Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-09 00:00:00

21 вересня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення коштів з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", посилаючись на те, що ним (позивачем) укладено з ПАТ КБ "Приватбанк" (відповідачем) договір банківського вкладу № SАМDNWFD0070059764000 "Стандарт" від 16.01.2014р., сума вкладу за яким становить 38 400,00 доларів США строком до 16 січня 2015 року зі сплатою 10% річних. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у 2015 році він вже звертався до суду з позовом до ПАТ КБ "Приватбанк" про стягнення коштів за названим договором. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2015 року у справі №22-ц/774/6447/15 (залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 лютого 2016 року) його позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з ПАТ КБ "Приватбанк" на його користь суму банківського вкладу в розмірі 38 400 доларів США та 3% річних від суми вкладу за 90 днів за період з 17.01.2015 по 16.04.2015 в розмірі 284,05 доларів США, а всього 38 684,05 доларів США. У зв'язку з невиконанням відповідачем рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області та своїх зобов'язань за договором банківського вкладу позивач просить суд стягнути з відповідача 10% річних за названим договором у розмірі 7236,86 доларів США; 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання з повернення вкладу у розмірі 57637,52грн., що еквівалентно 1744,43 доларам США; пеню за прострочення повернення вкладу на підставі частини п'ятої статті 10 Закону України "Про захист прав споживачів" у розмірі 11 026 829,82 грн., що еквівалентно 420 480 доларам США. Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву від 04.11.2017 (одержано судом 13.11.2017, а.с.65), в якій просив суд розглянути справу без його присутності та без присутності його представника, позовні вимоги підтримав повністю. Відповідач у відзиві заперечував проти позову у повному обсязі, посилаючись на необґрунтованість та незаконність заявлених вимог, зокрема, зазначив про припинення 16.01.2015р. договірних зобов'язань щодо сплати банком 10% річних та необхідність застосування з цієї дати відсоткової ставки по вкладам "На вимогу", що встановлена наказом від 05.01.2004р., затвердженим головою Правління банку; просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. У додаткових поясненнях, що надійшли до суду (а.с.103), відповідач зазначив про зміну найменування банка на Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк", який є правонаступником всіх прав та обов'язків Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", а також навів розрахунки та обґрунтування щодо стягнення з відповідача пені відповідно до частини п'ятої статті 10 Закону України "Про захист прав споживачів". Крім того, відповідачем 14.09.2018р. подано до суду по даній справі власний письмовий розрахунок відсотків, 3% річних, пені за частиною п'ятою статті 10 Закону України "Про захист прав споживачів". В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечила, просила відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, врахувавши при цьому поданий нею письмовий розрахунок відсотків, 3% річних, пені (одержано судом 14.09.2018). Ухвалою суду від 21 вересня 2017 року було відкрито провадження у даній справі. Підготовче засідання у справі проведено 6 березня 2018 року, за результатами якого ухвалою суду від 6 березня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 10 годину 30 хвилин 15 квітня 2018 року. Судове засідання у справі проводилось 12 вересня 2018 року та 10 жовтня 2018 року. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до такого. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2015 року у справі №22-ц/774/6447/15 (залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 лютого 2016 року) за позовом [PERSON] до ПАТ КБ "Приватбанк" стягнуто з Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" на користь [PERSON] суму банківського вкладу в розмірі 38 400,00 доларів США та 3% річних від суми вкладу за 90 днів за період з 17.01.2015 по 16.04.2015 в розмірі 284,05 доларів США, а всього 38 684,05 доларів США. Зазначеним рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області встановлено, що 16.01.2014р. між сторонами (позивачем та відповідачем у даній справі) укладено договір про оформлення депозитного вкладу в розмірі 38 400,00 доларів США строком по 16.01.2015р. включно зі сплатою відсотків щомісячно в розмірі 10% річних; договір укладено шляхом подання позивачем до банку заяви № SАМDNWFD0070059764000, вклад "Стандарт", в якій зазначені всі істотні умови банківського вкладу, які погоджені з банком шляхом підписання цієї заяви уповноваженими представниками банку; згідно квитанції від 16.01.2014р. позивачем сплачені банку грошові кошти в розмірі 38 400,00 доларів США на відкриття зазначеного депозиту. Згідно з частиною четвертою статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як зазначено позивачем у позовній заяві та не спростовано відповідачем, рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області за станом на сьогодні не виконано, банком не повернуто позивачу суму банківського вкладу в розмірі 38 400,00 доларів США. Щодо позовних вимог про стягнення відсотків суд приходить до наступного. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з частиною першою 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. За положеннями статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Згідно з частиною першою статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Відповідно до частини п'ятої статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Закінчення строку дії договору банківського вкладу в разі невиконання зобов'язань не припиняє зобов'язальних правовідносин, а трансформує їх в охоронні. При цьому згідно із частиною другою статті 1070 ЦК України проценти за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, - у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу. Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду України від 27 квітня 2016 року (№ 6-302цс16), від 11 травня 2016 року (№ 6-338цс16). Укладений сторонами 16.01.2014р. договір банківського вкладу передбачає строк оформлення вкладу по 16.01.2015р. включно зі сплатою відсотків в розмірі 10% річних щомісячно, однак не містить визначеного розміру процентної ставки за користування грошовим вкладом у разі неповного виконання зобов'язань за договором після закінчення терміну його дії. Відповідно до наказу №07 від 05.01.2004р. за підписом голови Правління Банку, була встановлена відсоткова ставка по вкладам "На вимогу" в розмірі 1% річних (а.с. 81). Відповідно до витягу з протоколу Комітету управління активами і пасивами Банку від 25.04.2017р. з 04.05.2017р. було змінено відсоткові ставки по депозитах фізичних осіб в національній та іноземній валюті - рахунок "До запитання" - у розмірі 0,01% річних. Тому відсотки по вкладу за період, за який просив стягнути позивач, а саме з 20.10.2015р. (день ухвалення рішення Апеляційним судом Дніпропетровської області) по 17.09.2017р. (день складення позову), судом розраховуються за відсотковою ставкою по вкладам "До запитання". У зв'язку з наведеним судом приймається до уваги розрахунок відсотків, наданий відповідачем, у якому застосовано відповідні відсоткові ставки по вкладам "До запитання", та який не спростовано у встановленому порядку позивачем. Відтак, по банківському вкладу (депозиту) "Стандарт" № SАМDNWFD0070059764000 від 16.01.2014р., сума вкладу за яким становить 38 400,00 доларів США, відсотки становлять: за 564 дні (з 20.10.2015р. по 03.05.2017р.) за відсотковою ставкою 1% - 593,35 доларів США (38400 х 1% : 365 днів х 564 дні), за 134 дні (з 04.05.2017р. по 17.09.2017р.) за відсотковою ставкою 0,01% - 1,40 доларів США (38400 х 0,01% : 365 днів х 134 дні), а всього відсотків - 594,75 доларів США. Щодо позовних вимог про стягнення 3% річних. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки правовідносини, які склались між сторонами на підставі договору банківського вкладу, є грошовим зобов'язанням, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності. Ураховуючи, що відповідачем не було виконано грошове зобов'язання щодо повернення суми банківського вкладу в розмірі 38 400,00 доларів США, позивач має право на стягнення 3% річних від простроченої суми. За статтею 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. З огляду на правову природу 3% річних, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України як особливої міри відповідальності боржника за порушення грошового зобов'язання, їх сума повинна бути визначена до стягнення виключно в національній валюті України - гривні. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року (№ 759/332/15-ц). Беручи до уваги положення частини другої статті 533 ЦК України (якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу), суд при визначенні розміру 3% річних, що підлягають стягненню з відповідача застосовує офіційний курс Національного банку України (долара США до гривні) за станом на день ухвалення судового рішення. Отже, 3% річних від простроченої суми зобов'язання за період з 20.10.2015р. по 17.09.2017р. (період, за який позивач просив стягнути 3% річних) складає 2203 долари США (38400 х 3% : 365 днів х 698 днів), що за офіційним курсом Національного банку України на 10 жовтня 2018 року (1 долар США = 28,08 грн.) складає 61 860,24 грн. (2203 х 28,08). Щодо позовних вимог про стягнення пені. Позивач просить стягнути пеню за прострочення повернення вкладу на підставі частини п'ятої статті 10 Закону України "Про захист прав споживачів" в сумі 11 026 829,82 грн., що еквівалентно 420 480 доларам США. Відповідно до частини п'ятої статті 10 Закону України "Про захист прав споживачів" у разі, коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі 3% вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі 3% загальної вартості замовлення. При цьому стаття 1 названого Закону визначає: споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника (пункт 22); продукція - це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (пункт 19); послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (пункт 17); виконавець - це суб'єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (пункт 3). Відповідно до пункту 5 частини першої статті 1 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. За статтею 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Аналіз наведених норм свідчить, що вкладник за договором банківського вкладу (депозиту) є споживачем фінансових послуг, а банк їх виконавцем та несе відповідальність за неналежне надання цих послуг, передбачену частиною п'ятою статті 10 Закону України "Про захист прав споживачів", а саме сплату пені у розмірі 3 % вартості послуги за кожний день прострочення. За змістом наведеної частини п'ятої статті 10 Закону України "Про захист прав споживачів" та частини першої статті 1061 ЦК України, якою передбачено виплату банком вкладнику процентів на суму вкладу в розмірі, встановленому договором, вартість послуги за договором банківського вкладу - це розмір процентів, які банк має сплатити за користування коштами вкладника. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року (№ 759/13827/15). Укладений сторонами 16.01.2014р. договір банківського вкладу передбачає сплату відсотків в розмірі 10% річних щомісячно протягом строку вкладу по 16.01.2015р. включно та не визначає розмір відсотків за користування грошовим вкладом після закінчення цього строку. Як вбачається з рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області (а.с.14), позивач звертався до суду з позовними вимогами про стягнення з відповідача процентів за прострочений строк до дня фактичного повернення вкладу, проте у задоволенні позову в цій частині йому було відмовлено через недостатність доказів щодо неотримання від банку процентів по вкладу. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення пені є безпідставними та задоволенню не підлягають. При таких обставинах позов підлягає задоволенню частково. Як зазначено відповідачем у додаткових поясненнях (а.с.103), згідно з рішенням Єдиного акціонера банку від 21.05.2018р. № 519 було змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та, відповідно, змінено найменування банку на Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк", який є правонаступником всіх прав та обов'язків Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк". Зазначене підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, у якому міститься запис про юридичну особу з ідентифікаційним кодом 14360570, організаційно-правовою формою - приватне акціонерне товариство, назвою - Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" та місцезнаходженням - 01001 м. Київ, вул. Грушевського, буд.1Д. Відповідно до статті 141 ЦПК України та статей 4, 6 Закону України "Про судовий збір" з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 1% від розміру задоволених позовних вимог, що становить 785,60 грн. (1% х (594,75 дол.США х 28,08 грн. + 61 860,24 грн.)), який не сплачений позивачем при подачі позову до суду.

Outcome: partial