Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що [PERSON] , який помер [INFO] , за час життя, 27 травня 2016 року, склав заповіт на її ім`я, відповідно до якого заповідав належну йому земельну ділянку площею 7,1301 гектара для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 2323085100:01:027:0018, державний акт на землю серія ІІІ-ЗП № 032143, виданий Терпіннівською сільською радою Мелітопольського району 15.08.2002 року. Після його смерті відкрилася спадщина, до якої входить земельна ділянка площею 7,1301 гектара для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 2323085100:01:027:0018, державний акт на землю серія ІІІ-ЗП № 032143, виданий Терпіннівською сільською радою Мелітопольського району 15.08.2002 року, яка належала [PERSON] на праві приватної власності. Для отримання спадщини позивачка [PERSON] не змогла у встановлений законодавством строк подати заяву про прийняття спадщини через проблеми зі здоров`ям, перебуванням на лікуванні, та за сімейними обставинами проживала у Харкові, допомагали сину, якій проходив підготовку для працевлаштування до поліції, а навесні на території України відбувся спалах гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, постановою КМУ запроваджено карантинні заходи, відсутність транспортного сполучення, що в сукупності стало на перепоні своєчасного звернення до нотаріальної контори. Так, 24.06.2020 позивачка звернулася до нотаріальної контори, де їй повідомили, що вона прострочила шестимісячний строк, визначений законодавством, для прийняття спадщини. Вищевикладені обставини стали підставою звернення з даним позовом до суду. 03 серпня 2020 року ухвалою суду відкрито загальне провадження у даній справі. У судове засідання сторони не з`явились. Від позивача [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, на їх задоволені наполягає. Від відповідачів [PERSON] , [PERSON] , до суду надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Відповідно до положень ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України уразі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання позову відповідачем не порушує прав та законних інтересів інших осіб. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши і дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть, виданого Мелітопольським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, серії [NUMBER] - [INFO] [PERSON] помер /а.с.9/. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої увійшла земельна ділянка площею 7,1301 гектара для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 2323085100:01:027:0018, державний акт на землю серія ІІІ-ЗП № 032143, виданий Терпіннівською сільською радою Мелітопольського району 15.08.2002 року. Відповідно до заповіту, посвідченого секретарем Полянівської сільської ради та зареєстрованого в реєстрі № 21 [PERSON] заповів [PERSON] належну йому земельну ділянку площею 7,1301 гектара для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 2323085100:01:027:0018, державний акт на землю серія ІІІ-ЗП № 032143, виданий Терпіннівською сільською радою Мелітопольського району 15.08.2002 року /а.с.7/. Як вбачається роз`яснень приватного нотаріуса Мелітопольської районного нотаріального округу від 24.06.20 року, після смерті [PERSON] з пропуском шестимісячного строку до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини звернулась [PERSON] тобто з порушенням строку встановленого ст.1270 ЦК України. Заявниці було роз`яснено, що вона має право звернутися до суду з позовом про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини /а.с.8/. Відповідно до приписів Цивільного кодексу України (статті 1268, 1269) спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати у строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 УК України), до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Правила ч.3 ст.1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року по справі № 6-1320цс17. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Судом встановлено, що позивачка не звернулась своєчасно до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини колегія суддів враховує прецедентну практику Європейського Суду з прав людини. Стала практика ЄСПЛ (серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах "Спорронґ і Льоннрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року, "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства" від 21 лютого 1986 року, "Щокін проти України" від 14 жовтня 2010 року, "Сєрков проти України" від 7 липня 2011 року, "Колишній король Греції та інші проти Греції" від 23 листопада 2000 року, "Булвес" АД проти Болгарії" від 22 січня 2009 року, "Трегубенко проти України" від 2 листопада 2004 року, "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року) свідчить про наявність трьох критеріїв, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно "суспільний", "публічний" інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. Стаття 1 Першого протоколу гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і для оцінки додержання "справедливого балансу" в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за якими майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується. Згідно роз`яснень, які викладені у постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», спадкоємець є таким, що спадщину не прийняв, якщо свідомо, за відсутності будь-яких перешкод своєчасно не вчиняв дії з прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту її відкриття. Згідно п. 24 вищевказаної постанови Пленуму Верховного суду України, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно наявних матеріалів справи, позивач не подала вчасно заяву про прийняття спадщини, у зв`язку з хворобою, так як перебувала на лікуванні, в ОВХП Мелітопольської Центральної Районної Лікарні з 12 серпня 2019 року до 20.08.2019 року. Суд вважає обґрунтованими доводи позивачки про те, що у зв`язку з хворобою вона не мала можливості звернутися вчасно до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, а такі обставини свідчать про поважність причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця при поданні заяви про прийняття спадщини, що є підставою для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Таким чином, суд вважає, що позивачка пропустила строк на прийняття спадщини з поважних причин, а тому йому необхідно визначити додатковий строк в два місяці для подання заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved