Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

заявник [PERSON] звернулась 13.04.2016 року до Дружківського міського суду з заявою, в якій просить про встановлення факту смерті . В своїй заяві вона посилається на те, що 13 березня 2016 року у місті Донецьку померла її мати . Після смерті матері відкрилась спадщина . Для оформлення спадщини, отримання коштів на поховання їй треба отримати свідоцтво про смерть матері. На підставі медичної довідки про смерть вона звернулась до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції у Донецькій області. Однак, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про смерть, оскільки надане нею медичне свідоцтво про смерть, видане на тимчасово окупованої території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, є незаконним та не створює правові наслідки, тому орган державної реєстрації актів цивільного стану не може зареєструвати факт смерті. У зв'язку з вищезазначеним просить встановити факт, що 13 березня 2016 року у місті Донецьку померла її мати [PERSON], [INFO] . Заявник [PERSON] у судове засідання з'явилась, просить заяву задовольнити. Представник зацікавленої особи ВДРАЦС Дружківського міського управління юстиції у Донецької області у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, телефонограмою. Суд, заслухавши заявника, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України та п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом вони породжують юридичні наслідки. Пунктом 8 частини 1 ст. 256 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ст. 256 ЦПК України). Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 та п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України та роз'яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України та п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом вони породжують юридичні наслідки. Статтею 257-1 ЦПК України передбачено, особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України. Відповідно до ч. 1 статті заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Частиною 2 статті передбачено, що справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Судом встановлено, що [PERSON] є дочкою померлої [PERSON] , про що в Книзі реєстрації актів про народження у відділі запису актів цивільного стану Київського району м.Донецька 18 липня 1968 року зроблено відповідний актовий запис № 809 (а.с.15 ). На підтвердження цього також заявником надане свідоцтва про укладення шлюбу серії І-НО №399646 від 01 серпня 1997 року, що видане Куйбишевським відділом реєстрації актів громадянського стану м.Донецька, та розірвання шлюбу серії І-НО №401199 від 18 листопада 2004 року , видане відділом реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції м.Донецька, в яких зазначено зміну прізвища [PERSON] на прізвище "Степаненко" (а.с.16). У медичному свідоцтві про смерть № 307 від 14 березня 2016 року зазначено, що 13 березня 2016 року померла [PERSON] в м.Донецьку (а.с.9). Факт смерті [PERSON] також підтверджується наступними документами: висновком про ненасильницьку смерть особи за місцем проживання від 13.03.2016 року (а.с.8), розрахунок від 13.03.2016 року за замовлення ритуальних послуг (а.с.10), довідка, яка містить відомості про дату та місце поховання [PERSON] (а.с.11), фотографії, на яких зображено могилу із надгробним написом на ім'я [PERSON] із заначенням дати її народження та смерті (а.с.12,13). Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01 липня 2010 року № 2398-VI державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. На звернення [PERSON] до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції їй було роз'яснено, що для державної реєстрації смерті матері їй необхідно пред'явити паспорт та надати лікарське свідоцтво про смерть форми №106/о, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров»я України від 8.08.2006 року №545. Надати таке лікарське свідоцтво у заявниці немає можливості, оскільки її мати померла на території тимчасово не підконтрольній Україні і лікарське свідоцтво про смерть [PERSON] видане за формою, яка не відповідає наказу Міністерства охорони здоров»я України від 8.08.2006 року №545. Згідно Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" від 15 квітня 2014 року будь-які органи,їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними якщо ці органи створені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (документ),виданий цими органами є недійсним і не створює правових наслідків. Тобто лікарська довідка про смерть [PERSON] , померлої 13 березня 2016 року, видана 14 березня 2016 року в м. Донецьку -на території тимчасово не підконтрольній Україні, не створює правових наслідків. За встановлених обставин, встановлення факту смерті породжує юридичні наслідки, тобто від нього залежить виникнення особистих чи майнових прав заявника; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт смерті, що має юридичне значення для послідуючого отримання документів для прийняття спадщини. Таким чином є всі підстави для задоволення заяви [PERSON] та встановлення факту смерті її матері [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved