Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із зазначеною позовною заявою і просить визначити, що квартира [ADDRESS] становить 7/100 ідеальних часток цього будинку і складається житлової кімнати 6-2 площею 16,6 кв.м, ? сіней «а2», 1/7 погреба «пг», 1/7 сараю «Б», 1/7 огорожі «№1»; визнати за нею право приватної спільної часткової власності на 1/7 частину житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями у [ADDRESS] і яка складається з 6-2 площею 16,6 кв.м, ? сіней «а2», 1/7 погреба «пг», 1/7 сараю «Б», 1/7 огорожі «№1» та припинити її право власності на квартиру [ADDRESS] , яка зареєстрована за нею та закрити у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно р/№15964538. Вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником квартири [ADDRESS] . Всі відповідачі є власниками решти квартир, а саме: [PERSON] кв. №1 і кв. №8 , [PERSON] кв. №5, Конотопська міська рада кв. №7, [PERSON] кв. №2 , [PERSON] кв. №3 та № 4 . Свою квартиру вона придбала у [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 22.09.2008 року. Всі квартири розташовані в одноповерховому 8-квартирному будинку і всі мають самостійні відокремлені виходи. Квартира № 2 переведена у частку від будинку та відповідно до Держреєстру речових прав це 3/20 частки житлового будинку [ADDRESS] . Вона бажає визначити через суд частку від будинку, оскільки планує приватизувати земельну ділянку біля свого будинку, а у разі необхідності продати свою частку будинку. Ідеальна частка квартири № 6 складає: 7/100 частки і складається з житлової кімнати 6-2 площею 16,6 кв.м, ? сіней «а2», 1/7 погреба «пг», 1/7 сараю «Б», 1/7 огорожі, що і змусило звернутися до суду. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, кожен окремо, надали заяви про розгляд справи без їх участі, заявлені вимоги підтримують в повному обсязі (а.с.33, 39-41). Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, надали заяви в яких просять справу розглядати без їх участі, позовні вимоги визнають в повному обсязі ( а.с. 34,35,36,36). Відповідач Конотопська міська рада в судове засідання не з`явився, надали заяву про розгляд справи за відсутністю їх представника, проти позову не заперечують (а.с.32). Представник третьої особи КП «Конотопське МБТІ» в судове засідання не з`явився, надали заяву про розгляд справи в їх відсутність, при винесенні рішення покладаються на розсуд суду (а.с.31). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показами свідків. Згідно ч.1, ч.2 ст. 355, ч.1 ст.356 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно із частинами першою, третьою статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою; кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Частиною першою статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні. Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки. Відповідно до частини другої статті 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Враховуючи те, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна у порядку статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України . Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 № 55 (далі - Інструкція). Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 Інструкції поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси. Як роз`яснено у п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991 року, «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок У тих випадках, коли для поділу необхідне переобладнання та перепланування будинку, він проводиться при наявності дозволу на це виконкому місцевої Ради (ст.152 ЖК). Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно із статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання правочину недійсним. Згідно ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно із статтями 80 і 81 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Як встановлено судом, відповідно до договору купівлі-продажу від 22.09.2008 року [PERSON] придбала у [PERSON] квартиру кв. [ADDRESS] (а.с.5,6). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №270208830 [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , загальною площею 19,2 кв.м, загальна вартість нерухомого майна 7854,00 грн. (а.с.4). З витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно вбачається, що [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу ВКТ № 47162 від 22.09.208 року (а.с.7). Відповідно до розрахунку ідеальних часток станом на 2006 рік, проведеної Конотопським КП МБТІ від 15.02.2019 року ідеальна частка квартири № 6 складає: 7/100 частки і складається з житлової кімнати 6-2 площею 16,6 кв.м, ? сіней «а2», 1/7 погреба «пг», 1/7 сараю «Б», 1/7 огорожі «№1». Вартість цієї частини будинку з надвірними будівлями, які відносяться неї, становить 7854 грн. (а.с.16-19). Згідно технічного паспорту виготовленого Конотопським МБТІ 15.02.2019 року на будинок квартирного типу по [ADDRESS] це одноповерховий 8-квартирний будинок з відокремленими виходами. (а.с.8). Виходячи із змісту норм ст. ст. 183, 358, 364, 379, 380 ЦК України виділ часток жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Отже, визначальним для виділу частки в будинковолодінні, який перебуває у спільній частковій власності, є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки будинку відповідно до часток співвласників. Оскільки, учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи виділ частки, повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежитлових будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Така позиція наведена у постанові Верховного Суду України від 03.04.2012 р. у справі № 6-12цс13. У наданому позивачем висновку розрахунку ідеальних часток станом на 2006 рік, проведеної Конотопським КП МБТІ від 15.02.2019 року щодо технічних можливостей поділу будинку вказано про можливість виділенню в натурі частини об`єкта, що відповідає його 11/20 частці позивача. Тобто, здійснення розподілу неможливе за відсутності незалежного підведення до комунікацій з метою влаштування окремої систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо). Враховуючи що висновки були надані щодо кожної з часток у об`єкті нерухомого майна окремо, що підтверджено сторонами, суд не вбачає підстав вважати один із висновків необґрунтованим та приймає такі докази як належні. Проте, вказані висновки надані без врахування повної технічної характеристики об`єкта нерухомого майна, оскільки відомостей щодо такого огляду матеріали справи не містять, тому із жодних із цих висновків суд не може зробити однозначного висновку щодо можливості поділу реального виділу частки із спірного житлового будинку. Стаття 321 ЦК України закріплює Конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст.41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Тому, суд приходить до висновку про можливість за даних обставин визначити ідеальні частки будинку [ADDRESS] , а саме квартира № 6 , що становить 7/100 ідеальних часток цього будинку. Щодо вимог позивача про визнання права власності, то суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки в судовому засіданні судом не здобуто, а позивачем не подано доказів на підтвердження оспорення чи не визнання його права власності, у зв`язку з чим суд вважає, що у задоволенні вимог в цій частині слід відмовити. Щодо вимоги позивача про припинення права власності на квартиру [ADDRESS] , яка зареєстрована за позивачем та закрити у Державному реєстрі прав на нерухоме майно реєстраційний № 15964538, то суд зазначає наступне. За змістом статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у разі зміни ідентифікаційних даних суб`єкта права, визначення часток у праві спільної власності чи їх зміни, зміни суб`єкта управління об`єктами державної власності, відомостей про об`єкт нерухомого майна, у тому числі зміни його технічних характеристик, виявлення технічної помилки в записах Державного реєстру прав чи документах, виданих за допомогою програмних засобів ведення цього реєстру (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), за заявою власника чи іншого правонабувача, обтяжувача, а також у випадку, передбаченому підпунктом "в" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, вносяться зміни до записів Державного реєстру прав. У разі якщо помилка в реєстрі впливає на права третіх осіб, зміни до Державного реєстру прав вносяться на підставі відповідного рішення суду. Стаття 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначає, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі, зокрема: державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі: укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно. Відповідно до частини другої статті 26 наведеного вище Закону у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Виходячи з вимог вищевказаних норм, чинним законодавством не передбачено порядок припинення та закриття у Державного реєстру прав на нерухоме майно право власності, за таких обставин позивачем не вірно обрано спосіб захисту у судовому порядку. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial