Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь 10220,00 грн. та судові витрати у справі. На обґрунтування позову зазначила, що вона вирішила придбати житловий будинок і, прочитавши обяву в "Новій газеті" про продаж житлового будинку, розташованого по вул. Данила Чуба (Фурманова) в м. Камянське, подзвонила за вказаним у обяві телефоном. На дзвінок відповіла риєлтор агентства - [PERSON], яка повідомила про те, що вона підшукує покупців на вказаний будинок, власником якого є [PERSON]. Вона, зустрівшись із власником будинку та оглянувши будинок, вирішила його придбати. Для забезпечення виконання зобовязання щодо свого наміру укласти договір купівлі-продажу будинку, вона 07 квітня 2016 року, в присутності представника агентства "Простор" [PERSON], уклала з відповідачем попередній договір купівлі-продажу вказаного будинку. Згідно договору, вони з відповідачем домовилися, що продаж будинку буде вчинено за 700 доларів США, з яких вона, як покупець попередньо оплачує частку вартості будинку в сумі 200 доларів США. Ці 200 доларів США вона передала відповідачу, як продавцю будинку, при підписанні попереднього договору. Тобто вони з відповідачем досягли згоди щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу: домовилися про продажну ціну, про строки укладення договору. Відповідач взяв на себе зобовязання до 20 червня 2016 року звільнити будинок від своїх речей, знятися з реєстрації та зняти з реєстраційного обліку всіх мешканців будинку, передати їй ключі від будинку, сам будинок і укласти основний договір купівлі-продажу. Але до теперішнього часу документи для оформлення договору купівлі-продажу житлового будинку відповідач не підготовив і невідомо, коли він їх оформить. На її думку, відповідач оформив попередній договір купівлі-продажу належного йому будинку лише з метою отримання попередньої оплати і ніякого наміру продавати будинок в нього не було. Вона неодноразово дзвонила відповідачу, цікавилася ходом оформлення документів, але кожного разу він обіцяв найближчим часом все оформити. Після 20 червня 2016 року відповідач відмовився оформити договір купівлі-продажу житлового будинку та повернути сплачені нею 200 доларів США. Пунктом 6 попереднього договору купівлі - продажу було передбачено, що у випадку необґрунтованого ухилення продавця від укладення основного договору, він зобовязаний повернути покупцю подвійну суму попередньо сплаченої частки вартості майна, згідно ст. 571 ЦК України. Вважає, що відповідач, з вини якого не укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, зобовязаний повернути їй завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості, тобто 400 доларів США, що згідно з курсом НБУ (1 долар США = 25,55 грн.) становить 10220,00 грн. Позивачка в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 158, ч.1 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності сторін на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення. Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 07 квітня 2016 року [PERSON], як продавець, та [PERSON], як покупець, уклали попередній договір купівлі-продажу будинку, згідно якого сторони зобовязалися у строк до 20 червня 2016 року укласти договір купівлі-продажу житлового будинку, розташованого за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Фурманова, буд. 68 (а.с. 6). Згідно п. 2 цього договору сторони домовилися, що продаж будинку буде вчинено за 700 доларів США, і покупець попередньо оплачує частку вартості житлового будинку в сумі 200 доларів США. Продавець приймає вказану суму грошей в рахунок загальної суми продажу. Передача грошей була проведена при підписанні цього договору, про що продавець підтвердив своїм підписом у договорі. Пунктом 8 попереднього договору було передбачено, що на день нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу будинку покупець зобовязується сплатити продавцю залишок, вказаної у п.2 договору вартості будинку, в сумі 500 доларів США. Як стверджує позивачка в позові, відповідач до 20 червня 2016 року договір купівлі-продажу житлового будинку не уклав, грошові кошти в сумі 200 доларів США, що були отримані відповідачем, як частка вартості житлового будинку, [PERSON] не повернув, необґрунтовано ухиляється від укладення основного договору купівлі-продажу. Тому, посилаючись на ст. 571 ЦК України, [PERSON] просить стягнути з відповідача на її користь подвійну суму попередньо сплаченої частки вартості будинку, тобто вважає, що нею відповідачу був переданий завдаток, а не аванс. Відповідно до частин 1, 3 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобовязуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобовязання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобовязання і на забезпечення його виконання. Якщо буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів є задатком, вона вважається авансом. Враховуючи вище вказані правові норми, внесення завдатку як способу забезпечення виконання зобовязання може мати місце лише в разі наявності зобовязання, яке повинно було виникнути на підставі договору купівлі-продажу будинку. Проте судом встановлено, що договір купівлі-продажу житлового будинку, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами укладений не був, а сторони лише домовилися укласти такий договір в майбутньому. Оскільки передана позивачкою відповідачу грошова сума в розмірі 200 доларів, як частка вартості житлового будинку, не була одночасно формою підтвердження зобовязання та засобом забезпечення його виконання і не виконувала забезпечувальну функцію, суд приходить до висновку, що передана позивачкою грошова сума за попереднім договором є авансом, який підлягає поверненню позивачці в однократному розмірі. Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 13 лютого 2013 року у справі № 6-176ц12. Відповідач не надав суду заперечень проти позову та будь-яких доказів на їх підтвердження. Згідно довідки ПАТ "ПриватБанк" від 21 липня 2016 року (а.с. 5), офіційний курс НБУ для гривні, станом на 07 квітня 2016 року, становить: 1 долар США = 25,95 грн. Таким чином з відповідача на користь позивача має бути стягнуто 5190 грн., що еквівалентно 200 доларам США. Відповідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача має бути стягнуто сплачений позивачем судовий збір та витрати за надання правової допомоги адвокатом.

Outcome: partial