Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути солідарно з відповідачів на його користь заборгованість за кредитним договором в сумі 10060.03 доларів США (що станом на 17.11.2016 року за курсом НБУ 26.34568 гривень за 1 долар США еквівалентно становить 265038.33 гривень), пеню в розмірі 7009.55 гривень та судовий збір у сумі 4080,72 гривень. Представник позивача до судового засідання не зявився, але на адресу суду надіслав заяву в якій наполягав на задоволенні позовних вимог і просив справу слухати у його відсутність. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про причину неявки суд не повідомили, а тому суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до положень ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» ( з 21.12.2009 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») та Єршовою (після зміни прізвища [PERSON]) [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №11388429000 від 29.08.2008 року. Відповідно до умов кредитного договору позивач надав відповідачці кредит у сумі 49500.00 доларів США шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок відповідачки, в свою чергу [PERSON] зобов'язалася повертати кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту, але у будь - якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 29.08.2018 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту (п.п.1.1, 1.2. кредитного договору). За користування кредитними коштами [PERSON] зобов'язалася сплатити проценти у розмірі 15.00% річних (п. 1.3.1 кредитного договору). Сторони домовилися, що за умовами кредитного договору може бути встановлений інший розмір процентної ставки. За користування кредитними коштами понад встановлений договором термін [PERSON] зобов'язана сплатити проценти у подвійному розмірі. Проценти нараховуються на суму кредитних коштів, фактично наданих банком позичальнику, за період з моменту фактичного надання коштів до повернення останнім коштів у власність банку, та сплачуються у порядку, встановленому договором, (п. 1.3. кредитного договору ). Згідно з п.4.1. кредитного договору у випадку порушення термінів погашення будь-яких грошових зобов'язань [PERSON] сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми гривневого еквіваленту суми простроченої заборгованості, розрахованої за кожен день прострочення платежу, починаючі з 32 календарного дня. В забезпечення виконання кредитних зобов'язань позичальника по вказаному кредитному договору прийнята порука [PERSON] згідно договору поруки №226251 від 29.08.2008 року. Всупереч умов кредитного договору [PERSON] не здійснює своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентам протягом тривалого часу, чим суттєво порушує взяті на себе договірні зобов'язання. Відповідачі порушення договору не усунули у повному обсязі. Станом на 17.11.2016 року заборгованість за кредитним договором №11388429000 від 29.08.2008 року становить: по кредиту та процентам у розмірі 10060.03 доларів США та пені у розмірі 7009.55 гривень, з яких: 9893.71 доларів США заборгованість за кредитом, у тому числі прострочена заборгованість у розмірі 1280.71 доларів США за строк з 10.08.2016 року по 17.11.2016 року; 166.32 доларів США - заборгованість за процентами за строк з 01.10.2016 року по 31.10.2016 року; 5182.47 гривень - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 18.11.2015 року по 17.11.2016 року; 1827.08 гривень - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 13.05.2016 року по 18.10.2016 року. Відповідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а ч. 1 ст. 1049 вказаного Кодексу встановлено, що позичальник зобовязаний повернути кредитору кредит у строк та в порядку, встановлених договором. Відповідно зі ст. ст.553, 554 ЦК України, поручитель зобов'язується відповідати за виконання позичальником усіх його зобов'язань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору, в тому числі за повернення суми боргу, відсотків за використання кредитних коштів, штрафних санкцій. Відповідальність поручителя і позичальника є солідарною. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.3\~ст.533 ЦК України\~використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Право на здійснення операцій в іноземній валюті, в тому числі і надання кредитів в іноземній валюті, передбачено\~ст.533 ЦК України,\~Законом України "Про банки і банківську діяльність",\~Декретом Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю",\~Постановою НБУ №200 від 30.05.2007року\~Про затвердження Правил використання готівкової іноземної валюти на території України та внесення змін до деяких нормативно-правових актів НБУ, іншими нормативно-правовими актами, що регулюють діяльність банків. Як свідчать матеріали справи, на час укладення кредитного договору банк мав необхідний обсяг повноважень (банківську ліцензію на право здійснювати банківські операції, в тому числі щодо розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик, та письмовий Дозвіл на право здійснювати операції з валютними цінностями) для здійснення кредитування в іноземній валюті, використання якої при здійсненні кредитних операцій (в кредитних зобов'язаннях) було передбачено чинним на час укладення даного договору законодавством. Сторони кредитного договору досягли згоди щодо валюти виконання грошового зобов'язання та виразили її в доларах США, та дана домовленість сторін, відповідно до ст.533,ст.1054 ЦК України, є істотною умовою кредитного договору. Відповідно до правової позиції Верховного суду України, яка була висловлена за результатами розгляду справи №6-190цс15: «Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 2 3акону України «Про банки і банківську діяльність» кошти є грошима в національній або іноземній валюті чи їх еквівалент; у статтях 47 та 49 цього Закону визначені операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Ці кредитні операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу. За положеннями ст. 192 ЦК України - законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Такий порядок встановлено Декретом КМУ "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" від 19.02.1993 року №15-93, статтею 5 якого визначено, що операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 ст.5 цього Декрету. Відповідно до правової позиції Верховного суду України у справі 6-145цс14, яка є обов'язковою для застосування судами України: Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов обґрунтований і законний, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved