Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-08 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. У квітні 2021 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили права користування житловим приміщенням, обґрунтувавши свої вимоги тим, що відповідно до договору купівлі-продажу №1670 від 25.03.2021 року, їй належить будинок [ADDRESS] , в зазначеній квартирі зареєстровані її колишні власники [PERSON] та [PERSON] . Відповідачі зобов`язувались знятися з реєстраційного обліку однак до теперішнього часу цього не зробили, тому просить суд усунути перешкоди у користуванні правом власності шляхом визнання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , 1948 року народження, такими, що втратили право користування житловим приміщенням будинком [ADDRESS] . ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи відсутні. Позивач [PERSON] та\~її представник\~адвокат \~Перошина І.М., яка діє в інтересах позивача на підставі ордера серії ДН № 126830 від 25.03.2021 року у судове засідання не з`явились, надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутністю, позовні вимоги просили задовольнити, не заперечують проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] , до суду не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за своєї відсутності та визнання позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. ІІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 27.04.2021 року відкрито провадження по справі та призначено у справі підготовче засідання (а.с.23). Ухвалою підготовчого засідання від 14.05.2021 року, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с.29). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 25.03.2021 року (а.с.7-8), зареєстрованого приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Таранущенко В.М. у реєстрі за № 1670, позивач став власником будинку [ADDRESS] . Згідно довідки виданої Центром надання адміністративних послуг м. Слов`янськ Слов`янської міської ради від 24.03.2021 року (а.с.6) та домової книги (а.с.10-12), у будинку [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] , 1948 року народження та [PERSON] , 1949 року народження. V. Оцінка Суду. У\~Конституції України, закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання й захисту усіх форм власності (статті\~13,\~41 Конституції України). Відповідно до\~статті 13 Конституції України, власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. У такій редакції конституційна норма не лише покладає на власника обов`язки, а й орієнтовно вказує на його зобов`язання. Основоположні принципи здійснення повноважень власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог\~статті 9 Конституції України. Статтею 41\~Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної творчої діяльності. Права власника житлового будинку, квартири визначені\~статтею 383\~ЦК України та статтею 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ч. 1\~ст. 71 та ст. 72 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Крім того, ухвалюючи рішення у даній справі, суд відповідно до вимог\~ст. 17 Закону України "Про виконання та застосування практики Європейського суду з прав людини", використовує також практику Європейського суду як джерело права. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, яка, відповідно до вимог ч.1\~ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції" і є частиною національного законодавства України, встановлено право на вільне володіння майном. Відповідно до вказаної статті Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.\~\~\~\~ Основною метою ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому, в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року, "Новоселецький проти України" від 11 березня 2003 року, "Федоренко проти України" від 1 червня 2006 року). Відповідно до ч.1\~ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 317 ЦК України\~встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків встановлених Конституцією України та законом, є однією із загальних засад цивільного законодавства (п.2 ч.1 ст. 3 ЦК України. Згідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Судовий захист права власності здійснюється шляхом розгляду позовів про визнання права власності, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право власності та іншим способом, що встановлений законом або договором. Відповідно до п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав від 07.02.2014 року №5, оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України, статті 316-319 ЦК України). Згідно зі ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном за власним розсудом. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь - яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Відтак за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК України слід дійти до висновку що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жилого приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Крім того, відповідно до п.3.1, укладеного між сторонами договору купівлі-продажу житлового будинку від 25.03.2021 року (а.с.7-8), зареєстрованого приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Таранущенко В.М. у реєстрі за № 1670, вбачається що продавці зобов`язуються передати будинок [ADDRESS] , покупцю у стані, що відповідає санітарним та технічним нормам щодо житлових приміщень й умовам цього договору, передати всі необхідні документи та ключі від будинку 25.03.2021 року, зняти усіх зареєстрованих осіб з вищевказаної адреси до 27.03.2021 року. У зв`язку з вищевикладеним, в судовому засіданні встановлено, що на теперішній час, відповідачі вже не є власниками будинку [ADDRESS] , не є членами сім`ї позивача, не мешкають без поважних причин в житловому приміщенні, що належить на праві власності позивачу, тому суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги [PERSON] , визнавши відповідачів - [PERSON] та [PERSON] , такими, що втратили право користування жилим приміщенням - будинком [ADDRESS] , оскільки реєстрація відповідачів по справі чинить позивачу перешкоди у користуванні власністю, яку він придбав, оскільки із припиненням права власності особи на житловий будинок, втрачається й право користування жилим приміщенням. Таким чином, наведені доводи, аналіз доказів та їх належна оцінка переконують суд в тому, що позов щодо усунення перешкоди у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, підлягає задоволенню. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Позивач не вимагає компенсації за понесені нею судові витрати.

Outcome: approved