Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-19 00:00:00

12.11.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначив, що між сторонами укладений договір добровільного страхування транспортного засобу та супутніх ризиків № 32-0/00014520/1.1.2.00. 03 квітня 2014 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю МЕRCEDES, модель СL55 АМG КОМР АUTО, 2004 року випуску, об'єм двигуна 5439 куб. см., сріблястого кольору, кузов/шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], в результаті якої автомобілю позивача була завдана шкода в розмірі 246000,00 грн. Вважає, що відповідно до п.п. 27.1, 35.1, 35.2, 35.4 договору страхування відповідач був зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування позивачу протягом строку, не пізніше 23 робочих днів з дати надання позивачем всіх необхідних документів, передбачених п. 33 договору страхування. Відповідно до п. 32.1.5. договору страхування 08 квітня 2014 року позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою про настання страхового випадку з наданням відповідачу всіх необхідних документів, передбачених п. 33 Договору страхування, чим виконав свої зобов'язання по врегулюванню страхового випадку за Договором страхування в повному обсязі, підтвердженням чому є лист відповідача за вих. № 118/14-8 від 17.09.2014 р. про визнання події страховим випадком та визначення суми страхового відшкодування до виплати в розмірі 246 000,00 грн. Проте, незважаючи на сплив строку виплати страхового відшкодування, встановленого п. 35.4. договору страхування, страхове відшкодування в сумі 246 000,00 грн. станом на момент звернення позивача з позовною заявою до Червонозаводського районного суду м. Харкова відповідачем позивачу виплачене не було. Тому, позивач просив стягнути на його користь суму страхового відшкодування - 246 000, 00 грн., збитків від інфляції - 22 573, 68 грн., 3% відсотки річних - 3 538, 36 грн., пені - 26 938, 68 грн., а всього - 299 050, 72 грн. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав до суду письмові заперечення, в яких зазначив, що страхувальником було затримано надання документу для прийняття рішення страховиком, а саме довідку ДАІ Ф-2 було надано лише 04.08.2014 року. На підставі наданих документів та в порядку п. 35.2 договору № 32-0/00014520/1.1.2.00 страховиком було здійснено погодження збитку, завданого власнику пошкодженого автомобіля та сформовано страховий акт на суму 246 000, 00 грн. (строк до 13.08.2014 року). На підставі п. 35.4 договору страховик виплачує страхове відшкодування протягом 15 робочих днів з дня складання страхового акту, а саме, не пізніше 04.09.2014 року. Тому, вважає розрахунки збитків від інфляції, пені, процентів річних, наведені в позовній заяві, зроблені починаючи з 15.05.2014 року, є помилковими, а отже, стягненню не підлягають. Не заперечував проти стягнення з ПАТ «УСК «Гарант -Авто» невиплаченої суми страхового відшкодування 246 000,00 грн., а в іншій частині позову просив відмовити та розглянути справу за відсутності представника відповідача. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що між позивачем та Публічним акціонерним товариством "Українська страхова компанія "Гарант-Авто" укладено договір добровільного страхування транспортного засобу та супутніх ризиків № 32-0/00014520/1.1.2.00. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільної правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, автомобіль МЕRCEDES, модель СL55 АМG КОМР АUTО, 2004 року випуску, об'єм двигуна 5439 куб. см., сріблястого кольору, кузов/шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], застрахований позивачем [PERSON] в ПАТ «УСК «Гарант-Авто». Строк дії полісу з 04.04.2013 року по 03.04.2014 рік включно. Судом встановлено і не заперечувалося сторонами у справі, що 03.04.2014 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю МЕRCEDES, модель СL55 АМG КОМР АUTО, 2004 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], в результаті якої автомобілю позивача [PERSON] була завдана шкода в розмірі 246000,00 грн., яка відповідачем ПАТ " Українська страхова компанія "Гарант-Авто" визнана страховим випадком з визначеною сумою страхового відшкодування до виплати в розмірі 246 000,00 грн. Відповідно до ст. 990 ЦКУ Страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком. Відповідно до листа відповідача за № 118/14-8 від 17.09.2014 р., позивачем було визнано страховим випадком дорожньо-транспортну пригоду, яка відбулася 03.04.2014 року за участю застрахованого автомобілю Мерседес, реєстраційний номер [NUMBER] з визначеною сумою страхового відшкодування до виплати в розмірі 246 000,00 грн. Відповідач у справі визнав позов в частині стягнення страхового відшкодування в розмірі 246 000,00 грн. Оскільки визнання позову в цій частині не суперечить закону, не порушує права та свободи інших осіб, суд вважає правильним, враховуючи положення ч. 4 ст. 174 ЦПК України, позов в цій частині задовольнити і стягнути з відповідача страхове відшкодування в розмірі 246 000,00 грн., яке в порушення умов договору не виплачено позивачу. В іншій частині позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з п. 35.1. Договору страхування страхове відшкодування підлягає виплаті після повного встановлення обставин, причин та розмірів заподіяної шкоди та (або) завданих збитків внаслідок настання страхового випадку. Рішення про виплату або відмову у здійсненні виплати страхового відшкодування приймає Відповідач протягом 7 (семи) робочих днів після отримання всіх необхідних документів, передбачених п. 33 Договору страхування (п. 35.2.Договору страхування). Відповідач виплачує страхове відшкодування протягом 15 (п'ятнадцяти) робочих днів з дня складання страхового акта (п. 35.4. Договору страхування). Таким чином, з урахуванням умов Договору страхування, відповідач був зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування позивачу протягом строку, не пізніше 23 робочих днів з дати надання позивачем всіх необхідних документів, передбачених п. 33 Договору страхування. Відповідно до положень ст.ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Як зазначив позивач, відповідно до п. 32.1.5. Договору страхування 08 квітня 2014 року він звернувся до відповідача з письмовою заявою про настання страхового випадку з наданням Відповідачу всіх необхідних документів, передбачених п. 33 Договору страхування, чим виконав свої зобов'язання по врегулюванню страхового випадку за Договором страхування в повному обсязі. Проте жодного доказу виконання покладеного на нього Договором обов'язку щоло надання всіх документів, визначених розділом 33 Договору страхування, саме 08 квітня 2014 року суду не надав. На підтвердженням своїх вимог надав лист відповідача за вих. № 118/14-8 від 17.09.2014 р. про визнання події страховим випадком та визначення суми страхового відшкодування до виплати в розмірі 246 000,00 в якому відсутні відомості про виконання позивачем саме 08.04.2014 року свого обов'язку про надання всіх необхідних документів. Перелік документів, що підтверджує настання страхового випадку та розмір збитків визначений у розділі 33 Договору страхування, до переліку даного входить, у тому числі, довідка ДАІ УМВС встановленого зразка про ДТП. Як вбачається з наданих відповідачем доказів, довідка ВДАІ з обслуговування Харківського району та м. Люботин ГУМВС України в Харківській області № 9369949 від 31.07.2014 року була отримана відповідачем 04.08.2014 року (а.с. 46). Відповідно до частини 1 статті 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Згідно з пунктами 2, 3 частини 1 статті 988 ЦК України страховик, серед іншого, зобов'язаний: протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові; у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Таким чином, враховуючи, що всі необхідні документи, передбачені п. 33 Договору страхування, позивачем були надані 04.08.2014 року, відповідно до п. п. 35.2., 35.4. Договору страхування Відповідач зобов'язаний був здійснити виплату страхового відшкодування Позивачу в сумі 246 000,00 грн. не пізніше 23 робочих днів з дати надання позивачем всіх необхідних документів, тобто до 04.09.2014 року (враховуючи, що 25.08.2014 року був вихідний день). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). У разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом (стаття 992 ЦК України). Як встановлено у судовому засіданні і не заперечувалося сторонами, страхове відшкодування в сумі 246 000,00 грн. відповідачем не виплачено, тобто не виконаний покладений на нього Договором обов'язок. Статтею 611 ЦК України регламентовано, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі, сплата неустойки. Таким чином, при порушенні строків виплати страхового відшкодування позивач, відповідно до п. 31.4.2. Договору страхування, має право вимагати від відповідача сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який нарахована пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, розмір якої за період з 05.09.2014 року по 05.11.2014 року складає 10371,36 грн., виходячи з облікової ставки НБУ 12,5%. Відповідно до частин 1, 2 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки відповідачем не виконане грошове зобов'язання в частині виплати страхового відшкодування в сумі 246 000,00 грн., з відповідача за період з з 05.09.2014 року по 05.11.2014 року (62 дні) підлягає стягненню: · 13 284, 22 грн. - середній рівень інфляції, який за вказаний період складав 1,054 (246 000,00 х 1,054); · 1 253, 59 грн. - 3% річних. Таким чином з відповідача підлягає стягненню сума страхового відшкодування у розмірі 246 000,00 грн., пеня - 10371,36 грн., інфляційне збільшення суми боргу - 13 284, 00 грн., 1 254,60 грн. - 3% річних., що загалом складає 270 909, 96 грн. Також з відповідача підлягають стягненню відповідно до положень ст. 88 ЦПК України понесені позивачем витрати на оплату правової допомоги. Згідно з частинами 1, 2 статті 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Відповідно до статті 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20 грудня 2011 року М4191-УІ, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 16 січня 2014 року N 719-VII мінімальну заробітну плату у місячному розмірі в 2014 році встановлено на рівні 1218,00 гривень, з огляду на що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах становить 487,20 грн. за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, що не перевищує 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі. Між позивачем та 03 листопада 2014 року між Позивачем та адвокатом [PERSON] (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 308, видане М.02.2010 р. був укладений договір № 031114/1 про надання правової допомоги., відповідно до пункту 4.1. якого позивач зобов'язався здійснити оплату послуг адвоката, виходячи зі ставки 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі адвоката у судовому засіданні, піж час ознайомлення з матеріалами справи і т.д., розмір якої встановлюється актом виконаних робіт. (а.с. 27-29). Як вбачається з акту наданих послуг від 05 листопада 2014 р., квитанції до прибуткового касового ордеру № 051114/1 від 05 листопада 2014 р., позивачем були понесені документально підтверджені і витрати на оплату правової допомоги адвоката [PERSON] в сумі 2923, 20 грн. (за 6 годин), які підлягають стягненню з відповідача. Також з відповідача підлягає стягненню у прибуток держави судовий збір у розмірі 2709,09 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial