Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

04 лютого 2015 року позивачка звернулася з даним позовом до суду, підтримуючи який в судовому засіданні вона та її представник пояснили, що 03 лютого 2010 року у Сопівській сільській раді Коломийського району, Івано-Франківської області, між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб, актовий запис №3. Однак відносини в сім'ї погіршувалися, між ними часто виникали сварки, скандали, що призвело до розірвання шлюбу. Від спільного проживання в них народився син - [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу, [PERSON] залишив її із дитиною і вона фактично виховує сина сама, оскільки батько не приймає жодної участі в його вихованні, не виконує своїх батьківських обов'язків, із жовтня 2013 року не надає коштів на утримання дитини. При розірванні шлюбу вони з відповідачем домовились, що він буде надавати кошти, які необхідні для матеріального забезпечення сина. До жовтня 2013 року він надавав кошти на утримання сина. Однак, після того як [PERSON] в жовтні 2013 року поїхав на роботу в Польщу, жодної копійки на утримання сина не надав. В січні 2014 року вона отримала від відповідача телефонний дзвінок, в якому він заявив, що коштів їй надавати на утримання сина не буде, оскільки в Польщі створив другу сім'ю. Вона виховує дитину без участі батька, створює їй належні умови виховання, утримує її, купляє одяг, взуття та інші речі, необхідні для нормального розвитку дитини, забезпечує її навчання. Оскільки відповідач свідомо нехтує своїми обов'язками, то просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON], який народився [INFO]. Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти задоволення позову, оскільки відповідач приймає участь у вихованні та утриманні сина [PERSON] та має намір і надалі виконувати свої батьківські обов'язки. На даний час він знаходиться за кордоном на роботі, а тому немає можливості безпосередньо спілкуватися з дитиною, але підтримує контакт із сином за допомогою мобільного зв'язку. Просить суд не позбавляти відповідача батьківських прав відносно неповнолітнього сина. Представник служби у справах дітей Коломийської районної державної адміністрації в судовому засіданні заперечила проти задоволення позову, оскільки вважає, що позов [PERSON] є передчасним, нічим не підтверджений, крім того комісія з питань захисту прав дитини Коломийської райдержадміністрації прийшла до висновку, що на даний час недоцільно позбавляти батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Прокурор Коломийської міжрайонної прокуратури теж заперечила проти задоволення позову, посилаючись на те, що підстав для позбавлення батьківських прав не встановлено. З'ясувавши обставини справи, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Шлюб між позивачкою та відповідачкою розірвано згідно рішення Коломийського міськрайонного суду від 13 червня 2012 року, Неповнолітнього сина [PERSON] залишено проживати із матір'ю. [PERSON] з позовом про стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини до суду не зверталася, оскільки між нею та відповідачем існувала усна домовленість про надання матеріальної допомоги для утримання сина. Відповідно до Закону України "Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно п.п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. На даний час відповідач знаходиться за кордоном на роботі, але регулярно передає синові одежу, солодощі, гроші, цікавиться його життям. Для можливості більшого спілкування він купив синові мобільний телефон. Дані факти в судовому засіданні підтвердили свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Згідно висновку Коломийської райдержадміністрації від 21 квітня 2015 року комісія з питань захисту прав дитини райдержадміністрації вважає, що [PERSON] не наведено виняткових підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно малолітньої дитини [PERSON], а тому недоцільно позбавляти його батьківських прав. Відповідач з поважних причин неналежним чином виконує свої батьківські обов'язки, оскільки знаходиться за кордоном, однак намагається та бажає їх виконувати в повному обсязі, а тому суд приходить до висновку, що необхідно відмовити у задоволенні позову, так як позивачка в судовому засіданні не довела винної поведінки батька та свідомого нехтування ним своїми обов'язками, але суд вважає за необхідне зобов'язати відповідача належним чином виконувати свої батьківські обов'язки відносно неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Наведене стверджується: копією свідоцтва про народження /а.с.5/, довідкою Коломийського ДОШ № 11 "Сонечко" від 02.02.2015р., довідкою про склад сім'ї /а.с.7/, копією рішення Коломийського міськрайонного суду від 13.06.2012р. /а.с.8/, довідкою АЗПСМ с. Сопів від 26.02.2015р. /а.с.33/, довідкою Сопівської сільської ради від 26.02.2015 р. № 199 /а.с.34/, висновком Коломийської райдержадміністрації від 21.04.2015р. /а.с.36-37/, витягом з протоколу № 4 засідання Комісії з питань захисту прав дитини /а.с.38-39/, чеками магазину "БебіБум" /а.с.40/. На підставі ст.,ст. 150, 157, 164, 165 СК України, п.п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" та

Outcome: dismissed