Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому вказав, що рішенням Жмеринського міськрайонного суду від 17 жовтня 2013 року його було поновлено на роботі на посаді начальника відокремленого підрозділу Жмеринської дистанції колії ДТГО "Південно-Західна залізниця" з 01 серпня 2013 року. Одночасно стягнуто з ДТГО "Південно-Західна залізниця" на користь позивача 25791,64 грн. заробітної плати за час вимушеного прогулу та 8000 грн. моральної шкоди. Дана справа тривалий час перебувала на розгляді апеляційної та касаційної інстанцій. Тому лише наказом в.о. начальника ДТГО "Південно-Західна залізниця" від 09 січня 2014 року позивача було поновлено на роботі з 01 серпня 2013 року, та лише з 10 січня 2014 року допущено до роботи. Сума втраченого заробітку була розрахована та стягнута за період вимушеного прогулу з 01 серпня 2013 року по день постановлення рішення 17 жовтня 2013 року. Таким чином з вини відповідача позивачу не виплачено заробітну плату в період з 18 жовтня 2013 року по 10 січня 2014 року, що згідно довідки відокремленого підрозділу Жмеринської дистанції колії складає 31232,24 грн.. Крім цього позивачу не було виплачено так звану "13-ту зарплату" за 2013 рік в сумі 2586 грн.. На підставі викладеного, позивач просив стягнути з ДТГО "Південно-Західна залізниця" на його користь 31232,24 грн. невиплаченої заробітної плати та 2586 грн. невиплаченої винагороди за підсумками роботи за 2013 рік. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, пояснив, що суд першої інстанції при винесенні рішення 17 жовтня 2014 року не виконав норму ст. 367 ЦПК України та ст. 235 КЗпП України про обов'язкове допущення до негайного виконання рішення в частині поновлення на роботі. Крім цього, представник позивача наголосив на тому, що позивач не може бути обмежений у своїх правах у зв'язку з незаконним звільненням з роботи, помилковим невиконанням норм закону судом щодо допущення до негайного виконання рішення суду в частині поновлення на роботі, неправильним виготовленням виконавчого листа, що в свою чергу потягло тяганину з виконанням рішення суду. Просив винести рішення, яким стягнути з відповідача на користь його довірителя 31232,24 грн. невиплаченої зарплати за 59 робочих днів з розрахунку 529,36 грн. за один день роботи, 2586 грн. 13-ї зарплати, а також 3000 грн. судових витрат по оплаті послуг адвоката. Представник відповідача позов не визнала, пояснила, що позивач з запізненням звернувся до виконавчої служби з приводу виконання рішення в частині поновлення на роботі. Так, 31 грудня 2013 року відповідачем з відділу ДВС Шевченківського райуправління юстиції було отримано постанову про відкриття виконавчого провадження №41331619 та №41331755 від 24 грудня 2013 року. Рішення суду відповідачем виконано з дотриманням вимог чинного законодавства. Тому вимоги позивача про виплату втраченого заробітку за період з 18 жовтня 2013 року по 10 січня 2014 року є безпідставними, оскільки права позивача відповідачем не були порушені жодним чином. Також зазначила, що кількість робочих днів та робочих годин за період з 18 жовтня 2013 року по 10 січня 2014 року з урахуванням затверджених графіків роботи працівників Жмеринської дистанції колії від 30 вересня 2013 року №268 "Про встановлення неповного робочого дня" є меншим, ніж вказав позивач в позовній заяві, а саме 58 днів, а не 59. І в грудні 2013 року та січні 2014 року був встановлений семигодинний робочий день. Що стосується невиплати позивачу винагороди за підсумками роботи за 2013 рік, то представник відповідача пояснила, що працівникам, які знаходяться у вимушеному прогулі, зазначені премії не нараховуються. Для таких працівників компенсацією часу вимушеного прогулу є виплата середньої заробітної плати. На підставі викладеного просила відмовити в задоволенні позову. Заслухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. Згідно з копією рішення Жмеринського міськрайонного суду від 17 жовтня 2013 року, позивача поновлено на роботі на посаді начальника відокремленого підрозділу Жмеринської дистанції колії ДТГО "Південно-Західна залізниця" з 01 серпня 2013 року, стягнуто з ДТГО "Південно-Західна залізниця" на користь позивача 25791,64 грн. заробітної плати за час вимушеного прогулу та 8000 грн. моральної шкоди (а.