Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

19 травня 2016 року позивач [PERSON] звернулась до Софіївського районного суду Дніпропетровської області з позовом до Фермерського господарства "Сім вітрів" про розірвання договору оренди земельної ділянки, треті особи: Реєстраційна служба Софіївської районної державної адміністрації; відділ Держгеокадастру в Софіївському районі Дніпропетровської області; СТОВ "Оріон", мотивуючи його тим, що 2 березня 2009 року між нею та фермерським господарством "Сім вітрів" було укладено терміном на 10 років Договір №17 оренди земельної ділянки. Термін дії Договору закінчується 2 березня 2019 року, але 1 березня 2013 року Додатковою угодою термін дії Договору продовжено до 2023 року. 3 жовтня 2014 року, без згоди позивача, ФГ "Сім вітрів" передало земельну ділянку позивача в суборенду СТОВ "Оріон" на строк до 1 вересня 2023 року, згідно Договору суборенди земельної ділянки від 3 жовтня 2014 року, зареєстрованого в Державному реєстрі прав на нерухоме майно 24 жовтня 2014 року. Відповідно до ст.8 Закону України "Про оренду землі", підставою для передачі орендарем земельної ділянки в суборенду є узгодження цього питання в договорі оренди або письмова згода орендодавця. Тобто, волевиявлення майбутнього суборендодавця щодо укладення договору суборенди реалізується лише шляхом отримання письмової згоди орендодавця. Таким чином, укладення відповідачем договору суборенди та передача суборендарю земельної ділянки для її обробітку з припинення безпосереднього використання орендованої земельної ділянки орендарем виходить за межі діяльності, яку може здійснювати орендар без письмового погодження з орендодавцем. В договорі, укладеному між позивачем та ФГ "Сім вітрів" не передбачено право та можливість передачі земельної ділянки в суборенду. Оскільки ФГ "Сім вітрів" господарської діяльності з безпосереднього цільового використання орендованої земельної ділянки не здійснювало, а передало орендовану земельну ділянку іншій юридичній особі без згоди власника, то такими діями відповідач порушив права орендодавця, що є підставою для розірвання договору оренди, в зв'язку з чим просить розірвати Договір № 17 оренди земельної ділянки від 2 березня 2009 року, укладений між позивачем [PERSON] та ФГ "Сім вітрів". Представник позивача в судовому засіданні позов підтримує, просить його задовільнити, так-як не було вільного волевиявлення позивача при укладенні договору суборенди. Представник відповідача надав письмові заперечення та пояснив в судовому засіданні, що для припинення договору, в тому числі і для його дострокового розірвання повинні бути правові підстави, які визначаються виключно законодавством (ст141 ЗК України, ст.31 ЗУ "Про оренду землі"). Якщо відсутні підстави припинення договору, то він не може бути припинений, а позивачем в самій позовній заяві не наведено жодної законної підстави для дострокового розірвання договору оренди земельної ділянки, в зв'язку з чим просить відмовити позивачу в задоволенні позову, так-як не було негативних наслідків. Представник третьої особи - СТОВ "Оріон" - надав письмові заперечення та в судовому засіданні пояснив, що 19 листопада 2015 року Вищим господарським судом України було прийнято постанову по справі № 904/323/15, за безпосередньою участю третьої сторони, яка не заявляла самостійних вимог на предмет спору [PERSON], якою була задоволена касаційна скарга СТОВ "Оріон" шляхом скасування постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 27 травня 2015 року у справі № 904/323/15 Господарського суду Дніпропетровської області і рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16 березня 2015 року, якими було визнано укладені договори суборенди земельної ділянки недійсними. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Крім того, 1 квітня 2016 року позивачка зверталась до голови СТОВ "Оріон" [PERSON] стосовно розрахунків за оренду земельного паю площею 8,330 в сумі 9000 грн. за 2016 рік, про що є написана власноруч позивачкою розписка про отримання вказаної плати в сумі 9000 грн., що є безспірним визнанням як орендодавця на укладення договору суборенди між ФГ "Сім вітрів" та СТОВ "Оріон". Представник третьої особи - відділу Держгеокадастру в Софіївському районі - позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та пояснив, що договір від 2 березня 2009 року зареєстрований, чинність його не припинялась, вважає, що відповідач порушив права позивача, не надавши їй вільного волевиявлення. Третя особа - реєстраційна служба Софіївської районної державної адміністрації - свого представника для участі в судовому засіданні не направила, надала заяву про розгляд справи без участі їхнього представника. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників процесу, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав: Судом встановлено, що [PERSON], відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку,серія ДП № 018833 виданого 29 вересня 2004 року, належить земельна ділянка, площею 8,33 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Софіївської селищної ради, Софіївського району. Вищевказану земельну ділянку, [PERSON], згідно договору оренди землі №17, укладеного 2 березня 2009 року та зареєстрованого 8 квітня 2009 року у Софіївському районному відділі регіональної філії "Центр ДЗК при Держкомземі України", передала в оренду строком на 5 років ФГ «Сім вітрів» а.