Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідачу з 20.01.2010 року було призначено допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, як застрахованій особі в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування з 15.02.2010 року по [INFO], включно. В результаті проведеної позивачем перевірки встановлено, що відповідач приховала достроковий вихід на роботу, що призвело до надмірної виплати їй бюджетних коштів у вигляді допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в сумі 1690 грн. за період з 01.09.2011 року по 30.09.2012 рік. Відповідач сплатила 130,00 грн., проте залишок надміру отриманих коштів в сумі 1560,00 грн. повертати відмовляється. Тому просить стягнути з відповідача на свою користь 1560 грн. надмірно виплаченої державної допомоги. Позивач повідомлений про час та місце розгляду справи, але його представник до суду не прибув. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутністю. Представник відповідача позов заперечив та зазначив, що відповідач не порушувала вимоги закону, оскільки мала права працювати неповний робочий день та отримувати спірну допомогу. Зазначив, що 130 грн. в добровільному порядку не сплачувала, а вказані кошти були утримані з відповідача. Зазначив, що позивач пропустив строки позовної давності, а тому просить відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши подані суду докази, суд вважає позов обґрунтованим з огляду на таке. Судом встановлено, що 19 січня 2010 року відповідач звернулась до Управління праці та соціального захисту населення Сумської міської ради (правонаступником якого є позивач) із заявою про призначення державної допомоги сім'ям з дітьми, а саме: допомоги у зв'язку з вагітністю та пологами, одноразової допомоги при народженні дитини, допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. До заяви додано документи визначені Порядком №1751. 20 січня 2010 року позивачем прийнято рішення про призначення допомоги сім'ям з дітьми заявнику - [PERSON], відповідно до якого в тому числі призначено допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 15 лютого 2010 року по [INFO] у розмірі 130,00 грн. щомісячно. 14 вересня 2012 року позивачем подано заяву про зупинення виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у зв'язку з виходом на роботу у режимі повного робочого дня з 01.09.2012 року. Відповідачка зобов'язалась повернути зайво отримані кошти у 100% розмірі (а.с.9). Під час розгляду вказаної заяви позивачем виявлено факт працевлаштування [PERSON] з 01.09.2011 року по 31.08.2012 року на умовах неповного робочого часу у Сумському державному університеті. 24 вересня 2012 року позивачем прийнято розпорядження про утримання з [PERSON] виплаченої суми допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 01.09.2011 року по 30.09.2012 року згідно п. 49 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 р. N 1751. 28 вересня 2012 року листом за вих.№01-10/6206/04 [PERSON] повідомлено про виявлену позивачем переплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, як незастрахованій особі в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, за період з 01.09.2011 року по 30.08.2012 року у розмірі 1690,00 грн. та роз'яснено необхідність повернення виниклої переплати до 01.11.2012 року. Позивач зазначає, що відповідачем сума заборгованості була погашена частково в сумі 130,00 грн., залишок невідшкодованої та безпідставно отриманої відповідачем допомоги становить 1560 грн. Відповідно до частини 8 статті 179 КЗпП України, за бажанням жінки або осіб, зазначених у частині сьомій цієї статті, у період перебування їх у відпустці для догляду за дитиною вони можуть працювати на умовах неповного робочого часу або вдома. При цьому за ними зберігається право на одержання допомоги в період відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Відповідно до частини 1 статті 13 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" від 21 листопада 1992 року N 2811-ХII (далі - Закон №2811-ХІІ) у редакції, чинній на час призначення позивачки спірної допомоги, право на допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за цим Законом має особа (один з батьків дитини, усиновлювач, опікун, баба, дід або інший родич), яка фактично здійснює догляд за дитиною. Частинами 1 та 3 статті 14 цього Закону передбачено, що допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку виплачується щомісяця з дня призначення допомоги по догляду за дитиною по день досягнення дитиною вказаного віку включно. Усиновлювачам та опікунам допомога призначається не раніше, ніж з дня прийняття рішення про усиновлення або встановлення опіки. Особам, які працюють на умовах трудового договору (контракту) на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форм власності та господарювання або у фізичних осіб, допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку призначається на підставі витягу з наказу (розпорядження) роботодавця про надання особі, яка фактично здійснює догляд за дитиною, відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Згідно пунктів 17, 18 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 р. N 1751, відповідно до статті 13 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" право на виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку має один з батьків дитини, усиновлювач, опікун, дідусь, бабуся або інший родич, який фактично здійснює догляд за дитиною. Допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку призначається з дня звернення за її призначенням, але не раніше ніж з дня, що настає після закінчення відпустки у зв'язку з вагітністю та пологами для непрацюючих осіб та осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, а для працюючих осіб - з дня настання відпустки по догляду за дитиною по день її закінчення. Відповідно до пункту 19 цього Порядку, допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку виплачується щомісяця з дня призначення зазначеної допомоги по день досягнення дитиною вказаного віку включно. Пунктом 20 Порядку №1751 у редакції, чинній на час призначення [PERSON] допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, встановлено, що для одержання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку органам праці та соціального захисту населення подаються такі документи: 1) заява матері (батька, усиновлювача, опікуна, дідуся, бабусі або іншого родича, який фактично здійснює догляд за дитиною), що складається за формою, затвердженою Мінпраці; 2) копія або витяг з наказу (розпорядження) роботодавця про надання відпустки; 3) копія свідоцтва про народження дитини; 5) копія трудової книжки матері (батька, усиновлювача, опікуна, дідуся, бабусі або іншого родича), яка (який) здійснює догляд за дитиною; 6) довідка з місця навчання - для осіб, які навчаються; 7) довідка про те, що виплата допомоги по безробіттю або матеріальної допомоги по безробіттю не проводиться, - для непрацюючих осіб, які перебувають на обліку в центрі зайнятості; 8) копія свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця - для осіб, що провадять підприємницьку діяльність. З матеріалів справи (а.с. 4-8) вбачається, що 19 січня 2010 року відповідач звернулась до Управління праці та соціального захисту населення Сумської міської ради із заявою про призначення державної допомоги сім'ям з дітьми, а саме: допомоги у зв'язку з вагітністю та пологами, одноразової допомоги при народженні дитини, допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. До заяви додано документи, передбачені Порядком №1751. При цьому відповідач повідомила, що вона не працює. Згідно частини 3 статті 51 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням" від 18 січня 2001 року N 2240-III ( далі - Закон №2240-ІІІ), підставою для призначення допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку є наказ (розпорядження) роботодавця про надання застрахованій особі, яка фактично здійснює догляд за дитиною, відпустки для догляду за дитиною Згідно абзаців 13 та 14 пункту 20 Порядку №1751, особи, що працюють у режимі неповного робочого часу або вдома, подають довідку з місця роботи про початок виконання трудових обов'язків на зазначених умовах. Особам, що працюють на умовах трудового договору (контракту) на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форми власності та господарювання, допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку призначається на підставі витягу з наказу (розпорядження) роботодавця про надання особі, яка фактично здійснює догляд за дитиною, відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. З викладеного вбачається, що у період виникнення спірних правовідносин, особі, яка здійснює догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку, є незастрахованою у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, та починає працювати, виплата допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку має здійснюватись у порядку та на умовах, визначених у відповідності до норм Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням" (статті 42-44), а не Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми". Згідно підпункту 2 пункту 23 Порядку №1751, виплата допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку припиняється у разі, коли особа, що отримує в органі праці та соціального захисту населення допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку виявила бажання працювати - з дня працевлаштування (початку виконання трудових обов'язків). Пунктом 46 Порядку №1751 передбачено, що особи, яким виплачується державна допомога сім'ям з дітьми, у разі виникнення обставин, які призводять до припинення виплати допомоги, зобов'язані у десятиденний термін повідомити про це органи праці та соціального захисту населення. Виплата допомоги припиняється за рішенням органу, що призначає та виплачує цю допомогу, з місяця, що настає після місяця, у якому виникли такі обставини. З копії наказу Сумського державного університету від 01 вересня 2011 року вбачається, що [PERSON] прийнято на посаду асистента 0,25 ставки кафедри управління з 01.09.2011 року по 11.05.2012 року на період відпустки по догляду за дитиною віком до трьох років асистента [PERSON]. З 01.02.2012 року по 31.08.2012 року [PERSON] працювала на 0,45 ставки асистента кафедри управління відповідно до наказів Сумського державного університету від 01.02.2012 року та від 18.05.2012 року. Тобто, упродовж десяти днів з дня видання Сумським державним університетом наказу від 01 вересня 2011 року відповідач мала повідомити позивача про факт працевлаштування на умовах неповного робочого часу, як про підставу для припинення виплати останній спірної допомоги саме позивачем. В подальшому, відповідачка мала звернутись з метою призначення та подальшої виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку до уповноваженого органу (Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, роботодавець) у порядку, встановленому Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням". За таких обставин, суд вважає, що у позивача були відсутні підстави для виплати відповідачу допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 01.09.2011 року по 31.08.2012 року. А переплата вказаних коштів виникла через недобросовісність відповідача, яка не повідомила позивача про факт працевлаштування в режимі неповного робочого часу. Частиною 2 ст. 22 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" передбачено, що суми державної допомоги, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку громадян (у результаті подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім'ї, приховування обставин, що впливають на виплату державної допомоги, тощо), стягуються згідно з законом. Згідно ч. 1 ст. 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; інше майно, якщо це встановлено законом. З аналізу наведених норм випливає, що суми надміру виплачених коштів стягуються в судовому порядку тільки внаслідок зловживання такої особи щодо приховування та подання нею недостовірних даних, пов'язаних із її доходами та майновим станом при призначенні соціальної допомоги малозабезпеченій сім'ї, або внаслідок рахункової помилки. Посилання представника відповідача на наявність у відповідача права отримувати таку допомогу у період роботи в режим і неповного робочого дня, не заслуговують на увагу. Оскільки нарахування та виплата вказаного виду допомоги у спірний період мали здійснюватись відповідно до вимог Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням" від 18 січня 2001 року Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, роботодавець, а не позивач. Відповідно до положень ст. 264 ЦК України позовна давність переривається в разі пред'явлення позову. Після переривання перебіг позовної давності починається заново та час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Судом встановлено, що з метою захист у свого права позивач вже звертався раніше до суду з відповідним позовом та Постановою Зарічного районного суду м. Суми від 23.01.2013 року було задоволено позов та стягнуто з відповідача надмірно виплачену допомогу. Однак вказане судове рішення було скасоване 13 грудня 2016 року ВАС України з тих підстав, що спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а провадження у справі закрите. 21 січня 2017 року позивачем поданий до суду даний позов в порядку цивільного судочинства. Наведене свідчить про те, що позивач з даним позовом звернувся до суду в межах строків позовної давності, а тому клопотання представника відповідача про застосування строків позовних давності та відмову у позову з цих підстав не ґрунтується на законі. З урахуванням наведеного, суд вважає що заявлений позивачем позов підлягає задоволенню у повному обсязі. У зв'язку із задоволенням позову з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640 грн. від сплати якого позивач звільнений.

Outcome: approved