Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-12 00:00:00

22.07.2021 представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості в солідарному порядку. В обґрунтування позову позивач вказав, що між АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» (далі- Банк) та [PERSON] був укладений кредитний договір №1321 від 21.08.2008. Рішенням Марківського районного суду Луганської області від 10.06.2019 у справі № 417/8235/19, яке набрало законної сили стягнуто стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на користь Банку заборгованість за договором про іпотечний кредит №1321 від 21.08.2008 в сумі 107 499,62 грн. Відповідно до розрахунку, з урахуванням заочного рішення Марківського районного суду Луганської області від 10.06.2019 у справі №417/8235/19 про стягнення заборгованості з Відповідачів та періоду нарахування, починаючи з 21.09.2018, заборгованість за кредитним договором №1321 від 21.08.2008 складає 30 642,29 грн., в тому числі: - прострочені проценти за користування Кредитом за період з 21.09.2018 по 16.07.2019 в сумі 7 701,95 грн.; - 3% річні за прострочення сплати кредиту з 20.09.2018 по 24.06.2021 в сумі 3 073,42 грн.; - 3% річні за прострочення сплати процентів з 20.09.2018 по 24.06.2021 в сумі 3 712,25 грн. - інфляційні втрати Банку за прострочення боргу за кредитом за період з жовтня 2018 по червень 2021 року в сумі 7 182,38 грн.; - інфляційні втрати Банку з жовтня 2018 по червень 2021 року за прострочення сплати процентів в сумі 8 972,29 грн., в тому числі інфляційні втрати в сумі 7 859,76 грн., які нараховані на проценти, що були стягнуті рішенням Марківського районного суду Луганської області від 10.06.2019 у справі №417/8235/19. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч.1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Справу призначено до розгляду у спрощеному провадженні. Сторони в судове засідання не з`явились. Представник позивача просить суд здійснити розгляд справи в його відсутність на задоволенні позовних вимог наполягає не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Оскільки боржники мають зареєстроване місце проживання на тимчасово окупованій території Луганської області - с. Слов`яносербськ Слов`яносербського району Луганської області та не мають офіційної електронної адреси, то про дату, час і місце розгляду справи вони повідомлені згідно з порядком, визначеним ст. 1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції», відповідно до якої учасники справи, місцезнаходження яких знаходиться в районі проведення антитерористичної операції і які не мають офіційної електронної адреси, повідомляються про судове засідання шляхом розміщення інформації на офіційному веб-порталі судової влади з посиланням на веб-адресу такого судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень (а.с. 76-77 ). Згідно ч. 5 ст. 259 та ч. 1 ст. 281 ЦПК України, не виходячи до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 280, 281 ЦПК України. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до вимог ч.1 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини. 21.08.2008 між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 1321. Відповідно до п. 1.1. - 1.3. Кредитного договору Банк зобов`язався надати Позичальнику на умовах цього Договору Кредит в сумі 60 000,00 грн., а Позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використати та повернути Кредит не пізніше 21.08.2028 . Згідно п. 1.5.-1.6.3 Кредитного договору Позичальник зобов`язався сплачувати проценти та проводити погашення кредиту до 01 числа місяця, наступного за звітним, починаючи з вересня 2008 року рівними частинами в сумі 880,08 грн. В якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань за Кредитним договором було укладено Договори поруки від 21.08.2008 з [PERSON] та [PERSON] , які зобов`язалися відповідати, як солідарні боржники з [PERSON] до тих пір, поки всі зобов`язання по Кредитному договору не будуть виконані повністю. Починаючи з 2014 року [PERSON] почала порушувати умови Кредитного договору, наразі вони не виконуються. Рішенням Марківського районного суду Луганської області від 10.06.2019 у справі № 417/8235/19, яке набрало законної сили стягнуто стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за договором про іпотечний кредит №1321 від 21.08.2008р. в сумі 107 499,62 грн. , у тому числі: - борг за кредитом в розмірі 55 306,17 грн; - відсотки за користування кредитом з 01.09.2018 по 20.09.2018 в розмірі 38 340,30 грн; - інфляційні втрати банку з травня 2015 року по вересень 2018 року за прострочення сплати кредиту в розмірі 815,14 грн; - інфляційні втрати банку з вересня 2014 року по вересень 2018 року за прострочення сплати відсотків за користування кредитом в розмірі 10 507,45 грн; - три проценти річних за прострочення сплати кредиту з 05.05.2015 по 20.09.2018 в розмірі 239,87 грн; - три проценти річних за прострочення слати відсотків за користування кредитом з 01.05.2014 по 20.09.2018 в розмірі 2 290,69 грн. Згідно виписок банку сплат після ухвалення рішення Марківським районним судом Луганської області від 10.06.2019 не було. Таким чином судом встановлено, що між сторонами існує спір, з приводу несплати відповідачем процентів, інфляційних втрат та трьох процентів річних, після ухвалення рішення судом про стягнення боргу, що регулюється параграфами 1,2 Глави 71 "Позика.Кредит.Банківський вклад", Главою 51 "Правові наслідки порушення зобов`язання. Відповідальність за порушення зобов`язання" Книги 5 Зобов`язальне право Цивільного кодексу України. Вирішуючи спір по суті зявлених позовних вимог суд виходить з наступного. Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у відповідності ЦПК України випадках. Згідно ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зіст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування, а отже, і рішення суду, не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом під час судового розгляду встановлено, що між АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 1321_030 від 21.08.2008 про надання останній Кредиту в сумі 60 000 грн., на 240 місяців з терміном остаточного погашення Кредиту не пізніше 21.08.2028 зі сплатою процентів за користування Кредитом в розмірі 17% річних (п.п.1.1-1.2 п.1 Кредитного договору). Позичальник зобов`язався сплачувати проценти та проводити погашення кредиту до 01 числа місяця, наступного за звітним рівними частинами в сумі 820,08 грн. В якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань за Кредитним договором було укладено Договори поруки від 21.08.2008 з [PERSON] та [PERSON] . За договором поруки Поручитель відповідає по зобов`язаннях за Кредитним договором перед Кредитором в тому ж обсязі, що і Боржник. Солідарні боржники запишаються зобов`язаними перед Кредитором до тих пір, поки всі зобов`язання по Кредитному договору не будуть виконані повністю. Частинами 4, 5 ст. 82 ЦПК передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, про те можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участь у справі, в якій такі обставини були встановлені. Рішенням Марківського районного суду Луганської області від 10.06.2019 у справі № 417/8235/19, яке набрало законної сили стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за договором про іпотечний кредит №1321 від 21.08.2008р. в сумі 107 499,62 грн. , у тому числі: - борг за кредитом в розмірі 55 306,17 грн; - відсотки за користування кредитом з 01.09.2018 по 20.09.2018 в розмірі 38 340,30 грн; - інфляційні втрати банку з травня 2015 року по вересень 2018 року за прострочення сплати кредиту в розмірі 815,14 грн; - інфляційні втрати банку з вересня 2014 року по вересень 2018 року за прострочення сплати відсотків за користування кредитом в розмірі 10 507,45 грн; - 3% річних за прострочення сплати кредиту з 05.05.2015 по 20.09.2018 в розмірі 239,87 грн; - 3% річних за прострочення слати відсотків за користування кредитом з 01.05.2014 по 20.09.2018 в розмірі 2 290,69 грн. Вказане рішення суду першої інстанції, не виконане та заборгованість за кредитним договором відповідачами не сплачена. Зазначені обставини свідчать про те, що акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк" використало право вимоги дострокового повернення всієї суми кредиту, що залишилась несплаченої, а також процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, звернувшись 29 березня 2019 року до суду із позовом про примусове солідарне стягнення цих коштів у судовому порядку із боржника та поручителів (а.с.21-25). Отже, такими діями позивач на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Відповідно до статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, позбавляє кредитора права на нарахування процентів та пені за кредитним договором. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18). Таким чином, після звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення, змінюється порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору у повному обсязі. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК, а не у вигляді стягнення процентів та неустойки. Отже, суд вважає, що у зв`язку з наявністю у позичальника заборгованості за кредитним договором, Банк у березні 2019 року, відповідно до умов кредитного договору та положень частини другої статті 1050 ЦК України, використало право вимоги дострокового повернення всієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, а тому після зміни банком строку кредитування, у зв`язку з чим настав строк повного погашення кредиту позичальником, банк не мав правових підстав для нарахування боржникові процентів за користування кредитом на умовах кредитного договору, а тому позовні вимоги позивача про солідарне стягнення заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом за період з 21.09.2018 по 16.07.2019 в сумі 7 701,95 грн. не підлягають задоволенню у зв`язку з їх безпідставністю. Щодо вимог про солідарне стягнення інфляційних втрат з жовтня 2018 року по червень 2021 рік за прострочення сплати Кредиту та за прострочення сплати процентів., а також 3% річних за прострочення сплати кредиту з 20.09.2018 по 24.06.2021 та за прострочення сплати процентів суд виходить з наступного. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати і три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання та вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Оскільки рішенням Марківського районного суду Луганської області від 10.06.2019, яким стягнуто з відповідачів заборгованість за кредитом та процентам за користування кредитом не виконане, то банк має право на отримання компенсаційних виплат, передбачених статтею 625 ЦК України, за час прострочення. Зазначена позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц (провадження № 14-254цс19). З наданого позивачем розрахунку 3% річних по всіх сумах простроченого боргу та процентів а також інфляційних втрат вбачається, що банком розрахунок здійснено як з урахуванням рішення Марківського районного суду Луганської області від 10.06.2019 року, так і процентів, нарахованих за користування кредитом за період після ухвалення рішення. Отже, в цій частині вимоги підлягають частковому задоволенню, оскільки суд приймає рішення про відмову в задоволенні вимог що до стягнення процентів в сумі 7701,95 грн. за користування кредитом з 21.09.2018 по 16.07.2019 Так необхідно стягнути в рахунок 3 % річних: - 3073,42 грн (за не сплату боргу по Кредиту в сумі 55306,17 грн охоплених рішенням Марківського районного суду Луганської області від 10.06.2019 року). - 3179,12 грн (за не сплату відсотків за користування кредитом з 01.09.2018 по 20.09.2018 в сумі 38340,30 грн, охоплених рішенням Марківського районного суду Луганської області від 10.06.2019) Всього в ра хунок 3% річних підлягає стягненню 6252,54 грн ( 3073,42 грн + 3179,12 грн) Також стягненню підлягають інфляційні втрати: - 7182,38 грн нараховані за не сплату боргу по Кредиту в сумі 55306,17 грн охоплених рішенням Марківського районного суду Луганської області від 10.06.2019 року. 7859,76 грн- нарахованих за несплату відсотків за користування кредитом з 01.09.2018 по 20.09.2018 в сумі 38340,30 грн, охоплених рішенням Марківського районного суду Луганської області від 10.06.2019 Всього в рахунок інфляційних втрат підлягає стягненню 15042,14 грн ( 7182,38 грн + 7859,76 грн) Щодо солідарного стягнення У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц викладені висновки про презумпцію чинності поруки та неможливість її припинення на підставі частини четвертої статті 559 ЦК з огляду на наявність рішення суду про стягнення кредитної заборгованості, адже таке рішення саме по собі свідчить про закінчення строку дії договору. Тому, враховуючи правову природу поручительства як додаткового (акцесорного) зобов`язання до основного договору та пряму залежність від його умов, на правовідносини, які виникають після ухвалення рішення про стягнення заборгованості, порука не поширюється, якщо інше не встановлене у самому договорі поруки. Договорами поруки від 21.08.2008, укладеним між банком та відповідачами, інше не передбачено. За таких обставин, суд вважає, оскільки рішенням Марківського районного суду Луганської області від 10.06.2019 , яким стягнуто з відповідачів заборгованість за кредитом та процентами за користування кредитом не виконане, то банк має право на отримання компенсаційних виплат з поручителя, передбачених статтею 625 ЦК України, за час прострочення, тому з відповідачів, які є солідарними боржниками , на користь Банку підлягає стягненню сума 21294 двадцять одна тисяча двісті дев`яносто чотири) гривні 68 копійок, яка станом на 24.06.2021 складається з: - три проценти річних за прострочення сплати Кредиту в сумі 55306,17 грн з 20.09.2018 по 24.06.2021 в сумі 3073,42 грн.; - три проценти річних за прострочення слати процентів в сумі 38340,30 за користування Кредитом з 20.09.2018 по 24.06.2021 в сумі 3179,12 грн. - інфляційні втрати Банку в сумі 7182,38 грн, з жовтня 2018 року по червень 2021 року за прострочення сплати Кредиту в сумі 55306,17 грн; - інфляційні втрати Банку в сумі 7859,76 грн з жовтня 2018 року по червень 2021 року за прострочення сплати процентів за користування Кредитом в сумі 38340,30 грн.; Щодо судових витрат В ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається із матеріалів справи, позивачем при поданні позовної заяви сплачений судовий збір в сумі 2 270 грн, ціна позову вказана 30642,29 грн. задоволено вимог на суму 21294,68 грн. отже, стягненню з відповідачів підлягає 1577,52 грн, а саме по 525,84 грн з кожного відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved