, зокрема, зазначили, що позовні вимоги не грунтуються на вимогах закону, підстав для скасування розпоряджень голови Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області № 727 від 17.07.2006 року, № 159 від 22.02.2007 року та № 548 від 07.06.2007 року не вбачається. Крім того, вважають, що прокурором пропущено строк позовної давності для звернення до суду з вказаним позовом. Просили в задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши сторони, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи зі слідуючого. Так в ході судового засідання було встановлено, що: Відповідно до постанови прокурора Херсонської міжрайонної природоохоронної прокуратурою з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері від 12 березня 2013 року, прокуратурою було проведено перевірку в порядку нагляду за додержанням і застосуванням законів у діяльності Державного підприємства «Херсонське лісомисливське господарство» з питань додержання вимог земельного законодавства при вилученні, використанні, наданні у власність і користування, продажу земель лісогосподарського призначення, в ході якої було встановлено, що громадянину [PERSON] було передано в оренду земельну ділянку для сінокосіння, площею 0,7 га на території Кізомиської сільської ради Білозерського району Херсонської області. Передача земельної ділянки здійснювалася наступним чином. Так, дирекцією Державного підприємтсва «Херсонське лісомисливське господарство» 1 червня 2006 року за вих. № 01-05/142, голові Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області було надіслано лист, відповідно до якого підприємство не заперечувало про передачу земельної ділянки орієнтовною площею 0,7 га, розташованою в кв. 33 вид 4,5 Білозерського лісництва в землі запасу Кізомиської сільської ради згідно чинного законодавства України. Крім того, в листі зазначено, що для остаточного вирішення даного питання та складання акту технічного обстеження необхідно представити в ДП «Херсонське ЛМГ» зйомку з уточненням площі земельної ділянки, проектуємої під передачу в землі запасу сільської ради. (т. 1 а.с. 100). 17 липня 2006 року головою Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області було видане розпорядження № 727 Про припинення права користування земельною ділянкою (вилучення), відповідно до якого, на підставі заяв директора Державного підприємтсва «Херсонське лісомисливське господарство» [PERSON] та рішення постійної діючої комісії з розгляду та врегулювання змельних відносин від 6 липня 2006 року, ст. ст. 17, 141, п. 12 розділу Х Земельного Кодексу України, ст. 6, п. 7 ч. 1 ст. 13, ст. 21, п. 1 ч. 1 ст. 39, ч. 1 ст. 41 Закону України Про місцеві державні адміністрації було припинено право користування (вилучити) ДП «Херсонське лісомисливське господарство» земельнити ділянками на територіях сільських рад: Дніпровська - 0, 186 га (квартал № 37, виділ № 1); Кізомиська - 0,7 га квартал № 33, виділ № 4,5); Федорівська - 0,07 га ( квартал № 7, виділ № 5). Земельні ділянки із вказаними площами переведено в землі запасу державної власності на території зазначених сільських рад. (т.1 а.с. 11). 22 лютого 2007 року головою Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області було видане розпорядження № 159 Про згоду щодо передачі в оренду земельної ділянки для сінокосіння, відповідно до якого, надано згоду на передачу в оренду [PERSON] земельної ділянки, площею 0,7 га (контур № 33, виділ № 4,5), у тому числі 0,4 га - болото, 0,3 га - забудовані землі, для сінокосіння із земель державної власності, що знаходяться на території Кізомиської сільської ради (а.с. 12). 7 червня 2007 року головою Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області було видане розпорядження № 548 Про затвердження технічної документації із землеустрою та надання земельної ділянки в оренду, відповідно до якого затверджено технічну документацію із землеустрою щодо передачі в оренду земельної ділянки площею 0,7 га [PERSON] із земель державної власності, розташованих на території Кізомиської сільської ради. Надано в оренду [PERSON] земельну ділянку, площею 0,7 га (болото, контур № 33, виділ № 4,5) для сінокосіння із земель державної власності, що знаходяться на території Кізомиської сільської ради, терміном на 25 років, із встановленням орендної плати у розмірі 100 грн. за 1 га на рік. (а.с. 12). Зважаючи на викладене, суд, вважає, що при передачі відповідачу [PERSON] в оренду спільної земельної ділянки, був порушений порядок передачі земельної ділянки, всупереч вимогам чинного законодавства. Згідно з ч. 2 ст.19 Конституції України, органи державної вдади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Земельні відносини, що виникають при використанні лісів, як зазначено в ч. 2 ст. 3 ЗК України, регулюються цим Кодексом, нормативно-правовими актами про ліси, якщо вони не суперечать цьому Кодексу. Відповідно до ст. 42 ЛК України (в редакції 1994 року), переведення лісових земель до нелісових для використання у цілях, не пов'язаних з веденням лісового господарства, використанням лісових ресурсів і користуванням земельними ділянками лісового фонду для потреб мисливського господарства, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей та проведення науково-дослідних робіт. Переведення лісових земель до нелісових для використання у цілях, не пов'язаних з веденням лісового господарства, використанням лісових ресурсів і користуванням