Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-20 00:00:00

13.03.2017 року ПАТ КБ "Приватбанк" звернулось до Вінницького міського суду Вінницької області з цивільним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивований тим, що 06.06.2011 року між позивачем та відповідачем укладено договір № б/н, згідно з яким відповідач отримала кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У зв'язку з тим, що відповідач порушила умови договору щодо погашення кредиту, станом на 31.01.2017 року у неї виникла заборгованість в сумі 17408,70 грн., яка складається з 4490,75 гривень заборгованості за кредитом, 11612,77 гривень заборгованості за процентами за користування кредитом, 500 гривень штрафу (фіксована частина), 805,18 гривень штрафу (процентна складова), яку позивач просить стягнути. Ухвалою Вінницького міського суду від 27.03.2017 року відкрито провадження у справі. 15.08.2017 року до суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до ПАТ КБ "Приватбанк" про стягнення грошових коштів. Зустрічна позовна заява мотивована тим, що внаслідок шахрайських дій з її карткових рахунків були зняті грошові кошти у сумі 5196,30 гривень, з яких з кредитного рахунку № 4149437703898336 грошові кошти загальною сумою 2368,30 грн.; з карткового рахунку № 4627081205476943, на який вона отримувала допомогу по догляду за дитиною, грошові кошти в сумі 2828 грн. Про вчинення шахрайських дій [PERSON] подала заяву до СВ Вінницького МВ УМВС України у Вінницькій області та за наслідками такого звернення в ЄРДР зареєстровано кримінальне провадження № 42013010010000249, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. Факт вчинення шахрайських дій з рахунком [PERSON] № 4149437703898336 підтверджується листом ПАТ КБ "Приватбанк" від 11.05.2013 року. Враховуючи викладене, з посиланням на п. п. 6.7, 6.8 Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операції з їх використанням, затвердженого постановою Правління НБУ від 30.04.2010 року № 223, ст. 625, ч. 1 ст. 1073 ЦК України, п. 37.2 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", [PERSON] просить стягнути з ПАТ КБ "Приватбанк" 11879 грн., з яких: 2828 грн. - сума безпідставного списання грошових коштів; 5296,84 грн. - пеня; 3319,39 грн. - збитки завдані інфляцією; 435,01 грн. - три проценти річних. 17.08.2017 року до суду надійшли заперечення на позовну заяву, у відповідності до яких [PERSON] просить застосувати строк позовної давності щодо вимог ПАТ КБ "Приватбанк" щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитом, заборгованості по процентам за користування кредитом, штрафу (фіксована частина) та штрафу (процентна складова). Відмовити ПАТ КБ "Приватбанк" в задоволенні позову до [PERSON] про стягнення заборгованості. Стягнути з ПАТ КБ "Приватбанк" документально підтверджені судові витрати. Ухвалою Вінницького міського суду від 17.08.2017 року позов [PERSON] до ПАТ КБ "Приватбанк" про стягнення грошових коштів прийнято до спільного розгляду у цивільній справі за позовом ПАТ КБ "Приватбанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості. Ухвалою Вінницького міського суду від 17.08.2017 року цивільну справу за позовом ПАТ КБ "Приватбанк" до [PERSON], про стягнення заборгованості, та зустрічним позовом [PERSON]до ПАТ КБ "Приватбанк", про стягнення грошових коштів, направлено за підсудністю до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області. 26.12.2017 року до суду надійшла уточнена позовна заява ПАТ КБ "Приватбанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості, відповідно до якої ПАТ КБ "Приватбанк" просить стягнути з [PERSON] заборгованість станом на 30.11.2017 року, яка становить 20266,16 гривень, та яка складається з 4490,75 гривень заборгованості за кредитом, 14334,16 гривень заборгованості за процентами за користування кредитом, 500 гривень штраф (фіксована частина), 941,25 гривень штраф (процентна складова). 14.06.2018 року у справі проведено підготовче судове засідання. 19.06.2018 року до суду надійшов відзив на уточнену позовну заяву, у відповідності до якого представник [PERSON] - адвокат [PERSON] зазначає, що в уточненій позовній заяві позивач посилається на договір б/н від 06.06.2011 року, при цьому представником позивача надано суду анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Згідно виписки ПАТ КБ "Приватбанк" від 24.05.2017 № 7ЗКВ-7R10-PVG0-FD7B, всі операції з отримання кредиту та його погашення відбувалися з посиланням на угоду № SAMDN50000045817574 від 07.06.2011 року. Проте, позивачем не надано суду самої угоди № SAMDN50000045817574 від 07.06.2011 року або будь-якої угоди, з якої вбачались би умови договору, зокрема щодо дії угоди. В поданій позовній заяві від 02.03.2017 року ПАТ КБ "Приватбанк" зазначав, що [PERSON] отримала кредит у розмірі 300 грн., а в уточненій позовні заяві від 18.12.2017 року ПАТ КБ "Приватбанк" зазначає, що [PERSON] надано кредит у розмірі 5600 грн. При цьому, в обох позовних заявах позивач вказує на заборгованість у сумі 4490,75 грн., що суперечить виписці ПАТ КБ "Приватбанк" від 24.05.2017 року № 7ЗКВ-7R10-PVG0-FD7B та виписці наданої представником ПАТ КБ "Приватбанк" з яких вбачається, що [PERSON] було надано кредит у сумі 5788,47 грн. Розрахунок заборгованості наданий ПАТ КБ "Приватбанк" не відповідає виписці від 24.05.2017 року № 7ЗКВ-7R10-PVG0-FD7B, виписці наданої представником ПАТ КБ "Приватбанк", та не відображає динаміку утворення заборгованості по тілу кредиту і нарахування на нього процентів, пені. Кредитний рахунок [PERSON] було заблоковано внаслідок несанкціонованого зняття коштів, що уунеможливлювало проведення будь яких операцій по ньому, в тому числі зняття коштів або поповнення рахунку. Протягом 2012 - 2013 років [PERSON] зверталась до банку щодо повернення їй безпідставно списаних грошових кошів та закриття кредиту, який вона не отримувала. В свою чергу працівники банку повідомили їй, що станом на 27.06.2012 року (до несанкціонованого зняття коштів) за кредитним рахунком [PERSON] рахувалась заборгованість у розмірі 2777,15 грн., а тому кошти у сумі 2 828 грн., які банк повинен був їй повернути як безпідставно списані з карткового рахунку, на який вона отримувала допомогу по догляду за дитиною, були спрямовані на покриття зазначеного кредиту, в зв'язку з чим банк немає питань щодо погашеного кредиту, а [PERSON] в свою чергу не може вимагати повернення безпідставно списаних коштів. Після уточнення суми кредиту станом на 27.06.2012 року та погашення кредиту, у випадку наявності залишку коштів, банк повинен був зарахувати залишок коштів на картковий рахунок відповідачки. Також, представник [PERSON] - адвокат [PERSON] просить застосувати строк позовної давності до вимог ПАТ КБ "Приватбанк" щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитом, заборгованості по процентам за користування кредитом, штрафу (фіксована частина) та штрафу (процентна складова), відмовити ПАТ КБ "Приватбанк" в задоволенні позову до [PERSON] про стягнення заборгованості та стягнути з ПАТ КБ "Приватбанк" на користь [PERSON] документально підтверджені судові витрати. У судовому засіданні представник позивача/відповідача [PERSON] підтримав позов та просив його задовольнити з підстав наведених у позовних заявах. Проти задоволення зустрічного позову заперечував через його безпідставність. При цьому, представник позивача/відповідача пояснив, що Умови і Правила надання банківських послуг, а також тарифи банку при укладенні договору № б/н від 06.06.2011 року [PERSON] для ознайомлення у письмовому вигляді не надавалися і нею не підписувалися. Представник відповідача/позивача адвокат [PERSON] заперечував проти задоволення первісного позову з підстав наведених у запереченні на позовну заяву та відзвиві на уточнену позовну заяву. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Як встановлено судом, 06.06.2011 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н. При укладенні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Підтвердженням укладення договору № б/н від 06.06.2011 року є заява [PERSON] (копії в матеріалах справи т. 1 а.с. 6, т. 2 а.с. 1-2). Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, в строк, що встановлений у договорі. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. У відповідності до ч. 1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (ч. 1 ст. 253 ЦК України). У відповідності до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг загальної та спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно із ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. З відповідних розрахунків заборгованості (т.1 а.с. 4-5, 166-167), виписки від 24.05.2017 року № 7ЗКВ-7R10-PVG0-FD7B (т.1 а.с. 102-107), а також виписки по картці 4149437703899336 (т.2 а.с. 4-9) вбачається, що останні платіж відповідачем здійснено 27.06.2012 року, тобто про порушення відповідачем умов договору позивачу було відомо 27.06.2012 року. Разом з тим, позивач ПАТ КБ "Приватбанк" з позовом про стягнення з відповідача заборгованості звернувся до суду лише 13.03.2017 року, отже трирічний строк позовної давності сплив і позивачем не порушено питання щодо поважності причин пропуску цього строку. У свою чергу представником відповідача за первісним позовом [PERSON]- адвокатом Головчуком надано суду заперечення, а також відзив на позовну заяву, у відповідності до яких, [PERSON] та її представник просять застосувати позовну давність та відмовити у зв"язку з цим у задоволенні позовних вимог. Враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні первісного позову. Відносно зустрічного позову [PERSON] до ПАТ КБ "Приватбанк" про стягнення грошових коштів, суд дійшов наступного висновку. З копій матеріалів кримінального провадження (т.1 а.