Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] "Дукат" та третіх осіб які не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача та просить суд визнати трудовий договір укладений 16.05.2000 року, між нею та відповідачем таким, що припинений з 16.01.2017 року за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України; зобов'язати відповідача внести відповідні зміни до відомостей в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців щодо особи, яка займає посаду директора [PERSON] "Дуат" та стягнути з відповідача судові витрати по справі. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно з протоколу зборів учасників [PERSON] "Дукат" від 16.05.2000 року та на підставі наказу від 16.05.200 року №1 позивачку призначено на посаду директора [PERSON] "Дукат". Згідно статуту капіталом підприємства володіють [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]-Р.Я. у рівних частках кожен та наділені повноваженнями обрання та відкликання виконавчого органу на загальних зборах учасників. Після неодноразових спроб зібрати позачергові загальні збори учасників позивач 29.11.2016р. надіслала кожному із учасників товариства повідомлення на підставі ч.3 ст. 61 ЗУ «Про господарські товариства», про скликання позачергових загальних зборів (із зазначенням дати проведення зборів) з включенням до порядку денного питання про розірвання трудового договору з до якого долучалася заява про розірвання трудового договору за власним бажанням, згідно ст. 38 КЗпП України. З 08.12.2016 року по 13.01.2017 року [PERSON] перебувала на лікарняному та вже у перший день виходу на роботу після лікарняного - 16.01.2017р. видала наказ про визнання себе такою, що звільнена за власним бажанням, передбаченого ст.38 КЗпП України. Так станом на день подання до суду позовної заяви загальні збори не проведені, питання про звільнення позивача з посади директора повноважним складом засновників не вирішено, іншої особи на цю посаду не обрано, позивачем її заява не відкликана. Враховуючи обставини, що унеможливлюють дотриматись порядку звільнення встановленого статутом, ЦКУ та ГКУ, з метою захисту свого права щодо вільного вибору праці позивач звернулася до суду просить визнати трудові відносини із відповідачем припиненими відповідно до ст. 38 КЗпП. В судове засідання 09.03.2017р. позивач не прибула, однак надала суду заяву та просить розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не прибув будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду заяви, не повідомив суд про причину неявки. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]-Р.Я. в судове засідання не прибули будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду заяви, не повідомили суд про причини неявки. За таких обставин та зі згоди позивача судом прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. З оглянутої копії наказу №1 від 16.05.2000р., підписаного головою зборів засновників [PERSON], встановлено, що на посаду директора [PERSON] "Дукат" з правом підпису всіх юридичних документів призначено [PERSON] З дослідженої в судовому засіданні копії статуту [PERSON] "Дукат" зареєстрованого у встановленому законодавством порядку та посвідченого приватним нотаріусом Сокальського районного нотаріального округу [PERSON] згідно п.9.1. встановлено, що вищим органом Товариства є Загальні збори учасників, які обирають голову товариства із числа працівників Учасників товариства. В п. 9.2.1 зазначено, що Учасники повідомляються про проведення Зборів Учасників персонально із зазначенням часу та місця проведення зборів та порядку денного. Повідомлення повинно бути зроблено не менш як за тридцять днів до скликання Зборів Учасників. Судом встановлено, що [PERSON] скористалася своїм правом та 29.11.2016р. направила листи повідомлення усім учасникам зборів персонально про проведення позачергових загальних зборів для вирішення на порядку денному питання про звільнення директора [PERSON] "Дукат" згідно її заяви (що підтверджується копією листів повідомлень та копією рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень що додані до матеріалів справи). Згідно п. 7 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом є припинення правовідношення. Спори про дострокове розірвання трудового договору вирішуються в загальному порядку, встановленому для розгляду трудових спорів. Відповідно до ч. 1 ст. 21 КЗпПУ трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Згідно ст. 36 Кодексу законів про працю України підставами припинення трудового договору є, зокрема, розірвання трудового договору з ініціативи працівника (ст.ст. 38, 39 КЗпП України). Відповідно до ч. 1 ст. 38 КЗпПУ працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім'ї відповідно до медичного висновку або інвалідом I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Порядком реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, затвердженого наказом Міністерством праці та соціальної політики України № 260 від 08 червня 2001 року, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 27 червня 2001 року за № 554/5745 з відповідними змінами та доповненнями (далі - Наказ), передбачено, що на державну службу зайнятості покладено функції по реєстрації (зняття з реєстрації) трудових договорів між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю. Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки ніхто не може примушувати працювати, якщо цього не бажає сама особа, це право закріплено Конституцією України, позивач відповідно до ст.38 КЗпП України вправі розірвати трудовий договір за власним бажанням, а обмеження його в цьому є порушенням його трудових прав. Враховуючи те, що позивач позбавлена можливості офіційно реалізувати своє право на працю, право на соціальний захист, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову і захист права позивача шляхом припинення трудового договору укладеного 16.05.2000р. між нею та [PERSON] "Дукат" на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням працівника з 16.01.2017 року. Відповідно до ст. 60 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Отже, позивач надав суду докази щодо розміру шкоди, які не спростовано відповідачем, і сумнівів у доказах у суду не виникло. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача у дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved