Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане на ім'я відповідача приватним нотаріусом Ріпкинського нотаріального округу від 15.09.2017 за №828, щодо права на земельну частку (пай) розміром 5,84 га, а також стягнути витрати на правничу допомогу. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] Позивач та відповідач є спадкоємцями першої черги за законом після померлої. Позивач прийняла спадщину після [PERSON], фактично вступивши в управління спадковим майно, що підтверджується рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 13.02.2018. Крім того, позивач як спадкоємиця після померлої за заповітом успадкувала житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] В той час, відповідач, яка не проживала разом із [PERSON] на час відкриття спадщини, звернувшись до нотаріуса, назвалася єдиною спадкоємицею та отримала оскаржуване свідоцтво. Таким чином, внаслідок порушення порядку оформлення спадщини позивач не може оформити своїх спадкових прав, тому просить визнати вищезазначене свідоцтво недійсним. У судове засідання позивач та її представник не з'явилися, надавши до суду заяви, в яких просили справу розглядати у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явилася, відповідно ст.128 ЦПК України вона вважається такою, що належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання. У матеріалах справи відсутній її відзив на позовну заяву. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 07.09.2018 постановлено справу розглядати в заочному порядку. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд доходить наступних висновків. Встановлено, що [PERSON] померла [INFO] в с. Шумани Ріпкинського району Чернігівської області, що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть від 20.09.2017, виданим Ріпкинським РВДРАЦС ГТУЮ у Чернігівській області. Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 10.03.1948 підтверджується, що [PERSON] є матір'ю відповідача, яка згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 04.05.1968, після реєстрації шлюбу змінила своє прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]». З матеріалів спадкової справи № 152/2017 щодо майна померлої [INFO] [PERSON] вбачається, що 15 вересня 2017 року [PERSON] від імені [PERSON], зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] звернулася до приватного нотаріуса Ріпкинського районного нотаріального округу Моклигіної О.С. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на ім'я довірительки, зазначивши, що остання є єдиною спадкоємицею померлої і прийняла після неї спадщину. До складу спадщини входить право на земельну частку (пай), що перебуває у колективній власності КСП імені Примакова. Також у матеріалах спадкової справи міститься заява [PERSON] з аналогічним змістом, яка подана 04.09.2017 до Павлівської сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області, та зареєстрована в реєстрі за № 21. Згідно інформації Першої Чернігівської державної нотаріальної контори ГТУЮ у Чернігівській області від 08.06.2017 року, вбачається, що спадкова справа до майна померлої [INFO] [PERSON] згідно даних Алфавітної книги обліку спадкових справ 1999-20004 роки не заводилась. Відповідно до інформаційних довідок зі Спадкового реєстру від 15.09.2017 року, інформація щодо спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтва про право на спадщину, заповіти та спадкові договори після померлої [INFO] [PERSON] відсутні. З довідки Павлівської сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області від 01.11.2016 вбачається, що [PERSON], яка померла [INFO] року на день смерті була зареєстрована та проживала одна за адресою: [ADDRESS] Таким чином, інших спадкоємців крім відповідача зі спадкової справи не вбачається. Відповідачу було видане свідоцтво про право на спадщину за законом від 15.09.2017 року, відповідно до якого нотаріус посвідчила, що на підставі ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) та п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦКУ спадкоємцем майна [PERSON], померлої [INFO] року є її дочка [PERSON], [INFO]. Спадщина, на яку видане це свідоцтво складається з права на земельну частку (пай), що перебуває у колективній власності КСП імені Примакова, яке знаходиться в селі Павлівка Ріпкинського району Чернігівської області, розміром 5,84 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належить спадкодавцю на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] виданого Ріпкинською РДА Чернігівської області 25.07.1996, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 30.07.1996 року за [NUMBER] В той час, свідоцтвом про народження серії [NUMBER] підтверджується, що матір'ю позивача [PERSON] також є померла [INFO] [PERSON]. 17.10.2017 позивач звернулася до приватного нотаріуса Пирятинського районного нотаріального округу Полтавської області Запорожець О.О. із заявою, в якій повідомила, що вона є спадкоємицею за заповітом, посвідченим Кезівською сільською радою Ріпкинського району Чернігівської області від 19.09.1995 року по реєстру №44 та за законом приймає спадщину, що залишилася після померлої [INFO] року її матері [PERSON], [INFO], яка була зареєстрована в с. Шумани Ріпкинського району Чернігівської області та мешкала разом з нею по день смерті в [ADDRESS]. Заява зареєстрована в реєстрі за №1136. Згідно дублікату заповіту від 19.09.2017 року, виданого секретарем Павлівської сільської ради замість втраченого, вбачається, що 19.09.1995 року [PERSON] на випадок своєї смерті заповіла своїй дочці [PERSON] належний їй на праві особистої власності житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] Заповіт посвідчений секретарем виконкому Кезівської сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області від 19.09.1995 року Самоненко Н.М. та зареєстровано в реєстрі за №44. Рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 13.02.2018 встановлено факт прийняття позивачем спадщини після смерті [PERSON], яка сталась [INFO] року, та встановлено місце відкриття спадщини після смерті [PERSON] - с. Розсудів (військове містечко) [ADDRESS]. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, як позивач, так і відповідач, будучи дітьми спадкодавця [PERSON], є спадкоємцями першої черги за законом. Відповідно до ч. 5 ст. 1268, ч. 3 ст. 1296 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, при цьому відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. За ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Згідно зі ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. У пункті 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що відповідно до статті 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб, тощо. З врахуванням наведеного, оскільки внаслідок видачі свідоцтва про право на спадщини за законом на ім'я відповідача - [PERSON], було порушено право на спадкування позивача [PERSON], як спадкоємиці першої черги за законом, суд доходить висновку про задоволення позовної вимоги [PERSON] про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.09.2017 року, зареєстрованого за №828 та видане [PERSON] як спадкоємиці майна [PERSON], померлої [INFO] року, відносно права на земельну частку (пай), що перебуває у колективній власності КСП імені Примакова, яке знаходиться в селі Павлівка Ріпкинського району Чернігівської області, розміром 5,84 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належить спадкодавцю на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] виданого Ріпкинською РДА Чернігівської області 25.07.1996, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 30.07.1996 року за [NUMBER]. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України). Відповідно до договору №64 від 14.07.2018, укладеного між [PERSON] та адвокатом [PERSON], останній взяв на себе зобов'язання по веденню в суді цивільної справи про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину. Згідно ордеру ПТ №046741 від 14.07.2018, адвокатом [PERSON] надається правова допомога [PERSON] у Ріпкинському районному суді на підставі договору про надання правової допомоги №64 від 14.07.2018. Представником позивача - адвокатом [PERSON] у підготовчому засіданні було подано попередній розрахунок витрат на правничу допомогу, надану ним позивачу, із зазначенням загальної її вартості в розмірі 10660 грн., яка складається з: - аналізу ситуації, формування стратегії захисту інтересів клієнта для досягнення максимального результату: 1 год. по 500 грн. - 500 грн.; - ознайомлення з судовою практикою, нормативними актами: 2 год. по 500 грн. 1000 грн.; - підготовки пакетів документів для звернення з позовом до суду: 1,5 год. по 500 грн. - 750 грн.; - оформлення позовної заяви: 1,5 год. по 500 грн. - 750 грн.; - ведення цивільної справи в суді 2 засідання: 3,5 год. по 500 грн. - 1750 грн.; - підготовки клопотань, заяв, ведення переговорів на предмет укладення мирової угоди: 1,5 год. по 500 грн. - 750 грн.; - витрат на поїздку до суду 2 поїздки, час перебування 6 год. по 500 грн. - 3000 грн.; - вартості проїзду: 800 км (80л х 27 грн.) - 2160 грн. Статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у п.95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, п.п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, п.80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Так, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Отже, необхідною умовою для вирішення питання про розподіл вказаної категорії судових витрат є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення позивачем таких витрат. В той час, у матеріалах справи є лише квитанція від 18.05.2018, згідно якої адвокат [PERSON] отримав від [PERSON] гонорар в сумі 600 грн. за підготовку та оформлення позову про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину. Таким чином, оскільки розмір та обсяг судових витрат на правничу допомогу, відображених у попередньому розрахунку, є необґрунтованими, адже позивачем було підтверджено лише факт понесення нею витрат в розмірі 600 грн., враховуючи положення ч.5 ст. 141 ЦПК України, суд доходить висновку про часткове задоволення вимог позивача в частині стягнення з відповідача на її користь судових витрат на правничу допомогу, а саме в розмірі 600 грн. Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп., сплачений за подання позову.

Outcome: approved