Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-15 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» про стягнення страхового відшкодування, пені, інфляційних втрат, трьох процентів річних та моральної шкоди. Свої вимоги мотивував тим, що 30 жовтня 2015 року між сторонами укладено договір страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу № 046.0789634.403, за умовами якого було застраховано автомобіль [NUMBER]. 14 квітня 2016 року внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пошкоджено застрахований автомобіль. Цього ж дня позивачем подано заяву про настання страхового випадку. 17 травня 2016 року фізичною особою-підприємцем [PERSON] видано рахунок-фактуру № ЧПС-001085 на суму 61 273,59 грн. 31 травня 2016 року позивачем направлено необхідні документи на адресу відповідача, проте останнім не здійснено страхову виплату у строк передбачений Договором страхування, тому позивачем здійснено ремонт автомобіля за власні кошти. В серпні 2016 року позивач отримав від відповідача на електронну пошту угоду про виплату страхового відшкодування №0449.206.16.01 від 12 липня 2016 року, за умовами якої позивачу підлягало виплаті страхове відшкодування в розмірі 13 500,00 грн. Не погоджуючись із запропонованим розміром страхового відшкодування 27 жовтня 2016 року позивачем подано на адресу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» претензію про перерахунок страхового відшкодування у розмірі 61 273,59 грн. Проте кошти позивачу так і не були перераховані. Просить стягнути з відповідача страхове відшкодування у розмірі 61 273,59 грн., пеню за прострочення виплати страхового відшкодування у розмірі 1 354,01 грн., інфляційні втрати у розмірі 4 166,60 грн., три проценти річних від простроченої суми у розмірі 1 113,00 грн., моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн. Під час розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги та остаточно просить стягнути з відповідача суму страхового відшкодування у розмірі 61 273,59 грн., пеню за прострочення виплати страхового відшкодування у розмірі 3 155,59 грн., інфляційні втрати у розмірі 7 169,01 грн., три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 2 593,64 грн., моральну шкоду в розмірі 5 000,00 грн. (а.с.13-14, том 2). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 17 лютого 2017 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. 14 липня 2017 року протокольною ухвалою суду витребувано у Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області належним чином завірені матеріали адміністративної справи № 500/2050/16-п про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON], який вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Ухвалою суду від 23 листопада 2017 року провадження у справі зупинено на час проведення комплексної транспортно-трасологічної експертизи. 19 липня 2018 року ухвалою суду відновлено провадження по справі. Ухвалою суду від 13 вересня 2018 року провадження у справі зупинено на час проведення судової автотоварознавчої експертизи. 19 березня 2019 року ухвалою суду відновлено провадження по справі. 16 квітня 2019 року розгляд справи закінчено ухваленням рішення по суті вимог. Позивач у судове засідання не з'явився, про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином. Представництво інтересів здійснював [PERSON] Представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги. Дав пояснення,аналогічні викладеним у позові. Додатково пояснив, що було декілька договорів страхування, однак страхові відшкодування перераховувалися страховою компанією на рахунок фізичної особи-підприємця, який ремонтував автомобіль. Рахунок-фактура складено акредитованим страховою компанією фізичною особою - підприємцем. Представник відповідача [PERSON] не визнав позовні вимоги. Підтримав письмові заперечення, в яких зокрема, зазначено, що за весь період страхування автомобіля позивачем в порушення вимог ч. 2 п. 15.16 Договору страхування автомобіль [NUMBER] не надано відповідачу для проведення огляду після здійснення ремонту. У випадку невиконання страхувальником п.15.16 частини ІІ договору страхування, тобто ненадання транспортного засобу для огляду після відновлювального ремонту претензії з будь-яких повторних пошкоджень частин та деталей транспортного засобу не приймаються страховиком до розгляду. Тому відповідач повідомив позивача про відсутність правових підстав для здійснення страхового відшкодування по справі № 0449.206.16.01. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні правовідносини. Позивач є власником автомобіля [NUMBER] (а.с. 128 зв., том 1). 30 жовтня 2015 року між позивачем та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Альфа-Страхування» укладено Договір добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу № 046.0789634.402, яким застраховано автомобіль [NUMBER] (а.с. 8-17, том 1). Згідно акту огляду транспортного засобу «Honda Civic» д/н [NUMBER] від 14 квітня 2016 року, складеного аварійним комісаром Клоком Валерієм Корниловичем, в результаті дорожньо-транспортної пригоди пошкоджено та не підлягають відновленню наступні деталі: бампер передній, крило переднє ліве, фара передня ліва, лівий підкрильник, протитуманна ліва (а.с. 18, том 1). 14 квітня 2016 року позивачем подано заяву щодо напрямку виплати та/або доплати страхового відшкодування (а.с. 82, том 1). 31 травня 2016 року позивачем подано до відповідача заяву щодо напрямку виплати та/або доплати страхового відшкодування із зазначенням рахунків, на які необхідно перерахувати кошти (а.с. 20, том 1). Згідно бланку угоди про виплату страхового відшкодування № 0449.206.16.01 від 12 липня 2016 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Альфа Страхування» запропонувало позивачу страхове відшкодування в розмірі 13 500,00 грн. (а.с. 21, том 1). 27 жовтня 2016 року позивачем направлено на адресу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» претензію про виплату страхового відшкодування в розмірі 61 273,59 грн. (а.с. 22-23, 24, том 1). Позивач просив про стягнення страхового відшкодування у розмірі 61273,59 грн., обґрунтовуючи свої вимоги тим, що договором добровільного страхування, який було укладено між сторонами, передбачено виплату страхового відшкодування у розмірі 265 930,00 грн. На підтвердження позовних вимог позивач надав рахунок-фактуру № ЧПС-001085 від 17 травня 2016 року, складений фізичною особою-підприємцем [PERSON], відповідно до якого сукупна ціна для заміни пошкоджених деталей в автомобілі [NUMBER] складає 61 273,59 грн. (а.с. 19, том 1). Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Представник відповідача скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, відповідно до якого заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки за весь період страхування автомобіля позивачем в порушення вимог ч. 2 п. 15.16 Договору страхування автомобіль [NUMBER] не надано відповідачу для проведення огляду після здійснення ремонту. У випадку невиконання страхувальником п.15.16 частини П договору страхування, тобто ненадання транспортного засобу для огляду після відновлювального ремонту претензії з будь-яких повторних пошкоджень частин та деталей транспортного засобу не приймаються страховиком до розгляду. Тому відповідач повідомив позивача про відсутність правових підстав для здійснення страхового відшкодування по справі № 0449.206.16.01 (а.с. 46-49, том 1). На підтвердження письмових заперечень представником відповідача надано історію страхових випадків за весь період страхування автомобіля [NUMBER], а саме: за страховим актом № 4184.206.12.01.01 від 11 грудня 2012 року прийнято рішення та здійснено перерахунок страхового відшкодування в розмірі 2 523,90 грн., завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 19 листопада 2012 року, в результаті якої розбито праве бокове дзеркало автомобіля [NUMBER] (а.с.52-56); за страховим актом № 299.206.12.02.01 від 11 грудня 2012 року прийнято рішення та здійснено перерахунок страхового відшкодування в розмірі 1 466,36 грн., завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 19 листопада 2012 року, в результаті якої пошкоджено фару протитуманну передню ліву автомобіля [NUMBER] (а.с.57-61); за страховим актом № 2863.206.13.03.01 від 20 серпня 2013 року прийнято рішення та здійснено перерахунок страхового відшкодування в розмірі 4 577,43 грн., завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 30 липня 2013 року, в результаті якої пошкоджено задні праві дверці, правий поріг, обшивку переднього бампера автомобіля [NUMBER] (а.с.62-66); за страховим актом № 3252.206.13.04.01 від 04 жовтня 2013 року прийнято рішення та здійснено перерахунок страхового відшкодування в розмірі 9 009,42 грн., завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 29 серпня 2013 року, в результаті якої пошкоджено капот, кришка багажника, панель, каркас кришки лівий боковий, дверцята задні ліві, крило заднє ліве, крило переднє ліве автомобіля [NUMBER] (а.с.67-70). Згідно ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з: життям, здоров'ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Згідно із ст. 981 ЦК України договір страхування укладається в письмовій формі. Договір страхування може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката). У разі недодержання письмової форми договору страхування такий договір є нікчемним. Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Статтею 9 вказаного Закону передбачено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. За приписами ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За вимогами ч. 1 ст. 628 ЦПК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У ч. 1 ст. 25 Закону України "Про страхування" визначено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Відповідно до ст. 6 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Згідно ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку,встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно з пунктом 9.1. статті 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова компанія зобов'язана здійснити виплату страхового відшкодування в межах страхової суми. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди житло, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до пункту 34.1 статі 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку Страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Згідно до п.п. 36.1, 36.2 ст. 36 зазначеного закону Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції від 09 грудня 2015 року) страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: partial