Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, мотивуючі свої вимоги тим, що між ПАТ ,,Страхова компанія ,,ВУСО" та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 496137-02-10-01 від 23.04.2012 року за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника , пов'язані з експлуатацією наземного транспорту, а саме автомобіля [NUMBER]. 13.05.2012 року приблизно о 18 год. 40 хв. в м. Києві водій [PERSON] керуючи автомобілем [NUMBER] по вул.. Ревуцького , залежно від швидкості руху дорожньої обстановки і стану транспортного засобу не дотримався безпечної дистанції внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], , що призвело до пошкодження обох транспортних засобів. Постановою Дарницького районного суду від 21.06.2012 року [PERSON] визнано винною в скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу 425 грн. на користь держави. В результаті ДТП було пошкоджено автомобіль [NUMBER]. Відповідно до рахунку № АТ - 0001437 ТОВ ,,Автоком" 08.06.2012 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля складає 21 776,71 грн. ПАТ ,,Страхова компанія ,,ВУСО" сплатило на рахунок станції технічного обслуговування суму страхового відшкодування в розмірі 21776,72 грн., що підтверджується платіжним дорученням. ПАТ ,,Страхова компанія ,,ВУСО" стало відомо, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент настання страхової події була застрахована в ПтАТ ,,УОСК" за договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/5016849. Вказаним договором передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 50 000 грн., а розмір франшизи становить 1000 грн. Відповідно до п.36.4 ст. 36 Закону №1961- IV виплата страхового відшкодування здійснюється безпосередньо потерпілому або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування. У ПАТ ,,Страхова компанія ,,ВУСО" виникло право вимоги до [PERSON] щодо сплати різниці між страховим відшкодуванням з боку ПрАТ ,,УОСК" та розміром реальних збитків в сумі 1000 грн Представник позивача в судове засідання не з'явився надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] повідомлений судом належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомив. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.169 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі ч.1 ст.224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, враховуючи думку позивача, який подала заяву про розгляд справи в заочному провадженні, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутність учасників судового процесу на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного. Судом встановлено, що 13.05.2012 року приблизно о 18 год. 40 хв. в м. Києві водій [PERSON] керуючи автомобілем [NUMBER] по вул.. Ревуцького , залежно від швидкості руху дорожньої обстановки і стану транспортного засобу не дотримався безпечної дистанції внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], , що призвело до пошкодження обох транспортних засобів. Постановою Дарницького районного суду від 21.06.2012 року [PERSON] визнано винною в скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу 425 грн. на користь держави. В результаті ДТП було пошкоджено автомобіль [NUMBER]. Між ПАТ ,,Страхова компанія ,,ВУСО" та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 496137-02-10-01 від 23.04.2012 року за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника , пов'язані з експлуатацією наземного транспорту, а саме автомобіля [NUMBER]. Відповідно до рахунку № АТ - 0001437 ТОВ ,,Автоком" 08.06.2012 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля складає 21 776,71 грн. ПАТ ,,Страхова компанія ,,ВУСО" сплатило на рахунок станції технічного обслуговування суму страхового відшкодування в розмірі 21776,72 грн., що підтверджується платіжним дорученням. ПАТ ,,Страховій компанії ,,ВУСО" стало відомо, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент настання страхової події була застрахована в ПтАТ ,,УОСК" за договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/5016849. Вказаним договором передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 50 000 грн., а розмір франшизи становить 1000 грн. У зв'язку з чим у ПАТ ,,Страхової компанії ,,ВУСО" виникло право вимоги до [PERSON] щодо сплати різниці між страховим відшкодуванням з боку ПрАТ ,,УОСК" та розміром реальних збитків в сумі 1000 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчиненні вони цією особою. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до положень 22.1. 1 ст. 22 Закону України ,,Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно п.36.4 ст. Закону ,,Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" виплата страхового відшкодування здійснюється безпосередньо потерпілому або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування. Відповідно до ст. 9 Закону України ,,Про страхування" франшиза - це сума збитків, що страховиком не відшкодовується. Відповідно до ст. 12 Закону України ,,Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правоворї відповідальності і не може перевищувати 2 відсотків від ліміту відповідальності страховика , в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих . страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього пункту. Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в межах даного спору позивачем правомірно заявлені вимоги до відповідача про відшкодування шкоди, а тому позов ПАТ ,,Страхова компанія ,,ВУСО" про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи наведене та

Outcome: approved