с. 5-8). 1 березня 2013 року згідно додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки строк дії договору змінено на 10 років, яка зареєстрована 20 листопада 2013 року реєстраційною службою Софіївського районного управління юстиції Дніпропетровської області (а.с. 9-10). Починаючи з 3 жовтня 2014 року ФГ «Сім вітрів» не використовувало належну [PERSON] земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та фактично передало право користування нею без згоди останньої іншим особам, а саме ТОВ "Оріон", з якими [PERSON] ніяких договірних відносин не має. Факт незаконної передачі відповідачем земельної ділянки [PERSON] у користування сторонній особі підтверджується договором суборенди земельних ділянок від 3 жовтня 2014 року, який 24 жовтня 2014 року зареєстрований Софіївським районним управлінням юстиції (а.с. 12-19, 20). Відповідно до п.п. 1, 9, 36, 39 договору оренди та вимог ст.ст. 5, 8, 13, 21, 22, 25, 32, 35 Закону України «Про оренду землі» орендар безпосередньо приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, орендна плата вноситься орендарем і видається в натуральній формі безпосередньо орендарю, орендар безпосередньо обробляє орендовану земельну ділянку, зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою орендодавця і орендаря,чого, як підтвердили всі учасники процесу не було зроблено і таким чином було порушене право позивача на її вільне волевиявлення. Згідно з ч.6 ст.93 ЗК України орендована земельна ділянка або її частина може передаватися орендарем у володіння та користування іншій особі лише за згодою орендодавця (суборенда). Відповідно до ст. 8 Закону України «Про оренду землі» орендована земельна ділянка або її частина може передаватися орендарем у суборенду без зміни цільового призначення, якщо це передбачено договором оренди або за письмовою згодою орендодавця. Згідно договору оренди землі від 2 березня 2009 року не було передбачено прав орендаря на передачу в суборенду належної позивачці орендованої земельної ділянки. Отже, залучення третіх осіб до обробітку землі та сплати орендної плати орендодавцю з припиненням орендарем господарської діяльності з безпосереднього цільового використання орендованої земельної ділянки виходить за межі діяльності, яку може здійснювати орендар без погодження з орендодавцем. Статтею ст. 30 Закону України «Про оренду землі», яка кореспондується зі ст 651 ч 1 ЦК України передбачено, що зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди, щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку. Згідно із ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду, в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законам України. Відповідно до ч.2 ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Оцінюючи вказану правову норму, суд виходить із того, що відповідачем істотно порушені умови договору з позивачем. Суд не може взяти до уваги заперечення представника відповідача та представника третьої особи СТОВ "Оріон", так-як позивач просить не припинити користування земельною ділянкою, а достроково розірвати договір оренди, бо відповідачем порушені вимоги законодавства. Крім того, посилання представника третьої особи СТОВ "Оріон" на те, що при розгляді господарського спору касаційним судоммало місце між тими ж самими сторонами з того ж приводу, суд не може прийняти до уваги, поскільки спір між ФГ "Сім вітрів" та СТОВ "Оріон", який розглядав господарський суд, і спір між [PERSON] та ФГ "Сім вітрів" відрізняються між собою як своїм предметом (у кожного спору свій предмет позову), так і правовими підставами. Таким чином, з наданих суду письмових доказів вбачається, що відповідач, порушуючи норми закону, фактично передав іншій особі земельну ділянку, яка належить [PERSON] без її на те згоди, тобто, відбулася суборенда земельної ділянки, при цьому, зміна умов договору оренди в письмовій формі за взаємною згодою сторін не проводилася, в зв'язку з чим даний договір оренди земельної ділянки необхідно розірвати, поскільки цей договір не відповідає ч.3 ст.203 ЦК України про те, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, а відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України. Таким чином, сам факт укладення договору суборенди порушив право позивача на вільне розпорядження своїм майном, та відповідно до ч.2 ст.215 ЦК України договір суборенди являється нікчемним, так-як він укладений з порушенням ч.6 ст.93 ЗК України та ст. 8 ЗУ "Про оренду землі" і суд розцінює ці дії відповідача як невиконання вимог п. "ґ" ст.141 ЗК України. Виходячи із вищевикладеного, на підставі ст.ст. 213, 215, 526, 651 ЦК України, ст.ст. 93, 152 ЗК України, ст.ст. 8, 24, 25, 30, 32 ЗУ «Про оренду землі», та

Outcome: approved