Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

21 липня 2015 року представник позивача ПАТ КБ „ПриватБанк [PERSON] за довіреністю звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що відповідно до укладеного 23.08.2007 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] кредитного договору № VОY0АК00070579 відповідачка [PERSON] отримала кредит в розмірі 9141,73 доларів США на термін до 22.08.2012 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідачка взяла на себе зобов'язання щомісячно сплачувати кредит в період сплати, відсотки за його користування, комісією, а також інші витрати згідно договору. Також відповідачка взяла на себе зобовязання у випадку порушення умов договору сплатити Банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Однак в зв'язку з тим, що відповідачка не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, станом на 12.06.2015 року\~\~виникла заборгованість на\~\~загальну суму 11255,58 доларів США, яка складається з заборгованості за кредитом на суму 2574,67 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом 1469,09 доларів США, заборгованості по комісії за користування кредитом 777 доларів США, пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 6434,82 доларів США. Враховуючи вищевикладене, представник позивача просив суд стягнути з відповідачки зазначену суму заборгованості в розмірі 11255,58 доларів США, що за курсом Національного банку України станом на 12.06.2015 року становить 236592,29 гривень, та судові витрати. В судовому засіданні представники позивача ПАТ КБ „ПриватБанк за довіреністю [PERSON] та [PERSON] подали заяву про уточнення позовних вимог, вказавши, що станом на 02.09.2015 року заборгованість відповідачки перед Банком становить 11848,53 доларів США, за рішенням Любешівського районного суду від 21.11.2012 року з [PERSON] на користь позивача стягнута заборгованість за кредитним договором № VОY0АК00070579 від 23.08.2007 року в розмірі 4530,77 доларів США, а тому зменшили позовні вимоги просять стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ „ПриватБанк заборгованість за кредитним договором № VОY0АК00070579 від 23.08.2007 року в розмірі 7317,76 доларів США, що за курсом Національного банку України станом на 02.09.2015 року складає 159453,99 гривень. В суді та в поданому суду запереченні представник відповідачки [PERSON] [PERSON] за довіреністю позовні вимоги не визнав, просить в задоволенні позову ПАТ КБ „ПриватБанк відмовити повністю. Не заперечував факту укладення 23.08.2007 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] кредитного договору № VОY0АК00070579, відповідно до умов якого остання отримала кредит в розмірі 9141,73 доларів США на термін до 22.08.2012 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Вказав, що за порушення виконання умов вказаного договору у його довірительки виникла заборгованість на суму 4530,77 доларів США, яка з неї була стягнута в користь ПАТ КБ „ПриватБанк на виконання рішення Любешівського районного суду від 21.11.2012 року, яке набрало законної сили, а тому заявлені позовні вимоги щодо стягнення з [PERSON] про стягнення з неї на користь ПАТ КБ „ПриватБанк нарахованої суми заборгованості в розмірі 7317,76 доларів США є безпідставними. Вказав, що розрахунок заборгованості, поданий банком, не може слугувати належним доказом існування заборгованості, оскільки кінцева сума позову визначена позивачем шляхом проведення простого віднімання від суми первинно заявлених позовних вимог у розмірі 11255,58 доларів США, що за курсом Національного банку України становило 236592,29 гривень, суму стягнутої рішенням Любешівського районного суду від 21.11.2012 року у розмірі 36200,85 гривень і визначено у розмірі 7317,76 доларів США, що за курсом Національного банку України станом на 02.09.2015 року складає 159453,99 гривень. Одночасно зазначив, що в поданому розрахунку не відображено кошти отримані від реалізації транспортного засобу автомобіля марки ВАЗ-21112, № кузова ХТА 21112070278548 , який був предметом застави укладеного договору, а саме6 не відображена сума, яка пішла в покриття заборгованості за кредитом у розмірі 2000,36 доларів США згідно повідомлення Волинського головного регіонального управління ПАТ КБ "ПриватБанк"\~ від 13.07.2010 року № 10.0.0./01-2939. Суд, заслухавши представників позивача, представника відповідачки, дослідивши подані докази в їх сукупності, приходить до висновку, що в позові ПАТ КБ "ПриватБанк"\~до [PERSON] про стягнення заборгованості слід відмовити повністю з наступних підстав. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Підстави припинення зобов'язання передбачені ст. ст. 599 - 601, 604 - 609 ЦК України, зокрема ст. 559 ЦК України передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У абз. 1, 2 п. 17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 „Про практику розгляду судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин судам роз'яснено, що зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст. ст. 599-601, 604-609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст. ст. 526, 599 ЦК України. Судом встановлено, що 23 серпня 2007 року між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір, згідно якого відповідачка отримала 11717,12 доларів США на придбання автомобіля ВАЗ 21112. Позику надано до 22 серпня 2012 року, з помісячною оплатою в розмірі 204,06 долара США. Зазначений платіж включає в себе заборгованість за кредитом, відсотки, комісію, а також інші витрати згідно кредитного договору. Таким чином встановлено, що термін дії кредитного договору закінчився відповідно до його умов 22.08.2012 року. Крім того, встановлено, що рішенням Любешівського районного суду від 21.11.2012 року, що набрало законної сили 15.01.2013 року, з [PERSON] на користь ПАТ КБ „ПриватБанк стягнуто заборгованість за кредитним договором № VОY0АК00070579 від 23.08.2007 року в національній валюті України в розмірі 36200,85 гривень. На виконання вказаного рішення Любешівський районним судом за заявою представника ПАТ КБ „ПриватБанк 28.05.2013 року було видано виконавчі листи. Відомості про виконання даного рішення суду невідомі, відсутні такі дані в поданих позивачем розрахунках. Таким чином, оскільки ухвалено судове рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором після закінчення терміну його дії, то нарахування процентів за користування кредитними коштами, комісійних, неустойки тощо поза строком дії кредитного договору законом не передбачено. Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на ту обставину, що позивачем обґрунтування позовних вимог як доказ подано розрахунок заборгованості за кредитним договором, який є сумнівним з точки зору його достовірності. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов ПАТ КБ „ПриватБанк є безпідставним та не підлягає задоволенню. Разом з тим, суд вважає, що кредитор не позбавлений можливості за наявності для того підстав вимагати стягнення з боржника сум, передбачених ст. 625 ЦК України. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Оскільки суд ухвалює рішення не на користь позивача, то відповідно позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed