Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-23 00:00:00

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду від 11 листопада 2020 року частково задоволено апеляційну скаргу голови правління Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Євроінс Україна" (далі - ПрАТ "СК "Євроінс Україна"), вирок Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 17 вересня 2020 року про обвинувачення [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, скасовано в частині вирішення цивільного позову потерпілого [PERSON] та постановлено в цій частині призначити новий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства. В іншій частині вирок суду залишено без змін. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 листопада 2020 року, головуючою у справі визначено суддю Рибку Л.Я. Ухвалою від 02 грудня 2020 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. [PERSON] 08 травня 2020 року у кримінальному провадженні щодо [PERSON] за ч. 1 ст. 286 КК України подав цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок кримінального правопорушення. В позовній заяві, з урахуванням уточнення позовних вимог від 18 серпня 2020 року, [PERSON] просив стягнути на його користь з ПрАТ "СК "Євроінс Україна" 3 803 грн матеріальної шкоди, пов`язаної з витратами на лікування, 90 000 грн матеріальної шкоди в якості страхового відшкодування за пошкоджений автомобіль, а також 13 000 грн моральної шкоди в порядку ст. 26-1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"; з [PERSON] позивач просив стягнути 850 грн за надання послуг евакуатора для транспортування його автомобіля, який було пошкоджено, 3 000 грн витрат на оплату правової допомоги і 97 000 грн моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я та знищенням майна (автомобіля). 21 грудня 2020 року [PERSON] подав уточнену позовну заяву, в якій просив стягнути з ПрАТ "СК "Євроінс Україна" матеріальну шкоду в розмірі 126 695 грн та моральну шкоду в розмірі 30 000 грн, а також стягути з [PERSON] матеріальну шкоду та судові витати в розмірі 5 850 грн. 10 березня 2021 року позивач [PERSON] подав до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить стягнути на його користь з ПрАТ "СК "Євроінс Україна" матеріальної та моральної шкоди на загальну суму 60 832 грн 73 к.; з [PERSON] - матеріальну та моральну шкоду на загальну суму 85 349 грн 42 к. та витрати на правову допомогу в сумі 5 000 грн. На обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначає, що 07 лютого 2020 року приблизно о 07 год 00 хв в с. Підгір`я Богородчанського (на даний час - Івано-Франківського) району Івано-Франківської області на автодорозі "Богородчани-Гута" (Р-38 км 3+200), водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки "Renault Master", н.з. [NUMBER] , рухаючись у напрямку селища Богородчани, проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечну швидкість руху транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух, та виїхав на зустрічну смугу руху, де зіткнувся із автомобілем марки "Renault Mеgane", р.н. [NUMBER] , що рухався йому назустріч, під його (позивача) керуванням. При цьому [PERSON] порушив вимоги п. 1.2, 1.3, 1.5, 2.3 "б" 11.3, 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України). В результаті порушення [PERSON] ПДР України сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої він (позивач) отримав легкі тілесні ушкодження, які викликали короткочасний розлад здоров`я, а також тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості як такі, що викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечними для життя в момент спричинення, зокрема, закриту тупу травму правого передпліччя з переломом середньої третини правої ключиці зі зміщенням та синцем в цій ділянці. У зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями проходив курс лікування, тривалий час не міг рухатись, йому доводилось постійно лежати, внаслідок чого через застійні явища в легенях було діагностовано пневмонію. Тільки на придбання ліків витратив 3 800 грн, які просить стягнути з ПрАТ "СК "Євроінс Україна". Також внаслідок отриманих травм переніс сильні фізичні болі, які й надалі продовжують турбувати його. Крім того, в результаті ДТП було пошкоджено належний йому автомобіль марки "Renault Mеgane", р.н. [NUMBER] . На момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ "СК "Євроінс Україна". Згідно з висновком експерта, автомобіль "Renault Mеgane", р.н. [NUMBER] , не підлягає відновленню, ринкова вартість пошкодженого автомобіля - 91 392 грн 15 к., вартість відновлювального ремонту - 224 288 грн 78 к. Посилаючись на п. 30.1. ст. 30 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", вказує, що такий автомобіль вважається фізично знищеним, оскільки вартість відновлювального ремонту перевищує ринкову вартість пошкодженого автомобіля. Враховуючи, що залишкова вартість транспортного засобу після ДТП складає 34 349 грн 42 к., зі страхової компанії слід стягнути матеріальні збитки в розмірі 56 042 грн 73 к. на відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням його транспортного засобу, та 800 грн на послуги евакуатора, так як для транспортування свого автомобіля з місця ДТП змушений був скористатись відповідними послугами. Вироком Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 17 вересня 2020 року, який набрав законної сили, [PERSON] , визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Позивач зазначає, що з [PERSON] на його користь слід стягнути 35 349 грн 42 к. різниці між ринковою вартістю пошкодженого автомобіля та сумою відшкодування страховою компанією. [PERSON] вказує, що незаконними діями відповідача [PERSON] йому крім матеріальної, заподіяно й моральну шкоду. Так, він проживає в сільській місцевості, після отриманих травм для робіт по господарству змушений залучати сторонніх осіб, за що доводиться платити. Оскільки не мав змоги працювати, сім`я не отримувала від нього ніякої матеріальної підтримки. До того ж для поїздок в лікарню та інші установи він змушений були користуватись громадським транспортом чи послугами таксі, на що витрачались кошти. Все це створювало незручності йому та членам його сім`ї, викликало нервозність. До того ж переніс душевні страждання у зв`язку з самим фактом знищення належного йому майна, пережив страх за своє життя, у нього порушився звичний спосіб життя, спокій та нормальний сон. Моральну шкоду, завдану відповідачем [PERSON] , оцінює в 50 000 грн, які просить стягнути на його користь з останнього. Зі страхової компанії просить стягнути моральну шкоду в розмірі 190 грн, як це передбачено ст. 26-1 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності влаників наземних транспортних засобів" (5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю). Також для представництва інтересів в суді він змушений був скористатись допомогою адвоката, витрати на правничу допомогу склали 5 000 грн. З огляду на викладене, посилаючись на вимоги ст. 22, 1166, 1177, 1188, 1194 ЦК України, ст. 6, 26-1, 30 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", просить позов задоволити. В судовому засіданні позивач позовні вимоги з урахуванням їх уточнення підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві. Зазначив, що пошкоджений транспортний засіб марки "Renault Mеgane", р.н. [NUMBER] , знаходиться у нього, такий не було передано страховій компанії, разом з тим погоджується передати автомобіль відповідачу [PERSON] . Не заперечував, що відповідач [PERSON] надав йому кошти на лікування в розмірі 14 169 грн 50 к. Щодо моральної шкоди, то через отримані в ДТП травми не мав можливості тривалий час працювати, забезпечувати сім`ю, терпів біль, у зв`язку з ушкодженням ключиці йому було імплантовано спеціальну пластину. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Годованець В.Ф. позовні вимоги свого довірителя підтримав в повному обсязі з підстав, наведених в позовній заяві, просив позов задоволити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково. Погодився відшкодувати [PERSON] 5 000 грн витрат на правничу допомогу. Щодо відшкодування моральної шкоди, то не заперечував, що позивачу внаслідок ДТП було завдану моральну шкоду, однак вважає, що сума в 50 000 грн є надто великою, при визначенні такої покладався на розсуд суду. Просив врахувати, що є інвалідом ІІІ групи, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, його дружина також є інвалідом ІІІ групи з дитинства, крім того, матеріально допомагає матері, яка є інвалідом І групи та потребує стороннього догляду. Кримінальне правопорушення вчинив з необережності, частково відшкодував позивачу витрати на лікування. В задоволенні вимог про стягнення з нього 35 349 грн 42 к. різниці між ринковою вартістю належного [PERSON] автомобіля "Renault Mеgane", р.н. [NUMBER] , пошкодженого в ДТП, та сумою відшкодування страховою компанією, просив відмовити. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Попович М.М. в судовому засіданні просив позов задоволити частково з урахуванням позиції свого довірителя. Зауважив, що вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] 35 349 грн 42 к. різниці між ринковою вартістю автомобіля "Renault Mеgane", р.н. [NUMBER] , пошкодженого в ДТП, та сумою відшкодування страховою компанією, є безпідставними і не підлягають задоволенню, так як пошкоджений автомобіль залишився у позивача. Представник відповідача ПрАТ "СК "Євроінс Україна" в судове засідання не з`явився. 26 січня 2021 року на адресу суду надійшов відзив за підписом голови правління срахової компанії Ніколова Я.Г., в якому останній просить відмовити в зодоволенні позовних вимог до ПрАТ "СК "Євроінс Україна" в повному обсязі, вважаючи такі незаконними та необгрунтованими. У відзиві зазначено, що 18 листопада 2019 року між страховою компанією та [PERSON] укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/4595198. Забезпеченим автомобілем за вказаним договором страхування виступає автомобіль "Renault Master", н.з. [NUMBER] . Представник відповідача звертає увагу, що [PERSON] у порушення приписів ст. 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" звернувся на отримання страхового відшкодування та надав заяву про страхове відшкодування лише 22 вересня 2020 року, тобто поза спливом визначеного 30-денного строку з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. Посилаючись на вимоги п. 2 ст. 12, ст. 26-1, п. 30.1., 30.2. ст. 30 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності влаників наземних транспортних засобів", звіт експерта-оцінювача №100 від 08 квітня 2020 року, висновок експертного дослідження №3265 від 22 квітня 2020 року, вважає, що страховиком могло б бути прийняте рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 56 042 грн 73 к. (з урахуваням франшизи в розмірі 1 000 грн), а також 190 грн моральної шкоди. Заслухавши пояснення позивача та його представника, відповідача [PERSON] і його представника, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши письмові докази у справі, які мають значення для її розгляду, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково з наступних підстав. В силу вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положеннями ч. 1 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що вироком Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 17 вересня 2020 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі 5 100 грн без позбавлення права керувати транспортними засобами. Цивільний позов потерпілого задовольнити частково: ухвалено стягнути з ПрАТ "СК "Євроінс Україна" на користь [PERSON] 95 192 грн 15 к. матеріальної шкоди та 13 000 грн моральної шкоди, а загалом - 108 192 грн 15 к.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 6 350 грн матеріальної шкоди та 17 000 грн моральної шкоди, а загалом - 23 350 грн (справа № 338/424/20). Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду від 11 листопада 2020 року частково задоволено апеляційну скаргу голови правління ПрАТ "СК "Євроінс Україна", вирок Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 17 вересня 2020 року про обвинувачення [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, скасовано в частині вирішення цивільного позову потерпілого [PERSON] та постановлено в цій частині призначити новий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства. В іншій частині вирок суду залишено без змін. Вирок набрав законної сили 11 листопада 2020 року. Обставини, встановлені за вироком суду: 07 лютого 2020 року приблизно о 07 год 00 хв у темну пору доби в с.Підгір`я Богородчанського району Івано-Франківської області на автомобільній дорозі "Богородчани-Гута2 (Р-38, км 3+200), водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки "Renault Master", р.н. [NUMBER] , рухаючись у напрямку селища Богородчани, проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечну швидкість руху транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух, та виїхав на зустрічну смугу руху, де зіткнувся із автомобілем марки "Renault Mеgane", р.н. [NUMBER] , що рухався йому назустріч та яким керував [PERSON] . В результаті порушення [PERSON] вимог п. 1.2, 1.3, 1.5, 2.3."б", 11.3, 12.1, 12.3. ПДР України сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої потерпілий [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку та синцем в лобній ділянці зліва, які відноситься до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я, а також закритої тупої травми правого передпліччя з переломом середньої третини правої ключиці зі зміщенням та синцем в цій ділянці, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як таких, що викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечними для життя в момент спричинення. Крім того, в результаті зазначеної вище ДТП автомобіль марки "Renault" модель "Megane", р.н. [NUMBER] , 2002 року випуску, сірого кольору, власником якого згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , є [PERSON] , житель с. Раковець Богородчанського (на даний час - Івано-Франківського) району Івано-Франківської області (а.с. 13), отримав механічні пошкодження. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З урахуванням викладеного суд вважає вину відповідача [PERSON] у ДТП доведеною, оскільки він допустив порушення вимог ПДР України, що перебували у причинному зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою, що підтверджено вироком суду. На момент ДТП, яка трапилась 07 лютого 2020 року, цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПрАТ "СК "Євроінс Україна". Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АО/4595198 між [PERSON] та ПрАТ "СК "Євроінс Україна" укладено 18 листопада 2019 року. За договором були застраховані майнові інтереси, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації транспортного засобу "Renault Master", н.з. [NUMBER] . Строк дії договору - з 20 листопада 2019 року по 19 листопада 2020 року включно. Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого: за шкоду, завдану життю і здоров`ю, - 260 000 грн, за шкоду, заподіяну майну, - 130 000 грн. Франшиза за договором страхування становить 1 000 грн (а.с. 51). [PERSON] 24 лютого 2020 року звернувся до ПрАТ "СК "Євроінс Україна" з повідомлення про ДТП, яка відбулась 07 лютого 2020 року на автодорозі Р-38 Богородчани -Гута за участю транспортних засобів "Renault Megane", р.н. [NUMBER] , та "Renault Master", н.з. [NUMBER] (а.с. 65). 22 вересня 2020 року власник транспортного засобу "Renault Megane", р.н. [NUMBER] , [PERSON] направив на адресу ПрАТ "СК "Євроінс Україна" заяву про страхове відшкодування (а.с. 66). Вирішуючи позов, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 1 ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга ст. 1187 ЦК України). Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно із Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон № 1961-IV). Статтею 3 Закону № 1961-IV передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно зі ст. 5 Закону №1961-IV, об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Відповідно до ст. 6 Закону №1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування (ст. 9 Закону №1961-IV). Відповідно до ст. 22, 28 Закону №1961-IV, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (п. 23.1. ст. 23 Закону №1961-IV). Згідно зі ст. 29 Закону №1961-IV, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. У разі коли пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлений або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано ст. 30 Закону №1961-IV, відповідно до якої транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Відповідно до ст. 12 Закону №1961-IV страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Як видно з матеріалів справи, у зв`язку з травмами, отриманими під час ДТП 07 лютого 2020 року, [PERSON] проходив стаціонарне лікування в КНП "Богородчанська ЦЛ Богородчанської селищної ради", на придбання ліків ним було витрачено кошти в сумі 3 800 грн, що підтверджується копією медичної карти стаціонарного хворого №868, копіями фіскальних чеків (а.с. 5, 6, 17). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що з ПрАТ "СК "Євроінс Україна" на користь позивача слід стягнути 3 800 гривень витрат на лікування. Вирішуючи питання про стягнення з страховика шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, суд приходить до таких висновків. Відповідно до ст. 28 Закону №1961-IV, шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це, в тому числі, шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. В ході розгляду справи встановлено, що під час ДТП пошкоджено належний позивачу транспортний засіб "Renault Megane", р.н. [NUMBER] . Згідно зі звітом №100 від 08 квітня 2020 року, складеним експертом-оцінювачем [PERSON] , розмір матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу марки "Renault Megane", р.н. [NUMBER] , становить 91 392 грн 15 к., ринкова вартість колісного транспортного засобу до пошкодження - 91 392 грн 15 к., вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засову становить 224 588 грн 78 к. з ПДВ на запасні частини. До звіту додано протокол (акт) огляду транспорного засобу від 12 березня 2020 року за участі власника, копію ремонтної калькуляції №100 від 08 квітня 2020 року (а.с. 52 - 61). Відповідно до висновку експертного дослідження №3265 від 22 квітня 2020 року, утилізаційна вартість транспортного засобу марки "Renault Megane", р.н. [NUMBER] , складає 34 349 грн 42 к. (а.с. 62). До висновку додано ремонтну калькуляцію № 3265 від 22 квітня 2020 року (а.с.63 - 64). Таким чином транспортний засіб "Renault Megane", р.н. [NUMBER] , вважається фізично знищеним, оскільки його ремонт є економічно необґрунтованим, так як витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Оскільки, як встановлено в ході розгляду справи, власник автомобіля "Renault Megane", р.н. [NUMBER] , [PERSON] не передав залишки власного транспортного засобу страховій компанії чи відповідачу у справі, що суд розцінює як його незгоду з визнанням автомобіля фізично знищеним, враховуючи, що утилізаційна вартість пошкодженого автомобіля у післяаварійному стані складає 34 349 грн 42 к., суд, з огляду на положення п.30.1. ст. 30 Закону №1961-IV, приходить до переконання, що з відповідача ПрАТ "СК "Євроінс Україна" на користь позивача слід стягнути 56 042 грн 73 к. (вартість транспортного засобу до ДТП мінус вартість транспортного засобу після ДТП мінус сума франшизи (91 392,15 грн - 34 349,42 грн - 1 000 грн). При цьому суд виходить з сум, зазначених експертом-оцінювачем [PERSON] у звіті №100 від 08 квітня 2020 року та судовим експертом [PERSON] у висновку експертного дослідження № 3265 від 22 квітня 2020 року, які складено відповідно до вимог чинного законодавства уповноваженими особами, та враховує, що відповідно до п. 34.2. ст. 34 Закону №1961-IV обов`язок встановлення розміру та характеру збитків, завданих пошкодженому транспортному засобу, покладено на страховика цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу. Згідно з копією квитанції №454252 від 07 лютого 2020 року позивачем було сплачено 850 грн за послуги евакуатора АТ 49-45 СК (а.с.15). Разом з тим, суд розглядає позов в межах заявлених вимог, [PERSON] ставить питання про стягнення зі страховика 800 грн витрат на евакуацію належного йому транспортного засобу "Рено-Меган", н.з. [NUMBER] , з місця дорожньо-транспортної пригоди, тому вказана сума підлягає стягнення з ПрАТ "СК "Євроінс Україна" на користь позивача. Щодо твердження представника ПрАТ "СК "Євроінс Україна" про подання [PERSON] заяви про страхове відшкодування лише 22 вересня 2020 року, тобто поза спливом визначеного 30-денного строку з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, суд не приймає таке до уваги з огляду на наступне. Законом №1961-IV не передбачено обов`язкового досудового порядку врегулювання питання з приводу виплати страхового відшкодування. Вказаним законом визначено, що особа, яка вимагає виплати страхового відшкодування, за власним розсудом може звернутися з заявою до страховика, з дотриманням вимог, передбачених устатті 35 названого Закону, чи звернутися безпосередньо до суду. Інших обмежень щодо порядку звернення з заявою про виплату страхового відшкодування норми Закону №1961-IV не містять. У разі звернення з заявою безпосередньо до суду, страховик з цього моменту має діяти відповідно до статті 36 Закону. Таким чином, якщо особа впродовж цих строків подала позовну заяву до суду, вона здійснила відповідне волевиявлення, обравши на власний розсуд один з альтернативно можливих способів захисту свого порушеного права. Отже звернення [PERSON] із заявою до страховика 22 вересня 2020 року не перешкоджає з`ясуванню обставин, з яким закон пов`язує підстави для виплати страхового відшкодування за умови, що особа звернулась безпосередньо до суду. У будь-якому разі, строк звернення обмежується щодо стягнення майнової шкоди річним строком. Вирішуючи позов в частині стягнення моральної шкоди, суд керується наступним. Згідно з п. 2, 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до ст. 26-1 Закону №1961-IV, страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Вирішуючи питання щодо розміру завданої [PERSON] моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача [PERSON] , суд приймає до уваги тривалість моральних страждань і переживань позивача, тривалість лікування, яке він проходив з вини відповідача [PERSON] у зв`язку з тілесними ушкодженнями, отриманими внаслідок ДТП, те, що позивач потребував сторонньої допомоги, змушений був докладати додаткових зусиль для організації свого життя, що призвело до істотних змін в його житті та негативно позначилося на його моральному стані. Порушився звичний для нього уклад життя, плани та суспільні зв`язки, він тривалий час не мав змоги працювати. Через пошкодження належного йому автомобіля [PERSON] змушений був користуватись громадським транспортом. Позивач і на даний час позбавлений можливості користуватись своїм транспортним засобом. З огляду на викладене, беручи до уваги обставини вчинення кримінального правопорушення, яке вчинено з необережності, [PERSON] під час ДТП не перебував в стані алкогольного сп`яніння, має на утриманні двох малолітніх дітей, є інвалідом ІІІ групи, наслідки, які наступили для позивача, характер і глибину його душевних, емоційних, і моральних страждань, їх тривалість, ґрунтуючись на принципах розумності і справедливості, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] в частині відшкодування моральної шкоди [PERSON] підлягають частковому задоволенню, і з останнього на користь позивача слід стягнути моральну шкоду в розмірі 20 000 грн. Також, з огляду на положення ст. 26-1 Закону №1961-IV, оскільки суд прийшов до висновку про задоволення вимог позивача про стягнення з страхової компанії 3 800 грн витрат на лікування, на його користь з ПрАТ "СК "Євроінс Україна" слід стягнути 190 грн на відшкодування моральної шкоди (3 800 грн * 5% = 190 грн). Відмовляючи в задоволенні позову в частині вимог про стягнення з [PERSON] різниці між ринковою вартістю пошкодженого автомобіля та сумою страхового відшкодування у розмірі 35 349 грн 42 к. за недоведеністю, суд враховує наступні вимоги законодавства. Відповідно до вимог ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно з п. 22.1 ст. 22 Закону №1961-IV, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відшкодування шкоди винуватцем ДТП, відповідальність якого застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Ліміт відповідальності страховика визначається умовами договору страхування цивільно-правової відповідальності укладеного з власником (володільцем) транспортного засобу. Згідно з договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АО/4595198, укладеним 18 листопада 2019 року між [PERSON] та ПрАТ "СК "Євроінс Україна", страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого, зокрема, за шкоду, заподіяну майну, становить 130 000 грн. З огляду на те, що судом задоволено вимоги позивача про стягнення з ПрАТ "СК "Євроінс Україна" 56 042 грн 73 к. на відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, а залишкова вартість автомобіля "Renault Megane", р.