Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

24.06.2014р. [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про розподіл майна спільної сумісної власності подружжя (а.с. № 1-2). В подальшому 17.11.2014р. (ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 17.11.2014р. дана редакція позовних вимог була залишена без руху (а.с. № 84) та запропоновано усунути недоліки, що й було зроблено з боку позивача 24.11.2014р.). 24.11.2014р. та 18.12.2014р. позивачем було доповнено позовні вимоги, змінено предмет позову та збільшено позовні вимоги. Після цих уточнень позовними вимогами є розподіл майна спільної сумісної власності та зобов'язання вчинити певні дії (а.с. № 24-29, 85-90, 99). В обґрунтування позовних вимог, позивач (в усіх чотирьох заявах) посилався на те, що перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі з 06.11.1987р. по 29.11.2011р., за час шлюбу подружжям було придбано наступне майно: домоволодіння [ADDRESS]; земельну ділянку, площею 0,0487га, розташовану під домоволодінням [ADDRESS]; різноманітна побутова техніка, аудіо та відео апаратура, меблі, тощо (перелік майна наведено у позовних заявах). Просив розділити будинок та земельну ділянку згідно варіанту розділу, визначеному висновком експертного будівельно-технічного дослідження № 490/05-14 від 20.07.2014р. та по такому варіанту, який він зазначив в редакції позовних вимог від 17.11.2014р. та 24.11.2014р. (а.с. № 38-47, 24-29, 85-90 ). При вирішення питання по розділ земельної ділянки просив виходити із оцінки земельної ділянки, яка надана по звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки від 27.11.2014р., та складає суму 336305грн. 69коп. (а.с.№100). Крім того, позивач зазначив, що у шлюбі ним було взято у борг за договором позики від 26.03.2010р. 79100грн., отже просив цю суму визнати об'єктом права спільної сумісної власності, стягнувши з відповідачки в рахунок компенсації половину цієї суми. Позивач просив суд позов задовольнити, врахувати всі редакції його позовних вимог від 24.06.2014р., 17.11.2014р., 24.11.2014р. та 18.12.2014р. (а.с. № 1-2, 24-29, 85-90, 99) та задовольнити його позовні вимоги, розподіливши судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3654грн., по сплаті вартості проведення експертного дослідження в розмірі 4554грн. та витрати на розміщення оголошення в пресі в розмірі 250грн. Своєю заявою від 24.03.2015р. просив розглянути справу за його відсутністю та без фіксування судового процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Проти винесення заочного рішення суду не заперечував (а.с. № 114-115). Відповідачка [PERSON] в судові засідання, які призначалися на 09.10.2014р., 17.11.2014р., 18.12.2014р., 11.02.2015р. та 24.03.2015р. неодноразово не з'являлася, про дату та час слухання справи повідомлялася належним чином за адресою, наданою адресно-довідковим підрозділом ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області (а.с. № 6). Так, на 09.10.2014р. до суду повернувся конверт з відміткою „за закінченням терміну зберігання" (а.с. № 12), на 17.11.2014р. до суду також повернувся конверт з відміткою „за закінченням терміну зберігання" (а.с. № 20), голова квартального комітету № 2 Іванченко С.Г. відмовився вручати відповідачці судову повістку на 17.11.2014р. відповідно до ч. 3 ст. 76 ЦПК України (а.с. № 18). На судове засідання, призначене на 18.12.2014р. відповідачка також не з'явилася, до суду втретє повернувся конверт, в якому крім повістки на 18.12.2014р. знаходилися копії уточнених позовних заяв (а.с. № 107). Судову повістку на 11.02.2015р. та заяву про збільшення позовних вимог відповідачка отримала особисто, що підтверджується довідкою пошукової системи „Укрпошти" по штрихкодовому ідентифікатору (а.с. № 104, 105, 106). Про дату та час слухання справи на 24.03.2015р. відповідачка також повідомлялася згідно вимог ч. 9 ст. 74 ЦПК України шляхом розміщення оголошення в друкованому засобі масової інформації - газеті „Вісті Придніпров'я" за 19.02.2015р. (а.с. № 111-113). Про причини своєї неявки в судові засідання на 11.02.2015р. та 24.03.2015р. відповідачка суд двічі не сповістили, заяв про відкладення розгляду справи не надала. У зв'язку із повторною неявкою відповідачки в судові засідання при належному згідно вимог ЦПК України повідомленні про дати судових засідань на 11.02.2015р. та 24.03.2015р., суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачки і постановити по справі заочне рішення суду за правилами ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України. З урахуванням заяви позивача про розгляд справи за його відсутністю та підтримання позовних вимог розгляд справи відбувався за правилами ст. 169, ч. 2 ст. 197 ЦПК України без участі обох сторін та без фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Стаття 372 ЦК України встановила, що майно, що є у спільній сумісній власності може біти поділене між співвласниками за домовленістю. УЦ разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Статтею 72 СК України визначено, що строк позовної давності до вимог про поділ майна, заявлених після розірвання шлюбу, встановлено у три роки. Отже, позовні вимоги [PERSON] заявлено у межах строків позовної давності (а.с. № 1, 4). Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007р. № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" визначено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст. ст. 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Згідно роз'яснень, викладених у п. 23 цієї постанови Пленуму ВСУ, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Відповідно до п 24. цієї ж постанови Пленуму ВСУ до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї. Ці самі правила зазначені у ч. 3 ст. 61 СК України. Пунктом 30 вищезазначеної постанови Пленуму ВСУ передбачена рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК. З огляду на те, що відповідачкою не надано суду заперечень щодо зазначеної у позові вартості майна подружжя, то суд виходить з того, що між сторонами наявна домовленість. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 06.11.1987р., який було розірвано 29.11.2011р. згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, яке видане Жовтневим відділом РАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 262 (а.с. № 4, 115 зв.ст.). Як зазначив у позовній заяві позивач, у 2012р. відповідачка змінила прізвище на "[PERSON]" (а.с.№ 1), ці обставини підтверджені також відповіддю АДП ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області (а.с.№6). За час шлюбу подружжям було придбане наступне майно, яке підтверджується документально: - Домоволодіння [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі продажу від 22.03.2010р., посвідченим приватним нотаріусом ДМНО Павловською Г.О., зареєстрованим в реєстрі за [NUMBER] (а.с. № 32). Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 21.04.2010р. право власності на ? частину зареєстроване за [PERSON] (а.с. № 33) та згідно технічного паспорту, виданого 10.03.2010р. право власності також зареєстроване за [PERSON] на ? частину (а.с. № 52); - Земельна ділянка, площею 0,0487га, розташована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки від 22.03.2010р., посвідченим приватним нотаріусом ДМНО Павловською Г.О., зареєстрованим в реєстрі за [NUMBER] (а.с. № 34). В державному акті про право власності на земельну ділянку Серія [NUMBER], виданому на ім'я [PERSON], приватним нотаріусом зроблено відповідну відмітку про перехід права власності до [PERSON] та [PERSON] (а.с. № 36). Вартість домоволодіння [ADDRESS] складає 927 170грн., що підтверджується висновком експертного будівельно-технічного дослідження № 490/05-14 від 20.07.2014р., складеного судовим експертом Харченко В.В. (діє на підставі свідоцтва [NUMBER] від 05.12.2007р., дійсного до 11.04.2017р. - а.