с.5-7). В судовому засіданні також було досліджено цивільну справу №130/2622/13-ц за позовом [PERSON] до Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця", з участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, стороні відповідача, - начальника Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" Кривопішина Олексія Мефодійовича та виконуючого обов'язки начальника відокремленого підрозділу Жмеринської дистанції колії Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" Пілінського Володимира Вікторовича про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди. Дана справа, після її розгляду в Апеляційному суд Вінницької області повернулась до суду 03 грудня 2013 року (а.с.175, справа №130/2622/13-ц). В цей же день позивач звернувся до Жмеринського міськрайонного суду з приводу отримання виконавчого листа, який був йому виданий 05 грудня 2013 року (а.с.181, справа №130/2622/13-ц). Відповідно до копії наказу №8/ос від 09 січня 2014 р. позивача було поновлено на роботі з 01 серпня 2013 року та допущено до роботи з 10 січня 2014 року, наказано виплатити позивачу 25791,64 грн. заробітної плати за час вимушеного прогулу та 8000 грн. на відшкодування моральної шкоди (а.с.8). Дані відомості також були внесені до трудової книжки позивача (а.с.10-17). Згідно з копією довідки ВП "Жмеринська дистанція колії" №963 від 13 жовтня 2014 року, в період з 18 жовтня 2013 року по 10 січня 2014 року було 59 робочих днів (а.с.18). Відповідно до копії листа головного бухгалтера дистанції колії від 15 січня 2014 року ВП "Жмеринська дистанція колії" звернулась до відповідача за роз'ясненням стосовно виплати іншої частини середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, починаючи з дати винесення рішення суду з 17 жовтня 2013 року по дату фактичного допуску до роботи (а.с.19). Згідно з довідкою № 260 від 26 вересня 2013 року, середній заробіток позивача станом на 01 серпня 2013 року складав 529,36 грн. (а.с.20). Відповідно до довідки № 983 від 15 жовтня 2014 року 13-а заробітна плата за 2013 рік становила 2586 грн. - 50% посадового окладу позивача. Нарахована 13-а заробітна плата за 2013 рік була розділена для виплати в липні-серпні-вересні 2014 року не нараховувалась і не виплачувалась згідно витягу з розпорядження №Н-2/274 від 12 червня 2014 року (а.с.21). Згідно з копією витягу з розпорядження від 12 червня 2014 року № Н-2/274 начальника залізниці Крівопішина О.М., позивача було позбавлено винагороди за підсумком роботи за 2013 рік, виходячи з характеру порушень, встановлених при перевірці працівниками служби контролю та внутрішнього аудиту залізниці (а.с.22). Відповідно до копії Положення про виплату винагороди за підсумком роботи за рік по Жмеринській дистанції колії від 27 червня 2008 року, винагорода за підсумком роботи за рік виплачується працівникам, які знаходяться в штаті дистанції колії і пропрацювали весь календарний рік. Працівники, які допустили крадіжку майна, економічні злочини, прогули, появу на робочому місці в нетверезому або наркотичному стані, браки в роботі та інші недоліки, які призвели до важких наслідків позбавляються винагороди повністю, в інших випадках порушення трудової чи виробничої дисципліни розмір винагороди працівникам знижується, але не більше ніж на 50 відсотків (а.с.23-24). Згідно із ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення. Згідно із ст. 235 КЗпП України, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника. Таким чином, рішення суду від 17 жовтня 2013 року про поновлення позивача на роботі апріорі підлягало негайному виконанню, тому відповідач повинен був після проголошення такого рішення поновити позивача на роботі з 01 серпня 2013 року, видавши відповідний наказ. Наразі відповідач подав апеляцію, яка ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 20 листопада 2013 року була залишена без задоволення (а.с.44-48). В судовому засіданні було досліджено цивільну справу №130/2622/13-ц за позовом [PERSON] до Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця", з участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, стороні відповідача, - начальника Державного територаільно-галузевого обєднання "Південно-Західна залізниця" Кривопішина Олексія Мефодійовича та виконуючого обов'язки начальника відокремленого підрозділу Жмеринської дистанції колії Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" Пілінського Володимира Вікторовича про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди. Дана справа, після її розгляду в Апеляційному суд Вінницької області, повернулась до суду 03 грудня 2013 року (а.с.175, справа №130/2622/13-ц). В цей же день позивач звернувся до Жмеринського міськрайонного суду з приводу отримання виконавчого листа, який був йому виданий (а.с.181, справа №130/2622/13-ц). 06 грудня 2013 року державним виконавцем Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві було винесено постанову по відмову у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа Жмеринського міськрайонного суду №130/2622/13-ц від 03 грудня 2013 року про поновлення позивача на роботі (а.с.86) у зв'язку з невідповідністю виданого виконавчого листа вимогам Закону України "Про виконавче провадження" (а.с.85). 24 грудня 2013 року державним виконавцем Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві знову було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа Жмеринського міськрайонного суду №130/2622/13-ц від 20 грудня 2013 року про поновлення позивача на роботі (а.с.89). 08 січня 2014 року державним виконавцем Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві було винесено постанову про відкладення провадження виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа Жмеринського міськрайонного суду №130/2622/13-ц від 20 грудня 2013 року про поновлення позивача на роботі та стягнення з відповідача на користь позивача 25791,64 грн. заробітної плати за час вимушеного прогулу та 8000 грн. моральної шкоди у зв'язку зі зверненням боржника (а.с.54, 56). Згідно з копіями платіжних доручень, відповідач виплатив позивачу 21053,83 грн. заробітної плати за час вимушеного прогулу та 8000 грн. моральної шкоди(а.с.58,59). 03 березня 2014 року державним виконавцем Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа Жмеринського міськрайонного суду №130/2622/13-ц від 20 грудня 2013 року про поновлення позивача на роботі, стягнення зарплати та моральної шкоди (а.с.61, 63). Відповідно до ст. 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. Суд вважає, що не може бути підставою для звільнення відповідача від відповідальності за ст. 236 КЗпП України те, що позивач тільки 05 грудня 2013 року подав заяву про поновлення його на роботі, оскільки своє бажання бути поновленим на роботі позивач висловив шляхом подання відповідної позовної заяви ще 17 жовтня 2013 року (а.с.1-2). Тому, на думку суду, в даному випадку передбачена ст. 236 КЗпП України відповідальність за невиконання судового рішення покладається саме на роботодавця. Що стосується невиплати позивачеві винагороди по підсумкам роботи за 2013 рік, суд вважає, що позов в цій частині підлягає повному задоволенню з огляду на встановлене судом незаконне звільнення позивача та поновлення його на роботі з 01 серпня 2013 року. Задовольняючи частково позов в частині невиплати зарплати в зв'язку з невиконанням рішення суду про поновлення на роботі, суд виходить з такого. Згідно з копією наказу №268 від 30 вересня 2013 року відокремленого підрозділу "Жмеринська дистанція колії", з 01 грудня 2013 року по 28 лютого 2014 року було встановлено робочий день (зміну) на одну годину менше (а.с.70). Відповідно до листа в.о. начальника Жмеринської дистанції колії від 17 листопада 2014 року №1120 в період з 18 жовтня 2013 року по 09 січня 2014 року було 58 робочих днів (а.с.75). Середньоденний заробіток позивача станом на 01 серпня 2013 року складає 529,36 грн. (а.с.76). Ці докази суд у відповідності із ст.ст.58, 59 ЦПК України вважає належними та допустимими, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування та одержані у встановленому законом порядку. В жовтні 2013 року було 10 робочих днів по вісім годин (а.с.75), зарплата позивача становила 529,36 грн. в день (а.с.76). Проводячи математичні підрахунки, суд встановив, що його зарплата за цей період мала складати 5293,6 грн.. Таким же чином суд підрахував зарплату позивача за листопад 2013 року (21 робочий день по вісім годин) - 11116, 56 грн., а також за 22 дні грудня 2013 року та 05 днів січня 2014 року при семигодинному робочому дні - 12506,13 грн.. Всього виходить 28916,29 грн. невиплаченої зарплати плюс 2586 грн. винагороди за 2013 рік - 31502 грн.. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Витрати позивача на правову допомогу, які підтверджені відповідною квитанцією (а.с.77), підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави відповідно до розміру задоволених вимог.

Outcome: partial