Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів на утримання малолітніх дітей. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, пояснивши що 17.09.2005 сторони уклали між собою шлюб. Від даного шлюбу вони мають дітей: синів - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26.02.2013 р. шлюб між сторонами розірвано та стягнуто з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 750,00 грн. на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. На даний час діти через свій стан здоров'я потребують значного грошового забезпечення. Крім того, вони відвідують секцію Таекван-До, за який необхідно кожного місяця сплачувати кошти, а також для тренувань необхідно придбавати спеціалізований одяг. Оскільки позивач не може повністю забезпечити та задовольнити потреби неповнолітніх дітей одягом, продуктами харчування, ліками, засобами гігієни, не має змоги оплатити їхнє лікування, відвідування необхідних гуртків та інше, а матеріальне становище відповідача з часу призначення аліментів покращився, ним придбано два транспортних засоби, просить збільшити розмір аліментів, який було встановлено рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 04.02.2008 р. з 750,00 грн. щомісяця до 2000,00 грн. на кожну дитини щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав частково, пояснивши, що він згоден на збільшення аліментів, але не більше 1/3 частини заробітку на двох дітей. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як передбачає ч.1, ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частина 2 цієї ж статті наголошує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ч.1-2, ст.8 Закону України „Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У відповідності до ч.1, ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частина 1 ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно роз'яснень, які містяться у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів, або погіршенням матеріального становища отримувача аліментів, останній може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Позивач обґрунтовує свою вимогу про збільшення розміру стягуваних аліментів, тим що сума стягуваних аліментів на даний час є недостатньою для матеріального утримання дітей, що тягне погіршення її матеріального стану. Згідно правової позиції, яка викладена у справі №143цс13 від 05.02.2014 року, судова палата у цивільних справах Верховного Суду України постановила, що при розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", ст. 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", ст.184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі"). Суд вважає, що на даний час розмір раніше стягнутих аліментів є недостатнім, оскільки в силу свого віку діти, потребує більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту, оздоровлення та інше, що тягне і відповідну зміну матеріального становища матері. Крім того, з часу присудження аліментів істотно зріс і прожитковий мінімум для дитини відповідного віку: на час присудження аліментів діти належали до категорії дітей віком до 6-ти років, прожитковий мінімум на дитину цього віку на місяць становив 972 грн., на час ухвалення даного судового рішення дитина належить до категорії дітей віком від 6-ти до 18-ти років, прожитковий мінімум на дитину цього віку на місяць становить 1944 грн. Матеріальне становище позивача також погіршилося у зв'язку з станом здоров'я дітей, інфляційними процесами у державі, подорожчанням продуктів харчування та товарів загального вжитку, що є загальновідомим фактом. В той же час, суд враховує той факт, що відповідач, не є особою похилого віку, працездатний, а отже спроможний сплачувати аліменти на дитину щомісячно, у більшому розмірі ніж визначено попереднім рішенням суду, оскільки належне утримання дітей покладено на обох батьків. При цьому, інтереси дітей при визначенні розміру аліментів є більш важливими за інші обставини, тому що виплата аліментів призначена саме для дітей, а не для матері. За правилами ч.3, ст.12 та ч.1, ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналізуючи описані вище докази, зібрані у судовому засіданні, а також диспозицію ст.192 СК України, з урахування, що прожитковий мінімум на одну дитину з дня винесення судового рішення Дарницьким районним судом м. Києва від 26.02.2013 року і на день винесення даного рішення збільшився, а також з урахування матеріального стану відповідача та матеріального стану позивача і її витрат на дітей, суд вважає необхідним збільшити розмір призначених аліментів на утримання дітей: синів - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] з 750 грн. щомісяця до 2000 грн. на кожну дитину щомісяця, який забезпечить необхідний рівень для підтримання їх стану здоров'я, а також фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, тим самим задовольнивши позовні вимогу у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної частини вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволено з відповідача на користь держави, відповідно до п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», необхідно стягнути судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved