Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

20.08.2020 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до Маріупольської міської ради, [PERSON] про розподіл домоволодіння, з виділенням частки з поштовою адресою. Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що згідно рішення Приморського районного суду м.Маріуполя від 25.03.2009 року (справа№2-836/09) за позивачкою, було визнано право власності за спадщиною після смерті у 2006 році матері [PERSON] , на 2/5 частини будівлі [ADDRESS] , яка належала [PERSON] до складу якого входить нежитлова прибудова літ.Б2-1, тамбур літ. б5-1, гараж літ Е-1, уборна-душ літ Ж-1, що також підтверджується виданим витягом з реєстру право власності на нерухоме майно БТІ м.Маріуполя від 07.07.2009 року, /номер запису 27154 в книзі:35, номер витягу 23224097/. Власницею останніх 3/5 часток домоволодіння [ADDRESS] є відповідачка [PERSON] , що вказано у довідці ККП "Міське бюро технічної інвентаризації Маріупольська нерухомість" від 05.06.2020 року за №1529, де зазначено також, що згідно технічної інвентаризації проведеній 05.06.2020 року та матеріалів інвентаризаційної справи №22906 встановлено, що на земельній ділянці [ADDRESS] розташовані: житловий будинок літ. Б-1, житлова прибудова літ. Б1-1, нежитлова прибудова літ. Б2-1, прибудова літ Б3-1, веранда літ. Б4-1, веранда літ. Б4-1, тамбур літ. б5-1 (загальною площею 124,1 м2, житловою площею 64,3 м2), убиральня-душ літ. К-1, гараж літ Е-1, убиральня-душ літ Ж1, навіс літ Л-1, огорожа №1-3, вимощення І. Зазначає, що 2/5 домоволодіння, які належать [PERSON] складаються з частини житлового будинку літ. Б-1, а саме: житлова кімната 1-3, нежитлова прибудова літ. Б2-1, тамбур літ б5-й (загальною площею 53,3 м2), гараж літ Е-1, убиральня-душ літ. Ж-1, навіс літ Л-1, частина огорожі №1-3, частина вимощення І. Вказано, що навіс літ Л-1, убиральня-душ літ К-1 не відносяться до самочинного будівництва, згідно положень постанови Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 року №406, а літня кухня літ. Г-1, сарай літ. Ж-1, убиральня літ. В-1, убиральня літ. Д-1 знесені. Згідно технічного паспорту на буд. [ADDRESS] від 05.06.2020 року, який виданий на ім`я [PERSON] , вказана її долі у домоволодінні 2/5 частини, вказана експлікація до схеми розташування будівель та споруд як першого так і другого поверху будинку, а також є відмітка про проведення технічного обстеження, за результатами якого встановлено, що житлову прибудову літ.Б7-2 по [ADDRESS] можливо надійно та безпечно проводити експлуатацію. Згідно державного акта права власності на земельну ділянку за №678385 від 24.12.2012 року, зазначено, що він виданий на ім`я [PERSON] , на підставі рішення Маріупольської міської ради від 21.08.2012 року № 6/21-2458, яка є власником земельної ділянки, площею 0,0451 га за адресою: [ADDRESS] , з планом мед земельної ділянки, кадастровий номер земельної ділянки 1412337200:01:008:0574, що також підтверджується виданим витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 09.07.2020 року. Позивачка звернулася до Приморської районної адміністрації та Містобудівного Кадастру міста Маріуполя та отримала витяг із бази даних Реєстру адрес про присвоєння поштової адреси на підставі рішення колегії Приморської районної адміністрації про присвоєння належній позивачці 2/5 частки домоволодіння [ADDRESS] нової поштової адреси: [ADDRESS] на ім`я гр. [PERSON] . У зв`язку з вищевикладеним, вимушена звернути з даним позовом до суду. Ухвалою суду від 25.08.2020 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. 18.09.2020 року на адресу суду від позивача надійшла заява про виключення з участі відповідача по справі Маріупольську міську раду, оскільки вона не є належним відповідачем. Просила закрити підготовче засідання та призначити справу до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 18.09.2020 року виключено з числа відповідачів у справі Маріупольську міську раду, закрито підготовче засідання, справу призначено до судового розгляду. Позивачка в судове засідання надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] до суду не з`явилася за невідомих суду причин. Про день, час та місце розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку. Клопотань про перенесення розгляду справи не надавала. Заяви від відповідача про розгляд справи за його відсутністю або відзив суду не надав, про причини неявки не повідомив, що, відповідно до ст. 223 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі наявних доказів. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. У ході судового розгляду справи були встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Виходячи зі змісту загальних засад регулювання права власності, що встановлені статтею 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Норми статей 317, 319 Цивільного кодексу України передбачають, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до рішення Приморського районного суду м.Маріуполя від 25.03.2009 року №2-839/09 визнано за [PERSON] право приватної власності на самочинно збудоване нерухоме майно: нежитлову прибудову літ.Б2-1, тамбур літ. б5-1, гараж літ Е-1, уборна-душ літ Ж-1, що розташоване на земельній ділянці буд. [ADDRESS] , зобов`язано Маріупольське БТІ зареєструвати право власності. Визнано за [PERSON] право власності за спадщиною на 2/5 частини будівлі [ADDRESS] , яка належала [PERSON] , до складу якого входять нежитлова прибудова літ.Б2-1, тамбур літ. б5-1, гараж літ Е-1, уборна-душ літ Ж-1. Відповідно до витягу з реєстру право власності на нерухоме майно МКП "Маріупольське БТІ" від 07.07.2009 року, номер запису 27154 в книзі: 35, номер витягу 23224097 2/5 частки будинку буд. [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] . Згідно державного акта права власності на земельну ділянку за №678385 від 24.12.2012 року, зазначено, що він виданий на ім`я [PERSON] , на підставі рішення Маріупольської міської ради від 21.08.2012 року № 6/21-2458, яка є власником земельної ділянки, площею 0,0451 га за адресою: [ADDRESS] , з планом меж земельної ділянки, кадастровий номер земельної ділянки 1412337200:01:008:0574. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 09.07.2020 року номер витягу 215567071 земельна ділянка площею 0,0451 га, кадастровий номер земельної ділянки 1412337200:01:008:0574, належить [PERSON] . Згідно листа ККП "Міське бюро технічної інвентаризації Маріупольська нерухомість" від 05.06.2020 року за №1529, вказано, що домоволодіння розташоване за адресою: [ADDRESS] належить 2/5 частки [PERSON] на підставі рішення суду №2/836/09 від 25.03.2009 року, зареєстровано в Маріупольському БТІ 07.07.2009 року р-р №8520604. 3/5 частки [PERSON] . Інформація станом на 31.12.2012 року. Згідно технічної інвентаризації проведеній 05.06.2020 року та матеріалів інвентаризаційної справи №22906 встановлено, що на земельній ділянці розташовані: житловий будинок літ. Б-1, житлова прибудова літ. Б1-1, нежитлова прибудова літ. Б2-1, прибудова літ б3-1, веранда літ. б4-1, веранда літ. Б4-1, тамбур літ. б5-1 (загальною площею 124,1 м2, житловою площею 64,3 м2), убиральня-душ літ. К-1, гараж літ Е-1, убиральня-душ літ Ж-1, навіс літ Л-1, огорожа №1-3, вимощення І. Житлова прибудова літ. Б7-2 (загальною площею 66,2 м2, житловою площею 57,3 м2 побудовані без дозвільних документів. Нежитлова прибудова літ. Б3-1, тамбур літ. б6-1, бесідка літ З-1, баня літ. И-1 побудовані без дозвільних документів співвласниками. 2/5 частини домоволодіння, які належать [PERSON] складаються з: частини житлового будинку літ. Б-1, а саме: житлова кімната 1-3, нежитлова прибудова літ. Б2-1, тамбур літ. б5-1 (загальною площею 53,3 м2, житловою площею 15,5 м2), гараж літ Е-1, убиральня-душ літ. Ж-1, навіс літ. Л-1, частина огорожі №1-3, частина вимощення І. Вказано, що навіс літ. Л-1, убиральня-душ літ. К-1 не відносяться до самочинного будівництва, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 року №406. Літня кухня літ. Г-1, сарай літ. Ж-1, убиральня літ. В-1, убиральня літ. Д-1 - знесені. Згідно технічного паспорту на буд. [ADDRESS] від 05.06.2020 року, який виданий на ім`я [PERSON] , вказана її долі у домоволодінні 2/5 частини, вказана експлікація до схеми розташування будівель та споруд як першого так і другого поверху будинку, а також є відмітка про проведення технічного обстеження, за результатами якого встановлено, що житлову прибудову літ.Б7-2 по [ADDRESS] можливо надійно та безпечно проводити експлуатацію. Відповідно до рішення колегії Приморської районної адміністрації "Про присвоєння будинку та земельній ділянці поштової адреси: [ADDRESS] на ім`я [PERSON] " зазначено, що земельну ділянку та будинок (2/5 частки), які розташовані за існуючою адресю [ADDRESS] , гр.. [PERSON] визначено за поштовою адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Витягу із бази даних Реєстру адрес при присвоєння поштової адреси будинку (2/5 частки) стара адреса [ADDRESS] , виданого Службою містобудівного кадастру Виконавчого органу Маріупольської міської ради Головного управління містобудування і архітектури №06-03-13/1323-1-05 присвоєно адресу: [ADDRESS] . Відповідно до Висновку експертного дослідження №36 будівельно-технічної експертизи від 15.09.2020 року зазначено, що враховуючи конструктивну особливість будівель, можливий виділ в натурі 2/5 ідеальних частки домоволодіння (об`єкт нерухомості), розташованого за адресою: [ADDRESS] , а саме: 2/5 частини будова літ. Б-1 (житловий будинок), будова літ. Б2-1 (нежитлова прибудова), будова літ. б5-1 (тамбур), будова літ. Б7-2 (житлова прибудова), будова літ Е-1 (гараж), будова літ. Ж-1 (убиральня-душ), будова літ. Л-1 (навіс), огорожа №1. Статтею 355 Цивільного кодексу України передбачено, що майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно з нормами ч.1 ст. 356 Цивільного кодексу України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до вимог ст. 358 Цивільного кодексу України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Таким чином, з моменту набуття позивачем та відповідачем права спільної часткової власності на житловий будинок, сторони мають право лише за взаємною згодою володіти та користуються спільним майном, і за жодних правових підстав не мають права вчиняти дій, які б не були узгоджені обома співвласниками. Тому, актами цивільного законодавства України надано право співвласникам на поділ та виділ майна, що є у їх спільній частковій власності. Частиною 1 ст.364 Цивільного кодексу України встановлено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України у постанові № 7 від 04.10.1991 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Таким чином, як випливає з приписів вищенаведених статей 358 та 364 ЦК України, виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності не є правом, що самостійно реалізується особою, яка бажає виділу, а має здійснюватися на підставі укладеного між усіма співвласниками договору. У справі № 6-12цс13, а саме в постанові від 03 квітня 2013 року, Верховний Суд України дійшов наступних висновків щодо виділу частки із майна, що є у спільній частковій власності. Виходячи з аналізу змісту норм ст. ст.183,358,364,379,380,382ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Згідно з ч.3 ст.364 Цивільного кодексу України у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Відповідно до п.56 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №1127 від 25.12.2015 року, для державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що створюється шляхом поділу, виділу в натурі частки майна, що перебуває у спільній власності, та має наслідком припинення права спільної власності для усіх або одного із співвласників, подаються: 1) договір про поділ спільного майна, договір про виділ у натурі частки із спільного майна або відповідне рішення суду; 2) документи, передбачені пунктом 54 цього Порядку, крім документа, що посвідчує право власності на нерухоме майно до його поділу або виділу в натурі частки. В силу положень статей 21,24,41 Конституції України та статей 319, 358 Цивільного кодексу України всі громадяни є рівними у своїх правах, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 Цивільного кодексу України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, вважає можливим та необхідним здійснити виділ майна Позивачки в натурі саме відповідно до єдиного варіанту технічного виділу, який було запропоновано [PERSON] , відповідно до висновку експертизи. За таких обставин суд, вважає, що позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved