Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на земельні частки (паї), зазначивши, що [PERSON] являлася власником земельної частки (паю), розміром 1,60 га в умовних кадастрових гектарах в адміністративних межах Мельниківської сільської ради Чигиринського району, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ЧР 0135925. 19 вересня 1998 року [PERSON] померла. На день смерті [PERSON] з нею проживав її чоловік [PERSON], який фактично прийняв спадщину після смерті своєї дружини, шляхом вступу у володіння та користування спадковим майном. 02 червня 2004 року [PERSON] помер, не оформив належним чином свої спадкові права після померлої 19.09.1998 року [PERSON], тому потрібно встановити факт прийняття спадщини померлого з [PERSON] [PERSON] являвся власником земельної частки (паю), розміром 1,60 га в умовних кадастрових гектарах в адміністративних межах Мельниківської сільської ради Чигиринського району, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ЧР 0135928. Позивач, після смерті [PERSON], фактично прийняла спадщину, шляхом вступу у володіння та користування спадковим майном. Але для можливості оформити свої спадкові права їй потрібно встановити факт прийняття спадщини після померлого. Позивач, будучи спадкоємицею майна померлого [PERSON] відповідно до закону, як його дочка, звернулась до нотаріальної контори для видачі їй свідоцтва про право на спадщину, але нотаріус відмовив їй в оформленні спадкового майна в зв"язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно і рекомендував звернутися до суду. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити та визнати за позивачем право власності на земельну частку (пай) розміром 1,60 га в умовних кадастрових гектарах в адмінмежах Мельниківської сільської ради Чигиринського району Черкаської області, що залишилося після смерті батька позивача [PERSON], який помер 02 червня 2004 року, яке належало померлому особисто, та на земельну частку (пай) розміром 1,60 га в умовних кадастрових гектарах в адмінмежах Мельниківської сільської ради Чигиринського району Черкаської області, що залишилося після смерті матері позивача [PERSON], яка померла 19 вересня 1998 року, спадкоємцем якої був її чоловік [PERSON], який фактично прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав. Позивач є єдиною спадкоємицею майна померлого згідно закону. Однак, в зв"язку із відсутністю на спадкове майно правовстановлюючих документів нотаріус відмовив їй в оформленні спадкових прав на нього та рекомендував звернутися до суду, тому, просить суд встановити факт прийняття спадщини та визнати за позивачем право власності на вказані земельні частки (паї). Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, надіславши листа від 06.12.2016 року № 1310/02-2 в якому просить розглянути справу без представника Мельниківської сільської ради Чигиринського району та про визнання позову в повному обсязі. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що на день смерті [PERSON] з нею проживав її чоловік [PERSON], який користувався її майном та вів з [PERSON] спільне господарство. [PERSON] провів поховання своєї дружини та протягом шести місяців користувався її майном. Також підтвердили факт того, що позивач проживала з батьком, доглядала його на момент смерті, оскільки померлий тяжко хворів, та протягом шести місяців підтримувала господарство [PERSON] у належному стані та користувалася речами померлого. Суд, вислухавши представника позивача, свідків, задовольнивши заяву відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 19 вересня 1998 року, відповідно до копії повторного свідоцтва про смерть серії 1-СР № 271005 від 18.03.2016 року, померла [PERSON], після смерті якої на території Мельниківської сільської ради Чигиринського району відкрилася спадщина. [PERSON] являлася власником земельної частки (паю) розміром 1,60 га в умовних кадастрових гектарах в адмінмежах Мельниківської сільської ради Чигиринського району Черкаської області, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧР 0135925, який зареєстровано 19.02.1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 184, що підтверджується довідкою відділу Держгеокадастру у Чигиринському районі від 09.12.2016 року № 29-28-0.3-1227/15-16. Судом також встановлено факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON], і це крім показів свідків підтверджується також довідкою виконавчого комітету Мельниківської сільської ради Чигиринського району від 29.08.2016 року № 1010/02-22. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] фактично прийняв спадщину після померлої дружини, вступивши в управління спадковим майном та користуючись її майном. Так, з огляду на те, що спадщина після смерті [PERSON] відкрилася та була прийнята до 01 січня 2004 року, то правовідносини, що виникли, регулюються нормами Цивільного кодексу Української РСР 1963 року. За змістом ст.6 ЦК УРСР кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права. За загальними положеннями про спадкування за ЦК УРСР 1963 року, зокрема згідно зст.524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця (ст.525 ЦК УРСР). Відповідно до ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст.549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. Європейський суд з прав людини в своїх рішенням вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року, "Новоселецький проти України" від 11 березня 2003 року, "Федоренко проти України" від 1 червня 2006 року). Як встановлено судом та вбачається з копії свідоцтва про смерть серії 1-СР № 247091 від 03.06.2004 року, [PERSON] помер 02 червня 2004 року. Після його смерті на території Мельниківської сільської ради Чигиринського району відкрилася спадщина. [PERSON] являвся власником земельної частки (паю) розміром 1,60 га в умовних кадастрових гектарах в адмінмежах Мельниківської сільської ради Чигиринського району Черкаської області, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧР 0135928, який зареєстровано 19.02.1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 185, що підтверджується довідкою відділу Держгеокадастру у Чигиринському районі від 09.12.2016 року № 29-28-0.3-1227/15-16. Спадкоємцем майна [PERSON] є позивач, як його дочка, що вбачається з копії свідоцтва про народження серії ГД № 456870 від 23.11.1956 року та копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00016303954 від 10.02.2016 року. Судом також встановлено факт прийняття спадщини позивачем після смерті [PERSON], що підтверджується показами свідків. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] фактично прийняла спадщину після померлого батька, вступивши в управління спадковим майном та користуючись його майном. Згідно даних Чигиринської державної нотаріальної контори від 06.12.2016 року № 1029/01-16 та № 1030/01-16 спадкоємці із заявами про прийняття спадщини за законом чи за заповітом чи про відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON] та [PERSON], не зверталися, спадкові справи не заводились, де постановою про нотаріальну відмову від 27.09.2016 року № 824/02-31 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельні частки (паї) в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на них. Відповідно до ст. ст. 1217, 1222 ЦК України, спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що оскільки інших спадкоємців, які б прийняли спадщину після померлих [PERSON] та [PERSON] не має, тому суд вважає можливим позов задовольнити, встановивши факт прийняття спадщини [PERSON] після померлої [PERSON], факт прийняття спадщини позивачем після померлого [PERSON] та визнати за нею право власності на земельні частки (паї) в порядку спадкування за законом.

Outcome: approved