Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-18 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в посвідченні прав на земельну ділянку шляхом визнання відмови [PERSON] від підписання та погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у її власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення по [ADDRESS] Острозького району (акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання) безпідставною та визнання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки їй у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення по [ADDRESS] Острозького району Рівненської області погодженим без підпису відповідача. Зазначила, що рішенням Могилянівської сільської ради № 366 від 30.04.2014 року їй надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,01 га в [ADDRESS]. Вказуючи на те, що спеціалізованою організацією проводились роботи по виготовленню проекту землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки їй у власність, який включає акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання, який відповідач, який є суміжним землекористувачем, безпідставно відмовляється підписувати, просить визнати таку відмову безпідставною та визнати проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погодженим без підпису відповідача. Відповідач [PERSON] позов не визнав, посилаючись на те, що земельна ділянка, яка виділена [PERSON], раніше належала йому, а проект землеустрою щодо відведення зазначеної земельної ділянки у власність [PERSON] містить план зазначеної земельної ділянки, який не відповідає рішенню депутатів Могилянівської сільської ради щодо ширини земельної ділянки. Зазначив, що вказане рішення прийняте для узаконення незаконного будівництва чоловіком [PERSON] - [PERSON] на території його земельної ділянки теплиці, яку він звів на межі своєї земельної ділянки та земельної ділянки, яка перебувала в користуванні відповідача. Третя особа без самостійних вимог на предмет спору Могилянівська сільська рада Острозького району позов підтримала, зазначаючи про те, що рішення про виділення позивачці земельної ділянки площею 0,01 га в с. Черняхів Острозького району було прийнято для вирішення конфліктної ситуації між позивачем та відповідачем. Третя особа без самостійних вимог на предмет спору управління Держземагентства в Острозькому районі позов підтримало. В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали та пояснили, що рішенням Могилянівської сільської ради № 366 від 30.04.2014 року позивачці надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,01 га в [ADDRESS], а рішенням № 365 від 30.04.2014 року відповідачу надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,18 га в с. Черняхів Острозького району і зазначені земельні ділянки є суміжними. Зазначили, що позивачці надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки шириною 1 м. та довжиною 100 м. і зазначена земельна ділянка по довжині межує з земельною ділянкою чоловіка позивачки, який на належній йому земельній ділянці звів теплицю на межі земельних ділянок. Вказуючи на те, що земельна ділянка загальною площею 0,19 га, яка рішеннями Могилянівської сільської ради Острозького району №365 та №366 від 30.04.2014 року передана позивачці та відповідачу, останньому не належала і він безпідставно відмовляється від підписання та погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення по [ADDRESS] Острозького району, просять позов задоволити. Підтвердили в судовому засіданні наявність недобудованої теплиці на межі земельних ділянок, зазначивши, що із-за наявності ринви дощова вода на суміжну земельну ділянку не стікає. Також підтвердили відсутність межових знаків № 1-5, які зазначені як дерев'яні стовпчики. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали та пояснили, що приблизно з 1979 року відповідач користується земельною ділянкою площею 0,19 га, яка знаходиться в с. Черняхів Острозького району та є суміжною з земельною ділянкою, на якій розташований житловий будинок з надвірними будівлями його батьків, яким на даний час користується він. З протилежної сторони від тієї земельної ділянки знаходиться будинковолодіння, яке придбав [PERSON] - чоловік позивачки, який з порушенням будівельних норм на межі суміжних земельних ділянок побудував теплицю, що спричинило конфлікт між ними. Зазначили, що 30.04.2014 року Могилянівська сільська рада прийняла рішення про надання дозволу позивачці та відповідачу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність за рахунок земельної ділянки, якою користувався відповідач, виділивши йому орієнтовно 0,18 га з загальної площі вказаної земельної ділянки та виділивши позивачці орієнтовно 0,01 га з загальної площі вказаної земельної ділянки. Пояснили, що зазначені рішення відповідачем не оскаржувались. Зазначили, що відповідач вважає невірним, що за рахунок земельної ділянки, яка була в його користуванні, було надано земельну ділянку для позивачки та пояснили, що 11.07.2014 року до відповідача з питання прийомки-передачі межових знаків на зберігання ніхто не звертався. Одночасно, пояснили, що межових знаків, які відображені в плані земельної ділянки, що міститься в технічній документації з землеустрою в дійсності немає. Окрім того, відповідач пояснив, що сільський голова Василишин М.А. неодноразово просив його погодити межі земельних ділянок, яка виділялась йому та позивачці. Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Могилянівської сільської ради Острозького району позов підтримав та пояснив, що між відповідачем та чоловіком позивачки існує спір у зв'язку з будівництвом останнім теплиці на межі земельних ділянок, яка належить йому та сусідньої земельної ділянки, на яку претендує відповідач. Зазначив, що відповідач користувався зазначеною земельною ділянкою безпідставно, так як в користування вона йому не передавалась, а перебувала в складі земель запасу сільської ради. Для вирішення зазначеного спору, за наявності заяв позивача та відповідача, сільська рада прийняла рішення про надання дозволу на складання проектів землеустрою позивачці на земельну ділянку орієнтовною площею 0,01 га та відповідачу на земельну ділянку орієнтовною площею 0,18 га. При цьому було вирішено, що ширина земельної ділянки, яка виділяється позивачці становитиме 1 м., що припинить спір з приводу будівництва чоловіком позивачки теплиці на межі земельних ділянок. Зазначив, що перед прийняттям зазначених рішень Могилянівською сільською радою вони були погоджені з позивачем та відповідачем і обоє вони погоджувались на виділення саме таким чином земельних ділянок. Пояснив, що особисто неодноразово звертався до [PERSON] з приводу погодження ним проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] з передачею межових знаків, однак він від погодження відмовлявся. Третя особа без самостійних вимог на предмет спору - управління Держземагентства в Острозькому районі в поданій до суду заяві позов підтримало та просило розглянути справу за відсутності його представника. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що працює землевпорядником Могилянівської сільської ради та підтвердила, що відповідач відмовляється погоджувати межі суміжної земельної ділянки. Пояснила, що за відповідачем після смерті його батьків по сільській раді обліковується земельна ділянка площею 0,25 га, призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, та земельна ділянка площею 0,30 га для ведення особистого селянського господарства. Зазначила, що земельна ділянка, яка знаходиться між господарством відповідача та господарством чоловіка позивачки, за відповідачем не обліковувалась та рішенням Могилянівської сільської ради від 30.04.2014 року була передана позивачці та відповідачу в розмірах 00,1 га та 0,18 га відповідно. В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що є депутатами Могилянівської сільської ради та зазначили, що рішенням про виділення земельної ділянки позивачці вирішено виділити для [PERSON] земельну ділянку площею 0,01 га. Зазначене рішення було прийнято для залагодження спору між позивачем та відповідачем з приводу земельної ділянки та будівництва на її межі теплиці. Зазначили, що при обговоренні даного питання було вирішено виділити позивачці земельну ділянку шириною 50 см. вздовж земельної ділянки її чоловіка, а рішення про виділення зазначеної земельної ділянки шириною 1 м. не приймалось. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що протягом 8 останніх років проживає з відповідачем і весь цей час вони користуються земельною ділянкою площею 0,19-0,20 га, яка знаходиться між їх господарством та господарством чоловіка позивачки. Зазначила, що спір між ними виник у зв'язку з тим, що чоловік позивачки побудував теплицю на межі їх земельних ділянок з порушенням будівельних норм. Зазначила, що вони не погоджувались на виділення земельної ділянки позивачці шириною 1 м., оскільки це унеможливило б заїзд сільськогосподарської техніки на їх земельну ділянку. З письмових доказів, досліджених в судовому засіданні встановлено наступне. З земельно-кадастрової книги Могилянівської сільської ради встановлено, що до 30.04.2014 року за відповідачем обліковувались земельні ділянки загальною площею 0,55 га на території сільської ради, а з 30.04.2014 року стали обліковуватись земельні ділянки загальною площею 0,73 га. З погосподарської книги Могилянівської сільської ради встановлено, що станом на 2013 рік за відповідачем обліковувались земельні ділянки загальною площею 0,55 га на території Могилянівської сільської ради (з них 0,25 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, а 0,30 га - для ведення особистого селянського господарства), а станом на 2014 рік за ним обліковуються земельні ділянки загальною площею 0,73 га. Відповідно до рішення №365 від 30.04.2014 року Могилянівської сільської ради на заяву [PERSON] від 11.02.2014 року, йому було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтованою площею 0,18 га за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення. Відповідно до рішення №366 від 30.04.2014 року Могилянівської сільської ради на заяву [PERSON] від 21.03.2014 року, їй було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтованою площею 0,01 га за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення в [ADDRESS] З заяви позивачки до ПП "Земельне бюро" від 23.05.2014 року вбачається, що вона звернулась до зазначеного підприємства з проханням виготовити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка знаходиться в [ADDRESS] у власність. З проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,01 га за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення в [ADDRESS] вбачається, що зазначений проект розроблявся ПП "Земельне бюро" з травня 2014 року та містить акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання щодо зазначеної земельної ділянки, який не містить погодження з відповідачем. Непогодження меж земельної ділянки з відповідачем підтверджено актом від 11.07.2014 року. З відповіді народного депутата України Вознюка Ю.