Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" свої вимоги обґрунтовує тим, що 15.04.2014 року приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Волинської області, [PERSON], свідоцтвом № 405 від 15.04.2014 року, відповідно до статті 61 Закону України «Про виконавче провадження», на підставі акта про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, затвердженого відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Волинській області 28 березня 2014 року, посвідчила, що публічному акціонерному товариству "Дельта Банк" належить на праві власності майно, що складається з: приміщення ІІ-го поверху з № 1-15 по 1-29 /літер 0-4/ загальною площею 616,3 кв.м., в спільному користуванні приміщення загальною площею 114,0кв.м., а саме: тамбур 1-1 площею 15,0 кв.м., коридор 1-2 площею 78,1кв.м., сходова 1-9 площею 17,0 кв.м., сходова 1-14 площею 3,2 кв.м., що знаходиться в будинку № 1 по вулиці Карбишева в місті Луцьку Волинської області, вартістю 1633835,00 (один мільйон шістсот тридцять три тисячі вісімсот тридцять пять) гривень 00 копійок, оскільки майно не реалізовано/торги не відбулися і стягувач - публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" виявило бажання залишити за собою непродане майно, що раніше належало [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, посвідченого 30 вересня 2008 року приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області [PERSON] за Р№ 1943. 27.05.2016 року ПАТ «Дельта Банк» на підставі інформаційної довідки з Державного речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна № 60095322, стало відомо, що 08.06.2011 року Другим відділом державної виконавчої службиЛуцького міського управління юстиції, винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серія та номер: 24113284, видану 02.02.2011р., згідно з якою накладено арешт на нерухоме майно, що належало [PERSON], в тому числі, на обєкт нерухомого майна: приміщення ІІ-го поверху з №1-15 по 1-29/ літер О-4 загальною площею 616.3 кв.м., що знаходиться за адресою: Волинська область, м.Луцьк, вулиця Карбишева, буд. 1.(номер запису про обтяження: 5356378), 10.02.2011 року, Другим відділом державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції, винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: б/н, видану 31.01.2011р., якою накладено арешт на нерухоме майно, що належало [PERSON], в тому числі, на об'єкт нерухомого майна, приміщення ІІ-го поверху з №1-15 по 1-29/ літер О-4/, загальною площею 616.3 кв.м., яке знаходиться за адресою: Волинська область, м.Луцьк, вулиця Карбишева, буд. 1. (номер запису про обтяження: 5356339); 11.02.2010 року, Другим відділом державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції, винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 17249419, виданої 08.02.2010р., якою накладено арешт на нерухоме майно, що належало [PERSON], в тому числі, на обєкт нерухомого майна, приміщення ІІ-го поверху,за №1-15 по 1-29/ літер О-4/, загальною площею 616.3 кв.м., що знаходиться за адресою: Волинська область, м.Луцьк, вулиця Карбишева, буд. 1 .(Номер запису про обтяження: 5356130) Наявність вищезазначених арештів доводить, що відповідач, виступаючи на момент накладення арештів іпотекодавцем, не виконав взятих на себе зобов'язань щодо вжиття всіх необхідних заходів для належного збереження предмета іпотеки від вимог інших осіб. Зазначає, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 02.10.2015р. №664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства [PERSON]» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.10.2015р. №181 «Про початок процедури ліквідації - АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку» (з врахуванням Рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 278 від 30.12.2015 р.), згідно з яким розпочато процедуру ліквідації Банку з 05.10.2015р. по 04.10.2017р., включно, та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» [PERSON]. Таким чином, АТ «Дельта Банк» здійснює свою діяльність на підставі Закону, який є спеціальним в умовах роботи неплатоспроможних банків. У відповідності до п. 7 ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»,з дня початку процедури ліквідації банку, втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження розпорядження (у тому числі арешти) будь-яким майном (коштами) Банку. Накладення обтяжень чи обмежень на майно банку не допускається. ПАТ «Дельта Банк» вважає, що наявність зазначених арештів на майно АТ «Дельта Банк», порушує право ПАТ «Дельта Банк» на розпорядження своїм майном, що фактично унеможливлює роботу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в частині реалізації зазначеного майна, з метою подальшого задоволення вимог кредиторів, створюючи перешкоди, що призводять до перешкоджання уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, покладених на нього законодавством функцій, у тому числі, дотримання процедури ліквідації ПАТ «Дельта Банк». Посилаючись на наведене, позивач просив суд звільнити з-під арештів наступне майно: зняти арешт з майна ПАТ «Дельта банк», а саме: обєкт нерухомого майна, приміщення поверху з № 1 -15 по 1-29/ літер О-4/, загальною площею 616.3 кв.