земельними ділянками лісового фонду для потреб мисливського господарства, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей та проведення науково-дослідних робіт, провадиться за рішенням органів, які надають ці землі у користування відповідно до земельного законодавства. Переведення лісових земель до інших категорій провадиться за згодою відповідних державних органів лісового господарства Республіки Крим, областей, міст Києва і Севастополя. Землі України за основним цільовим призначенням поділяються на відповідні категорії, у тому числі, землі лісогосподарського призначення Згідно з ч. ч. 1, 2, 4 ст. 20 ЗК України (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об'єктів природоохоронного та історико-культурного призначення. Зміна цільового призначення земель, зайнятих лісами, провадиться з урахуванням висновків органів виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища та лісового господарства. Порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання, відповідно до ст. 21 ЗК України, недійсними рішень про надання земель, угод щодо земельних ділянок, відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною, тощо. Згідно з ч. 1 ст. 24 ЗК України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюєтьсчя на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки. Відповідно до ст. 50 Закону України Про землеутрій, проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі надання, передачі, вилучення (викупу), відчуження земельних ділянок. Механізм складання та розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок на час виникнення спірних правовідносин був визначений Порядком розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 травня 2004 року № 677. У пунктах 7-9 зазначеного порядку було передбачено, що виконавець у встановлений договором строк розробляє проект землеустрою, який включає текстові та графічні матеріали, обов'язкові положення, встановлені завданням на розроблення проекту, інші дані, необхідні для вирішення питання щодо відведення земельної ділянки. Вимоги до складу, змісту та оформлення проекту відведення земельної ділянки встановлюються нормативно-технічною документацією із землеустрою. Розроблений проект відведення земельної ділянки виконавець подає у випадках, установлених статтями 118 і 123 Земельного кодексу України, на погодження відповідній комісії з розгляду питань, повязаних з погодженням документації із землеустрою, за місцем розташування земельної ділянки. Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що лист дирекції Державного підприємтсва «Херсонське лісомисливське господарство» від 1 червня 2006 року за вих. № 01-05/142, голові Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області, відповідно до якого, підприємство не заперечувало про передачу земельної ділянки орієнтовною площею 0,7 га, розташованою в кв. 33 вид 4,5 Білозерського лісництва в землі запасу Кізомиської сільської ради згідно чинного законодавства України не є законною підставою для вилучення спірної земельної ділянки із земель Державного підприємтсва «Херсонське лісомисливське господарство», а отже, суд вважає, що фактично рішення про вилучення спірної земельної ділянки в установленому законом порядку не приймалося. Крім того, в листі зазначено, що для остаточного вирішення даного питання та складання акту технічного обстеження необхідно представити в ДП «Херсонське ЛМГ» зйомку з уточненням площі земельної ділянки, проектуємої під передачу в землі запасу сільської ради. Відповідно до ст. 142 ч. 3 ЗК України, припиненя права постійного користування земельною ділянко у разі добровільної відмови землекористувача здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки. За правилами ч. 4 ст. 142 ЗК України, власник земельної ділянки на підста ві заяви землекористувача приймає рішення про припинення права користування земельною ділянкою про що повідомляє органи державної реєстрації. Згідно ст. 149 ч. 1 ЗК України, земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільства та інших потреб за рішенням органів державної влади та органів місцевого самоврядування. Частиною 2 ст. 149 ЗК України передбачсно, що вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради Міністрів Автономної Республіки Крим місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень. Отже, спірну земельну ділянку, межі якої у визначеному законом порядку встановлено не було, передано в оренду відповідачу [PERSON] без належного проекту змлеустрою, що суперечить вимогам ст. 50 Закону України Про землеустрій . З матеріалів справи вбачається, що земельна ділянка передана в оренду [PERSON], площею 0,7 га (квадрат 33, виділ № 4,5) згідно матеріалів лісовпорядкування відносилася до угідь - болота та була закріплена за Білозерським лісництвом ДП «Херсонське лісомисливське господарство» та належала до земель лісогосподарського призначення, відповідно до ст. 5 ч. 1 ЛК України. Відповідно до ст. 5 ЛК України, до земель лісогосподарського призначення належать лісові землі, на яких розташовані лісові ділянки, та нелісові землі, зайняті сільськогосподарськими угіддями, водами й болотами, спорудами, комунікаціями, малопродуктивними землями тощо, які надані в установленому порядку та використовуються для потреб лісового господарства. Одночасно, суд вважає, що посилання відповідачів на те, що Державне підприємства «Херсонське лісомисливське господарство» на час винесення вказаних вище розпоряджень голови Білозерської районної державної адміністрації не мало Державного акту на право постійного користування спірною земельною ділянкою, а тому не було розпорядником спірної земельної ділянки, є безпідставними, виходячи зі слідуючого. Згідно з п. 5 розділу VIII Прикінцеві положення ЛК України", до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування . Планово-картографічні матеріали лісовпорядкування складаються на підставі натурних лісовпорядних робіт та камерального дешифрування аерознімків, містять детальну характеристику лісу. Перелік планово-картографічних лісовпорядкувальних матеріалів, методи їх створення, масштаби, вимоги до змісту та оформлення, якості виготовлення тощо регламентується галузевими нормативними документами. Зокрема, за змістом пункту 1.1 Інструкції про порядок створення і розмноження лісових карт, затвердженої Державним комітетом СРСР по лісовому господарству 11 грудня 1986 року, планшети лісовпорядкувальні належать до планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування, а частина друга зазначеної Інструкції присвячена процедурі їх виготовлення.. Правовий режим земель лісогосподарського призначення повинен визначатись з урахуванням положень пункту 5 розділу VIII Прикінцеві положення ЛК України. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 24 грудня 2014 року по справі № 6-212цс14. Таким чином, визначаючи правовий статус спірної земельної ділянки, суд приймає до уваги: карту-схему лісопатологічного обстеження Білозерського лісництва Херсонського держлісгоспу Херсонської області за 1994 рік, проект організації і розвитку лісового господарства Херсонського держлісгоспу Херсонського Державного лісогосподарського об`єднання «Херсонліс (1995 рік), проект організації і розвитку лісового господарства ДП Херсонське ЛМГ Херсонської області Білозерське лісництво, план лісонасаджень Білозерського лісництва ДП Херсонське ЛМГ Херсонської області (лісовпорядкування 2007 року). Віднесення земельних ділянок до складу земель лісогосподарського призначення здійснюється відповідно до земельного законодавства. У відповідності до положень ст. ст. 58 ч. 4, 59 ЗК України (в редакції 2006 року), до земель водного фонду належать землі, зайняті, у тому числі, болотами. Відповідно до листа відділу Держземагенства у Білозерському районі Херсонської області №01-26/384 від 05.04.2013 року, станом на 22 лютого 2007 року спірна земельна ділянка відносилася до категорії земель водного фонду ( т. 1 а. с. 14). Відповідно до розпорядження голови Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області № 727 від 17 липня 2006 року Про припинення права користування земельною ділянкою (вилучення), відповідно до якого, на підставі заяв директора Державного підприємтсва «Херсонське лісомисливське господарство», спірна земельна ділянка була переведена в землі запасу державної власності на території Кізомиської сільської ради. (т.1 а.с. 11). Таким чином, спірну земельну ділянку лісового фонду після вилучення розпорядженням голови Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області № 727 від 17 липня 2008 року, в порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель переведено до земель водного фонду, що фактично змінює цільове призначення земельної ділянки. Крім того, при винесенні розпоряджень щодо припинення постійного користування земельною ділянкою лісогосподараського призначення, а також надання спірної ділянки в оренду, Білозерська районна державна адміністрації Херсонської області вийшла за межі своїх повноважень, так як дані питання відносяться до компетенції обласних державних адміністрацій. В даному випадку, Білозерською районною державною адміністрацією Херсонської області було порушено порядок встановлення та зміни цільового призначення земель, що, відповідно до п. "а" ст. 21 ЗК України, є підствою для визнання недійсними її рішень. Відповідно до ст. 215 ч. 1 ЦК України, недодержання в момент вчинення правочину хоча б однієї з вимог, зазначених в ст. 203 ЦК України, є підставою для визнання його недійсним Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», перелік правочинів, які є нікчемними як такі, що порушують публічний порядок, визначений статтею 228 ЦК України: 1) правочини, спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина; 2) правочини, спрямовані на знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Такими є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини, спрямовані на використання, всупереч закону, комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об'єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (стаття 14 Конституції України; правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу об'єктів цивільного права тощо. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Одночасно, суд вважає, що немає підстав для відмови в задоволенні позову в зв`язку із пропуском прокурором строків позовної давності, так як про наявність оспрюваних рішень та договору оренди прокурору стало відомо в березні 2013 року, під час проведення прокуратурою перевірки в порядку нагляду за додержанням і застосуванням законів у діяльності Державного підприємства «Херсонське лісомисливське господарство» з питань додержання вимог земельного законодавства при вилученні, використанні, наданні у власність і користування, продажу земель лісогосподарського призначення,.

Outcome: approved