Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Затоківської селищної ради м. Білгород-Дністровського Одеської області, Білгород-Дністровської міської філії Державного підприємства «Одеський регіональний центр Державного земельного кадастру», [PERSON], [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору садівничий кооператив «Рассвет» та після уточнення своїх позовних вимог просить суд визнати недійсним рішення 11 сесії ХХІІІ скликання Затоківської селищної ради від 23 липня 1999 року №28 «Про надання у колективну власність земельної ділянки садівничому кооперативу «Рассвет» та передачу земель у приватну власність членам садівничого кооперативу» в частині передачі громадянам членам садівничого кооперативу «Рассвет» [PERSON] у приватну власність земельної ділянки №359 площею 0,038 га та [PERSON] земельної ділянки №359 а площею 0,050 га; визнати недійсним рішення 11 сесії ХХІІІ скликання Затоківської селищної ради від 23 липня 1999 року №28 «Про надання у колективну власність земельної ділянки садівничому кооперативу «Рассвет» та передачу земель у приватну власність членам садівничого кооперативу» в частині видачі громадянам-членам садівничого кооперативу «Рассвет»: [PERSON] [PERSON] акту на право власності на земельну ділянку №359 площею 0,038 га та [PERSON] Державного акту на право власності на земельну ділянку №359 а площею 0,050 га.; визнати недійсним державний акт серії І-ОД №073574 на право власності на земельну ділянку №359 виданий [PERSON] та скасувати його державну реєстрацію; визнати недійсним державний акт серії І-ОД №073504 на право власності на земельну ділянку №359 а виданий [PERSON] та скасувати його державну реєстрацію (т. 1 а.с. 89-95). В свою чергу [PERSON] звернулася до суду із зустрічною позовною заявою до Затоківської селищної ради м. Білгород-Дністровського Одеської області, [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності та витребування земельної ділянки і частини садового будинку із чужого незаконного володіння та після уточнення своїх позовних вимог просить суд відновити межу між земельними ділянками №359 і №359-а, відповідно до рішення Білгород-Дністровського міськвиконкому від 16 березня 1979 року №203, яку провести вздовж земельних ділянок на відстані 1,7 метрів садового будинку №359-а [PERSON], визнати площу земельної ділянки №359-а вказану в цьому рішенні 0,05 га; повернути із незаконного володіння [PERSON] і [PERSON] земельну ділянку №359-а площею 0,05 га та частину садового будинку №359 а, загальною площею 29,1 кв.м., належних [PERSON]; визнати недійсною приватизацію земельної ділянки №359 та недійсним державний акт на право приватної власності, виданий [PERSON] на земельну ділянку №359 площею 0,038 га. (т.2 а.с. 44). Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09 листопада 2015 року зустрічну позовну заяву [PERSON] було прийнято та обєднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] (т. 2 а.с. 59-60). Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області позовну заяву [PERSON] до Затоківської селищної ради м. Білгород-Дністровського Одеської області, Білгород-Дністровської міської філії Державного підприємства «Одеський регіональний центр Державного земельного кадастру», [PERSON], [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору садівничий кооператив «Рассвет» про скасування рішення, визнання незаконним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку та визнання недійсною його реєстрації було залишено без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] за довіреністю [PERSON] уточнені позовні вимоги [PERSON] підтримала, просила задовольнити в повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON], представник Затоківської селищної ради м. Білгород-Дністровського Одеської області у судове засідання не зявилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не відомі. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Як вбачається з матеріалів справи, п. 2 рішення виконкому Білгород-Дністровської міської ради народних депутатів від 16.03.1979 року № 203 «Про затвердження проекту перепланування ділянок 30-го будівельного кварталу колективного саду філіалу «Антарктика» було затверджено проект перепланування ділянок будівельного кварталу № 30 та встановлено наступний порядок використання ділянок зайнятих під надлишками та пустирями: - за рахунок надлишків ділянок № 352, 353, 354 і частини вільних земель утворити ділянку № 353 «А» площею 360 кв.м. біля кордонів смуги відведення; - за рахунок надлишків ділянок № 355 і 356 та 100 кв.м. прилеглих вільних земель утворити ділянку № 355 «А» площею 486 кв.м. - за рахунок надлишків ділянок № 359 і 130 кв.м. прилеглих вільних земель утворити ділянку № 359 «А» площею 486 кв.м. - за рахунок надлишків ділянок № 357 і 358 та 80 кв.м. прилеглих вільних земель утворити ділянку № 357 «А» площею 600 кв.м. Згідно з ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Матеріалами справи та Вищим Спеціалізованим Судом України в ухвалі від 10.09.2014 року (т.2 а.с.171), що є чинним, встановлено, що відповідно до списку членів СТ «Антарктика» за [PERSON] була закріплена садова ділянка № 359, а за [PERSON] ділянка № 359 «А». В подальшому, рішенням виконкому Білгород-Дністровської міської ради народних депутатів № 883 від 20.07.1995 року земельні ділянки № 359, 359 «А» були приєднані до СК «Рассвет». 