Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-09 00:00:00

20 липня 2021 року до Михайлівського районного суду Запорізького області звернувся [PERSON] з позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Факторингс», третя особа: Михайлівський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про зняття арешту з майна, згідно яких просив вилучити з Державного реєстру прав відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис про обтяження у вигляді арешту на все майно [PERSON] , а саме: обтяження, реєстраційний номер обтяження: 6634005, підстава для державної реєстрації: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 43012833, виданий: 16.04.2014, видавник: Державний виконавець відділу державної виконавчої служби Михайлівського районного управління юстиції Запорізької області Рижков А.І.; вид обтяження: арешт нерухомого майна. Згідно позовної заяви, 29.05.2008 року між ПАТ «КБ «Надра» та [PERSON] було укладено договір «Автопакет» №18/2008/0938 Фап, відповідно до умов якого банк надає позичальнику у тимчасове користування кошти у сумі 134 000,00 грн. на придбання автотранспорту терміном користування до 20.05.2015 року. У зв`язку з простроченою заборгованістю за вищезазначеним кредитним договором, ПАТ КБ «Надра» звернулося до Михайлівського районного суду Запорізької області з позовною заявою про стягнення з позичальника суми боргу. 15.10.2013 року рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області було задоволено позовну заяву ПАТ «КБ «Надра» та стягнуто з [PERSON] суму заборгованості за вищевказаним кредитним договором в розмірі 202 105, 25 грн. та сплату судового збору 2 021,05 грн. 15.04.2014 року після набрання судовим рішенням чинності, виконавчий листи про стягнення суми боргу з [PERSON] було направлено до Михайлівського ВДВС у Запорізькій області для примусового виконання. 03.10.2016 року до відділу на виконання надійшов повторно виконавчий лист №816/73/2012 виданий Михайлівським районним судом Запорізької області на користь ПАТ «КБ «Надра». Після проведення державним виконавцем виконавчих дій було прийнято рішення про повернення виконавчого листа без виконання на підставі п. 2 ч. 1 ст. 3 Закон України «Про виконавче провадження» у зв`язку з тим що під час проведення виконавчих дій не було виявлено доходу та майна боржника, на які можливо було б звернути стягнення. Стягувачові надавався строк на повторне пред`явлення виконавчого документа до виконавця у строк до 22.11.2017 року, яким він станом на 17.02.2021 року не скористався, та повторно виконавчий документ на виконання не находив. Проте, виконавчою службою не було вчинено дій щодо зняття арешту з майна боржника після повернення виконавчого листа без виконання. З 2015 року в ПАТ КБ "Надра" було в зв`язку з ліквідацією банку введено тимчасову адміністрацію Фондом гарантування вкладів населення. Відповідно до Постанови Правління Національного банку України від 04.06.2015 № 356 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацією ПАТ «КБ «Надра» було прийнято рішення від 05.06.2015 року № 113 «Про початок ліквідації ПАТ «КБ «Надра». 06.09.2020 року на адресу позивача надійшло повідомлення про відступлення, відповідно до якого між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Факторінгс» було укладено договір №GL3N315356 купівлі - продажу майнових прав, за умовами якого ПАТ «КБ «Надра» передав у власність ТОВ «ФК «Факторінгс», а ТОВ «ФК «Факторингс» прийняв у власність майнові права. На підставі договору №GL3N315356 від 08.05.2020 року ПАТ КБ «Надра» відступив права вимоги за кредитним договором №18/2008/0938 від 29.05.2008 року, укладеним між ПАТ «КБ «Надра» і [PERSON] , на користь ТОВ «ФК «Факторінгс». 18.09.2020 року ухвалою Михайлівського районного суду Запорізької області було замінену сторону виконавчого провадження з ПАТ КБ «НАДРА» у виконавчому провадженні з виконання заочного рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 15.10.2013 року по цивільній справі № 816/73/2012 на його правонаступника - ТОВ «ФК «ФАКТОРІНГС». Таким чином, новим кредитором, та відповідно, особою, на користь якої наявний арешт відносно [PERSON] , є ТОВ «ФК «Фікторінгс». 20.04.2021 року зобов`язання за кредитним договором №18/2008/0938 від 29.05.2008 року були припинені у зв`язку з його повним виконанням в добровільному порядку, що підтверджується довідкою від 20.04.2021 року про прощення боргу та відсутність заборгованості за кредитним договором №18/2008/0938 від 29.05.2008 року. Звернувшись до виконавчої служби для зняття арешту з майна боржника, [PERSON] було відмовлено в зв`язку з тим, що матеріали виконавчого провадження станом на 2021 року були знищені. Оскільки станом на сьогодні матеріали виконавчих проваджень за яким було накладено арешти знищені, повторно виконавчий лист до виконання не пред`являвся, а заборгованість за кредитним договором погашена, рішення суду виконано - арешти нерухомого майна може бути знятий лише за відповідним позовом. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, позовна заява містить клопотання про розгляд справи без їх участі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, відзив не подав, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. За таких обставин, суд постановив у судовому засіданні ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, в порядку статей 280, 281 ЦПК України. Від представника третьої особи надійшла заява про розгляд справи без присутності представника ДВС. Заперечень проти позову не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.ст.13,43,81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; учасники сторін зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно положень ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч.1 ст.76, ч.ч.1,2 ст.77, ст.ст.79,80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Як вбачається з матеріалів справи, 15.10.2013 року рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області було задоволено позовну заяву ПАТ «КБ «Надра» та стягнуто з [PERSON] суму заборгованості за кредитним договором №18/2008/0938 від 29.05.2008 року в розмірі 202 105, 25 грн. та сплату судового збору 2 021,05 грн. 18.09.2020 року ухвалою Михайлівського районного суду Запорізької області було замінено сторону виконавчого провадження з ПАТ КБ «НАДРА» у виконавчому провадженні з виконання заочного рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 15.10.2013 року по цивільній справі № 816/73/2012 на його правонаступника - ТОВ «ФК «ФАКТОРІНГС». Згідно інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14.04.2021 року, накладено арешт на все нерухоме майно [PERSON] на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборон на його відчуження, серія та номер: 43012833, виданий: 16.04.2014, видавник: Державний виконавець відділу державної виконавчої служби Михайлівського районного управління юстиції Запорізької області Рижков А.І., Тип обтяження: арешт нерухомого майна, Номер запису про обтяження: 6634005, Підстава для державної реєстрації: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 43012833, виданий: 16.04.2014 р., видавник: Державний виконавець відділу державної виконавчої служби Михайлівського районного управління юстиції Запорізької області Рижков А.І., Підстава внесення запису: рішення про державну реєстрації прав та їх обтяжень, індексний номер: 15055737 від 11.08.2014 13:57:56, [PERSON] , Михайлівське районне управління юстиції, Запорізька обл. (а.с. 31). Згідно інформації, наданої Михайлівським районним відділом державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), 15.04.2014 року до відділу на виконання надходив виконавчий лист № 816/73/2012, виданий Михайлівським районним судом Запорізької області 15.10.2013 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Надра» коштів у розмірі 204126,30 грн. Постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження № 43012833. Виконавчий лист було повернуто без виконання на підставі п. 2 ч. 1 ст. 3 Закон України «Про виконавче провадження». Повторно 03.10.2016 року до відділу на виконання надходив виконавчий лист № 816/73/2012, виданий Михайлівським районним судом Запорізької області 15.10.2013 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Надра» коштів у розмірі 204126,30 грн. Постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження № 52581005. Виконавчий лист було повернуто без виконання на підставі п. 2 ч. 1 ст. 3 Закон України «Про виконавче провадження». Повторно виконавчий документ у встановлений строк не надходив, арешт не знято (а.с. 13-14). Довідкою від 27 квітня 2021 року Вих. № 04/21, виданої ТОВ ФК «Факторінгс», підтверджено відсутність заборгованості [PERSON] перед ТОВ ФК «Факторінгс» за кредитним договором №18/2008/0938 від 29.05.2008 року (а.с. 30). Відповідно до ч.1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Відповідно дост.41Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Згідно з ч. 1ст. 317 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частиною 1,ч.2ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На підставі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 5 ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам. П. 5 ч. 2 ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових правна нерухоме майно та їх обтяжень" визначає, що державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі: визначеного законодавством документа, на якому нотаріусом вчинено напис про накладення заборони щодо відчуження нерухомого майна. Відповідно до статті 40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. Однак, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного. Вирішуючи спір по суті, суд виходить із того, що ст. 129-1 Конституції України передбачено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. У постанові Пленуму ВСУ від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснено, що у мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду з прав людини. Так, рішенням від 27.11.2008 у справі «Крутько проти України» (№2), Європейський суд з прав людини зазначив, що провадження в суді та виконавче провадження є відповідно першою і другою стадіями одного провадження (див. «Скордіно проти Італії» (Scordino v. Italy) (no.1) (GC), no. 36813/97, п.197 ЄСПЛ 2006). Таким чином, виконавче провадження не має бути відокремлене від судового, і ці обидва провадження мають розглядатися як цілісний процес (див. «Джорж Естіма проти Португалії» (Estima Jorge v. Portugal), рішення від 21 квітня 1998 року, Reports of Judgments and Decisions 1998*II, п. 35, та «Сіка проти Словакії» (Sica v. Slovakia), №2132/02, пп. 24-27, 13 червня 2006 року). Застосовуючи процедуру «пілотного рішення» у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (рішення від 15.10.2009, остаточне від 15.01.2010) Європейський суд з прав людини знову констатував, що право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (див. рішення у справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (див. рішення у справі «Іммобільяре Саффі проти Італії» ( Immobiliare Saffi v. Italy), (GC), №22774/93, п. 66, ECHR 1999-V). У такому самому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачене першим реченням першого пункту статті 1 Протоколу №1 (див. рішення у справі Войтенка, п. 53). Разом з тим, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини право на виконання рішення, яке виніс суд, є невід`ємною частиною «права на суд», а ефективний захист сторони у справі, а отже, і відновлення справедливості, передбачає зобов`язання адміністративних органів виконувати рішення (пункт 41 рішення від 19.03.1997 в справі «Горнсбі проти Греції»). Виходячи зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод від 04.11.1950, права людини вважаються захищеними лише після повного виконання рішення суду. Невиконання судового рішення є порушенням права особи на суд і стаття 6 Конвенції втрачає свій сенс. Отже, виконання судового рішення це остаточна стадія цивільного судочинства у процесі реалізації захисту цивільних прав, тому невиконання судових рішень, що є остаточними, обов`язковими для виконання, є порушенням права на справедливий суд, яке захищено ст. 6 ч. 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. У пункті 28 рішення Європейського суду з прав людини від 11.12.2008 в справі «Антонюк проти України» зазначено, що відповідальність держави за виконання судових рішень щодо приватних осіб зводиться до участі державних органів у виконавчому провадженні. Згідно відповіді Михайлівського ВДВС у Запорізькій області, станом на 14.06.2021 року у відділі відсутні виконавчі провадження про стягнення з [PERSON] боргів будь - якого виду, однак зняти арешт виконавчою службою згідно вимог чинного законодавства немає правових підстав. Довідкою від 27 квітня 2021 року Вих. № 04/21, виданої ТОВ ФК «Факторінгс», підтверджено відсутність заборгованості [PERSON] перед ТОВ ФК «Факторінгс» за кредитним договором №18/2008/0938 від 29.05.2008 року. В той же час, згідно інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14.04.2021 року, є данні про накладення арешту на все нерухоме майно [PERSON] на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборон на його відчуження. Відповідно до п.6 ч.3 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку. Згідно із частинами 1 та 2 ст. 56 зазначеного Закону, арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно(кошти)боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арештна рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем підчас відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Згідно ч. 1 ст. 40 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. У зв`язку з відсутністю виконавчих проваджень відносно позивача, повним виконанням зобов`язань за кредитним договором, підлягають скасуванню усі накладені обтяження в межах виконавчого провадження, в зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved