Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що він є власником житлового будинку по вул. Кубанська, 51 в м. Дніпропетровську, який підключений до централізованого водопостачання. Оплата спожитих послуг з водопостачання здійснюється відповідно до показників приладів обліку - лічильників, будь-якої заборгованості немає, його особовим рахунком є 771455005101. В жовтні 2013 року він отримав від якогось ТОВ "Правовий та фінансовий центр" листа, датованого 10.09.2013 року, в якому йдеться про наявність невідомого боргу в сумі 2303,35 грн. станом на 01.09.2013 року. Лист містить численні залякування на його адресу про вжиття різних заходів впливу в разі непогашення "боргу". В тому ж місяці він отримав листа від того ж ТОВ "Правовий та фінансовий центр" від 15.10.2013 року, в якому згадане підприємство начебто звертається до відділу державної виконавчої служби, не маючи при цьому жодного рішення суду. В заяві висловлені також погрози про стягнення з нього заборгованості вже в сумі 1000,46 грн., витрат на правову допомогу в сумі 5021,79 грн., вимогу до державного виконавця відкрити виконавче провадження, вжити заходів з пошуку майна позивача, накласти арешт, вжити заходи з обмеження його виїзду за межі України. Мета такої заяви - виключно моральний тиск на нього, оскільки жодного законного права у згаданого товариства на звернення до державної виконавчої служби станом на 15.10.2014 року і так само як і на сьогодні немає. КП "Дніпроводоканал" всіляко сприяє ТОВ "Правовий та фінансовий центр" у здійсненні тиску на нього, надаючи всупереч закону його персональні дані третій особі без жодного дозволу. Таким чином, йому діями відповідачів спричинена моральна шкода, яка полягає в моральних стражданнях та переживаннях, зміні звичного укладу життєдіяльності, порушенні звичайних життєвих зв"язків, підвищеного емоційного напруження в сімейних відносинах, необхідності вживати додаткових значних зусиль для захисту своїх прав. Завдання моральної шкоди посилюється також тим фактом, що жодних боргів перед КП "Дніпроводоканал" він не має, він завжди був в цьому впевнений, сплачуючи за послуги водопостачання за показаннями лічильника. Лише після отримання в жовтні 2013 року вищезгаданого листа ТОВ "Правовий та фінансовий центр" від 15.10.2013 року він дізнався про нарахування йому якогось боргу у розмірі 2303,35 грн. Позивач зазначає, що в зв"язку з отриманою інформацією він за телефоном звернувся до водоканалу за роз"ясненнями. За результатами звернення працівник водоканалу пояснила, що йому здійснюється нарахування за послуги водопостачання та каналізації. Однак, послугами централізованої каналізації він не користується і ніколи не користувався. Проект водопостачання будинку з самого початку не передбачав підключення до централізованої каналізації і такого підключення не існує і сьогодні. Водоканал з самого початку усвідомлював факт відсутності каналізації, що підтверджується листом про видачу технічних умов від 09.08.2001 року. З урахуванням дозволу водоканалу і був розроблений проект водопостачання його будинку, також погоджений водоканалом. Після цього він в листопаді 2013 року вже з письмовою заявою звернувся до водоканалу з вимогою здійснити перерахунок, припинити нарахування за послуги каналізації, припинити незаконне передання його персональних даних третій особі, зобов"язати знищити передані дані без можливості відновлення. Водоканал, розглянувши його звернення, визнав помилкове нарахування за послуги каналізації і здійснив списання таких нарахувань за останні три роки, про що повідомив в листі від 25.12.2013 року. Питання щодо списання нарахованих сум з 2001 по 01.10.2010 року передано на розгляд комісії з інвентаризації дебіторської та кредиторської заборгованості, про рішення якої він мав бути повідомлений. Однак, на день подання позову жодного повідомлення про рішення комісії не надійшло, а навпаки, в січні 2014 року він отримав нову претензію від вказаного ТОВ "Правовий та фінансовий центр" від 14.01.2014 року, де зазначено про суму "боргу" 1121,09 грн. Відповідно до інформації з попередньої претензії від 12.11.2013 року, де сума "боргу" - 1040,67 грн., можна дійти висновку, що за його особовим рахунком не тільки не списана сума боргу до 2010 року, а й всупереч раніше наданому зобов"язанню знову відбулось нарахування за послуги каналізації за один з місяців. Таким чином, беззаперечним і визнаним з боку водоканалу є факт неправомірного нарахування йому боргів за неіснуючі і ненадані послуги каналізації. Так само беззаперечним є факт спричинення моральної шкоди діями обох відповідачів неправомірними звинуваченнями в наявності боргів, залякуванням на його адресу, неправомірним використанням персональних даних без його згоди. Позивач у позові вказує на те, що водоканал не виконав передбаченого ст. 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" обов"язку розглядати у визначений законодавством термін претензії та скарги споживачів і проводити відповідні перерахунки розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання. Неправомірне передання його персональних даних і необгрунтоване його звинувачення у наявності боргів призвело до наступних порушень з боку ТОВ "Правовий та фінансовий центр" - його листи прямо погрожують порушувати гарантовані Конституцією України права позивача на свободу пересування (заборона виїзду за межі України), його права власності (арешт майна). Твердження водоканалу в листі від 25.12.2013 року про те, що його, позивача, персональні дані не передавались, не відповідають дійсності. Так, Закон України "Про захист персональних даних" відносить до таких даних інформацію, що дозволяє ідентифікувати особу. До такої інформації слід віднести адресу проживання, дані про особовий рахунок, про суму боргу, самі перелічені персональні дані неправомірно поширені водоканалом. Позивач зазначає, що він дізнався про неправомірне нарахування тільки в жовтні 2013 року з претензії ТОВ "Правовий та фінансовий центр", до цього водоканал жодних претензій не пред"являв, про наявність жодних боргів не повідомляв. Тобто, до жовтня 2013 року він не знав і не міг знати про порушення свого права, відповідно подати цей позов в межах трирічного строку позовної давності. Посилаючись на вищенаведене, позивач просить поновити строк на звернення до суду з цим позовом в частині неправомірності нарахування за послуги централізованої каналізації з 2001 по 01.10.2010 року; визнати неправомірним з 2001 року і зобов"язати Комунальне підприємство "Дніпроводоканал" Дніпропетровської міської ради припинити нарахування плати за послуги централізованої каналізації за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Кубанська, 51 за особовим рахунком № 771455005101 [PERSON]; скасувати здійснене з 2001 року нарахування Комунальним підприємством "Дніпроводоканал" Дніпропетровської міської ради плати за послуги централізованої каналізації за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Кубанська, 51 за особовим рахунком № 771455005101 [PERSON]; стягнути з Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпропетровської міської ради на його користь моральну шкоду в сумі 6000 грн., спричинену неправомірним переданням персональних даних третій особі, поширенням неправдивої інформації; стягнути з ТОВ "Правовий та фінансовий центр" на його користь моральну шкоду в сумі 14000 грн., спричинену неправомірним використанням персональних даних та претензіями про сплату боргу; зобов"язати Комунальне підприємство "Дніпроводоканал" Дніпропетровської міської ради припинити передання його персональних даних третім особам; зобов"язати Комунальне підприємство "Дніпроводоканал" Дніпропетровської міської ради спростувати інформацію про наявність його заборгованості за послуги централізованої каналізації. Позивач в судове засідання не з"явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, його представник надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій підтримав позовні вимоги позивача. Представник відповідача - Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради в судове засідання не з"явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій заперечував проти позовних вимог. Представник відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Правовий та фінансовий центр" в судове засідання не з"явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки не повідомив, тому суд вважає можливим розглянути справу у його відсутність. Дослідивши докази у цивільній справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно до ст.57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Як встановлено в судовому засіданні, позивач є власником житлового будинку по вул. Кубанська, 51 в м. Дніпропетровську, який підключений до централізованого водопостачання. Оплата спожитих послуг з водопостачання за вказаною адресою здійснюється відповідно до показників приладів обліку - лічильників, особовим рахунком позивача є № 771455005101, заборгованість по сплаті наданих послуг відсутня, що не спростовано відповідачами. В жовтні 2013 року позивач отримав від ТОВ "Правовий та фінансовий центр" листа, датованого 10.09.2013 року та адресованого йому як абоненту КП "Дніпроводоканал", в якому йшлося про наявність невідомого йому боргу перед КП "Дніпроводоканал" в сумі 2303,35 грн. станом на 01.09.2013 року. Лист містив численні залякування на адресу позивача про вжиття різних заходів впливу в разі непогашення заборгованості, як то - подання клопотання про проникнення до його житла та арешт і вилучення його майна для подальшої реалізації і погашення боргу, винесення заборони на його виїзд за межі України, стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 5021 грн. 79 коп. та збору, пов"язаного з примусовим виконанням наказу суду, що складає 10% від суми, зазначеної в судовому наказі. Також, в листі зазначалося, що з метою виконання Закону України "Про захист персональних даних" в даному листі не вказується прізвище, ім"я та по батькові позивача, а також інші особисті дані, необхідні для звернення до суду та до відділу виконавчої служби для стягнення з позивача заборгованості за водопостачання та водовідведення. Також, в жовтні 2013 року позивач отримав листа від ТОВ "Правовий та фінансовий центр" від 15.10.2013 року та копію заяви про примусове стягнення заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення, адресоване до керівника державної виконавчої служби в Амур-Нижньодніпровському районі, в яких зазначене товариство начебто звертається до вказаного відділу державної виконавчої служби з проханням відкрити виконавче провадження з примусового стягнення з нього заборгованості з водопостачання та водовідведення, не маючи при цьому жодного рішення суду. В заяві також товариство просить відділ державної виконавчої служби винести подання до суду з проханням заборонити позивачу виїзд за межі України до повного погашення заборгованості за водопостачання та водовідведення, яка складає 1000,46 грн., та витрат на правову допомогу в сумі 5021,79 грн. Крім того, зазначено, що з метою виконання Закону України "Про захист персональних даних" у даній заяві не вказуються персональні дані позивача. Крім того, позивачем був отриманий від ТОВ "Правовий та фінансовий центр" лист, датований 12.11.2013 року, в якому його повідомлялося про наявність боргу перед КП "Дніпроводоканал" за водопостачання та водовідведення в сумі 1040,67 грн. станом на 01.11.2013 року. Цей лист також містив численні попередження позивача про вжиття вищезазначених різних заходів впливу в разі непогашення ним заборгованості, стягнення з нього витрат на правову допомогу в розмірі 5021 грн. 79 коп., витрат, пов"язаних з вживанням виконавчих дій. Як у вищезазначеній заяві так і в цьому листі товариство зазначало, що з метою виконання Закону України "Про захист персональних даних" не вказується прізвище, ім"я та по батькові позивача, а також інші особисті дані, необхідні для звернення до суду та до відділу виконавчої служби для стягнення з нього заборгованості за водопостачання та водовідведення. В зв"язку з зазначеним позивач по телефону звернувся до Комунального підприємства "Дніпроводоканал" за роз"ясненням інформації, викладеної у вказаних листах. За результатами звернення працівником підприємства позивачу було надано роз"яснення про те, що йому здійснюється нарахування за послуги каналізації. Проте, встановлено, що послугами централізованої каналізації позивач за вищевказаною адресою не користується і ніколи не користувався, оскільки проект водопостачання будинку, погоджений КП "Дніпроводоканал", з самого початку не передбачав підключення мереж водопостачання будинку позивача до централізованої каналізації і такого підключення не існує і сьогодні. Вказане підтверджується листом Комунального підприємства "Дніпроводоканал" про видачу технічних умов від 09.08.2001 року, службовим листом КП "Дніпроводоканал" від 14.03.2014 року, Актом обстеження мереж водопостачання та водовідведення домоволодіння від 07.09.2013 року. 25.11.2013 року позивач з письмовою заявою звернувся до Комунального підприємства "Дніпроводоканал" з вимогою здійснити перерахунок, припинити нарахування за послуги каналізації, припинити незаконне передання його персональних даних третій особі, зобов"язати знищити передані дані без можливості відновлення. Комунальним підприємством "Дніпроводоканал" на вказане звернення позивача була надана письмова відповідь від 25.12.2013 року, в якій повідомлялося про те, що 30.08.2013 року представником КП "Дніпроводоканал" було виконано обстеження прибудинкової території за адресою вул. Кубанська, буд. 51, про що складено відповідний акт від 30.08.2013 року № 044793. За результатами обстеження було припинено помилково здійснено нарахування за послуги централізованого водовідведення (каналізації) і виконано перерахунок кількості спожитих послуг за особовим рахунком № 771455005101 з 01.10.2010 року. При цьому було зазначено, що питання щодо списання нарахованих сум заборгованості з 2001 по 01.10.2010 року було передано на розгляд комісії з інвентаризації дебіторської та кредиторської заборгованості, про рішення якої позивач мав бути повідомлений. 04.03.2014 року позивачем на адресу КП "Дніпроводоканал" було направлено заяву, в якій він просив надати йому повну розрахунок нарахувань за водопостачання та каналізацію по його особовому рахунку в період з 2001 по 28.02.2014 року, посилаючись на отримання в жовтні 2013 року листа ТОВ "Правовий та фінансовий центр" з повідомленням про наявність боргу за вказані послуги в сумі 2303,35 грн. на користь КП "Дніпроводоканала" та списання за якого заявою частини нарахованої суми після 01.10.2010 року. Проте встановлено, що на день подання позову жодного повідомлення про рішення комісії позивачу не надійшло, але в січні 2014 року він отримав нову претензію від ТОВ "Правовий та фінансовий центр" від 15.01.2014 року, де зазначено про суму боргу в розмірі 1121,09 грн. Тобто, відповідно до змісту попередньої претензії від 12.11.2013 року, де сума заборгованості вказана як 1040,67 грн., вбачається, що за особовим рахунком позивача сума боргу не списана до 2010 року, а натомість знову відбулось нарахування за послуги каналізації за один з місяців. 07.09.2013 року працівниками КП "Дніпроводоканал" за заявою позивача було складено Акт обстеження мереж водопостачання та водовідведення домоволодіння за місцем проживання позивача по вул. Кубанська, 51 в м. Дніпропетровську, в ході якого було встановлено, що домоволодіння підключено до центрального водопостачання, в ньому встановлено з 2007 року прилад обліку холодної води, абонент за цією адресою користується зливною ямою, централізоване водовідведення відсутнє. Відповідно до Службового листа КП "Дніпроводоканал" від 14.03.2014 року за зверненням позивача було виконано перерахунок з 01.10.2010 року щодо зміни ступеню благоустрою (водовідведення) згідно складеного акту обстеження і в результаті проведеного аналізу з"ясувалося, що за адресою вул. Кубанська, 51 з 01.12.2007 року нарахування за послуги централізованого водопостачання здійснювалися відповідно до показників лічильника, прийнятого до обліку і станом на 01.12.2007 року заборгованість по особистому рахунку 771455005101 була відсутня; з 01.12.2007 до 01.10.2010 року нарахування здійснювалися з урахуванням послуги централізованого водовідведення, що є необгрунтованим. В цьому листі зазначалося про необхідність виконати перерахунок кількості спожитих послуг за період 01.12.2007 по 01.10.2010 року в обсязі 401,31 куб.м. та списати заборгованість у сумі 916,38 грн. Відповідно до "Протоколу 26/6 засідання комісії по інвентаризації дебіторської та кредиторської заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення КП "Дніпроводоканал" від 28.03.2014 року, наданого суду представником КП "Дніпроводоканал" разом з письмовими запереченнями на позов, згідно наказу від 24.11.2011 року № 1328, за заявою позивача та на підставі акту обстеження про відсутність послуги водовідведення, була проведена інвентаризація дебіторської/кредиторської заборгованості по особистому рахунку № 771455005101 [PERSON] за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Кубанська, буд. 51, за період з 01.12.2007 по 01.10.2010 року, в результаті якої виявлено наступне: невідповідність ступеню благоустрою, нарахування за неіснуючу послугу централізованого водовідведення. За результатами інвентаризації комісія прийшла до висновку про необхідність списання збитків сумі 916,38 грн. Відповідно до ст. 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" виконавець послуг зобов"язаний розглядати у визначений законодавством термін претензії та скарги споживачів і проводити відповідні перерахунки розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості. Способи захисту цивільних прав та інтересів судом передбачені ст. 16 ЦК України. Отже, судом встановлено неправомірне нарахування КП "Дніпроводоканал" заборгованості позивачу за неіснуючі та ненадані послуги каналізації у вказаний ним період; продовження нарахування плати за послуги централізованої каналізації за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Кубанська, 51 за особовим рахунком № 771455005101 і на час розгляду справи, що також підтверджується виписками з особового рахунку позивача, наданими відповідачем. Відповідачем КП "Дніпроводоканал" будь-яких доказів в спростування позовних вимог позивача не надано. Таким чином, суд вважає такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги позивача про визнання неправомірним з 2001 року нарахування плати за послуги централізованої каналізації за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Кубанська, 51 за особовим рахунком № 771455005101; зобов"язання Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпропетровської міської ради припинити нарахування плати за послуги централізованої каналізації за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Кубанська, 51 за особовим рахунком № 771455005101 та скасувати здійснене з 2001 року нарахування Комунальним підприємством "Дніпроводоканал" Дніпропетровської міської ради плати за послуги централізованої каналізації за вказаною адресою за особовим рахунком позивача № 771455005101. Відповідно до ч.2, 4 ст. 32 Конституції України не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім"ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Відповідно до ст. 2 Закону України "Про захист персональних даних" персональні дані - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована. Відповідно до ч.5 ст.6 Закону України "Про захист персональних даних" обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб'єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до ст. 11 Закону України "Про захист персональних даних" підставами для обробки персональних даних є: 1) згода субєкта персональних даних на обробку його персональних даних; 2) дозвіл на обробку персональних даних, наданий володільцю персональних даних відповідно до закону виключно для здійснення його повноважень; 3) укладення та виконання правочину, стороною якого є субєкт персональних даних або який укладено на користь субєкта персональних даних чи для здійснення заходів, що передують укладенню правочину на вимогу субєкта персональних даних; 4) захист життєво важливих інтересів субєкта персональних даних; 5) необхідність виконання обовязку володільця персональних даних, який передбачений законом; 6) необхідність захисту законних інтересів володільця персональних даних або третьої особи, якій передаються персональні дані, крім випадків, коли потреби захисту основоположних прав і свобод субєкта персональних даних у звязку з обробкою його даних переважають такі інтереси. Відповідно до ст. 14 Закону України "Про захист персональних даних" поширення персональних даних передбачає дії щодо передачі відомостей про фізичну особу за згодою суб'єкта персональних даних. Поширення персональних даних без згоди суб'єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише (якщо це необхідно) в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Виконання вимог встановленого режиму захисту персональних даних забезпечує сторона, що поширює ці дані. Сторона, якій передаються персональні дані, повинна попередньо вжити заходів щодо забезпечення вимог цього Закону. Відповідно до ст. 15 цього Закону персональні дані видаляються або знищуються в порядку, встановленому відповідно до вимог закону. Персональні дані підлягають видаленню або знищенню у разі: 1) закінчення строку зберігання даних, визначеного згодою суб'єкта персональних даних на обробку цих даних або законом; 2) припинення правовідносин між суб'єктом персональних даних та володільцем чи розпорядником, якщо інше не передбачено законом; 3) видання відповідного припису Уповноваженого або визначених ним посадових осіб секретаріату Уповноваженого; 4) набрання законної сили рішенням суду щодо видалення або знищення персональних даних. Персональні дані, зібрані з порушенням вимог цього Закону, підлягають видаленню або знищенню у встановленому законодавством порядку. Відповідно до ст. 16 Закону України "Про захист персональних даних" порядок доступу до персональних даних третіх осіб визначається умовами згоди суб'єкта персональних даних, наданої володільцю персональних даних на обробку цих даних, або відповідно до вимог закону. Порядок доступу третіх осіб до персональних даних, які знаходяться у володінні розпорядника публічної інформації, визначається\~Законом України "Про доступ до публічної інформації",\~крім даних, які отримує Міністерство фінансів України від інших органів під час здійснення повноважень з контролю за дотриманням бюджетного законодавства в частині моніторингу пенсій, допомог, пільг, субсидій, інших соціальних виплат. Судом встановлено, що КП "Дніпроводоканал" передало персональні дані позивача третій особі, а саме - Товариству з обмеженою відповідальністю "Правовий та фінансовий центр", що підтверджується листами даного товариства від 10.09.2013 року, 12.11.2013 року, 15.01.2014 року, заявою про примусове стягнення заборгованості від 15.10.2013 року, із змісту яких вбачається про те, що даному товариству відомі прізвище, ім"я, по батькові позивача та його інші особисті анкетні дані. Разом з цим, встановлено, що персональні дані позивача були передані володільцем персональних даних - Комунальним підприємством "Дніпроводоканал" вищевказаному товариству без згоди позивача як субєкта персональних даних на надання ним дозволу на обробку його персональних даних, що не відповідає положенням ст.6, 14 Закону України "Про захист персональних даних". Будь-яких належних та допустимих доказів в спростування зазначеного КП "Дніпроводоканал" суду не надано, як не надано доказів того, що поширення персональних даних позивача вказаному товариству було здійснено правомірно та у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини, на що не потрібна його згода. Надана КП "Дніпроводоканал" в обгрунтування своїх заперечень проти позову суду копія Договору № 352 про надання послуг від 01.06.2013 року не спростовує доводів та вимог позивача, оскільки цей договір, предметом якого є надання виконавцем послуг на зменшення та (або) погашення заборгованості боржників перед замовником - водоканалом, укладено КП "Дніпроводоканал" з ТОВ "КК "Служба стягнення заборгованості" і тому він не може бути належним доказом у справі. Зважаючи на викладене, суд вважає такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги позивача про зобов"язання Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпропетровської міської ради припинити передання його персональних даних третім особам. Разом з цим, не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача про зобов"язання Комунального підприємство "Дніпроводоканал" Дніпропетровської міської ради спростувати інформацію про наявність його заборгованості за послуги централізованої каналізації з огляду на наступне. У відповідності до ст.ст. 269, 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, недоторканість ділової репутації, що відносяться до особистих немайнових прав, які згідно з ст. 275 ЦК України підлягають захисту способом, адекватним порушенню, з тим, що б такий спосіб правового захисту був ефективним. Серед іншого, за ст. 277 ЦК України таким способом захисту є спростування поширеної про особу недостовірної негативної інформації. Згідно з положеннями ст.ст. 94, 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім»ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування такої інформації. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Відповідно до роз»яснення, викладеного в п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 року № 1 під поширенням інформації слід розуміти, зокрема, викладення її в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам, а також в іншій формі хоча б одній особі. У позові позивач просить зобов"язати Комунальне підприємство "Дніпроводоканал" Дніпропетровської міської ради спростувати інформацію про наявність його заборгованості за послуги централізованої каналізації. Разом з цим, позивач у позові не вказує у який саме спосіб повинно відбутися спростування недостовірної інформації зазначеним відповідачем. Зважаючи на те, що суд розглядає справу у межах заявлених позовних вимог, дані позовні вимоги задоволенню не підлягають. Також, суд вважає такими, що не підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідачів моральної шкоди, зважаючи на наступне. У позові позивач просить стягнути з Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпропетровської міської ради на його користь моральну шкоду в сумі 6000 грн., спричинену неправомірним переданням персональних даних третій особі, поширенням неправдивої інформації; стягнути з ТОВ "Правовий та фінансовий центр" на його користь моральну шкоду в сумі 14000 грн., спричинену неправомірним використанням персональних даних та претензіями про сплату боргу. У відповідності до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно з ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до положень чинного законодавства, що знайшли узагальнене відображення у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 „Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди при вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди суд повинен зокрема зясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору, а отже ці обставини підлягають доведенню позивачем. Позивачем не надано суду будь-яких доказів заподіяння йому кожним з відповідачем моральної шкоди, підтвердження факту заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, хоча відповідно до вищенаведених положень законодавства ці обставини підлягають доведенню позивачем. З огляду на викладене, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідачів моральної шкоди задоволенню не підлягають. Встановлено, що позивач дізнався про неправомірне нарахування тільки в жовтні 2013 року з листів ТОВ "Правовий та фінансовий центр", до цього жодних претензій щодо наявності будь-якої заборгованості по оплаті наданих послуг КП "Дніпроводоканал" не пред"являв, після чого звернувся до суду з позовом 14.03.2014 року. Тобто, до жовтня 2013 року він не знав і не міг знати про порушення свого права та звернутися до суду за його захистом. Посилаючись на зазначене, позивач у позові просить поновити строк на звернення до суду з цим позовом в частині неправомірності нарахування за послуги централізованої каналізації з 2001 по 01.10.2010 року. Зважаючи на вказані встановлені обставини, які не спростовані відповідачами, суд вважає можливим поновити позивачу строк на звернення до суду із вказаними позовними вимогами, пропущений з поважних причин, що відповідає положенням ст.ст.71, 80 ЦК України в редакції 1963 року та ст.ст.257, 261, 267 ЦК України в редакції 2004 року. Частково задовольняючи позовні вимоги позивача, суд відповідно до ст. 88 ЦПК України, пропорційно до задоволених позовних вимог, вважає за необхідне стягнути з відповідача КП "Дніпроводоканал" на користь позивача понесені витрати по справі - сплачений судовий збір у сумі 443 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial