Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-16 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" (далі - ПАТ КБ "ПриватБанк") звернулось до суду з позовом про стягнення з відповідача суми заборгованності за кредитним договором, який в ході судового розгляду був уточнений. Позовні вимоги мотивує тим, що 20.02.2007 року року між банком та відповідачем був укладений кредитний договір б\\н, за яким останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту в розмірі 5000,00 грн зі сплатою 30 % річних за користування кредитом на суму залишку заборгованості. 11.10.2012 року між позивачем та відповідачем відбулась зміна типу договору. Після зміни типу договору був встановлений кредитний ліміт на платіжну картку у розмірі 18000,00 грн, який в подальшому змінювався, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти. При зміні типу договору анкета не заповнювалася. У 2013 році банком була проведена повторна ідентифікація клієнта, у зв»язку з чим [PERSON] 21.02.2013 року була заповнена анкета-заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку. Позивач виконав свої кредитні зобов»язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, а також іншими витратами, що відображається у розрахунку заборгованості за договором, а тому свої зобовязання не виконав. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору у відповідача перед банком виникла заборгованість, яка станом на 31.03.2015 року становить 26514,73 грн, з яких: 17895,30 грн - заборгованість за кредитом; 6680,63 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 200,00 грн заборгованості за пенею та комісією; 500,00 грн - штрафу (фіксована частина); 1238,80 грн - штрафу (процентна складова). З огляду на зазначене позивач просив позов задовольнити та стягнути на його користь з відповідача вказану заборгованість та суму судових витрат. Від представника позивача [PERSON] надійшла заява, в якій він просив розглянути справу без його участі, уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі і просив їх задовольнити, а також стягнути судові витрати, в тому числі і витрати, пов»язані з розглядом справи у зв»язку з опублікуванням оголошення про виклик відповідача \~у пресі в розмірі 630,00 та 420,00 грн.. З заяви вбачається, що представник позивача не заперечував проти винесення заочного рішення по справі. Суд вважав за можливе розглянути справу у відсутності представника позивача, що відповідає вимогам\~ст. 169 ЦПК України. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи належним чином був повідомлений, шляхом опублікування оголошення про виклик відповідача в газеті «Урядовий кур»єр» від 14.07.2015 року. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У звязку з викладеним, враховуючи заяву представника позивача, який не заперечував проти розгляду справи у відсутність відповідача, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача по матеріалам, які є в наявності в справі і постановити заочне рішення, направивши за місцем мешкання відповідача копію рішення суду для відома. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. Судом встановлено, що 20.02.2007 року відповідач виявив бажання оформити на своє ім»я платіжну карту кредитку «Універсальна» і підписав заяву о приєднанні до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку. Згідно вказаної заяви вбачається, що [PERSON] 20.02.2007 року погодився з тим, що вищевказана заява разом з Пам»яткою клієнта, умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами склали між ним та банком договір про надання банківських послуг. З умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банка [PERSON] був ознайомлений, про що свідчить його власний підпис на вищевказаній заяві. Відповідачу банком була видана платіжна картка «Універсальна» з кредитним лімітом 5000,00 грн.. Відповідач зобов»язався повернути кредитні кошти в строки та на умовах вказаних в кредитному договорі і сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. 11.02.2012 року між банком та [PERSON] відбулась зміна типу договору та після зміни типу договору був встановлений кредитний ліміт на платіжну картку у розмірі 18000,00 грн, який в подальшому змінювався. З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти клієнта [PERSON] вбачається, що 11.10.2012 року останньому був відкритий картрахунок № 5457092025316765 та встановлений кредитний ліміт у розмірі 18000,00 грн., який в подальшому змінювався в наступному розмірі: 16.01.2013 року 25000,00 грн. 08.12.2014 року - 20435,29 грн. 31.12.2014 року - 17900,00 грн. Згідно вказаної довідки, строк дії кредитної карти, що була видана [PERSON] до 11.2017 року. У 2013 році банком була проведена повторна ідентифікація клієнта, у зв»язку з чим [PERSON] 21.02.2013 року була заповнена анкета-заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку. Розглядаючи даний спір, суд виходить із того, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються загальними положенняЦК України\~про зобовязання та параграфом 2\~Глави 71 ЦК України\~"Кредит". Визначення поняття зобов'язання міститься у ч. 1 ст.\~509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з нормою ст.\~526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.\~611 ЦК України).\~\~ Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст.\~626 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.\~629 ЦК України). Відповідно до ст.\~1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст.\~1048 ЦК України). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст.\~1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~ст. 1048 цього Кодексу\~(ч. 2 ст.\~1050 ЦК України). Позичальник взяті на себе зобов'язання не виконував, у зв'язку із чим, станом на 31.03.2015 року відповідач має заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 26514,73 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості (6-7), з яких: 17895,30 грн - заборгованість за кредитом; 6680,63 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 200,00 грн заборгованості за пенею та комісією; 500,00 грн - штрафу (фіксована частина); 1238,80 грн - штрафу (процентна складова). Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з вимогами ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Проаналізувавши зібрані та дослідженні по справі докази, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд,

Outcome: approved