Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказуючи, що 25.04.2008 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого з 04.02.2011 року є ПАТ КБ «Комерційний банк «Надра» та [PERSON] (надалі по тексту - Позичальник) було укладене кредитний договір № 440п/12/2008-840, за яким банк надав останньому кредит в сумі 13217,71 доларів США, під 13,99 % річних, із строком повернення до 12.04.2018 року. Банком своє договірне зобов'язання щодо надання кредиту виконано у повному обсязі, що підтверджується заявою на видачу готівки № 1 від 25.04.2008 р. із особистим підписом [PERSON] про отримання коштів. Умовами кредитного договору визначено, що позичальник повертає кредит, сплачує передбачені договором відсотки за користування кредитом та плату за управління кредитом шляхом сплати мінімально необхідного платежу, який складає 205,74 доларів США. Оскільки позичальником останнє погашення заборгованості по основній сумі кредиту було проведено 15.05.2014 року в сумі 622,29 дол. США, а загалом повернуто 6103,40 доларів США суми (тіла) кредиту, то залишок заборгованості за кредитом станом на 10.04.2015 року становить 7114,31 доларів США (13217,71 - 6103,40 = 7114,31). Через те, що позичальником останнє погашення заборгованості по відсоткам за користування кредитом було проведено 15.05.2014 року в сумі 361,09 дол. США, а загалом сплачено 9113,30 доларів США із нарахованих 10067,77 дол. США, то залишок заборгованості по відсоткам станом на 10.04.2015 року становить 954,47 долара США. Пунктом 5.1. Кредитного договору передбачено, що у випадку прострочення виконання зобов'язань Позичальника щодо повернення кредиту, сплати всіх нарахованих відсотків, комісій та можливих штрафних санкцій Позичальник сплачує Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення. Зважаючи на прострочення виконання зобов'язань Позичальником щодо повернення кредиту йому нарахована пеня, загальна сума якої складає 307,87 дол. США, з яких 16,62 дол. США сплачено, таким чином сума заборгованості по пені складає 291,25 дол. США, що в гривневому еквіваленті складає 6825,55 грн. (по курсу НБУ станом на 10.04.2015 р., а саме 1 дол. США = 23,435369 грн.). Відповідно до п. 5.2. Кредитного договору у разі порушення позичальником вимог п. 4.3.1, 4.3.2. 4.3.7, 4.3.9, 4.3.10 цього Договору, Позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 10 % відсотків від суми кредиту, визначеної в п. 1.1. цього договору за кожен випадок. Відповідно до п. 4.3.2 Кредитного договору позичальник зобов'язаний суворо дотримуватись положень цього договору. Однак, позичальником порушено умови п. п. 4.3.1, 4.3.2, 4.3.7, 4.3.9, 4.3.10 кредитного договору, а тому він зобов'язаний сплатити на користь Банку штраф у сумі 1321,77 доларів США (10% від суми кредиту), що в гривневому еквіваленті складає 30976,19 грн. Таким чином, станом на 10.04.2015 року заборгованість перед Банком складає 8068,78 доларів США і 37801,74 грн. та має наступну структуру: - Заборгованість по кредиту (в тому числі прострочена) 7114,31 дол. США; - Заборгованість по відсоткам (в тому числі прострочена) 954,47 дол. США; - Пеня: 291,25954,47 дол. США; 6825,55 грн.; - Штраф: 1321,77дол. США; 30976,19грн. Відповідно до п. 4.2.4 Кредитного договору Банк має право вимагати дострокового погашення кредиту, нарахованих процентів, комісій та можливих штрафних санкцій, якщо позичальник не вніс чергові мінімально необхідні платежі у термін визначений п. 3.3.3 цього договору, а також у випадку невиконання умов, передбачених п. 4.3.6 цього договору. 25.04.2008 року між Банком та [PERSON] укладено договір поруки, яким передбачено, що остання поручилася перед Банком за належне виконання Позичальником взятих на себе зобов'язань, що витікають із Кредитного договору. Оскільки Позичальником порушено умови Кредитного договору, а Поручителем добровільно не виконано взяті на себе зобов'язання, він повинні відповідати перед Банком разом з Позичальником як солідарний боржник, у тому ж обсязі що і останній. Банк направив Позичальнику та Поручителям вимоги про усунення порушень та дострокове виконання зобов'язань за кредитним договором, однак порушення не усунуто, кошти не повернуто, а зобов'язання до цього часу не припинено. А тому просять суд стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «КБ«НАДРА» заборгованість за кредитним договором № 440п/12/2008-840 від 25.04.2008 року, розраховану станом на 10.04.2015 року, а саме: заборгованість по сумі кредиту в розмірі 7114,31 доларів США, заборгованість по відсоткам в розмірі 954,47 доларів США, заборгованість по сплаті пені в розмірі 6825,55 гривень та 30976,19 гривень штрафу. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю Гудзь О. С. позов підтримав в повному обсязі, але зазначив, що в позовній заяві допущено описки. Вказав, що в позовній заяві ( аркуш справи № 2, абзац № 6) де зазначено пункт 5.1 необхідно замінити на п. 5.2 Кредитного договору, в якому вказано, що у випадку прострочення виконання зобов'язань позичальника щодо повернення кредиту сплати всіх нарахованих відсотків, комісії та можливих штрафних санкцій у строк визначений у п. 3.3.3 цого Договору, позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на час виникнення заборгованості від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. Також, п. 5.2 ( аркуш справи № 2, абзац № 8) просив замінити на п 5.3., в якому зазначити, що в разі порушення позичальником вимог в п. 4.3 , за виключенням п.