с. 176-218) вбачається, що в ЄРДР зареєстровано кримінальне провадження № 42013010010000249, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, за фактом того, що 28.06.2012 року невідома особа зателефонувала [PERSON] та представившись представником "Приватбанку" [PERSON] отримала від останньої персональну інформацію по кредитній картці Приватбанку. В подальшому сім картка [PERSON] була заблокована, а з кредитної та соціальної картки знято грошові кошти в сумі 5100 гривень. При цьому встановлено, що [PERSON] повідомила ПАТ КБ "Приватбанк" про несанкціоноване зняття коштів. Також встановлено, що на момент несанкціонованого зняття грошових коштів [PERSON] перебувала в м. Алушта АР Крим, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи, свідоцтвом про реєстрацію платника ПДВ, рахунком № 281 від 28.06.2012 року, а також відповідними чеками (т. 1 а.с. 66, 67, 68). Листом ПАТ КБ "Приватбанк" від 11.05.2013 року № 20.1.0.0.0/7-130423/2864 (т.1 а.с. 70) підтверджено факт несанкціонованого зняття грошових коштів через послугу "[PERSON] готівки без карти" з карти [PERSON] № 4149********8336. З відповідної виписки від 24.05.2017 року № NEF9-BCFG-080T-F42G (т. 1 а.с. 108-109) встановлено, що 28.06.2012 року з рахунку [PERSON] № 4627081297853447 двома операціями було знято грошові кошти на загальну суму 2828 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до п.п. 6.7, 6.8 Положення "Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням", затвердженого постановою Правління Національного банку України від 30 квітня 2010 року № 223, банк, у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного предявлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Згідно із п. 37.2 ст. 37 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов'язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачем за зустрічним позовом [PERSON] та її представником доведено безпідставне списання ПАТ КБ "Приватбанк" з рахунку [PERSON] грошових коштів та невиконання ПАТ КБ "Приватбанк" обов"язку по негайному зарахуванню [PERSON] після виявлення порушення грошових коштів у розмірі 2828 гривень. Позивачем за зустрічним позовом [PERSON] надано розрахунок пені відповідно до п. 37.2 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", а також відповідно до ст. 625 ЦК України надано розрахунок збитків від інфляції та трьох процентів річних. Як вбачається з наданого розрахунку, розмір пені за період з 29.06.2012 року по 14.08.2017 року складає - 5296,84 гривень (2828 (сума безпідставного списання грошових коштів) х 0,1% (розмір пені) х 1873 (кількість днів за які нараховується пеня) = 5296,84). За невиконання грошових зобовязань відповідач зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції. Збитки від інфляції за період з червня 2012 року по липень 2017 року складають 3319,39 гривень (2828 х 99,7% х 99,8% х 99,7% х 100,1% х 100,0% х 99,9% х 100,2% х 100,5% х 124,9% х X 143,3% х Ц2,4% х 101,1% х 101,0% х 101,8% х 100,9% х 101,3% х 101,6% х 100,2% = = 6147,39 (6147,39 - 2828 = 3319,39) Три проценти річних від простроченої суми, за період з 29.06.2012 року по 14.08.2017 року складають 435,01 гривень., виходячи з нижче наведеного розрахунку. Сума грошового зобовязання (в грн.)Період прострочених грошових зобовязань3 % річних на день (в грн.)Кількість днів простроченого грошового зобовязанняСума (в грн.) 2 82829.06.2012 31.12.20120,231803278718643,12 01.01.2013 31.12.20130,232438356236584,84 01.01.2014 31.12.20140,232438356236584,84 01.01.2015 31.12.20150,232438356236584,84 01.01.2016 31.12.20160,231803278736684,84 01.01.2017 14.08.20170,232438356222652,53 Всього: ________ \~ \~ \~ \~435,01 Надані позивачем за зустрісним позовом розрахунки, представником відповідача за зустрічним позовом не спростовані, а тому вони приймаються судом. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення зустрічного позову та стягнення з ПАТ КБ "Приватбанк" на користь [PERSON] грошових коштів у розмірі 11879,24 гривень, з яких 2828 гривень - сума безпідставно списаних грошових коштів, 5296,84 гривень - пеня, 3319,39 гривень - збитки від інфляції, 435,01 гривень - три проценти річних У відповідності до ст. 133-141 ЦПК України з ПАТ КБ "Приватбанк" на користь [PERSON] підлягають стягненню документально підтверджені витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 8812,27 гривень (а.с. 53,54 т.1; а.с. 22,31-35, т.2), та судові витрати по сплаті судового збору (а.с.61, т.1). На підставі викладеного,

Outcome: approved