Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Західного управління капітального будівництва Міністерства оборони України, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 279781 грн., а також сплачений судовий збір та витрати на правову допомогу в сумі 5000 грн. В обгрунтування поданого позову покликається на те, що 18.07.2017 року між [PERSON] та Західним управлінням капітального будівництва Міністерства оборони України (було укладено договір позики (поворотної фінансової допомоги) по якому Відповідач отримав суму 108 787,65 грн. 01.09.2017 року між позивачем та Відповідачем було укладено договір позики (поворотної фінансової допомоги) на суму 19 612,73 грн. (п. 2.1 Договору), 09.10.2017 року на суму 22 540,00 грн. (п. 2.1 Договору), в листопаді 2017 року на суму 22 540,00 грн., 06.01.2018 року на суму 22 540,00 грн. (п. 2.1 Договору), 05.02.2018 року на суму 9 020,62 грн. (п. 2.1 Договору)., 18.04.2018 року на суму 28 980,00 грн. (п. 2.1 Договору), 20.06.2018 року на суму 25 760,00 грн. (п. 2.1 Договору) та 18.08.2018 року на суму 20 000,00 грн. (п. 2.1 Договору). В позові зазначено, що в період з липня 2017 та вересень 2018 року позивачем було надано відповідачу позику на загальну суму 279 781,00 грн., що підтверджується довідкою виданою відповідачем за вих. № 141В від 02.12.2018 року та первинним документами бухгалтерського обліку, що підтверджують факт надання позивачем коштів в позику під цілі визначені як договором, так і самим позичальником - ЗУКБ Міністерства оборони України. Крім цього, позивач пред`явив на ім`я відповідача 13.09.2018 року та 19.10.2018 року вимоги, однак станом на сьогоднішній день на вказані вимоги зі сторони відповідача не було жодної реакції, та не було вчинено жодних дій щодо повернення отриманих позик - грошових коштів. З метою досудового врегулювання спору 23.10.2018 року позивачем було пред`явлено претензію, у відповідь на яку було повідомлено про відсутність можливості погасити відповідачем в добровільному порядку борг в сумі 279 781,00 грн. з тих підстав, що рахунки ЗУКБ Міністерства оборони України арештовані виконавчою службою, і всі кошти, що надходить на рахунок банку стягуються виконавчою службою. Враховуючи те, що станом на сьогоднішній день зі сторони відповідача не виконано належним чином свій обов`язок щодо повернення отриманих від мене кошти в сумі 279 781,00 грн. чим порушено законні права та інтереси позивача, просить позовні вимоги задовольнити. У даній справі заходи забезпечення доказів та забезпечення позову судом не застосовувалися. Ухвалою суду від 14.01.2019 р. у справі відкрито провадження. Провадження у справі не зупинялося, а тому не було підстав для його поновлення. Позивача в судове засідання не з`явився. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Через канцелярію суду поступило клопотання про розгляд справи без його участі. Зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю та просить такі задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не прибув. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить розписка про отримання рекомендованого поштового відправлення. Через канцелярію суду поступила заява представника відповідача про визнання позовних вимог в повному обсязі. Судове засідання просили суд проводити розгляд справи за відсутності представника відповідача. Суд, вважає за можливе слухати справу у відсутності позивача та представника відповідача, які належним чином повідомлені про судове засідання, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов`язки та взаємовідносини сторін. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 3 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ст. 3 ч. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд встановив, що 18.07.2017 року між [PERSON] та Західним управлінням капітального будівництва Міністерства оборони України було укладено договір позики (поворотної фінансової допомоги) по якому Відповідач отримав суму 108 787,65 грн. (а.с.5). 01.09.2017 року між [PERSON] та Західним управлінням капітального будівництва Міністерства оборони України було укладено договір позики (поворотної фінансової допомоги) на суму 19 612,73 грн. (а.с.6) . 09.10.2017року між [PERSON] та Західним управлінням капітального будівництва Міністерства оборони України було укладено договір позики (поворотної фінансової допомоги) на суму 22 540,00 грн. (а.с.7). В листопаді 2017 року між мною та Відповідачем було укладено договір позики (поворотної фінансової допомоги) на суму 22 540,00 грн. (а.с.8). 06.01.2018року між [PERSON] та Західним управлінням капітального будівництва Міністерства оборони України було укладено договір позики (поворотної фінансової допомоги) на суму 22 540,00 грн. (а.с.13). 05.02.2018 року між [PERSON] та Західним управлінням капітального будівництва Міністерства оборони України було укладено договір позики (поворотної фінансової допомоги) на суму 9 020,62 грн. (а.с.12). 18.04.2018 року між [PERSON] та Західним управлінням капітального будівництва Міністерства оборони України було укладено договір позики (поворотної фінансової допомоги) на суму 28 980,00 грн. (а.с.10). 20.06.2018 року між [PERSON] та Західним управлінням капітального будівництва Міністерства оборони України було укладено договір позики (поворотної фінансової допомоги) на суму 25 760,00 грн. (а.с.9). 18.08.2018 року між [PERSON] та Західним управлінням капітального будівництва Міністерства оборони України було укладено договір позики (поворотної фінансової допомоги) на суму 20 000,00 грн. (а.с.11). Відповідно до довідки. № 141- В від 02.12.2018 року, виданої бухгалтером ЗУКБ МОУ Гузьо [PERSON] станом на 01.12.2018 р. ТВО начальника управління ЗУКБ МО України [PERSON] внесено поворотну фінансову допомогу власними коштами в сумі 279781 грн. для погашення заборгованості по заробітній платі попереднім працівникам, виплати заробітної плати працюючим працівникам та на інші потреби для діяльності управління. Представник відповідача у поданій 11.06.2019 р. заяві визнав позовні вимоги та підтвердив, що згідно даних бухгалтерського обліку у відповідача рахується кредиторська заборгованість перед [PERSON] в сумі 279781 грн. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов`язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Відповідно до п. 1.1. укладених договорів позики ( поворотної фінансової допомоги) передбачено, що позикодавець налає позичальнику позику, а останній зобов`язувався повернути позику у визначений цим договором строк. Пунктом 4.1. Договорів було встановлено, що строк користування позикою становить період в часі, що визначається на розсуд позикодавця, який розпочинається з моменту надходження суми позики на банківський рахунок позичальника або у касу позичальника, та закінчується в день коли позичальник отримав від позикодавця вимогу про повернення суми позики. Також, п. 5.1 укладених у вказаний період Договорів визначає, що позика повертається позикодавцю на його банківський рахунок або у вигляді готівкових коштів у термін, визначений п.4.1. цього Договору. Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частина 1 ст. 612 ЦК України визначає, що боржник, у даному випадку відповідач, вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав зобов`язання у строк, який встановлений договором чи законом. Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний\~повернути позикодавцеві\~позику (грошові\~кошти у\~такій самій\~сумі або\~речі,\~визначені родовими\~ознаками,\~у такій\~самій кількості,\~такого самого\~роду та\~такої самої\~якості,\~що були\~передані йому\~позикодавцем)\~у строк\~та в\~порядку,\~що встановлені\~договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Як вбачається із матеріалів справи (а.с. 14-23) надсилав відповідачу вимоги про повернення позики та претензію про повернення наданих позик на загальну суму 279781 грн. Судом встановлено, що у Західного управління капітального будівництва Міністерства оборони України наявна заборгованість перед [PERSON] за договорами позики. Відповідач належним чином не повертає отримані позики, не виконує взятих на себе за договором зобов`язань. Представник відповідача направив суду заяву про визнання позовних вимог в повному обсязі. Тому суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати на оплату судового збору в розмірі 2797 грн. 81 коп. Щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 5000 грн., суд зазначає наступне. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 3 частини першої статті 133 ЦПК України). Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються\~Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Відповідно до пункту 4 частини першої\~статті 1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Частинами першою та другою статті 30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Відповідно до ч.ч. 1-4\~ст.137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витратна правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Відповідно роз`яснень, які містяться в 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» витрати на правничу допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, п. п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009,\~\~п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Судом встановлено, що позивач у позовній заяві зазначив, що позивач поніс 5000 грн. за правничу допомогу, що включає в себе консультацію, складання та оформлення позовної заяви, супровід спрви в суді. Проте, позивач не надав жодних доказів того, що укладав будь-які договори з адвокатом, не надав ордеру про надання правової допомоги, копії свідоцтва\~адвоката про\~право на\~заняття адвокатською\~діяльністю,угоди\~про надання\~правової допомоги\~адвоката,\~ акту прийому-передачі виконаних робіт на підтвердження переліку послуг, наданих відповідно до угоди про надання правової допомоги та їх вартості, підтвердження оплати послуг в сумі 5000 грн. За таких обставин, суд вважає, що витрати позивача на правову допомогу не підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved