Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду в порядку цивільного судочинства з позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання недійсним третейського застереження, скасування рішення третейського суду. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 05.05.2011 між сторонами укладено договір про надання банківських послуг, за умовами якого позивачу було видано платіжну картку «Універсальна Gold» ПАТ КБ «ПриватБанк» та встановлено кредитний ліміт у сумі 3000,00 грн. У 2017 році позивачу стало відомо, що ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30.07.2015 видано виконавчий лист на виконання рішення постійно діючого третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» від 05.12.2014 про стягнення з неї на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості у розмірі 11674,45 грн. та 500,00 грн. витрат по оплаті третейського збору. Позивач вказує, що про розгляд справи в третейському суді та в Бабушкінському районному суді м. Дніпропетровська її не було повідомлено, чим суттєво обмежено в можливості захистити свої права та інтереси. Вважає, що відповідач не мав права вирішувати спірні питання з нею в третейському суді, оскільки третейське застереження, яке міститься в Умовах та Правилах надання банківських послуг не відповідає вимогам Закону України «Про третейські суди». На час укладення кредитного договору між сторонами даний Закон містив заборону на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів, а тому третейське застереження підлягає визнанню недійсним, а рішення третейського суду від 05.12.2014 скасуванню. Посилаючись на викладене, просить визнати недійсною третейську угоду (третейське застереження), передбачену п. 5.30 Умов та правил надання банківських послуг ПАТ КБ «Приватбанк», які акцептовані нею при укладенні 05.05.2011 кредитного договору з відповідачем; та скасувати рішення постійно діючого третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» від 05.12.2014 по справі № 6889/2014. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Від представника відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника банку, проти позову заперечують та просять відмовити у його задоволенні. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши зібрані докази, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. 05.05.2011 між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» укладено договір про надання банківських послуг шляхом приєднання позивача до Умов та правил надання банківських послуг ПАТ КБ «Приватбанк. Пунктом 5.30 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що всі спори, розбіжності або вимоги, які виникають з даного договору та інших договорів між банком та клієнтом, в тому числі з питань виконання, порушення, припинення або визнання їх недійсними, підлягають вирішенню в одному з перелічених судів (за вибором сторони, яка звертається до суду): постійно діючому Третейському суді при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз», постійно діючому Третейському суді при Асоціації «Юридичні компанії України»; суд загальної юрисдикції. Згідно зі статтею 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Згідно з частиною першою статті 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. У відповідності до статті 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був вчинений і без включення до нього недійсної частини. Статтею 5 Закону України «Про третейські суди» передбачено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цьогоЗакону. Згідно з частиною першою статті 12 Закону України «Про третейські суди» третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. Статтею 6 Закону України «Про третейські суди» визначено категорії справ, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, розгляд яких заборонений третейськими судами. Законом України «Про внесення змін до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам" частину першу статті 6 Закону України "Про третейські суди" доповнено пунктом 14, згідно якого третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). Зазначений Закон набрав чинності 12.03.2011. Отже, на час укладання сторонами договору про надання банківських послуг (05.05.2011) Закон України «Про третейські суди» містив заборону на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). З огляду на викладене, враховуючи ту обставину, що позивач у відносинах з банком є споживачем банківських послуг, суд доходить висновку, що третейське застереження, яке викладене у пункті 5.30 договору про надання банківських послуг суперечить вимогам закону і є недійсним, а тому вимоги позивача в цій частині позову є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. Що стосується вимог позивача про скасування рішення постійно діючого третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» від 05.12.2014, то такі задоволенню не підлягають з огляду на наступне. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 454 ЦПК України сторони, треті особи, а також особи, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їхні права та обов`язки, мають право звернутися до суду із заявою про скасування рішення третейського суду. Заява про скасування рішення третейського суду подається до апеляційного суду за місцем розгляду справи третейським судом. Відтак, оскільки справи щодо оскарження рішень третейських судів розглядаються апеляційними судами як судами першої інстанції за місцем розгляду справи третейським судом, у суду відсутні підстави для розгляду вимоги позивача про скасування рішення третейського суду. Представником позивача надано суду копію ухвали Дніпровського апеляційного суду від 22.11.2018, якою повернуто заявнику [PERSON] заяву про скасування рішення постійно діючого третейського суду при Асоціації ""Дніпровський банківський союз" від 05.12.2014 року у справі №6889/2014 за позовом Публічного акціонерного товариства "ПриватБанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості. Отже, питання щодо скасування рішення третейського суду було вирішено в поярдку, що визначений процесуальним законом. За таких обставин суд доходить висновку про часткове задоволення позову в обсязі та з підстав, зазначених вище. З викладеного,

Outcome: partial