м., що знаходиться за адресою: Волинська область, м. Луцьк, вулиця Карбишева, буд. 1, який накладено 08.06.2011 року Другим відділом державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції, згідно постанови про накладення арешту та оголошення заборони на відчуження майна боржника, серія та номер: 24113284, виданий 02.02.2011р. (Номер запису про обтяження: 5356378); зняти арешт з майна ПАТ «Дельта банк», а саме: обєкт нерухомого майна, приміщення ІІ поверху з № 1 -15 по 1 -29/ літер О-4/, загальною площею 616.3 кв.м., що знаходиться за адресою: Волинська область, м.Луцьк, вулиця Карбишева, буд. 1, який накладено 10.02.2011 року, Другим відділом виконавчої служби Луцького міського управління юстиції, згідно постанови про накладення оголошення заборони на відчуження майна боржника, серія та номер: б/н, виданий 31.01.2011р. (номер запису про обтяження: 5356339); зняти арешт з майна ПАТ «Дельта банк», а саме: обєкт нерухомого майна, приміщення ІІ поверху з №1 -15 по 1 -29/ літер О-4/, загальною площею 616.3 кв.м.. що знаходиться за адресою: Волинська область, м. Луцьк, вулиця Карбишева, буд. 1, який накладено 11.02.2010 року, Другим відділом державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції, згідно постанови про накладення арешту та оголошення заборони на відчуження майна боржника, серія та номер: 17249419, виданий 08.02.2010. (номер запису обтяження: 5356130). Представник позивача - публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує з підстав, наведених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, про що свідчать повідомлення про вручення судових повісток. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи по наявних доказах, відповідно до вимог ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Представник Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцьк подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши та оцінивши представлені по справі письмові докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.04.2014 року приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Волинської області, [PERSON], свідоцтвом № 405 від 15.04.2014 року, відповідно до статті 61 Закону України «Про виконавче провадження», на підставі акта про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, затвердженого відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Волинській області 28 березня 2014 року, посвідчила, що публічному акціонерному товариству "Дельта Банк" належить на праві власності майно, що складається з: приміщення ІІ-го поверху з № 1-15 по 1-29 /літер 0-4/ загальною площею 616,3 кв.м., в спільному користуванні приміщення загальною площею 114,0кв.м., а саме: тамбур 1-1 площею 15,0 кв.м., коридор 1-2 площею 78,1кв.м., сходова 1-9 площею 17,0 кв.м., сходова 1-14 площею 3,2 кв.м., що знаходиться в будинку № 1 по вулиці Карбишева в місті Луцьку Волинської області, вартістю 1633835,00 (один мільйон шістсот тридцять три тисячі вісімсот тридцять пять) гривень 00 копійок, оскільки майно не реалізовано/торги не відбулися і стягувач - публічне акціонерне товариство "[PERSON]" виявило бажання залишити за собою непродане майно, що раніше належало [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, посвідченого 30 вересня 2008 року приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області [PERSON] за Р№ 1943. Відповідно до п. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав па нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно ст. 41 Конституції України, кожен мас право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 319 Цивільного кодексу України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Як слідує із змісту ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати перешкоду у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З інформаційної довідки з Державного речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна № 60095322, 27.05.2016 року ПАТ «Дельта Банк» стало відомо про те , що 08.06.2011 року, Другим відділом державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції, винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серія та номер: 24113284, виданої 02.02.2011р., згідно з якою накладено арешт на нерухоме майно, що належало [PERSON], в тому числі, на обєкт нерухомого майна: приміщення ІІ-го поверху з №1-15 по 1-29/ літер О-4 загальною площею 616.3 кв.м., що знаходиться за адресою: Волинська область, м.Луцьк, вулиця Карбишева, буд. 1.(номер запису про обтяження: 5356378), 10.02.2011 року, Другим відділом державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції, винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: б/н, виданий 31.01.2011р., якою накладено арешт на нерухоме майно, що належало [PERSON], в тому числі, на об'єкт нерухомого майна, приміщення ІІ-го поверху з №1-15 по 1-29/ літер О-4/, загальною площею 616.3 кв.м., яке знаходиться за адресою: Волинська область, м.Луцьк, вулиця Карбишева, буд. 1. (номер запису про обтяження: 5356339); 11.02.2010 року, Другим відділом державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції, винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 17249419, виданої 08.02.2010р., якою накладено арешт на нерухоме майно, що належало [PERSON], в тому числі, на обєкт нерухомого майна, приміщення ІІ-го поверху,за №1-15 по 1-29/ літер О-4/, загальною площею 616.3 кв.м., що знаходиться за адресою: Волинська область, м.Луцьк, вулиця Карбишева, буд. 1 .(Номер запису про обтяження: 5356130) Наявність вищезазначених арештів свідчить про те, що відповідач, виступаючи на момент накладення арештів іпотекодавцем, не виконав взятих на себе зобов'язань щодо вжиття всіх необхідних заходів для належного збереження предмета іпотеки від вимог інших осіб. Згідно з ст. 10 Закону України «Про іпотеку», іпотекодавеиь зобов'язаний вживати за власні кошти всі необхідні заходи для належного збереження предмета іпотеки. включаючи своєчасне проведення поточного ремонту, відновлення незначних пошкоджень,раціональну експлуатацію та захист предмета іпотеки від незаконних посягань та вимог інших осіб. П. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» № 5 від 03.06.2016р. розяснено, що позов про зняття арешту з майна може бути предявлений власником. Відповідачем в справі є боржник. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби. Згідно з ст. 572 Цивільного кодексу України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Я слідує із змісту ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом, та відповідно частиною першою ст. 33 Закону України «Про іпотеку», за якою у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотеко держатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Іпотека як правовий інститут виконує забезпечувальну функцію виконання боржником основного зобовязання, тобто спрямований на те, щоб гарантувати кредитору-іпотекодержателю право на задоволення його вимог за рахунок певного, заздалегідь визначеного сторонами майна за наявності в боржника заборгованості перед кредитором. Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку»). Як слідує із змісту частини 6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Відповідно до ч. 7 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Згідно з ч. 3 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження», про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Відповідно до ч. 7 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження», примусове звернення танення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку». З матеріалів справи вбачається, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 02.10.2015р. №664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства [PERSON]» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.10.2015р. №181 «Про початок процедури ліквідації - АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку» (з врахуванням Рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 278 від 30.12.2015 р.), згідно з яким розпочато процедуру ліквідації Банку з 05.10.2015р. по 04.10.2017р., включно, та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» [PERSON]. Ч.3 ст. 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що відносини, що виникають у звязку із виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації регулюються цим законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Національного банку України. Отже, АТ «Дельта Банк» здійснює свою діяльність на підставі Закону, який є спеціальним в умовах роботи неплатоспроможних банків. Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»,з дня початку процедури ліквідації банку, втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження розпорядження (у тому числі арешти) будь-яким майном (коштами) Банку. Накладення обтяжень чи обмежень на майно банку не допускається. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 48 Закону, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб безпосередньо і делегування повноважень уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з дня початку процедури ліквідації банку приймає в управління майно (у тому числі кошти) банку, вживає заходів щодо забезпечення його збереження, формує ліквідаційну масу, виконує функції з управління та продає майно банку. За таких обставин, суд приходить до висновку, що наявність зазначених арештів на майно АТ «Дельта Банк», порушує право ПАТ «Дельта Банк» на розпорядження своїм майном, та унеможливлює роботу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в частині реалізації зазначеного майна, з метою подальшого задоволення вимог кредиторів, створюючи перешкоди, що призводять до перешкоджання уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, покладених на нього законодавством функцій, у тому числі, дотримання процедури ліквідації ПАТ «Дельта Банк». Відповідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.08.76 року №6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються як на праві власності на описане майно, так і на праві володіння ним і відповідачами в справі, суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно. Таким чином, чинним законодавством встановлений пріоритет іпотекодержателя на задоволення своїх вимог за рахунок майна, яке перебуває в іпотеці. Отже, Другий відділ державної виконавчої служби міста Луцьк не має правових підстав для звернений стягнення на заставлене майно в користь стягувачів, які не є іпотекодержателями або які є обтяжувачами з нижчим пріоритетом на іпотечне майно. Відповідно до ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження", арешт з майна може бути знятий лише за рішенням суду. За таких обставин, позов публічного акціонерного товариства «Дельта банк слід задовольнити, та звільнити з-під арешту вищевказане майно.

Outcome: approved