п. 4.3.3 та 4.3.4 цього Договору позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 10% від суми кредиту, визначений у п. 1.1. цього Договору за кожен випадок. Вказав, що Банк обирає спосіб захисту своїх прав шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідачів, а не звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні просив в позові відмовити, оскільки позивачем, на його думку, не вірно обрано спосіб захисту. Так як, п. 5.1 Договору іпотеки передбачено, що Іпотекодержатель, тобто Банк має право звернути стягнення на Предмет іпотеки у випадку невиконання або неналежного Зобовязання в цілому, або в тій чи іншій його частині, а також у випадку порушення Іпотекодавцем будь-яких зобов'язань за цим договором або будь-яких гарантій та запевнень наданих Іпотекодержателю за цим Договором. А тому, позивачу необхідно було звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, причини неявки суду невідомі. Про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином. Заслухавши учасників процесу, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи із наступного. Як передбачено ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК). Відповідно до положень ст. ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. ч. 2, 3 ст. 58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 59 ЦПК України). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит. 25.04.2008 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого з 04.02.2011 року є ПАТ КБ «Комерційний банк «Надра» та [PERSON] було укладене кредитний договір № 440п/12/2008-840, (аркуш справи 79-80), за яким банк надав [PERSON] кредит в сумі 13217,71 доларів США, під 13,99 % річних, із строком повернення до 12.04.2018 року. Судом встановлено, що Банком своє договірне зобов'язання щодо надання кредиту виконано у повному обсязі, що підтверджується заявою на видачу готівки № 1 від 25.04.2008 р. із особистим підписом [PERSON] про отримання коштів. Умовами кредитного договору визначено, що [PERSON] повертає кредит, сплачує передбачені договором відсотки за користування кредитом та плату за управління кредитом шляхом сплати мінімально необхідного платежу, який складає 205,74 доларів США. 25.04.2008 року між Банком та [PERSON] укладено договір поруки, яким передбачено, що остання поручилася перед Банком за належне виконання Позичальником взятих на себе зобов'язань, що витікають із Кредитного договору. Крім того, 05. 04. 2008 року між [PERSON] та Банком було укладено Договір іпотеки, відповідно до якого [PERSON] передав в іпотеку житловий будинок з прибудовами, який розташований за адресою: [ADDRESS] Стаття 526 ЦК України визначає, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов»язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Направлені на адресу відповідачів листи щодо повернення боргу, останніми проігноровані та до сьогоднішнього дня борг не погашено. Відповідно до ст. 36 Закону України "Про Національний банк України" офіційний курс гривні до іноземних валют установлюється НБУ. Валютні курси встановлюються Нацбанком за погодженням із Кабінетом Міністрів України. Згідно з Положенням про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів, затвердженого постановою НБУ від 12.11.2003р. №496, офіційний курс гривні до іноземних валют, зокрема до долара США, установлюється щоденно. Для розрахунку курсу гривні до іноземних валют використовується інформація про коригування іноземних валют за станом на останню дату. Отже, незмінність курсу гривні до іноземних валют законодавчо не закріплена. Таким чином, укладаючи кредитний договір в іноземній валюті, сторони брали на себе певні ризики на випадок зміни валютного курсу та в момент укладення договору не мали будь-яких законних підстав уважати, що зміна встановленого валютного курсу не настане. Кредитний договір між сторонами по даній справі про отримання позичальником кредиту в іноземній валюті не суперечить положенням ст. 524 ЦК України та умовам зазначеного договору, з якими під час укладання погодився [PERSON] Відповідно до положень п.10 Постанови Пленуму ВССУ від 30.03.2012р. №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" передбачено, що згідно зі ст. 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Вказана стаття визначає правовий статус гривні, але не встановлює сферу її обігу, а ст. 192 ЦК України передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Пунктом 12 згаданої постанови передбачено, що у разі, якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини 3 ст. 533 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" від 19.02.1993 № 15-93 валюта України є єдиним законним засобом платежу на території України, який приймається без обмежень для оплати будь-яких вимог та зобов'язань, якщо інше не передбачено цим Декретом, іншими актами валютного законодавства України. По справі встановлено, що банк як фінансова установа, мав право, дозвіл та генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій. Наявність у банку індивідуальної ліцензії на здійснення валютних операцій, не передбачено діючим законодавством, в т.ч. на час укладання між сторонами по справі кредитного договору від 16 квітня 2008року. Крім того, як вже зазначалось, стягнення заборгованості, в т.ч. відсотків за користування кредитними коштами може відбуватись в іноземній валюті з дотриманням вимог Декрету КМУ "Про систему валютного регулювання та валютного контролю" від 19.02.1993р. №15-93. Враховуючи вищевикладене надані суду письмові докази та їх належна правова оцінка вказують на наявність підстав для повного задоволення даного позову. А тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 440п/12/2008-840 від 25.04.2008 року, розраховану станом на 10.04.2015 року, а саме заборгованість по сумі кредиту в розмірі 7114,31 доларів США, заборгованість по відсоткам в розмірі 954,47 доларів США, заборгованість по сплаті пені в розмірі 6825,55 гривень та 30976,19 гривень штрафу. Згідно, ст 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. А тому, суд вважає, що позивач сам обирає спосіб захисту своїх прав на свій розсуд. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь держави судовий збір в сумі 3654,00 грн. На підставі ст. ст. 509, 512-516, 526, 543, 559, 626, 629, 1054 ЦК України,

Outcome: approved