Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-22 00:00:00

05.08.2019 року адвокат Гаврилюк Т.А., яка діє в інтересах позивача [PERSON] , звернулася до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] в місті Первомайськ Миколаївської області помер батько позивача [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме: 37/100 частин житлового будинку та відповідної частини земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,10 га, що розташовані по [ADDRESS] . Спадщину після смерті [PERSON] прийняв позивач шляхом подачі заяви до Першої Первомайської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті батька, однак постановою нотаріуса від 20.03.2019 року йому було відмовлено, оскільки право власності на 37/100 частин вказаного житлового будинку не було зареєстровано в КП "Первомайське МБТІ". Померлий спадкодавець був власником 37/100 частин житлового будинку [ADDRESS] на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області Колесніченко Л.І. 07.10.1997 року за реєстровим № 1561, та 37/100 частини земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,10 га, що розташована по [ADDRESS] , на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії МК без номеру від 15.09.1997 року, реєстраційний номер 119, однак своє право не встиг зареєструвати в Первомайському бюро технічної інвентаризації та переєструвати земельну ділянку зі [PERSON] на своє ім`я. Після смерті [PERSON] єдиним спадкоємцем його майна є його син, а саме позивач по справі. З урахуванням зазначених обставин представник позивача просила визнати за позивачем право власності на 37/100 частин вказаного житлового будинку в порядку спадкування за законом після смерті його батька та на підставі ст. 377 ЦК України, ст. 120 ЗК України на 37/100 частини земельної ділянки для обслуговування вказаного житлового будинку. В судове засідання позивач та його представник не з`явились, представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та у відсутність її довірителя, просила позов задовольнити у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідачі [PERSON] , Первомайська міська рада Миколаївської області в судове засідання вдруге не з`явилися, своїх представників не направили, хоча відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, були своєчасно та належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи. Причини своєї неявки суду не повідомили та відзиви на позов не надали, позовні вимоги не оспорювали. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали позовної заяви та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. [INFO] в місті Первомайськ Миколаївської області у віці 52 років помер батько позивача [PERSON] , про що 27.08.2018 року Первомайським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області зроблено відповідний актовий запис № 748, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 27 серпня 2018 року (а.с. 7). Позивач є сином померлого [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 29 липня 1988 року (а.с. 6). Позивач є єдиним спадкоємцем, який звернувся до Першої первомайської державної нотаріальної контори Миколаївської області за місцем відкриття спадщини із заявою про прийняття спадщини. Однак, на підставі ст. 49 Закону України «Про нотаріат» отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в зв`язку з відсутністю державної реєстрації права власності на спадковий житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] , що підтверджується постановою від 23.03.2019 року (а.с. 8). Згідно виписки підтвердження чинності запису щодо реєстрації права власності станом на 31.12.2012 року, наданої КП "Первомайське міжміське бюро технічної інвентаризації" 37/100 частин житлового будинку [ADDRESS] належала [PERSON] , відповідачу по справі, на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Першою Первомайською державною нотаріальною конторою 02.11.1988 року за реєстровим № 2-3713 і зареєстрованого 17.11.1988 року в Первомайському бюро технічної інвентаризації за реєстровим № 826, що підтверджується копіями виписки КП "Первомайське міжміське бюро технічної інвентаризації" від 04.03.2019 року № 159/06-01-06 та технічного паспорту на житловий будинок (а.с. 9, 11-13). Згідно державного акту на право приватної власності на землю серії МК без номеру від 15.09.1997 року, реєстраційний номер 11, 37/100 частини земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,1000 га, що розташована по [ADDRESS] , належали [PERSON] , відповідачу по справі, на підставі рішення виконавчого комітету Первомайської міської ради народних депутатів від 18.08.1992 року № 233, що підтверджується його копією та листом відділу у Первомайському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 22.03.2019 року № 1224/178-19 (а.с. 16-17). Померлий спадкодавець [PERSON] був власником 37/100 частин житлового будинку [ADDRESS] на підставі договору дарування від 07.10.1997 року, посвідченого приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області Колесніченко Л.І. за реєстровим № 1561, що підтверджується його копією серії НАО 204167 (а.с. 10). Вирішуючи питання про наявність підстав для визнання права власності на частину спірного будинку за позивачем, суд виходить із такого. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, при цьому кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Так, відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Положеннями ч. 1 ст. 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. За ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Судом встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] .. Для оформлення спадщини в нотаріальній конторі нотаріусу необхідно надати документ про реєстрацію права власності на житловий будинок за померлим спадкодавцем. У позивача такий документ відсутній, а отримати його дублікати на померлу людину неможливо, оскільки органи, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, видають дублікати лише власникам або уповноваженим ними особам за довіреністю. Відповідно до пункту 5 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004 року право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Відповідно до п. 4 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України 2003 року, що набрав чинності 1 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Враховуючи те, що договір дарування між [PERSON] та [PERSON] було укладено 07 жовтня 1997 року, на спірні правовідносини поширюється дія норм ЦК УРСР 1963 року, який був чинний на час виникнення даних правовідносин. Статтею 244 ЦК УРСР (в редакції Закону від 29 грудня 1996 року) передбачено, що договір дарування на суму понад 500 карбованців, а при даруванні валютних цінностей - на суму понад 50 карбованців повинен бути нотаріально посвідчений. До договорів дарування нерухомого майна застосовуються правила статті 227 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст. 227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. За життя померлий [PERSON] не здійснив реєстрацію права власності на належні йому частини житлового будинку та земельної ділянки, що знаходяться за адресою в [ADDRESS] . Вищезазначені досліджені судом докази вказують на те, що відповідно до вимог ст.ст. 182, 392 ЦК України, та відповідно до вимог ст.ст. 1216-1222 ЦК України є наявним право позивача про визнання за ним права власності на 37/100 частин житлового будинку [ADDRESS] , на яке, як установлено судом, відсутня правова реєстрація в Первомайському МБТІ, а тому суд вважає, що заявлені вимоги [PERSON] в цій частині підлягають задоволенню. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 37/100 частини земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,1000 га, що розташована по [ADDRESS] , яка на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії МК без номеру від 15.09.1997 року, реєстраційний номер 11, належала на праві приватної власності [PERSON] , яка померлому батьку позивача подарувала 37/100 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані на вказаній земельній ділянці. Згідно ч. 3 ст. 319 ЦК України усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно статті 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ст. 377 ЦК України та ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Таким чином, враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що позивач не має іншої можливості, а ніж у судовому порядку, встановити своє право власності на частину земельної ділянки після смерті батька, тому позов є законним і обґрунтованим, а відтак в цій частині також підлягає задоволенню.

Outcome: approved