В., його депутатського звернення, листа інспекції ДАБК у Рівненській області, заяви відповідача до Острозької РДА, відповіді на вказану заяву, листа зазначеної установи до Острозької міжрайонної прокуратури та листа до Острозького МВ УМВС України в Рівненській області від 08.05.2014 року вбачається, що між відповідачем та чоловіком позивачки наявний спір щодо будівництва теплиці на межі суміжних земельних ділянок. Суд, вислухавши позивача та його представника, відповідача та його представника, представника третьої особи - Могилянівської сільської ради Острозького району, вислухавши свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не доведений і підлягає відхиленню. Судом встановлено, що позивачу та відповідачу 30.04.2014 року рішенням Могилянівської сільської ради надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок орієнтовною площею відповідно 0,01 га та 0,18 га, які знаходяться в с. Черняхів Острозького району. Одночасно, в судовому засіданні встановлено, що зазначені земельні ділянки є суміжними та раніше ними користувався відповідач. На замовлення позивачки ПП "Земельне бюро" виготовило проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS] Острозького району Рівненської області, який включає акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання. Одночасно, в судовому засіданні встановлено, що суміжний землекористувач [PERSON] не погодив межі земельної ділянки та не підписав вказаний акт у зв'язку з тим, що не погоджується щодо передачі зазначеної земельної ділянки для [PERSON] та не погоджується з межею зазначеної земельної ділянки, вказуючи на те, що її ширина має становити 0,5 м. Згідно з частиною третьою ст.. 158 ЗК України, земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, які перебувають у власності і користуванні громадян, вирішують органи місцевого самоврядування. Порядок розгляду земельного спору врегульовано ст.. 159 цього Кодексу, а у разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування спір вирішується судом згідно з частиною п'ятою ст.. 158 ЗК України. Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", згідно зі ст.. 158 ЗК України, суди розглядають справи за спорами про межі земельних ділянок, що перебувають у власності чи користуванні громадян-заявників, які не погоджуються з рішенням органу місцевого самоврядування чи органу влади з питань земельних ресурсів. Тобто встановлення меж земельної ділянки чи їх погодження не є компетенцією суду, а тому в позові про визнання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення по [ADDRESS] Острозького району Рівненської області погодженим без підпису [PERSON] слід відмовити. Пунктом 2.8 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженою наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року №376 передбачено, що технічна документація із землеустрою включає: пояснювальну записку, яка містить опис місця розташування земельної ділянки, відомості про власника (користувача) земельної ділянки, відомості про виконавця (виконавців), реквізити відповідних ліцензій, необхідних для виконання робіт, відомості про власників (користувачів) суміжних земельних ділянок, стислий опис виконаних робіт; технічне завдання на встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (додаток 1); копію документа, що посвідчує фізичну особу, або копію свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи; копію документа, що посвідчує право на земельну ділянку; матеріали польових топографо-геодезичних робіт; план меж земельної ділянки, складений за результатами кадастрової зйомки, на якому відображаються зовнішні межі земельної ділянки із зазначенням власників (користувачів) суміжних земельних ділянок, усі поворотні точки меж земельної ділянки, лінійні проміри між точками по межах земельної ділянки, межі вкраплених земельних ділянок із зазначенням їх власників (користувачів). На бажання замовника замість плану меж земельної ділянки може складатися кадастровий план земельної ділянки; перелік обмежень у використанні земельної ділянки і наявні земельні сервітути; у разі необхідності документ, що підтверджує повноваження особи діяти від імені власника (користувача) земельної ділянки при встановленні меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання, який включається до документації із землеустрою після виконання робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками. Ні Земельним кодексом України (зокрема і ст.. 198 ЗК України), ні Інструкцією не передбачено правові наслідки щодо суміжних землекористувачів в разі їхньої відмови від підписання акту, оскільки така відмова не тягне за собою відмову у встановленні меж земельної ділянки у натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками з урахування вимог п. 3.12 Інструкції, у якій зазначено, що закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) може здійснюватися за відсутності власників (користувачів) суміжних земельних ділянок у випадку їх нез'явлення, якщо вони були належним чином повідомлені про час проведення вищезазначених робіт, про що зазначається у акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання. Частиною 2 ст. 16 ЦК України визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8)відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Ні зазначеною нормою ЦК України, ні іншим актом цивільного законодавства не передбачено такого способу захисту цивільного права, як визнання погодженим акту погодження меж із суміжним землекористувачем. Виходячи з наведеного, пред'явлений позивачем позов не є належним способом захисту її цивільних прав та інтересів, а тому в позові слід відмовити. При цьому, суд враховує, що виходячи із аналізу ст. 126, 198 ЗК України, у зміст терміну "погодження меж земельної ділянки з суміжними землекористувачами" покладений принцип добровільності вчинення зазначених дій суб'єктами земельних відносин, і чинним земельним законодавством не передбачено обов'язку щодо надання згоди у примусовому порядку на погодження меж земельної ділянки у тому числі і за рішенням суду. Стаття 198 ЗК України лише вказує, що складовою кадастрових зйомок є "погодження меж земельної ділянки...". Із зазначеного в даній статті не слідує, що у випадку відмови суміжного землевласника або землекористувача від підписання відповідного документу слід вважати, що погодження меж не відбулося і процедура зміни цільового призначення земельної ділянки має зупинитися. Суд вважає, що відповідач своєю відмовою від підпису акту прийомки-передачі межових знаків на зберігання та погодження меж земельної ділянки, не порушував прав позивача на отримання у власність земельної ділянки, а тому в позові слід відмовити. На підставі ст. 16 ЦК України, ст. 12, 158, 198 ЗК України,

Outcome: dismissed