с. № 46, 38-61). Згідно висновку експертного будівельно-технічного дослідження № 490/05-14 від 20.07.2014р. визначено варіант розподілу домоволодіння, який просить застосувати позивач при вирішенні справи та з огляду на те, що відповідачка, будучи повідомленою належним чином про дату та час слухання справи (а.с. № 106, 113) заперечень не надала суду, то вважає за можливе задовольнити вимоги позивача та в порядку розподілу майна подружжя, виділити: Позивачу [PERSON]: - житловий будинок літ. А-1, квартира № 1, яка складається з житлового будинку, загальною площею 67,8 м. кв., житловою площею 31.4 м.кв.; гараж (прим. I-1) площею 31,8 .м. кв.; кімната (прим. 1-9) площею 20,1 м. кв.; кімната (прим. 1-10) площею 11,3 м. кв.; кладова (прим. 1-11) площею 4,6 м. кв; ганок літ. а1; оглядова яма літ.п-д; сарай літ.Б-1; погріб літ. п-дБ; 1/2 частину огорожі № 1; сходи № 10; сходи № 11; ворота № 2; 1/2 частина стінки підпірної № 4; 1/2 частини стінки підпірної № 5; огорожа № 6; хвіртка № 7; ворота № 8; 3,2 метра огорожі № 9; 1/2 частина тротуару № I; тротуар № II. Відповідачці [PERSON]: - житловий будинок літ. А-1, квартира № 2, яка складається з житлового будинку, загальною площею 70,2 м. кв., , житловою площею 22.0 м.кв.; тамбур (прим. 1-1) площею 3,8 м.кв.; кухня (прим. 1-2) площею 18,3 м.кв.; коридор (прим.1-3) площею 3,0 м.кв.; туалет (прим. 1-4) площею 1.8 м.кв.; ванна (прим.1-5) площею 5,3 м.кв.; кладова (прим. 1-6) площею 6,0 м.кв.; сходи (прим. 1-7) площею 1.6 м.кв., коридор (прим. 1-8) площею 6,8 м.кв.; кімната (прим. 1-12) площею 10,8 м. кв; кімната (прим. 1-13) площею 11,2 м. кв; тамбур літ. а-1; ганок літ. а2; 1/2 частини огорожі № 1; колодязь № 12; яма вигрібна № 13; хвіртка № 3; 1/2 частина стінки підпірної № 4; 1/2 частина стінки підпірної № 5; 8,29 метра огорожі № 9; 1/2 частина тротуару № I. Вартість квартири № 1, яку позивач просить виділити йому складає 486 080грн., а вартість квартири № 2, яку позивач просить виділити відповідачці складає 441 090грн. (а.с. № 46, 38-47). Таким чином, з огляду на те, що загальна вартість домоволодіння становить 927 170грн., тобто вартість частки кожного з подружжя складає 463 585грн. (927 170грн. : 2), а також враховуючи, що вартість частки позивача згідно висновку експерта на 22 495грн. більша ніж вартість частки відповідачки, то суд вважає за можливе стягнути з позивача на користь відповідачки різницю вартості частки в домоволодінні [ADDRESS] в розмірі 22 495грн. Вартість земельної ділянки, загальною площею 0,0487га, розташованої за адресою: [ADDRESS], складає 336 305грн. 69коп., що підтверджується звітом про експертну грошову оцінку земельної ділянки № RS18-141127-025 від 27.11.2014р, складеного ТОВ "АКР-Консалт", що діє на підставі ліцензії ДАЗРУ: АЕ № 1912291 від 15.08.2014р. (а.с. № 100-101). Що стосується розподілу земельної ділянки площею 0, 0487 га, то суд вважає за можливе прийняти варіант розподілу, визначений у вищевказаному висновку експерта та земельну ділянку площею 0,0487 га. за кадастровим номером - [NUMBER], розташовану [ADDRESS], розподілити, виділивши: Позивачу [PERSON] - земельну ділянку площею 238,6 м.кв., на якій розташована квартира № 1, домоволодіння [ADDRESS]; Відповідачці [PERSON] виділити - земельну ділянку площею 238,6 м.кв., на якій розташована квартира № 2, домоволодіння [ADDRESS]; Земельну ділянку загальною площею - 9,8 кв.м (із загальної площі 0,0487 га, кадастровий номер [NUMBER]) яка складається: площею 5,25 кв.м. - по житловому будинку з урахуванням товщини зовнішньої стіни під приміщенням 1-5 та приміщенням 1-11; площею 1,8 кв.м. для обслуговуванням зовнішньої стіни напроти приміщення 1-5; площею 2,75 кв.м. для обслуговуванням зовнішньої стіни тамбуру літ. а-1 - слід залишити у спільній сумісній власності [PERSON] та [PERSON] (а.с. № 46-47, 38-45). Також судом встановлено, що перебуваючи у шлюбі з відповідачкою, 26.03.2010р. на підставі договору займу між ТОВ фірма "Авіас-2000" та [PERSON], останнім було отримано грошові кошти в розмірі 79 100грн. на часткову оплату купівлі домоволодіння , проведення необхідного ремонту та купівлі необхідного майна в домоволодіння (а.с. № 63). Позивач в позовній заяві просить визнати об'єктом права спільної сумісної власності позику отриману ним в розмірі 79 100грн. та стягнути з відповідачки 31 333грн., які є її частиною в погашенні позики, оскільки сплачено позикодавцю 64 582грн. (а.с. № 64-75). Проте, цю частину позовних вимог слід задовольнити частково виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. З огляду на те, що позивачем грошові кошти в розмірі 79 100 грн. були отримані саме на придбання домоволодіння [ADDRESS] (п. 1.2 договору а.с. № 63), цей договір укладено в період шлюбу між сторонами, суд вважає, що суму 79 100грн. слід визнати об'єктом права спільної сумісної власності. Між тим, [PERSON] слід відмовити в стягненні з відповідачки 31 333грн.(яка, на думку позивача, є частиною відповідачки в погашенні позики повернутої в сумі 64 582грн.), оскільки за ці грошові кошти було придбано домоволодіння, розподіл якого проведено цим судовим рішенням, отже фактично ця сума судом вже врахована при поділі майна. Крім того, при відмові в задоволені цієї частини позовних вимог, судом також прийнято до уваги те, що відповідачка за зобов'язанням по договору позики мала б нести відповідальність перед позикодавцем ТОВ "Авіас - 2000", а не перед позивачем [PERSON], а тому стягнення повинно було б відбутися на користь третьої особи, а не позивача по справі, адже право на пред'явлення регресної вимоги могло мати місце лише у разі повної сплати позивачем суми позики, в той час, як ним сплачено лише 64 582грн., а не повний розмір позики - 79 100грн. Крім того, під час шлюбу, подружжям було придбане наступне майно: - Душову кабіну, вартістю 4 094грн., що підтверджується накладною № 5 від 14.05.2010р. (а.с. № 78); - Електропилу ланцюгову, вартістю 399грн., а з урахуванням знижки 10грн. 55 коп. вартість становить 388грн. 45коп.(а.с. № 77); - Бетонозмішувач, модель JDM130N JVG-Technik вартістю 1550грн., а з урахуванням знижки 40грн. 96коп. вартість становить 1509грн. 04коп. (а.с. № 77); - Телевізор "TOSHIBA" кольоровий 40 SL 733, вартістю 7199 грн. (а.с. № 91); - Водонагрівач "ATKANTIC" UMSO № 4.(5), вартістю 896 грн. (а.с. № 77); - Телевізор "SUMSUNG" 21' CS- 21Z57ZQQ, вартістю 1189грн. (а.с.№ 83); - Кондиціонер "Liberton" LAC-09H22, вартістю 1 799грн. (а.с. № 83), Дане майно позивач просить виділити собі та загальна вартість цього майна складає - 17 074грн. 49коп. - Ретротелефон "ORION" модель 19FR1TB, вартістю 359грн. (а.с. № 79); - Акустика BF-01 Black, вартістю 339грн. (а.с. № 76 зворотна сторона); - Двухконтурний газовий настінний котел " DAEWOO" вартістю 5000грн. (а.с. № 76, не дивлячись на те, що квитанції про сплату вартості даного майна суду не надано позивачем, суд вважає вартість даного майна визначити за домовленістю сторін, оскільки відповідачка, будучи повідомленою належним чином про дату та час слухання справи (а.с. № 106, 113) заперечень не надала суду); - Електродуховка "FORALLE" вартістю 2200грн. (а.с. № 79зв.ст., не дивлячись на те, що квитанції про сплату вартості даного майна суду не надано позивачем, суд вважає розмір даного майна визначити за домовленістю сторін з вищенаведених аргументів); - (5) Газова панель "FORALLE", вартістю 2000грн. (а.с. № 79зв.ст., не дивлячись на те, що квитанції про сплату вартості даного майна суду не надано позивачем, суд вважає розмір даного майна визначити за домовленістю сторін з вищенаведених аргументів); - Кондиціонер "Liberton" LAC - 09H22, вартістю 1 739 грн. (а.с. № 83); Дане майно позивач просить виділити відповідачці та загальна вартість цього майна складає 11637грн. З огляду на те, що вищевказане майно підтверджено відповідними доказами, наявними в матеріалах справи, суд вважає за можливе його розділити за тим порядком, який визначено позивачем, а з урахуванням того, що позивачу виділено майно більшою вартістю, то різницю між вартістю майна позивача та відповідачки в розмірі 5 437грн. 49 коп. слід стягнути з позивача [PERSON] на користь відповідачки [PERSON] Що ж стосується іншого майна, зазначеного в позовних заявах позивача від 24.06.2014р.,17.11.2014р., 24.11.2014р. та 18.12.2014р.,то в задоволені цієї частини позовних вимог також слід відмовити виходячи з наступного. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відмовляючи у розподілі певного рухомого майна, суд виходить з того, що позивачем не доведено ані вартість цього майна, ані те, що воно взагалі було придбано під час шлюбу сторонами по справі. Це стосується наступного майна (меблевий гарнітур - 10 000 грн.; спортивна металева дробина - 1500 грн.; холодильник "Норд" - 1000 грн.; плазмовий телевізор "Панасонік" - 15 000 грн.; музичний комплекс "Кінотеатр"- 2000 грн; спальне ліжко 1500 грн.; чорний стіл - 500 грн.; червоний диван - 1000 грн.; меблевий гарнітур "Кухня" - 24 000 грн.; холодильник "Індезіт" - 2500грн.; пральна машина - 1500 грн.; шафа темно коричневого коліру - 4000 грн.;музичний цент "Панасонік"- 1000грн.; тумба під телевізор чорного коліру - 1500грн.; крісло з дерева - 1000 грн., на загальну суму 11 500грн.; масажне ліжко - 10500 грн.; м'яка частина: диван та крісло - 3000 грн., на загальну суму 13 500 грн.). Надані суду довідки з комісійного магазину "Комісс- Едем" та магазину "Меб Біт Тех ФБК" від 20.11.2014р. (а.с. № 92-93) не можуть бути допустимими доказом, оскільки вони не підтверджують факту придбання саме [PERSON] переліченого в довідках майна, а містять лише орієнтовну вартість певного майна у період 2006-2010р.р. Ці довідки лише видані на ім'я позивача на його вимогу у зв'язку із залишенням без руху його уточненого позову від 17.11.2014р., і безспірно не підтверджують факт придбання цього майна подружжям у певний період часу. Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. До компетенції суду відноситься захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Отже, суд не є органом, який встановлює правовідносини між сторонами, а є органом судочинства, що вирішує спори у встановлений законом спосіб. Тому суд вважає позовні вимоги [PERSON] в частині зобов'язання відповідачки надати можливість йому на першому поверсі в приміщенні 1-11 влаштувати ванну кімнату передчасними, оскільки позивачем не доведено, а отже судом не було встановлено, жодних перешкоджань з боку відповідачки цьому, які б мали місце на день подачу позову, або розгляду справи. Отже, цю частину позовних вимог, суд вважає такою, що не підлягає задоволенню та в цій частині позовних вимог слід відмовити. Підводячи підсумок викладеному, суд вважає за можливе частково задовольнити позовні вимоги [PERSON] та в порядку розподілу спільного майна подружжя, виділити: Позивачу [PERSON]: - житловий будинок літ. А-1, квартира № 1, яка складається з житлового будинку, загальною площею 67,8 м. кв., житловою площею 31.4 м.кв.; гараж (прим. I-1) площею 31,8 .м. кв.; кімната (прим. 1-9) площею 20,1 м. кв.; кімната (прим. 1-10) площею 11,3 м. кв.; кладова (прим. 1-11) площею 4,6 м. кв; ганок літ. а1; оглядова яма літ.п-д; сарай літ.Б-1; погріб літ. п-дБ; 1/2 частину огорожі № 1; сходи № 10; сходи № 11; ворота № 2; 1/2 частина стінки підпірної № 4; 1/2 частини стінки підпірної № 5; огорожа № 6; хвіртка № 7; ворота № 8; 3,2 метра огорожі № 9; 1/2 частина тротуару № I; тротуар № II. Відповідачці [PERSON]: - житловий будинок літ. А-1, квартира № 2, яка складається з житлового будинку, загальною площею 70,2 м. кв., , житловою площею 22.0 м.кв.; тамбур (прим. 1-1) площею 3,8 м.кв.; кухня (прим. 1-2) площею 18,3 м.кв.; коридор (прим.1-3) площею 3,0 м.кв.; туалет (прим. 1-4) площею 1.8 м.кв.; ванна (прим.1-5) площею 5,3 м.кв.; кладова (прим. 1-6) площею 6,0 м.кв.; сходи (прим. 1-7) площею 1.6 м.кв., коридор (прим. 1-8) площею 6,8 м.кв.; кімната (прим. 1-12) площею 10,8 м. кв; кімната (прим. 1-13) площею 11,2 м. кв; тамбур літ. а-1; ганок літ. а2; 1/2 частини огорожі № 1; колодязь № 12; яма вигрібна № 13; хвіртка № 3; 1/2 частина стінки підпірної № 4; 1/2 частина стінки підпірної № 5; 8,29 метра огорожі № 9; 1/2 частина тротуару № I. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] за цю частину позовних вимог грошову різницю 22 495грн. В порядку розподілу спільного майна подружжя, виділити: Позивачу [PERSON] - земельну ділянку площею 238,6 м.кв., на якій розташована квартира № 1, домоволодіння [ADDRESS]; Відповідачці [PERSON] виділити - земельну ділянку площею 238,6 м.кв., на якій розташована квартира № 2, домоволодіння [ADDRESS]; Земельну ділянку загальною площею - 9,8 кв.м (із загальної площі 0,0487 га, кадастровий номер [NUMBER]) яка складається: площею 5,25 кв.м. - по житловому будинку з урахуванням товщини зовнішньої стіни під приміщенням 1-5 та приміщенням 1-11; площею 1,8 кв.м. для обслуговуванням зовнішньої стіни напроти приміщення 1-5; площею 2,75 кв.м. для обслуговуванням зовнішньої стіни тамбуру літ. а-1 - залишити у спільній сумісній власності [PERSON] та [PERSON] В порядку розподілу спільного майна подружжя виділити: Позивачу [PERSON] - Душову кабіну, вартістю 4 094грн.; - Електропилу ланцюгову, вартістю 388грн. 45коп; - Бетонозмішувач, модель JDM130N JVG-Technik вартістю 1509грн. 04коп.; - Телевізор "TOSHIBA" кольоровий 40 SL 733, вартістю 7199 грн.; - Водонагрівач "ATKANTIC" UMSO № 4.(5), вартістю 896 грн.; - Телевізор "SUMSUNG" 21' CS- 21Z57ZQQ, вартістю 1189грн.; - Кондиціонер "Liberton" LAC-09H22, вартістю 1 799грн. Відповідачці [PERSON] - Ретротелефон "ORION" модель 19FR1TB, вартістю 359грн.; - Акустика BF-01 Black, вартістю 339грн.; - Двухконтурний газовий настінний котел " DAEWOO" вартістю 5000грн.; - Електродуховка "FORALLE" вартістю 2200грн.; - (5) Газова панель "FORALLE", вартістю 2000грн.; - Кондиціонер "Liberton" LAC - 09H22, вартістю 1 739 грн. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] за цю частину позовних вимог грошову різницю в сумі 5 437грн. 49 коп. В задоволені іншої частини позовних вимог про розподіл майна спільної сумісної власності [PERSON] слід відмовити. Обговорюючи питання розподілу судових витрат, з урахуванням часткового задоволення позову, суд на підставі ст. 88 ЦПК України вважає за можливе розподілити судові витрати наступних чином. Так, позивачем при подачі позову сплачено судовий збір на загальну суму 3654грн. (а.с. № 3, 30). Не дивлячись на те, що що позовні вимоги щодо розподілу нерухомого майна подружжя та речей задоволено частково, проте суд вважає за можливе судові витрати по сплаті судового збору за вимогами майнового характеру в розмірі 3654грн. стягнути з відповідачки на користь позивача в повному обсязі, оскільки вартість майна в задоволені тих вимог, в яких відмовлено, не впливає суттєво на вартість іншого майна в тій частині, в якій позовні вимоги задоволено. З огляду на те, що позивачем при подачі позову не було сплачено судового збору за вимогами немайнового характеру, а саме щодо зобов'язання відповідачки не чинити перешкоди по влаштуванню ванної кімнати, та в цій частині позовних вимог відмовлено, то суд вважає за можливе стягнути з позивача на користь держави судовий збір у розмірі 243грн. 60коп. Що стосується розподілу судових витрат в частині стягнення з відповідачки вартості проведеної позивачем експертизи, то в цій частині позовних вимог слід відмовити, оскільки відповідно до положень ст. 88 ЦПК України лише вартість судової експертизи підлягає розподілу, як судові витрати, а з огляду на те, що позивачем самостійно було проведено експертизу, то в задоволені позовних вимог щодо стягнення 4554грн. судових витрат слід відмовити. З огляду на те, що позивачем було задля виклику відповідачки в судове засідання розміщено оголошення в засобам масової інформації та надано докази сплати 250грн. (а.с. № 112), то відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України ці витрати також підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача в порядку розподілу судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: partial