Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-24 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з вищевказаним позовом, в якому просять визнати за кожним із них право власності на 1/2 житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вони являючись спадкоємцями за законом не можуть оформити свої спадкові права через відсутність правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві [PERSON] , це пов`язано з тим, що технічна документація на домоволодіння не виготовлялась, право власності на нього не реєструвалося. Ухвалою суду від 16.11.2020 позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження та відкрито провадження з викликом учасників справи в підготовче засідання, що було призначене на 15.12.2020, яке неодноразово відкладалось через неявку учасників справи та неможливість розгляду справи на підставі наявних доказів, також цією ухвалою та ухвалою від 03.02.2021 були витребувані певні докази. Ухвалою суду від 25.02.2021 підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 25.03.2021. Учасники справи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, представник позивачів позов підтримала, відповідач проти задоволення позову не заперечував. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу без фіксування судового засідання технічними засобами у відсутності учасників справи, на підставі доказів, які є в матеріалах справи, що відповідає положенню ч.3 ст. 211, ч.2 ст.247 ЦПК України. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 04.01.2017 Більмацьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 07 (а.с.10). Після її смерті відкрилась спадщина на все належне їй майно, в тому числі на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , яка належала спадкодавцю на підставі записів в господарських книгах за період 1967-2016 роки, які наявні в Комиш-Зорянській селищній раді Більмацького району Запорізької області (а.с.22-35). В довідці, виданій виконавчим комітетом Комиш-Зорянської селищної ради Більмацького району Запорізької області від 05.08.2020 № 413, зазначено, що [PERSON] , [INFO] , проживала за адресою: [ADDRESS] , починаючи з 1967 року (згідно даних господарських книг: книга №6 (особистий рахунок № [NUMBER] ) за 1967-1969 р.р., книга №5 (особистий рахунок № [NUMBER] ) за 1971-1973 р.р., книга №6 (особистий рахунок № [NUMBER] ) за 1974-1976 р.р., книга №6 (особистий рахунок № [NUMBER] ) за 1977-1979 р.р., книга №6 (особистий рахунок № [NUMBER] ) за 1980-1982 р.р., книга №6 (особистий рахунок № [NUMBER] ) за 1983-1985 р.р., книга №5 (особистий рахунок № [NUMBER] ) за 1986-1990 р.р., книга №5 (особистий рахунок № [NUMBER] ) за 1991-1995 р.р., книга №5 (особистий рахунок № [NUMBER] ) за 1996-2000 р.р., книга №5 (особистий рахунок № [NUMBER] ) за 2001-2005 р.р., книга №5 (особистий рахунок № [NUMBER] ) за 2006-2010 р.р., книга №4 (об`єкт погосподарського обліку №0294) за 2011-2015 р.р., книга №4 (об`єкт погосподарського обліку №0294) за 2016-2020 р.р.) і по день смерті [INFO] (а.с.21). В листі КП "Куйбишевське бюро технічної інвентаризації" № 132 від 24.09.2020 повідомляє, що згідно архівних даних підприємства, право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , не зареєстровано (а.с.17). 18.11.2019 ТОВ "УКРСПЕЦЕКСПЕРТИЗА" на замовлення [PERSON] виготовило технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] (а.с.18-20). Згідно матеріалів спадкової справи № 118/2017 (спадкова справа у Спадковому реєстрі №60711033), що була заведена приватним нотаріусом Більмацького районного нотаріального округу Запорізької області Дашевською Антоніною Олексіївною, спадкоємцями першої черги за законом, що прийняли спадщину після смерті [PERSON] є її сини [PERSON] та [PERSON] (а.с.14, 43-76). [PERSON] та [PERSON] звернулися до приватного нотаріуса Більмацького районного нотаріального округу Запорізької області Дашевської Антоніни Олексіївни із заявами № 159 та № 160 від 11.04.2018 про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON] , проте згідно з постановою приватного нотаріуса № 386/01-30 від 11.04.2018 їм відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з ненаданням правовстановлюючих документів на вказане спадкове майно (а.с.15, 67). Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне. Відповідно до змісту ст. ст.1216, 1217, 1218, 1220, 1221, 1261, 1268, 1296 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому прийняття спадщини частинами не можливе. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Частиною 1 ст. 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися за свідоцтвом про право на спадщину. Однак, позивачі не мають можливості належним чином оформити спадкові права на вищевказаний житловий будинок, оскільки ними не надано правовстановлюючого документа, що стало підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину, яка залишилася після смерті [PERSON] . Відсутність оригіналу правовстановлюючого документа, який підтверджує право власності спадкодавця [PERSON] на зазначений житловий будинок пов`язана із тим, що він не був зареєстрований ще за життя спадкодавця, а зареєструвати його на особу, яка померла неможливо. Частинами 2, 3 ст.\~3\~Закону України\~"Про\~державну реєстрацію\~речових прав\~на нерухоме\~майно та\~їх обтяжень" визначено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. З 31.01.1966 по 19.01.1996 питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків", який визначав умови та правові наслідки будівництва, і постановою Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26.04.1948 № 3211 "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків" (далі за текстом постанова № 3211). Пункт 2 постанови № 3211 визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника. Із чого слід, що підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок з 26 серпня 1948 року по 22 лютого 1988 року був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства. Відповідно до другого абзацу пункту 3.1 розділу ІІІ Порядку затвердженого Наказом від 19.03.2013 № 95 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Крім того, в той час діяла Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР5, затверджена від 31.01.1966 Міністерством комунального господарства Української РСР, яка передбачала здійснення реєстрації всіх будинків у бюро технічної інвентаризації місцевих органів виконавчої влади на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлювальних документів, перелік яких додавався до неї) (далі за текстом Інструкція від 31.01.1966). Оскільки державна реєстрація нерухомого майна в сільській місцевості в період чинності Інструкції від 31.01.1966 не проводилась, то документами, що підтверджують право спадкодавця на будинки, збудовані після видання Указу від 26.08.1948 та в період дії Інструкції від 31.01.1966, можуть бути довідки виконавчого комітету відповідної місцевої ради, виписки з погосподарської книги відповідної місцевої ради щодо належності будинку, ухвалені ОМС рішення про оформлення права власності громадян на будинки, технічні паспорти на будівлі, документи про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо, що відповідало діючому на той час законодавству. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 18.12.2013 у справі № 6-137цс13, постанові Верховного Суду України від 28.02.2018 у справі № 3466/996/16-ц, інформаційному листі від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування". Відповідно до ст.ст.12, 13 ЦПК України,\~кожна сторона\~повинна довести\~обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.\~41\~Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, яке є непорушним. Приймаючи до уваги, що позивачі [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину у строк і порядок передбачений законом, але не можуть оформити свої спадкові права через відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , проте згідно записів в господарських книгах, які наявні в Комиш-Зорянській селищній раді Більмацького району Запорізької області, право власності на вказане нерухоме майно належало спадкодавцю [PERSON] , суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання права власності в порядку спадкування є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, суд враховує позицію Комиш-Зорянської селищної ради Більмацького району Запорізької області, яка визнала позов і таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Питання розподілу судових витрат позивачами не порушувалось. На підставі викладеного,

Outcome: approved