Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-05 00:00:00

19 листопада 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру аліментів. Свої вимоги обгрунтовують тим, що перебувала у шлюбі з відповідачем по справі [PERSON] , від даного шлюбу мають дитину - [PERSON] , [INFO] , рішенням Нововолинського міського суду від 24 жовтня 2016 року шлюб між сторонами розірвано. Позивач вказує, що від часу народження дочки відповідач до неї не з`являвся, допомоги у вихованні утриманні дитини не надавав, при відсутності будь-яких перешкод з її сторони, відповідач фактично ухиляється від виховання дитини, хоча це його обов`язок. Позивач вказує, що відповідач ухиляючись від виконання своїх обов`язків, не піклується: про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя. Зазначає, що за весь час відповідач жодного разу не з`являвся не по місцю проживання дитини, не по місцю її навчання, фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. Позивач вказує, що забезпечує і виховує дочку, створила нормальні умови для її проживання, відповідач з 2015 року по 2019 рік жодного разу не відвідував дитини, не цікавився її життям, добровільно не допомагав матеріально, ігнорував повністю свої обов`язки по її вихованню і утриманню. Крім того позивач зазначила, що після розірвання шлюбу з [PERSON] вийшла заміж за [PERSON] , якого дитина називає батьком. Зазначає, що рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 25.12.2015 року вирішено стягувати щомісячно з [PERSON] в її користь на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] аліменти в розмірі 1/4 частини його щомісячного доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Однак відповідач не своєчасно сплачує аліменти встановлені рішенням суду, інших дітей відповідач не має, на час ухвалення судом в 2015 році рішення про стягнення аліментів дитині було 6 місяців, на день пред`явлення позову про збільшення розміру аліментів дитина навчається у Нововолинському дошкільному навчальному закладі №4, а тому позивач вважає, що на утримання дитини на даний час потрібно значно більше коштів. Позивач просить суд позбавити батьківських прав відповідача [PERSON] по відношенню до малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , змінити розмір аліментів, які стягуються рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 25.12.2015 року у справі №165/2297/15-ц з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частини його щомісячного доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1/4 частини його щомісячного доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на дитину щомісяця до досягнення дитиною повноліття, та стягнути з відповідача [PERSON] судові витрати по справі. До проведення судового засідання представник позивача [PERSON] - [PERSON] подав до суду письмову заяву, позовні вимоги підтримує, просить розгляд справи проводити у його відсутності, позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином через судовий виклик, про причини неявки в судове засідання не повідомив. До проведення судового засідання представник третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Виконавчий комітет Нововолинської міської ради, як орган опіки та піклування Думич І.О. подала до суду письмову заяву, просила розглядати справу у її відсутності, підтримує висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Нововолинської міської ради, затверджений рішенням виконкому від 19.03.2020 №104 "Про затвердження висновку про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] , 2015 року народження". Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З`ясувавши обставини справи, взявши до уваги висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Нововолинської міської ради, затверджений рішенням виконкому від 19.03.2020 №104 "Про затвердження висновку про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] , 2015 року народження" (а.с.46 зі звороту, 47), дослідивши матеріали справи в їх сукупності, зокрема: копії свідоцтв про шлюб (а.с.5, 11), копію паспорта та ідентифікаційного коду позивача (а.с.6), копію рішення суду про розірвання шлюбу (а.с.7), копію рішення суду про стягнення аліментів (а.с.8-9), копії листів Нововолинського ВП ГУНП у Волинській області від 26.03.2019р. №Аз-13/63/01-19 та від 22.06.2020 року №24аз/63/01-2020 (а.с.12, 61), копію довідки Нововолинського ДНЗ №4 Управління освіти Виконавчого комітету Нововолинської міської ради №11 від 12.02.2019 року (а.с.13), копії листів Служби у справах дітей Виконавчого комітету Нововолинської міської ради №10-01-15/88 від 19.02.2019 року та від 17.08.2020 року №10-02-06/406 (а.с.14, 76), копію акту обстеження умов проживання від 19.02.2019 року (а.с.15), довідку про склад сім`ї зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №734 від 18.04.2019 року (а.с.16), копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.62), суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково. Суд розглядає справу в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] являється батьком малолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про її народження (а.с.10). Згідно вимог статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2, 4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Якщо суд при розгляді справи про позбавлення батьківських прав виявить у діях батьків або одного з них ознаки кримінального правопорушення, він письмово повідомляє про це орган досудового розслідування, який в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України, розпочинає досудове розслідування. Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Відповідно до статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Пленум Верховного Суду України в п.18 постанови №3 від 30.03.07р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" звернув увагу судів на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і що у виняткових випадках суд може відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дітей з покладанням на органи опіки і піклування контролю за виконанням ним батьківських обов`язків. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ухилення батьків від виховання дитини можна розцінювати лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В судовому засіданні не знайшла підтвердження та обставина, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Так із висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Нововолинської міської ради, затверджений рішенням виконкому від 19.03.2020 №104 "Про затвердження висновку про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] , 2015 року народження" (а.с.46 зі звороту, 47) вбачається, що згідно пояснень [PERSON] , відібраних службою у справах дітей по Слобідському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради віл 06.022.2020року, за його місцем проживання, [PERSON] заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно доньки та бажає брати участь у її вихованні, однак матір дитини чинить йому перешкоди, змінюючи місце свого проживання(а.с.47). При вирішенні питання про позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав суд враховує також і висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Нововолинської міської ради, затверджений рішенням виконкому від 19.03.2020 №104 "Про затвердження висновку про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] , 2015 року народження" (а.с.46 зі звороту, 47), тому вважає, що позов є безпідставним. Суд бере до уваги і те, що відповідач не ухилявся від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітньої дитини. Разом з тим суд вважає, що ці обставини являються винятковими, в зв`язку з чим надалі відповідачу необхідно активніше виконувати всі передбачені законом батьківські обов`язки по вихованню малолітньої доньки. Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Разом з цим, згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача щодо позбавлення батьківських прав відповідача стосовно його малолітньої доньки [PERSON] необґрунтовані та не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не надано доказів, які б суд міг покласти в основу задоволення даних вимог позивача, як це передбачено статтями 75 - 79, 81 ЦПК України. Виходячи із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, при ухиленні батьків від виконання батьківських обов`язків, тому враховуючи вищевикладене та виходячи виключно з інтересів дитини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, є безпідставними, недоведеними та не підлягають до задоволення. Відповідно до ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Таким чином, враховуючи вказані норми, приймаючи до уваги збільшення потреб дитини відповідного віку у витратах на освіту та оздоровлення, приймаючи до уваги обов`язок обох батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, враховуючи розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, суд вважає за необхідне збільшити розмір аліментів, визначений рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 25.12.2015 року (а.с.8-9), що стягуються щомісячно з відповідача [PERSON] в користь позивача [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини його щомісячного доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви, а саме з 11 вересня 2015 року, до досягнення дитиною повноліття та стягувати з відповідача [PERSON] в користь позивача [PERSON] на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] аліменти в розмірі 1/4 частини його доходу щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, з індексацією відповідно до закону. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а в разі відмови в позові покладається на позивача. Позивач [PERSON] в судовому засіданні не довела суду обставин справи на які посилалась як на підставу своїх вимог щодо позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] стосовно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , тому у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати по справі понесені позивачем по сплаті судового збору за позовну вимогу немайного характеру залишаються за позивачем. Відповідно до ст.ст. 137, 141 ЦПК України, пропорційно до задоволених позовних вимог до стягнення з відповідача підлягає в користь позивача 1320,00 грн. понесених витрат на професійну правничу допомогу, що підтверджується документально (а.с.17-21). Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Outcome: partial