Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-20 00:00:00

У жовтні 2020 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», треті особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - приватний нотаріус Київського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Оніщенко Дмитро Степанович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю. Позов мотивовано тим, що 12.12.2019 року приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Гуревічовим О.М. вчинено виконавчий напис №131172 про стягнення із неї на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованості по кредитному договору в розмірі 20690 грн. 47 коп. Проте, будь-яких вимог до неї по сплаті кредиту відповідач не пред`являв. Про існування виконавчого напису нотаріуса та виконавчого провадження по його примусовому виконанню вона дізналася від ГУ ПФУ у Вінницькій області після того, як почалося стягнення боргу за рахунок її пенсії. Більше того, вона ніколи не укладала ніяких договорів із відповідачем. Посилаючись на наведені обставини, та положення ст.ст.15, 16, 18 ЦК України, ст.ст.50, 87, 88 ЗУ «Про нотаріат», Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172, Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року №20/5, просить визнати виконавчий напис №131172 від 12.12.2019 року, виданий приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Гуревічовим О.М., про стягнення із неї на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованості по кредитному договору в розмірі 20690 грн. 47 коп. таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою судді від 15.10.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами загального позовного провадження (а.с.33-35). Ухвалою судді від 13.11.2020 року частково задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову. Зупинено стягнення із позивачки, яке здійснюється на підставі оспорюваного виконавчого напису нотаріуса (а.с.59,60). Відзив на позовну заяву від відповідача не надійшов. Натомість, ТОВ «Фінансова компанія управління активами» на адресу суду поштовим зв`язком направлено клопотання про врегулювання спору за участю судді від 24.11.2020 року, в якому зазначено, що у разі сплати позивачкою коштів у розмірі 3700 грн. 00 коп. на розрахункові рахунки відповідача у строк до 18 год. 00 хв. 12.12.2020 року, частина заборгованості у розмірі 16990 грн. 47 коп. буде списана. Оскільки позивачка не надала згоди на врегулювання спору за участю судді, то в силу приписів ч.1 ст.201 ЦПК України означена процесуальна процедура судом не проводилася. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, повторно не з`явився в судове засідання, про причин неявки суду не повідомив. За таких обставин ухвалою суду від 21.10.2021 року постановлено проводити заочний розгляд справи. В судовому засіданні позивачка підтримала позов та підтвердила викладені у ньому обставини. Крім того, зауважила, що будь-яких кредитних договорів із відповідачем не підписувала. Чи підписувала кредитний договір із ПАТ «Платинум Банком» в 2013 році вона не пам`ятає. Вимогу про усунення порушень від 02.11.2019 року, направлену відповідачем на її адресу, не отримувала. Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, встановивши суть спірних правовідносин, що склалися між сторонами, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про задоволення позову, виходячи із наступного. Так, на виконання ухвали суду Київським державним нотаріальним архівом із супровідним листом від 27.04.2021 року №1482/01-21 на адресу суду направлено належним чином завірені копії оспорюваного виконавчого напису та документів, на підставі яких він був вчинений (а.с.140). Із копій надісланих документів судом встановлено, що 14.02.2013 року [PERSON] звернулася із заявою/анкетою до ПАТ «Платинум Банк» про укладання кредитного договору (а.с.163). 14.02.2013 року між ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір зі страхуванням життя позичальника (пошта) №124/7618CLAPS, згідно із п.1.1 якого банк надає позичальнику грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування, а позичальник зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії за надання та обслуговування кредиту. В п.1.2 цього договору сторони визначили, що за даним договором банк надає позичальнику грошові кошти (кредит) в сумі 11800 грн. 00 коп.; відсоткова процентна ставка за користування кредитом - 12 % річних; комісія за обслуговування кредиту - 218 грн. 00 коп.; дата повернення кредиту - 18.02.2016 року. Згідно із п.2.5 цього договору перерахування коштів для погашення заборгованості за кредитом здійснюється позичальником в період з 10 по 15 число кожного місяця включно. Пунктом 2.8 договору передбачено, що погашення позичальником заборгованості за кредитом здійснюється щомісячно рівними платежами в сумі 610 грн. 00 коп. В силу п.4.3 договору позичальник зобов`язаний сплатити банку пеню в розмірі 0,3 % від простроченої суми нарахованих процентів та/або комісії за обслуговування кредиту, та/або від несплаченої частини суми кредиту за кожний день прострочення. Відповідно до Графіка платежів до кредитного договору (додаток №1) позичальник зобов`язаний сплатити щомісячні платежі в розмірі 610 грн. 00 коп. на загальну суму 21956 грн. 92 коп. в період з 18.03.2013 року до 18.02.2016 року; сума процентів за цей період становить 2308 грн. 92 коп.; оплата кредиту - 11800 грн. 00 коп.; комісія - 7848 грн. 00 коп. (а.с.163-165). 24.07.2018 року між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» укладено договір факторингу №20182407-1/2. Згідно із пунктом 1.1 цього договору Фактор передає грошові кошти, що дорівнюють ціні продажу, в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт відступає Факторові права вимоги до боржників, зазначених в Реєстрі Заборгованостей (Додаток №1 до цього договору), в розмірі Портфеля Заборгованості. Сторони погодили, що до Фактора переходять всі права грошової вимоги, які належали Клієнту за кредитними договорами (право вимоги). В Реєстрі Заборгованостей (Додаток №1 до цього договору) під №31691 значиться [PERSON] , загальна сума заборгованості якої становить 20540 грн. 47 коп., із яких: 10114 грн. 34 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1614 грн. 14 коп. - сума заборгованості за відсотками та комісією; 8811 грн. 99 коп. - сума заборгованості по пені і штрафам (а.с.154-162). 12.12.2019 року ТОВ «Фінансова компанія управління активами» звернулося до приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Гуревічова О.М. із заявою про вчинення виконавчого напису нотаріуса, в якій просило вчинити виконавчий напис нотаріуса про стягнення із позивачки на свою користь заборгованості за період з 29.07.2014 року по 04.12.2019 року включно у розмірі 20540 грн. 47 коп., а саме: заборгованість за тілом кредиту - 10114 грн. 34 коп.; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками - 1614 грн. 14 коп.; заборгованість за пенею - 8811 грн. 99 коп., та додатково витрати, пов`язані з вчиненням виконавчого напису нотаріуса (а.с.142). До цієї заяви додано вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань від 02.11.2019 року №65820, адресовану [PERSON] , Список №9692 згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів, в якому під порядковим №5 значиться [PERSON] , та фіскальний чек ПАТ «Укрпошта» від 02.11.2019 року №00004815900019 щодо відправлення поштовим зв`язком Списку №9692 (а.с.142, 166). Крім того, до заяви відповідача додано повідомлення про відступлення права грошової вимоги від 02.11.2019 року №65820, в якій зазначено, що ТОВ «ФК «Бізнесфінанс» набуло право вимоги за кредитним договором №124/7618CLAPS від 14.02.2013 року на підставі Договору відступлення права вимоги №20140730-Г від 30.07.2014 року, укладеного із ПАТ «Платинум Банк», котрий являється первинним кредитором. ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги за кредитним договором №124/7618CLAPS від 14.02.2013 року на підставі Договору факторингу №1706/01 від 17.06.2015 року, що був укладений із ТОВ «ФК «Бізнесфінанс». В свою чергу ТОВ «Фінансова компанія управління активами» набуло право вимоги за вказаним кредитним договором на підставі Договору факторингу №20182407-1/2 від 24.07.2018 року, укладеного із ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (а.с.145). 12.12.2019 року приватний нотаріус Київського нотаріального округу Гуревічов О.М. видав виконавчий напис, згідно із яким пропонує задовольнити вимоги ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та стягнути із [PERSON] за період з 29.07.2014 року по 04.12.2019 року включно суму у розмірі: 10114 грн. 34 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 1614 грн. 14 коп. - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками; 8811 грн. 99 коп. - заборгованість за пенею; 150 грн. 00 коп. - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 20690 грн. 47 коп. (а.с.141). Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить із того, що відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Вчинюючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті - документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (пункт 3 частини першої статті 3 Закону України "Про виконавче провадження"). Нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право, але в результаті розгляду нотаріальної справи та вчинення нотаріальної дії правова невизначеність все ж припиняється. Отже, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, щоб покласти його у підставу нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України "Про нотаріат"). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 року у справі №305/2082/14-ц. Як вбачається із матеріалів справи, згідно із оспорюваним виконавчим написом нотаріус пропонує задовольнити вимоги ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та стягнути із [PERSON] суму заборгованості за кредитними зобов`язаннями у розмірі 20690 грн. 47 коп., із яких: 10114 грн. 34 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 1614 грн. 14 коп. - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками; 8811 грн. 99 коп. - заборгованість за пенею, за період з 29.07.2014 року по 04.12.2019 року (а.с.141). Велика Палата Верховного Суду в пункті 34 постанови від 02.07.2019 року у справі №916/3006/17 сформулювала правовий висновок, який зводиться до того, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису в контексті застосування положень статті 88 Закону України «Про нотаріат» безпосередньо пов`язаний із позовною давністю, встановленою ЦК України. Фактично законом визначено, що строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису є таким самим, що й позовна давність для звернення до суду. Таким чином, різниця у правовій природі цих строків не має значення у цьому контексті. Відповідно до наданого ТОВ «Фінансова компанія управління активами» нотаріусу розрахунку суми заборгованості за Кредитним договором №№124/7618CLAPS від 14.02.2013 року заборгованість позивачки за тілом кредиту в сумі 10114 грн. 34 коп. та за процентами в сумі 1614 грн. 14 коп. виникла станом на 29.07.2014 року (а.с.146). За правилами частини 1 статті 262 ЦК України заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Отже, з дня виникнення права вимоги первісного та наступних кредиторів, в тому числі ТОВ «Фінансова компанія управління активами», в частині стягнення із позивачки тіла кредиту та відсотків, до моменту видачі оспорюваного виконавчого напису нотаріуса, минуло більше трьох років. Крім того, згідно із пунктом 1 частини 2 статті 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Із зазначеного вище розрахунку суми заборгованості слідує, що заборгованість позивачки за пенею в сумі 8811 грн. 99 коп. виникла станом на 01.06.2018 року. Таким чином, з дня виникнення права вимоги кредиторів, в тому числі ТОВ «Фінансова компанія управління активами», в частині стягнення із позивачки пені, до моменту видачі оспорюваного виконавчого напису нотаріуса, минуло більше одного року. Разом із цим, ураховуючи наведені вище правові висновки суду касаційної інстанції, суд вважає, що до спірних правовідносин також слід застосовувати норму частини 1 статті 266 ЦК України, відповідно до якої зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). З огляду на викладене оскаржуваний виконавчий напис нотаріуса виданий поза межами строків давності, визначених статтею 88 Закону України "Про нотаріат". В той же час, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Близькі за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду від 30 вересня 2019 року у справі №357/12818/17 та від 19.03.2021 року у справі №750/3781/20. У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: - перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; - другий етап - учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Подібні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі №201/4198/17, від 27 серпня 2020 року у справі № 554/6777/17 та від 19 березня 2021 року у справі №750/3781/20. За змістом п.99 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року №270 (в редакції діючій станом на час видачі виконавчого напису нотаріуса) рекомендовані поштові відправлення, рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час видачі у приміщенні об`єкта поштового зв`язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, який проживає разом з ним. У п.106 означених Правил унормовано, що під час вручення фізичній особі реєстрованого поштового відправлення, виплати коштів за поштовим переказом з повідомленням про вручення працівник поштового зв`язку на підставі пред`явленого одержувачем документа, що посвідчує особу, зазначає на бланку повідомлення про вручення його прізвище. Пунктом 114 Правил визначено, що одержувач може відмовитися від одержання поштового відправлення, коштів за поштовим переказом, про що на поштовому відправленні, бланку поштового переказу або повідомленні про надходження поштового відправлення, поштового переказу робиться відповідна позначка, яка засвідчується його підписом. Підпис представника юридичної особи, уповноваженого на одержання пошти, скріплюється печаткою (за наявності) цієї юридичної особи. Проте, в наданих відповідачем нотаріусу документах відсутні докази отримання позивачкою вимоги про усунення порушення кредитних зобов`язань від 02.11.2019 року, чи відмови останньої від її одержання, в аспекті приписів абзацу другого підпункту 2.3 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та пунктів 99, 106, 114 Правил надання послуг поштового зв`язку. З огляду на викладене суд вважає обґрунтованими доводи позивачки про те, що будь-яких вимог до неї по сплаті кредиту відповідач не пред`являв, позаяк вони засновані на наведених вище положеннях чинного законодавства та не спростовуються матеріалами справи. Зважаючи на наведене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Отже, судові витрати, пов`язані зі сплатою позивачкою судового збору при пред`явленні позову в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 коп., необхідно стягнути на її користь із відповідача.

Outcome: approved