Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-12 00:00:00

14 квітня 2021 року позивач, [PERSON] , звернулася до Марганецького міського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини з якою проживає дитина з інвалідністю. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 12 січня 2013 року. Від шлюбу мають спільну дитину - сина: [PERSON] , [INFO] . На даний час вони з чоловіком разом не проживають. У грудні 2020 року із сином трапився нещасний випадок, в результаті чого, він потрапив до Дніпропетровської обласної дитячої лікарні, де йому було встановлено діагноз: хімічний опік стравоходу, непрохідність стравоходу, що підтверджується медичним висновком № 2 від 11.02.2021 року, виданого КП "Марганецький центр первинної медико-санітарної допомоги". Реабілітація по даному захворюванню є довготривалою і потребує її, як матері, безпосередньої участі у догляді за дитиною, як у лікарні, так і вдома, оскільки по життєвим показникам їй з дитиною необхідно кожні два тижні приїжджати до дитячої лікарні м. Дніпро для проведення бужування стравоходу. Дитина за станом здоров`я не відвідує дитячий садок, постійно перебуває вдома під її наглядом, реабілітація дитини може тривати роками. Медичним висновком КП "Марганецький центр первинної медико-санітарної допомоги" № 2 від 11.02.2021 року дитині встановлено статус дитини-інваліда на період до [INFO] . На даний час вона не працює через догляд за дитиною. Відповідач участі в житті дитини не приймає, матеріальної, допомоги на утримання дружини не надає. Розмір аліментів, які він сплачує на дитину за рішенням суду, є незначним і навіть не покриває витрати на лікарню. Інших джерел доходу крім соціальних виплат не має, а тому потребує матеріальної допомоги на своє утримання. Відповідач є працездатною особою, працює та отримує страхові виплати за рахунок Фонду соціального страхування за отриману травму на виробництві. У зв`язку з цим вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. \~ \~ Просить\~суд стягнути\~з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини його заробітку ( доходу) щомісячно на період встановлення інвалідності дитині. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ППК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою від 26 квітня 2021 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити їх у повному обсязі. Представник відповідача - адвокат Онищенко С.В. у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, оскільки на даний час з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання дитини рішенням суду. На даний момент матеріальне положення позивача значно краще та вигідніше, ніж положення відповідача, вважає, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту, на його думку слід порушувати питання про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, пов`язаних з її лікуванням, щоб відповідач, через фінансові документи був впевнений у цільовому надходженні грошових коштів. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Частиною 2 ст.\~124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ст.\~6 Європейської конвенції\~з прав\~людини кожен має право на справедливий суд і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. \~ \~ \~ \~ Згідно ч.1 ст. 4\~\~ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав. Статтею 5\~ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Правилами ст.12 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч. 1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5\~ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (частина перша статті 263 ЦПК). Судом встановлено,\~ що сторони по справі [PERSON] та\~ [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12 січня 2013 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] , виданого 12 січня 1013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Нікополю Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №16. Від шлюбу мають спільну дитину - сина: [PERSON] , [INFO] . \~ \~ \~ \~Копією свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , виданого 12 травня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Марганецького міського управління юстиції у Дніпропетровській області підтверджується, що його батьками є: батьком - [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . На даний час сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, проживають окремо. Дитина проживає разом із матір`ю - [PERSON] , що не заперечується відповідачем. Як зазначає позивач у позові, що в грудні 2020 року з сином трапився нещасний випадок, в результаті чого він потрапив до Дніпропетровської обласної дитячої лікарні, де йому встановлено діагноз: хімічний опік стравоходу, непрохідність стравоходу. Згідно наявного в матеріалах справи медичного висновку №2 Комунального некомерційного підприємства "Марганецький центр первинної медико-санітарної допомоги" від 11.01.2021 року дитині сторін [PERSON] встановлено статус дитини-інваліда на період до 11 січня 2026 року. На теперішній час відповідач матеріальної допомоги на утримання дружини, з якою проживає дитина, що має інвалідність, добровільно не надає. Відповідно до Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» від 06.10.2005 р. N2961-ІV(з подальшими змінами): дитина з інвалідністю - особа віком до 18 років (повноліття) зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист. Відповідно до ст.88 СК України, якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина з інвалідністю, визначається за рішенням суду відповідно до частини першої статті 80 цього Кодексу, без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина. Розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина-інвалід, визначається за рішенням суду відповідно до частини першої статті 80 цього Кодексу, тобто у частці від доходу другого з подружжя або у твердій грошовій сумі, без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина. За змістом ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду і опікується нею. Відповідач проживає окремо, позивач має право на утримання від відповідача за умови, що останній може надавати матеріальну допомогу. Відповідач є працездатною особою, працює,\~що не\~заперечувалось його\~представником.\~ Таким чином, суд вважає, що відповідач може надавати допомогу на утримання дружини з якою проживає дитина з інвалідністю. Враховуючи вищевикладене, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалася позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, а також виходячи з критеріїв розумності та справедливості, враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище дитини, яка має інвалідність через важке захворювання, матеріальне становище позивача те, що відповідач у добровільному порядку на утримання дружини, з якою проживає дитина-інвалід, допомоги не надає також матеріальне становище відповідача, відсутність у нього\~\~на утриманні інших дітей і непрацездатної дружини, що підтверджується матеріалами справи та те, що обов`язок матеріально утримувати дитину є як у матері так і у батька, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити стягнувши з [PERSON] щомісячно на користь [PERSON] , яка проживає з дитиною з інвалідністю [PERSON] , аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), на період встановлення інвалідності дитини, починаючи стягнення з 14 квітня 2021 року і до 11 січня 2026 року. Відповідно до частини першої статті 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 1ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. \~\~ Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору при пред`явленні позову до суду про стягнення аліментів, підлягають стягненню з відповідача на користь держави судові витрати по справі у вигляді судового збору в розмірі 908,00 гривень. \~ \~ \~ На\~підставі викладеного,\~

Outcome: approved