Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-01 00:00:00

У позовній заяві позивач просить ухвалити рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, в розмірі 1/4 заробітку (доходу) щомісячно, але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17 лютого 2021 року і до закінчення навчання чи до досягнення дочкою двадцяти трирічного віку в залежності від того, яка з цих подій настане першою. Заявлені вимоги обґрунтувала тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням суду від 24 квітня 2015 року. У період шлюбу у них народилося дві дитини: дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Рішенням суду на утримання дітей з відповідача були стягнуті аліменти в розмірі 1/2 його заробітку (доходу), але не менше тридцяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Дочка [PERSON] [INFO] досягла повноліття, тому стягнення на її утримання як дитини аліментів припинено. Проте [PERSON] навчається в Київському Національному університеті імені Тараса Шевченка, у зв`язку із чим потребує матеріальної допомоги. Зокрема, їй необхідні кошти на проїзд до місця навчання, проживання, одяг, харчування, підручники. Влаштуватись на роботу та самостійно себе утримувати дочка не має можливості, оскільки навчається на денній формі навчання. Сама ж вона перебуває на обліку у місцевому центрі зайнятості як безробітна, тому не в змозі самостійно утримувати дочку. Відповідач працює головним державним інспектором митного поста "Ягодин" Волинської митниці, де отримує заробітну плату, тому може надавати дочці матеріальну допомогу. Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 23 березня 2021 року, розгляд позову постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення копії даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. В межах встановленого судом строку відповідач подав відзив на позовну заяву. У ньому в частині заявленого розміру аліментів позов визнав частково. Вказав, що позивач у позові не зазначає того, чи отримує вона допомогу по безробіттю та чи отримує дочка стипендію. Просив врахувати, що на його утриманні перебуває його непрацездатна мати, та стягувати з нього аліменти в розмірі 1/5 його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17 лютого 2021 року і до закінчення навчання чи до досягнення дочкою двадцяти трирічного віку, у залежності від того, яка з цих обставин настане першою. Правом на подання відповіді на відзив позивач не скористалась. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від учасників справи до суду не надходили. Враховуючи вищевикладене та положення ст.279 ЦПК, суд розглянув справу за наявними у справі доказами. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Аналізом доказів по справі суд встановив такі фактичні обставини. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ 18 липня 1997 року сторони уклали шлюб. У період шлюбу у сторін народилась дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Любомльського районного суду від 24 квітня 2015 року, яке набрало законної сили 12 травня 2015 року, шлюб між сторонами розірвано, з відповідача в користь позивача стягнуто аліменти на утримання їхніх двох дітей в розмірі 1/2 його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17 грудня 2014 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. [INFO] дочка сторін [PERSON] досягла повноліття. Відповідно до довідки відділу ЦНАП виконавчого комітету Нововолинської міської ради від 20 серпня 2020 року та копії паспорта позивача серії [NUMBER] дочка сторін [PERSON] проживає разом із матір`ю, позивачем [PERSON] , по [ADDRESS] і ця обставина відповідачем не заперечується. Довідкою Київського національного університету імені Тараса Шевченка від 02 лютого 2021 року № 165 стверджено, що [PERSON] навчається в університеті на першому курсі хімічного факультету на денній формі навчання з 01 вересня 2020 року, термін навчання до 30 червня 2024 року. Позивач [PERSON] з 18 січня 2021 року перебуває на обліку як безробітна в Нововолинській міській філії Волинського обласного центру, що доводиться довідкою вказаної філії від 08 лютого 2021 року. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги у спосіб сплати аліментів (ст.ст.199, 200, 201 СК України). Згідно із ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №\~3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. На підставі досліджених письмових доказів судом встановлено, що дочка сторін [PERSON] досягла повноліття, її вік є меншим 23 років, вона продовжує навчання та у зв`язку із цим потребує матеріальної допомоги. Із викладених у відзиві доводів вбачаються підстави вважати, що відповідач не заперечує наявності у дочки [PERSON] потреби у матеріальній допомозі у зв`язку із навчанням, проте не згідний із визначеним у позові розміром такої допомоги у формі аліментів з його сторони. Відповідно до ч.1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі досліджених доказів у відповідності до ст.ст.182, 200 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує потреби дочки сторін [PERSON] у зв`язку з її навчанням, а також рівність сторін у виконанні передбаченого ст.199 СК України батьківського обов`язку. Посилання відповідача на те, що на його утриманні перебуває мати, яка є пенсіонером за віком і ветераном праці, суд до уваги не приймає, оскільки доказів про розмір отримуваної нею пенсії відповідач суду не надав, а відтак не довів неспроможності матері самостійно себе утримувати. Інших обставин, які б унеможливлювали надавати дочці матеріальну допомогу у зв`язку із її навчанням у заявленому у позові розмірі, відповідач у відзиві не навів і належними доказами не підтвердив. Крім цього, суд зазначає, що ненадання позивачем довідки про розмір отримуваної нею допомоги по безробіттю в силу ст.199 СК України не звільняє відповідача від обов`язку утримувати повнолітню дочку [PERSON] у зв`язку з її навчанням. При цьому на таку обставин (перебування на обліку по безробіттю) позивач посилається виключно з тих мотивів, що сама вона не в змозі утримувати дочку. Виходячи із наведеного, суд вважає необхідним стягувати з відповідача аліменти на утримання дочки [PERSON] у зв`язку з її навчанням у заявленому позивачем розмірі на рівні 1/4 заробітку (доходу). Такий розмір аліментів, на переконання суду, відповідає закріпленим у ч.9 ст.7 СК України засадами справедливості, добросовісності та розумності. Разом з тим, суд вважає заявлену вимогу щодо розміру аліментів з вказівкою про те, що розмір аліментів має бути не меншим 50 відсотків прожиткового мінімуму для особи відповідного віку, такою, що суперечить положенням матеріального закону. В обґрунтування такої вимоги представник позивача посилається на ч.2 ст.182 СК України, яка передбачає, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З цього приводу суд зазначає таке. Статтею 6 СК України визначено, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. З матеріалів справи вбачається, що предметом позову є стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки на період її навчання, тобто особу, яка не має статусу дитини. Розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина відповідно до ст.ст.198, 200 СК України не пов`язується із прожитковим мінімумом для такої особи відповідного віку, а залежить від спроможності батьків надавати таку матеріальну допомогу. Стаття 200 СК України дійсно передбачає, що розмір аліментів визначається з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Проте аналіз ст.182 СК України дає підстави для висновку, що такі обставини наведені у частині першій цієї норми. Частина 2 статті 182 СК України стосуються виключно розміру аліментів, який має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку саме дитини і водночас не може бути меншим від мінімального гарантованого розміру, тобто фактично не залежить від матеріального становища платника аліментів. Стаття перша Закону України "Про мінімальний прожитковий мінімум" визначає, що прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність. Отже, системний аналіз наведених норм свідчить про те, що встановлена ч.2 ст.182 СК України мінімальна межа розміру аліментів може бути застосована лише до аліментів, які стягуються на дитину, тобто особу, яка не досягла повноліття. Відтак, в розумінні ст.ст.198, 200 СК України розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у зв`язку з їх навчанням пов`язується виключно з матеріальною спроможністю батьків надавати таку матеріальну допомогу і може бути меншим від 50 відсотків прожиткового мінімуму для особи відповідного віку. У зв`язку із наведеним заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню без вказівки про те, що розмір аліментів має бути не меншим 50 відсотків прожиткового мінімуму для особи відповідного віку. Згідно із ст.ст.191, 201 СК України аліменти підлягають стягненню з дня подання позовної заяви до суду. З урахуванням положень ч.6 ст.124 ЦПК України цей позов позивач подала до суду 18 лютого 2021 року, тому аліменти підлягають стягненню саме з цього дня, а не з 17 лютого 2021 року, як позивач просить у позові. З наведених підстав і мотивів позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору належить покласти на відповідача.

Outcome: partial