н. [NUMBER] , становить 34 349 грн 42 к., отже ліміт відповідальності страховика не перевищує розмір заподіяної [PERSON] майнової шкоди (56 042 грн 73 к. + 34 349 грн 42 к. < 130 000 грн). У разі, коли пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлений або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано ст. 30 Закону № 1961-IV, відповідно до якої транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необгрунтованим. Суд, виходячи саме з цих положень, задоволив позовні вимоги про стягнення з ПрАТ "СК "Євроінс Україна" страхового відшкодування, пов`язаного з фізичним знищенням транспортного засобу. У разі, якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди здійснюється у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик чи моторне транспортне страхове бюро. Таким чином розмір страхового відшкодування залежить також від того, визнає власник транспортний засіб фізично знищеним, чи ні. В матеріалах справи відсутні докази того, що при зверненні до страхової компанії [PERSON] визнав належний йому автомобіль фізично знищеним та згоден передати страховій компанії залишки транспортного засобу. Наданий страховиком у відзиві розрахунок розміру страхового відшкодування (з яким позивач погодився), свідчить про те, що він виконаний для випадку, коли потерпіла особа не визнає належний йому автомобіль фізично знищеним і не погоджується передати його залишки страховій компанії. Відтак згода чи незгода позивача передати залишки транспортного засобу винній у його пошкодженні особі - [PERSON] , з огляду на те, що ліміт відповідальності страховика не перевищує розміру заподіяної потерпілій особі шкоди, не має правового значення, оскільки покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах ліміту відповідальності страховика на страхувальника, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону №1961-IV). Зазначене узгоджується з висновками, викладеними в Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 січня 2019 року у справі № 753/21303/16-ц (провадження № 61-31609 св 18). Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України) Згідно з ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано: ордер серії ІФ №004536 від 21 грудня 2020 року про надання правової допомоги [PERSON] адвокатом Годованцем В.Ф., копію квитанції №039386 від 30 квітня 2020 року про оплату адвокату гонорару в розмірі 3 000 грн за надання юридичних послуг та квитанцію №039389 від 21 грудня 2020 року про оплату адвокату Годованцю В.Ф. 2 000 грн (а.с. 7, 36, 37). На переконання суду, заявлений позивачем розмір витрат на оплату послуг адвоката співмірний з складністю справи, обсягом наданих адвокатом послуг та часом, витраченим представником позивача на надання таких, ціною позову та значенням справи для [PERSON] , тому, враховуючи визнання відповідачем [PERSON] вимог в цій частині, зостаннього слід стягнути на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000 грн. З огляду на викладене, позовні вимоги слід задоволити частково: стягнути з ПрАТ "СК "Євроінс Україна" на користь [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 60 832 грн 73 к., з яких 56 042 грн 73 к. на відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, 3 800 грн - витрат на лікування, 800 грн - витрат на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди, 190 грн на відшкодування моральної шкоди, стягнути з [PERSON] на користь позивача моральну шкоду, заподіяну кримінальним правопорушенням, в розмірі 20 000 грн, а також 5 000 грн витрат на правничу допомогу. В решті позову - відмовити. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір, що становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. За подання до суду фізичною особою позовної заяви про відшкодування моральної шкоди сплачується судовий збір в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно з ч. 7 ст. 6 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється з урахуванням загальної суми позову також у разі подання позову одним позивачем до кількох відповідачів. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З огляду на викладене, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за подання даного позову, приходжу до висновку, що з відповідача ПрАТ "СК "Євроінс Україна" на користь держави слід стягнути 614 грн 42 к. судового збору, з [PERSON] на користь держави слід стягнути 837 грн 60 к. судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог до кожного відповідача. На підставі наведеного,

Outcome: approved