Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-02 00:00:00

15.02.1977 року між нею, [PERSON] (позивач) і [PERSON] був укладений шлюб, який був зареєстрований виконавчим комітетом Гринявської сільської ради Верховинського району Івано-Франківської області, про що був 15.02.1977 року зроблений актовий запис № 3. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 21.04.2020 року Красилівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), актовий запис №141. На час смерті [PERSON] проживав у їхньому спільному будинку по [ADDRESS] , в якому було зареєстровані їх місце проживання. Позивачка із чоловіком [PERSON] і дочкою [PERSON] , [INFO] , до переїзду в 1991 році в м. Красилів, проживали в с. Черемоша Верховинського району Івано- Франківської області, де працювали вчителями у школі.В м. Красилів проживали у будинку, який спільно будували на протязі багатьох років, ще проживаючи в Івано-Франківській області, і продовжували його будівництво, проживаючи у будинку, після переїзду. Позивачем та [PERSON] був побудований житловий будинок загальною площею 90,6 кв.м. із підвалом площею 13,6 кв.м. та хлів. Будівлі побудовані на купленій земельній ділянці, та є новими. До 27.06.2007 року право власності на земельну ділянку і побудовані житловий будинок і хлів належало [PERSON] - матері чоловіка. Придбання земельної ділянки під забудову і початок будівництва будинку припали на час, коли вони проживали в Івано-Франківській області, тому право власності на вказане майно було оформлене на [PERSON] . 27.06.2007 року [PERSON] названі будівлі були подаровані чоловікові [PERSON] , відносно чого, позивач - як дружина, не заперечувала, про що були складені відповідні документи нотаріусом Шлейник М.С. [PERSON] померла задовго до смерті сина [PERSON] . До виходу на пенсію в 2003 році позивачка [PERSON] працювала у Веселівській загальноосвітній школі Красилівського району. Дочка [PERSON] , яка проживала за кордоном, спочатку в Греції, а потім в Німеччині, після народження двох дітей [PERSON] і [PERSON] , потребувала допомоги своїх батьків, як батька так і матері. Позивачка із чоловіком [PERSON] , надаючи посильну допомогу дочці в різний спосіб, після 2005 року періодично, не тривалими періодами перебувала (проживала) в дочки [PERSON] , допомагаючи доглядати онуків. Чоловік [PERSON] не заперечував проти таких поїздок з метою допомоги дочці [PERSON] , оскільки цього вимагали конкретні обставини її проживання із дітьми за кордоном. Позивачка і [PERSON] , будучи подружжям, допомагали один одному та дочці [PERSON] з онуками, піклувалися один про одного, мали спільний сімейний бюджет. [PERSON] , будучи обізнаним у будівельній справі, їздив на тимчасові роботи будівельником в м. Москва і в м. Київ. За таких обставин заявниця і [PERSON] проживали однією сім`єю в м. Красилів, куди періодично приїжджала дочка [PERSON] із дітьми, мали спільний бюджет, були пов`язані спільним побутом, піклувалися один про одного, мали взаємні права і обов`язки. Практично до смерті [PERSON] , продовжували добудовувати будинок, виконуючи роботи з оздоблення кімнат, купляли меблі, витрачаючи для цього спільні кошти. На час смерті [PERSON] , який помер внаслідок нещасного випадку за місцем проживання, позивачка перебувала в Німеччині, де на даний час проживає дочка [PERSON] із сім`єю. У зв`язку із карантинними заходами, запровадженими в країнах Європи і в Україні, не змогла приїхати на похорони чоловіка [PERSON] . Його поховання здійснила [PERSON] на прохання і за кошти позивачки. 01.07.2020 року, знаходячись в м. Красилів за місцем проживання, в ході оформлення спадкових прав на майно померлого чоловіка [PERSON] , взнала, що 25.10.2010 року Красилівським районним судом Хмельницької області в справі № 2-2354/10 винесене рішення про розірвання шлюбу, зареєстрованого 15.02.1977 року виконавчим комітетом Гринявської сільської ради Верховинського району Івано-Франківської області між [PERSON] та [PERSON] . Рішення суду набрало законної сили 12.12.2010 року. Зі змісту судового рішення відомо, що восени 2010 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про розірвання шлюбу. Про звернення [PERSON] до суду із заявою та про його бажання розірвати шлюб, про причини розірвання шлюбу, вона не була повідомлена [PERSON] і не знала про винесення судом рішення про розірвання шлюбу. Проте, наявність рішення суду про розірвання шлюбу не змінило стосунків між нею і [PERSON] . В період з часу розірвання шлюбу 25.10.2010 року і до часу смерті [PERSON] [INFO] , вони продовжували проживати однією сім`єю, мали спільний бюджет, були пов`язані спільним побутом, піклувалися один про одного, мали взаємні права і обов`язки. У названий період до них приїжджала із-за кордону дочка [PERSON] із членами своєї сім`ї. Поведінка, розмови [PERSON] зі нею, дочкою, не вказували про його намір жити окремо і що за його ініціативою відбулося розірвання шлюбу судом. Так, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належні йому будинок за адресою: [ADDRESS] , та з земельну ділянку, на якій він розташований, які фактично є їх спільним майном, тобто майном подружжя, оскільки, перебуваючи у шлюбі, вони на придбання земельної ділянки і побудову будинку витратили спільні кошти і зусилля. На час смерті [PERSON] вони фактично не перебували у зареєстрованому шлюбі, але проживали однією сім`єю. Таким чином, позивач є спадкоємцем четвертої черги на спадщину за законом після смерті [PERSON] . Спадкоємцем першої черги на спадщину за законом після смерті [PERSON] їх дочка [PERSON] , яка із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини не зверталася і такого наміру прийняти спадщину не має. Відповідно до довідки від 03.07.2020 № 131/02-14, виданої приватним нотаріусом Красилівського районного нотаріального округу Хмельницької області Шлейник М.С., у провадженні приватного нотаріуса є заведена спадкова справа № 63-200 до майна померлого [INFO] [PERSON] . Спадкова справа заведена на підставі заяви про прийняття спадщини, що надійшла 01.07.2020 року від [PERSON] , яка проживала із спадкодавцем однією сім`єю та вважає себе спадкоємцем за законом четвертої черги. Будь-які інші заяви від інших спадкоємців відсутні. Отже, інші особи не зверталися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, тобто інших спадкоємців немає. Приватним нотаріусом Красилівського районного нотаріального округу Хмельницької області Шлейник М.С. 03.02.2021 року винесена постанова про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, якою позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що залишилося після [PERSON] , який помер [INFO] , у зв`язку із відсутністю документів, що підтверджують факт проживання однією сім`єю із спадкодавцем не менш як п`ять років з часу відкриття спадщини. Встановлення факту проживання позивача [PERSON] із [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу безпосередньо породжує юридичні наслідки для позивачки - право на спадщину. Отже, у зв`язку із названим, позивач не може реалізувати свої спадкові права і змушена звертатися з позовною заявою до суду про захист своїх прав, з проханням про встановлення факту проживання із спадкодавцем [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 25.10.2010 року, що становить не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини після смерті [PERSON] , [INFO] . При поданні позовної заяви про встановлення факту проживання із спадкодавцем однією сім`єю, відповідачем у справі визначено [PERSON] , батько якої [PERSON] і матір померлого [PERSON] є рідними братом і сестрою. Отже, [PERSON] і померлий [PERSON] є двоюрідними братом і сестрою, та вона має право на спадкування за законом відповідно до ст. 1266 ЦК України. Також, відповідачем визначено Красилівську міську раду Хмельницької області (Красилівська міська територіальна громада), на території якої розташоване спадкове майно, оскільки у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, згідно частин 1,3 статті 1277 ЦК України, орган місцевого самоврядування може набути у власність відумерлу спадщину, у випадку визнання останньої такою в судовому порядку. Просить суд встановити факт її проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу із [PERSON] з 25.10.2010 року, що становить не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини після смерті [PERSON] , [INFO] В судове засідання заявник та її представник надали заяву, якою позов підтримали з підстав викладених у ньому, просила його задовольнити, Відповідач [PERSON] подала до суду заяву якою позов визнала, не заперечувала щодо його задоволення. Представник відповідача Красиліської міської ради подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вирішення позову залишив на розсуд суду. Нотаріус [PERSON] у судове засідання не з`явилась, була повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи. До початку судового засідання від неї надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії №141 виданого [INFO] помер [PERSON] (а.с. 13). З Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 09.07.2007 р., [PERSON] на праві приватної власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] ) Із заяви [PERSON] про прийняття спадщини від 01.07.2020 року вбачається, що позивач звернулася до Привтаного нотаріуса Красилівського нотаріального округу Шлейник М.С. для отримання спадщини після смерті [PERSON] (а.с. 46). В подальшому згідно довідки від 03.07.2020 [PERSON] було надано інформацію, що для видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу слід встановити юридичний факт проживання однією сім`єю зі спадкодавцем протягом п`яти років до часу відкриття спадщини має бути встановлений винятково рішенням суду (а.с.50). У судове засідання свідки [PERSON] , [PERSON] надали заяву, якою підтвердили факт проживання позивача з померлим [PERSON] однією сім`єю. Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім`єю є особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Для визнання осіб сім`єю необхідна одночасна наявність всіх цих ознак. Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.99 р. за N 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну "член сім`ї") визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка. Згідно вимог ч. 4 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Відповідно до Хартії прав сім`ї, сім`я це щось більше, ніж просто правова, суспільна чи економічна одиниця, це спільнота любові і солідарності, це те місце, де зустрічаються різні покоління і допомагають один одному зростати у людській мудрості та узгоджувати індивідуальні права з іншими вимогами суспільного життя. Альтернативою шлюбу є конкубінат, тобто фактичне спільне проживання жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу. Жінка та чоловік мають на це право і відповідно право на повагу до свого вибору з боку держави та суспільства. Європейський суд з прав людини при розгляді справи [PERSON] зауважив, що відносини де-факто, як і відносини, що ґрунтуються на шлюбі, можуть вважатись сімейним життям. У справі "Джонстон проти Ірландії" (справа номер ECH-1986-S-006) було встановлено, що заявники прожили спільно близько 15 років. На цій підставі Європейський суд зробив висновок, що вони складали сім`ю, а тому мають право на захист, незважаючи на те, що їх зв`язок існує поза шлюбом. Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того, з ким людина має проживати однією сім`єю, за винятком лише певних обмежень, які сформульовані у статті 3 Сімейного Кодексу України. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу може бути встановлений у судовому порядку. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", визначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. П.7 цієї Постанови визначено також, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі "Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 01.01.2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо. Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із "подружжя", свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Аналогічний правовий висновок міститься у Постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 524/10054/16, провадження № 61-21748св18. Відповідно до правового висновку викладеного у Постанові Верховного суду від 07 листопада 2018 року по справі № 336/709/18-ц, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо. Частиною 4 статті 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Досліджені судом докази узгоджуються між собою та з іншими матеріалами цивільної справи. Враховуючи викладене та зважаючи на те, що позивач у інший спосіб не може довести факт спільного проживання її із [PERSON] без реєстрації шлюбу і зазначені обставини не можуть бути встановлені у інший спосіб (п. 4.4. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України чітко встановлює, що факт проживання спадкоємців однією сім`єю зі спадкодавцем підтверджується рішенням суду, яке набрало законної сили), оцінюючи всі досліджені докази в їх сукупності, суд вважає, що позов є обґрунтованим, обставини, викладені в ньому, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, в зв`язку з чим він підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved