Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], за участю третіх осіб Державної міграційної служби України УДМС України в Полтавській області Крюківського районного відділу у м. Кременчуці УДМС України в Полтавській області, ТОВ «Добробит», в якій просив визнати відповідача [PERSON], особою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою [ADDRESS]. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що є власником 13/50 частин будинку [ADDRESS]. За цією адресою зареєстрований його син [PERSON] Проте останній не проживає в цьому будинку з 2002 року, а тому втратив право користування житловим приміщенням. У зв'язку з чим позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з наведених підстав. Просив їх задовольнити, не заперечував проти прийняття заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON], а також треті особи Державної міграційної служби України УДМС України в Полтавській області Крюківського районного відділу у м. Кременчуці УДМС України в Полтавській області, ТОВ «Добробит» в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце слухання справи. Заперечень проти позову на подав. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача [PERSON], а також третіх осіб Державної міграційної служби України УДМС України в Полтавській області Крюківського районного відділу у м. Кременчуці УДМС України в Полтавській області, ТОВ «Добробит» на підставі наявних в справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] є власником 13/50 частини будинку [ADDRESS]. Цей факт підтверджено свідоцтвом про право на спадщину за законом видане 06.12.2013 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області [PERSON], витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №14096236 від 06.12.2013 року, технічним паспортом на садибний житловий будинок видане 09.08.2013 року ТОВ «Бюро технічної інвентаризації міжрегіональне». В 13/50 частин будинку [ADDRESS], який належить позивачу зареєстрований відповідач [PERSON] -- син, що підтверджено довідкою ТОВ "Добробит" від 16.09.2014 року, домовою книгою. Відповідач [PERSON] не проживає в будинку [ADDRESS] з березня 2002 року, що підтверджено актом про не проживання ТОВ "Добробит" від 16.09.2014 року. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] підтвердили, що [PERSON] не проживає в будинку [ADDRESS] більше року. При вирішенні справи суд керуються такими вимогами закону. Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст..391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вимогами частини 2 статті 386 Цивільного кодексу України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчиненню нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усуненя відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Водночас відповідно до ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11.12.2003 року №1382-ІV, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Вимогами частини 2 статті 405 Цивільного кодексу України встановлено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.72 ЖК Укоаїни, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] не проживає більше року без поважних причин у будинку [ADDRESS]. Зважаючи на викладене, з врахуванням ст.405 ЦК України, суд приходить до висновку, що відповідачем [PERSON] втрачено право на користування зазначеним житлом. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею судові витрати.

Outcome: approved