18 вересня 1996 року на 11(10) сесії ХХІІ скликання Затоківської селищної ради народних депутатів прийнято рішення №182 (180), яким вирішено видати свідоцтво про право приватної власності [PERSON], власнику дачі №359. Відповідно до п.76 додатку №1 до рішення 11 сесії ХХІІІ скликання Затоківської селищної ради народних депутаті від 23.07.1999 року № 28, [PERSON] передано в приватну власність земельну ділянку № 359 «А», для ведення садівництва із земель СК «Рассвет», загальною площею 0,050 га, в тому числі під садами - 0, 045 га, під будівлями - 0,005 га. Відповідно до п. 77 додатку № 1 до рішення 11 сесії ХХІІІ скликання Затоківської селищної ради народних депутаті від 23.07.1999 року, № 28, [PERSON] передано в приватну власність земельну ділянку № 359, для ведення садівництва із земель СК «Рассвет», загальною площею 0,038 га, в тому числі під садами 0,036 га, під будівлями 0,002 га. За життя [PERSON] склала заповіт на користь доньки [PERSON] 02 червня 2000 року [PERSON] (мати [PERSON]В.) померла. 09 березня 2004 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір дарування земельної ділянки, відповідно до умов якого [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняла в дар земельну ділянку №359, розташовану на території Затоківської селищної оади, м. Білгород-Дністровського, Одеської області, СК "Расвет", площею 0,038 га. Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27 лютого 2009 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 02 червня 2009 року, по справі №2-82 встановлено факт належності [PERSON], померлій 02 червня 2000 року, на праві приватної власності 78/100 часток у садовому будинку №359, господарського блоку літ. "Б", господарського блоку літ. "В", вбирвльні літ "Г" в СК "Рассвет", Лиманського курортного району смт. Затока м. Білгород-Дністровський Одеської області на земельній ділянці загальною площею 828 кв.м. Визнано за [PERSON] право власності на спадкове майно, а саме 78/100 часток у садовому будинку літ. "А2, господарський блок літ. "Б", господарський блок літ. "В", вбиральню літ. "Г" в СК "Рассвет" Лиманського курортного району смт. Затока м. Білгород-Дністровський Одеської області №359, що розташовані на земельній ділянці, загальною площею 828 кв.м. Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27 лютого 2009 року у справі №2-2301 у задоволенні позову правління СК "Рассвет" до [PERSON] про визнання недійсним договору дарування земельної ділянки, припинення використання земельної ділянки не за цільовим призначенням, передачу земельної ділянки №359 у розпорядження Затоківської селищної ради відмовлено. Вказане рішення ухвалою Верховного Суду України від 31 грудня 2009 року було залишено без змін. У відповідності до ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. З матеріалів справи, зокрема, з чисельних письмових відповідей органів внутрішніх справ на звернення [PERSON] щодо протиправних дій [PERSON] стосовно належної їй земельної ділянки № 359 «А», вбачається, що [PERSON] проводила демонтаж забору, що відокремлював суміжні ділянки, чим порушила границі земельних ділянок № 359 і 359 «А» та їх межові знаки, що порушує майнові права [PERSON] (том №2, а.с. 7, 9, 10-16). Крім того, в судовому засіданні представник [PERSON] [PERSON] неодноразово звертала увагу суду на те, що [PERSON] захопила земельну ділянку № 359 «А», яка належить [PERSON] та користується нею на власний розсуд в особистих цілях, що грубо порушує цивільні права [PERSON], які потребують судового захисту. Протилежне під час судового розгляду справи [PERSON] суду не доведено, доводи [PERSON] спростовані не були. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 р. відповідно до Закону від 17 липня 1997 р. N 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Щодо незаконного заволодіння [PERSON] садовим будинком, який нібито належить [PERSON] та розташований на спірній ділянці, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні вимог в цій частині, оскільки [PERSON] та її представник не надали суду жодних належних та допустимих доказів наявності самого будинку та зареєстрованого речового права власності у [PERSON] на нього. Згідно з\~ст. 214 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Також, не підлягають задоволенню позовні вимоги [PERSON] щодо визнання недійсною приватизацію земельної ділянки № 359 та недійсним державного акту на право приватної власності, виданого [PERSON], площею 0,038 га, з огляду на наступне. У відповідності до п.5 постанови Пленуму ВСС України № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК). Беручи до уваги фактичні обставини справи, суд не може встановити наявність порушень земельного законодавства чи прав [PERSON] в момент передачі земельної ділянки №359 у влісність [PERSON] та оформлення державного акту на вказану ділянку. Тобто докази про порушення норм земельного заонодавства чи інших норм Затоківською селищною радою та іншими особами суду не представлені. Обсяг інших наданих [PERSON] доказів не достеменно обгрунтовує заявлені вимоги щодо скасування державного акту і визнання недійсною приватизацію. Тому приймати рішення про задоволення позовних вимог за наявними матеріалами суд не вправі, оскільки це може призвести до порушення права приватної власності відповідача. Відповідно до ч. 1ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Таке ж твердження міститься і у ст. 41 Конституції України, в якій зазначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Враховуючи вищевикладене та обставини справи, проаналізувавши характер правовідносин, що склалися між сторонами, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] частково, а саме в частині відновлення меж земельних ділянок № 359 і № 359 «А» відповідно до рішення Білгород-Дністровського міськвиконкому від 16 березня 1979 року №203 згідно плану, та повернення земельної ділянки [PERSON], тим самим відновити цивільні права останньої, які потерпіли змін.

Outcome: partial