Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

03.10.2014 року позивачка [PERSON] звернулася до Коломийського міськрайонного суду з названим позовом. В обгрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] належав на праві власності колгоспному двору, головою якого була її мати [PERSON], яка на час ліквідації колгоспних дворів проживала у спірному будинку. [INFO] мати позивачки померла. Після її смерті відкрилась спадщина за заповітом, яку прийняла позивачка, вступивши в управління вказаним спадковим майном, та, звернувшись із відповідною заявою до державного нотаріуса. Однак, остання відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спадкове будинковолодіння, що підтверджує право власності померлої [PERSON] на нього. Інших спадкоємців за законом та осіб, які мають право на обов'язкову частку, немає. Тому позивачка, посилаючись на ст. ст. 346, 392 ЦК України, просить визнати за нею право власності на вказане спадкове майно. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала з підстав, викладених в позовній заяві, та просить позов задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала, вказала що не претендує на частку в колишньому колгоспному дворі та не заперечує щодо визнання права власності на спадкове майно за позивачкою. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, і, оцінюючи досліджені докази в сукупності, вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до положень ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання відповідачкою позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судом також встановлено, що згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого [INFO] Нижньовербізькою сільською радою Коломийського району Івано-Франківської області, [PERSON] померла [INFO], актовий запис № 29 (а.с.28). Згідно з довідкою №790/02-26, виданою Нижньовербізькою сільською радою Коломийського району 01.10.2014 року, померлій [PERSON] належав житловий будинок з господарськими спорудами в [ADDRESS]. Дане господарство станом на 01.07.1990 року належало до колгоспного двору. Станом на 01.07.1990 року в господарстві проживали [PERSON]- голова двору, а також сторони. На час смерті [PERSON] в зазначеному будинку були зареєстровані дочка померлої - [PERSON] (позивачка), онука - [PERSON] (відповідачка) та правнук - [PERSON] Заповіт від імені померлої [PERSON], посвідчений 16.12.1998 року виконкомом Нижньовербізької сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області, за реєстровим №17, частково змінений заповітом, посвідченим 29.12.2009 року цим же виконкомом за реєстровим №156. Останній заповіт не змінювався і не скасовувався (а.с.27). Згідно з вказаним заповітом, посвідченим 29.12.2009 року, [PERSON] заповіла житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], своїй дочці [PERSON] (а.с.31). Відповідно до свідоцтва про народження позивачка є дочкою спадкодавця [PERSON] (а.с.33). Судом встановлено, що згідно з архівними даними станом на 31.12.2012 року приватної власності на будинок за [ADDRESS] в ОКП №Коломийське МБТІ" не зареєстровано (а.с.6). Відповідно до рішення Нижньовербізької сільської ради Коломийського району №57 від 09.09.2014 року спірному житловому будинку присвоєно номер «10А» ( а.с. 7). Згідно з копією технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виданого ОКП "Коломийське МБТІ" 19.09.2014 року, вбачається, що інвентаризаційна вартість будинку, господарських будівель і споруд в [ADDRESS] становить 32 135 грн. Рік побудови будинку -1923. Спірне майно складається з житлового будинку загальною площею 41,5 кв.м., житловою площею 18,8 кв.м., та господарських будівель і споруд: навісу - літера "Б", літньої кухні - літера "В", вбиральні - літера "Д", огорожі "№2" (а.с.24-26). Із відповіді державного нотаріуса Першої Коломийської районної державної нотаріальної контори від 01.10.2014 року вбачається, що позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв'язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності померлої [PERSON] на спірне нерухоме спадкове майно (а.с.38). Згідно з п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, судом встановлено, що в зв'язку з наведеними обставинами позивачка як єдина спадкоємиця за заповітом після смерті своєї матері не взмозі оформити свої права на вказані житловий будинок та господарські будівлі і споруди. Тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі наведеного, ст.ст. 392,1233, 1268 ЦК України та,

Outcome: approved