Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

Позивач подала до суду вище вказаний позов до відповідача, мотивуючи тим, що з 13.11.2002 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем у справі. Від даного шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею. Сімейне життя у подружжя не склалося, так як подружжя мають різні погляди на життя та різні характери, такі обставини стали причиною виникнення в сім'ї конфліктів та непорозумінь, що призвело до неможливого подальшого спільного проживання, зберегти сім'ю не можливо, примирення не бажає та твердо вирішила розірвати шлюб. При цьому відповідач зобов'язаний приймати участь у вихованні та утриманні їх спільної дитини, однак, матеріальної допомоги на утримання доньки добровільно не надає, хоча має такий обов'язок. У зв'язку з викладеним позивач просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище "[PERSON]", стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку(доходу) щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, судові витрати за подання позову про розірвання шлюбу просила стягнути з відповідача на її користь. Позивач у судове засідання не з'явилась надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому ч.5 ст.74 ЦПК України порядку. Суд визнав за можливе розглянути справу зі згоди позивача, без участі відповідача, в порядку заочного розгляду, відповідно до ст.ст. 224-225 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 13.11.2002 року, відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого ввіділом реєстрації актів громадянського стану Нововоронцовського районного управління юстиції в Херсонській області, актовий запис № 55. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], про що в свою чергу свідчить свідоцтво про народження, видане ввіділом реєстрації актів громадянського стану Нововоронцовського районного управління юстиції в Херсонській області, актовий запис №69. Неповнолітня донька, проживає біля матері та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою виданою Нововоронцовської селищної ради Нововоронцовського району Херсонській області від 13.01.2015 року. На теперішній час шлюбні стосунки між сторонами припинено, їх поновлення не можливе, так як у подружжя існують різні погляди на життя. Одночасно, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини в добровільному порядку. Відсутність матеріальної допомоги з боку відповідача ставить позивача в тяжке матеріальне становище та не надає їй можливості належним чином забезпечувати потреби дитини, які дитині так необхідні. Спору про місце проживання неповнолітньої дитини та про поділ майна, яке набуте подружжям спільно за час перебування у шлюбі не має. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється в наслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. При цьому згідно положень ч.ч. 1-2 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлено одним із подружжя. У зв'язку з вище викладеним, враховуючи положення ст. 112 СК України та абзацу 1 пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11, суд вважає можливим задовольнити позов в частині розірвання шлюбу, так як судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та її спільної дитини з відповідачем. Відповідно до положень ст. 180 СК України батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи наведене, беручи до уваги матеріальне становище дитини, необхідність у забезпеченні її належного утримання, матеріальний стан позивача, матеріальний стан відповідача, відсутність у відповідача аліментів на інших дітей, враховуючи необхідність сплати аліментів на утримання дитини для збереження того рівня життя дитини, який би вона б мала при сумісному проживанні з обома батьками та інші обставини, що мають істотне значення, відповідно до вимог ст. 182 СК України та беручи до уваги роз'яснення пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року №3, суд вважає необхідним задовольнити позов в частині стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/4 частини від заробітку(доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня подання позову та до досягнення дитиною повноліття. Окрім цього відповідно до Закону України "Про судовий збір" оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при поданні позову про стягнення аліментів то відповідно до ст. 88 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави у розмірі 243,60 грн. Також, відповідно до Закону України "Про судовий збір" позивач при поданні позовної заяви, якщо він не звільнений від сплати судового збору, справляє судовий збір у розмірі визначеному цим Законом. Оскільки позов в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню то сплачений позивачем судовий збір у розмірі 243,60 грн., підлягає стягненню з відповідача на її користь.

Outcome: approved