Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-13 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що відповідно до укладеного Договору № б/н від 21 жовтня 2010 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правил користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. У звязку з зазначеним порушенням зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 31 березня 2018 року має заборгованість 13688,00 грн., яка складається з наступного: - 445,51 грн. заборгованість за кредитом; - 9214,49 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 2900,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. штраф (фіксована частина); - 628,00 грн. штраф (процентна складова). Просить суд стягнути з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 21 жовтня 2010 року у розмірі 13688,00 грн., яка складається з наступного: - 445,51 грн. заборгованість за кредитом; - 9214,49 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 2900,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. штраф (фіксована частина); - 628,00 грн. штраф (процентна складова), а також судові витрати по справі у сумі 1762,00 грн. Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Відповідач [PERSON] повідомлявся про розгляд справи у спрощеному провадженні, а також про необхідність у строк до 14 червня 2018 року надати відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують його відзив. (а.с.43). Як вбачається з матеріалів справи кореспонденція, яка направляється на адресу відповідача ним не отримується (а.с.44). У відповідності до п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач [PERSON] своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи у спрощеному порядку, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду позивача (представника позивача), відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору. Як встановлено у судовому засіданні та вбачається матеріалів справи, відповідно до укладеного Договору № б/н від 21 жовтня 2010 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правил користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. У відповідності до ч. 1 ст. 526 ЦК України «Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору…». У відповідності до ч. 1 ст. 527 ЦК України «Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту». У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України «Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У порушення зазначених норм закону та умов договору Відповідач зобовязання за вказаним Договором належним чином не виконав. У звязку з зазначеним порушенням зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 31 березня 2018 року має заборгованість 13688,00 грн., яка складається з наступного: - 445,51 грн. заборгованість за кредитом; - 9214,49 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 2900,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. штраф (фіксована частина); - 628,00 грн. штраф (процентна складова). Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Статтею 629 ЦК України чітко встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобовязання. Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання. Згідно ст. ст. 549, 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання; неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, - при порушенні Позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим Договором більш ніж на 30 днів, Позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. У порушення зазначених норм закону та умов договору Відповідач зобовязання за вказаним Договором належним чином не виконав, внаслідок чого повинен сплачувати штраф відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. штраф (фіксована частина); - 628,00 грн. штраф (процентна складова). В той\~же час,\~відповідно до\~ст.\~1\~Закону України\~«Про тимчасові\~заходи на\~період проведення\~антитерористичної операції»,\~період проведення\~антитерористичної операції\~-\~час між\~датою набрання\~чинності Указом\~Президента України\~"Про\~рішення Ради\~національної безпеки\~і оборони\~України від\~13\~квітня 2014\~року "Про\~невідкладні заходи\~щодо подолання\~терористичної загрози\~і збереження\~територіальної цілісності\~України"\~від 14\~квітня 2014\~року №\~405/2014\~та датою\~набрання чинності\~Указом Президента\~України про\~завершення Проведення\~антитерористичної операції\~або військових\~дій на\~території України.\~Територія проведення\~антитерористичної операції\~-\~територія України,\~на якій\~розташовані населені\~пункти,\~визначені у\~затвердженому Кабінетом\~Міністрів України\~переліку,\~де проводилася\~антитерористична операція,\~розпочата відповідно\~до Указу\~Президента України\~"Про\~рішення Ради\~національної безпеки\~і оборони\~України від\~13\~квітня 2014\~року "Про\~невідкладні заходи\~щодо подолання\~терористичної загрози\~і збереження\~територіальної цілісності\~України"\~від 14\~квітня 2014 року № 405/2014. За змістом ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Згідно із додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року до зазначених населених пунктів належить м. Словянськ Донецька область. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] на момент укладання договору і на даний час зареєстрований у [INFO], суд приходить до переконання, що на зазначені договірні правовідносини розповсюджується дія Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» № 1669-VІІ від 02.09.2014 року, у звязку з чим Банк повинен був не нараховувати або скасувати відповідачу нараховану пеню за період з 14 квітня 2014 року. Таким чином позовні вимоги в частині стягнення пені та комісії не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до розрахунку за договором, заборгованість з комісії та пені станом на 11 квітня 2014 року, тобто яка утворилася до 14 квітня 2014 року, складає 00,00 грн. (а.с.5-6). Що стосується вимог ПАТ КБ «Приватбанк» в частині стягнення з [PERSON] штрафів відповідно до п. п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг у сумі 500,00 грн. штраф (фіксована частина), та 628,00 грн. штраф (процентна складова), то суд приходить до переконання, що в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до Закону України від 02 вересня 2014 року № 1669-VІІ за період з 14 квітня 2014 року, банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти і такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що відповідно до [PERSON] банку станом на 21 жовтня 2010 року за користування кредитом сторони домовились про сплату [PERSON] процентів у розмірі 2,5 % на місяць, або 30% на рік. Але протягом дії кредитної картки «Універсальна» процентна ставка за користування кредитом змінювалась і становила у період: - з 20 лютого 2013 року по 31 серпня 2014 року - \~30 % річних; - з 01 вересня 2014 року по 31 березня 2015 року 34,8 % річних; - з 01 квітня 2015 року по 30 квітня 2015 року \~43,2% річних; - з 01 травня 2015 року по 11 серпня 2015 року 42 % річних; - з 19 серпня 2015 року по 31 жовтня 2015 року 0 % річних; - з 05 листопада 2015 року по 31 березня 2018 року 42 % річних. Про це свідчить розрахунок заборгованості за договором від 21 жовтня 2010 року, укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] (а.с.5-6). Згідно\~ст. 3 ЦК України\~загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановленні його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах; закріпленні можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу; поєднання створення норм, спрямованих на забезпечення реалізації цивільного права, з шануванням прав та інтересів інших осіб, моралі суспільства тощо. При цьому справедливість можна трактувати як визначення нормою права обсягу, межі здійснення і захисту цивільних прав та інтересів особи адекватно її ставленню до вимог правових норм. Добросовісність означає прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов'язків. Розумність - це зважене вирішення питань регулювання цивільних відносин з урахуванням інтересів усіх учасників, а також інтересів громади (публічного інтересу). Відповідно до частини 1056-1\~ЦК України\~у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. Судом встановлено, що збільшення Приватбанком процентної ставки за користування [PERSON] кредитними коштами відбувалось з порушенням вимог вказаного Закону. Відповідач не був письмово повідомлений банком про збільшення процентної ставки, з нею не підписувались будь які угоди щодо цього. Крім того, судом встановлено, що на час збільшення процентної ставки, що мало місце 01 квітня 2015 року, відповідач перестав сплачувати. Таким чином, збільшення процентної ставки відбулося в односторонньому порядку банком без згоди позичальника. Тому такі дії ПАТ КБ «Приватбанк» є незаконними і не можуть бути підставою для стягнення з відповідача заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом у підвищеному розмірі. Отже, відповідач має сплатити банку заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом за період з 01 вересня 2014 року по 31 березня 2018 року, однак не з розрахунку 34,80% та 43,20% річних, оскільки збільшення процентної ставки в односторонньому порядку банком без згоди позичальника є незаконною, а з розрахунку 30% річних, як це передбачено кредитним договором. Судом встановлено, що борг відповідача за кредитом складає 445,51 грн., прострочення сплати з 01 вересня 2014 року по 11 серпня 2015 року, дорівнює 345 днів, тому заборгованість за відсотками за цей період складає 127,57 грн. (445,51 грн. х 0.083% (на день) х 345 днів = 127,57 грн.), а за період з 05 листопада 2015 року по 31 березня 2018 року, дорівнює 878 днів, тому заборгованість за відсотками за цей період складає 324,66 грн. (445,51 грн. х 0.083% (на день) х 878 днів = 324,66 грн.). Оскільки відповідач перестав виконувати зобовязання за кредитним договором, суд приходить до переконання про необхідність стягнення заборгованості процентів за користування кредитом, яка відповідно до розрахунку, станом на 31 серпня 2014 року, накопичувальним підсумком складає 7,72 грн., яка розрахована виходячи із суми заборгованості за кредитом за відсотковими ставками 30 відсотків, передбачених кредитним договором та такими, що не порушують права відповідача, як споживача кредитних послуг. Отже, відповідач повинен сплатити банку заборгованість по процентам за користування кредитом, яка станом на 31 березня 2018 року складає 459,95 грн. До такого висновку суд прийшов, виходячи з того, що Відповідач перестав виконувати зобовязання за кредитним договором. З 20 лютого 2013 року до 31 серпня 2014 року процентна ставка по кредиту складала 30% річних, заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом за цей час складає 7,72 грн. З 01 вересня 2014 року по 11 серпня 2015 року та з 05 листопада по 31 березня 2018 року заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом, згідно розрахунку проведеного судом, складає 452,23 грн., тому до сплати заборгованість по відсоткам за користування кредитом дорівнює 459,95 грн. (7,72 грн. + 452,23 грн.) Таким чином\~з відповідача\~[PERSON] на користь позивача підлягає до стягнення сума заборгованості за Кредитним договором № б/н від 21 жовтня 2010 року станом на 31 березня 2018 року у розмір 905,46 грн., яка складається з наступного: - 445,51 грн. заборгованість за кредитом; - 459,95 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом. У відповідності до Висновків Верховного Суду України, викладених в постановах, ухвалених за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п.1 ч.1 ст. 355 Цивільного процесуального кодексу України, за 2 півріччя 2013 року від 01.02.2014 року « У разі встановлення в договорі різних видів цивільно-правової відповідальності за різні порушення його умов одночасне застосування таких заходів відповідальності не свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення (Постанова судових палат у цивільних та у господарських справах Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року у справі №6-116цс13)». Таким чином суд приходить до висновку, що з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» слід стягнути заборгованість за Кредитом в сумі 905,46 грн., задовольнивши частково позовні вимоги. Згідно із частиною 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Відповідно до п/п 1 пункту 1 частини 2 ст. 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» з позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, справляється судовий збір в розмірі 1,5% відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Згідно\~статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07 грудня 2017 року №2246-19,\~\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~ працездатної особи на 01 січня 2018 року складає 1762,00 грн. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 1762 грн. 00 коп. (а.с.1). Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача про стягнення заборгованості з [PERSON] у розмірі 905,46 грн. Отже процентне співвідношення задоволених вимог становить 6,61 % ((905,46 грн. задоволені вимоги) / ( 13688,00 грн. заявлені позовні вимоги )*100%). З цих задоволених вимог підлягає сплаті судовий збір у сумі 116,47 грн. (1762 грн. сплачений судовий збір * 6,61 %), який підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача і тому з відповідача слід стягнути на користь позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» витрати по сплаті ним судового збору, у розмірі 116,47 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial