Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

ПАТ КБ "Приватбанк" звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитно-заставним договором №NKCTAN10728400 від 23.12.2009р. в сумі 53852,23 грн., вказуючи, що 23.12.2009р. між відповідачем та ПАТ КБ "Приватбанк" (далі - Банк) було укладено кредитно-заставний договір №NKCTAN10728400 (далі - Договір), за яким банк надав відповідачу на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання на придбання автомобіля кредит в розмірі 39018,78грн. строком до 22.12.2016р. зі сплатою 20,04% річних. При цьому відповідач зобовязався повернути кредит, сплатити відсотки, штрафи, пеню та винагородження в строки та в порядку, встановленими договором. Позивач зі своєї сторони виконав свої зобовязання за договором, а відповідач в порушення Договору не перераховує у встановлені строки чергові платежі в рахунок погашення заборгованості. Таким чином, станом на 17.04.2015р. сума заборгованості за кредитом складає 53852грн. 23коп. Добровільно відповідач розрахуватись не бажає. Представник позивача надав заяву, в якій позов підтримав повністю, просив ухвалити рішення про задоволення позову, просив розглядати справу без його участі. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій проти задоволення позову заперечував та зазначив, що дійсно він отримав в позивача кредит на придбання автомобіля, який був вилучений працівниками Банку та реалізований. Вважає, що жодної заборгованості перед Банком він не має. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов слідуючого. З матеріалів справи вбачається, що 23.12.2009р. між відповідачем та Банком було укладено Договір, за умовами якого банк надає відповідачу на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання на придбання автомобіля кредит в розмірі 39018,78грн. строком до 22.12.2016р. зі сплатою 20,04% річних. Предметом застави за Договором виступав легковий автомобіль марки DAEWOO NEXTIA, 2008 року випуску, державний номер [NUMBER]. Згідно вказаного договору відповідач зобовязувався погашати кредит, сплачуючи до 26 числа кожного місяця визначену Графіком суму (а.с. 12). Відповідно до п.14.9 Договору при порушенні позичальником будь-якого грошового зобовязання за Договором понад 30 календарних днів, банк має право нарахувати, а позичальник зобовязується сплатити Банку штраф у розмірі 250грн. +5% від суми невиконаного зобовязання. 29.05.2013р. між Банком та відповідачем укладена Додаткова угода №1 до Договору, згідно якої сума заборгованості за Договором була зменшена на 43041,80грн., до якої входять відсотки в розмірі 18965,63грн., комісія в розмірі 1337,19грн., пеня в розмірі 22738,98грн. Датою остаточного погашення заборгованості визначена як 30.05.2016р. Відповідно до Графіку погашення кредиту, що є Додатком 1 до вказаної Додаткової угоди відповідач був зобовязаний сплатити Банку залишок по кредиту 5820,57грн., здійснюючи щомісячні платежі до 30 числа кожного місяця в розмірі 161,99коп. (а.с.14). Однак, в порушення умов зазначеної Додаткової угоди до договору відповідач не сплачував позивачу гроші в рахунок погашення кредиту. З розрахунку заборгованості за вказаним договором вбачається, що станом на 17.04.2015р. відповідач має перед позивачем заборгованість на загальну суму 53852,23грн., до якої входять заборгованість за кредитом в сумі 5650,57грн., за процентами 1,80грн., пеня за несвоєчасне виконання зобовязань 45397,37грн., штрафи: 250грн. (фіксована частина) та 2552,49 (процентна складова) (а.с. 4-6). Статтею 526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. ст. 527, 530 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлене договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню, у цей строк (термін). За положеннями ст.. 599 ЦК України\~зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.\~ Статтею 629 ЦК України\~передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами та боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ст.. 625 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із ст. 1054, ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позичкодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] власноруч підписав Договір та Додаткову угоду до нього. Тобто, між сторонами було досягнуто згоди з усіх умов кредитно-заставного договору та додаткової угоди до нього, які були укладені у формі встановленій законом (письмовій) та волевиявлення сторін по справі було вільним. Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором є правомірними. Відповідно до ст.. 611 ЦК України\~у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі сплата неустойки. Статтею 549 ЦК України визначено, що\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Заборгованість відповідача за кредитом складає 5650,57грн., однак пеня нарахована в розмірі 45397,37грн. Конституційний Суд України у рішенні від 11 липня 2013 року по справі щодо офіційного тлумачення положень Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань»\~дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Конституцiйний Суд України виходив з того, що вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не вiдповiдає передбаченим у п.6 ст.3, ч.3 ст. 509 та ч.1,2 ст. 627 ЦК України засадам справедливостi, добросовiсностi, розумностi як складовим елементам загального конституцiйного принципу верховенства права. Наявнiсть у кредитора можливостi стягувати iз споживача надмiрнi грошовi суми як неустойку спотворює її дiйсне правове призначення, оскiльки iз засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобовязання неустойка перетворюється на несправедливо непомiрний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибуткiв кредитором. Такий висновок узгоджується з положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН "Керівні принципи для захисту інтересів споживачів" від 09 квітня 1985 року № 39/248, в якій наголошено, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, а тому принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах. Захист вiд цих зловживань базується на положеннях законодавства, зокрема ч.3 ст. 551 ЦК України. На підставі вище викладеного, суд вважає за необхідне зменшити суму пені до 5000грн., що буде відповідати принципам справедливості, добросовісності і розумності. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідач на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 243 грн. 60коп.

Outcome: partial