Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що 26 січня 2010 року вона уклала два депозитних договори з Публічним акціонерним товариством комерційний банк (далі ПАТ КБ)«Приватбанк» № SAMDN01000709238247 та № SAMDN01000709238169. Оригінали договорів зберігалися у її батька [PERSON], який здійснював поповнення її рахунків. [INFO] [PERSON] помер. 10 травня 2011 року вона звернулася до ПАТ КБ «Приватбанк» з проханням повідомити її про суму грошових коштів на її рахунках та дізналася, що залишок коштів на рахунках складає 2040,87 Євро та 26,78 доларів США відповідно. Протягом двох років з її рахунків за договорами було знято 21 751,35 євро та 2086 доларів США. Позивачка зазначала, що вона не знімала грошові кошти з рахунків та не видавала довіреності, якими б уповноважувала іншу особу знімати з них грошові кошти. В судове засідання позивачка не з'явилася, направила до суду свого представника, який позовні вимоги підтримав повністю. Представник ПАТ КБ «Приватбанк» проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що договори укладені не [PERSON], а її батьком, а тому вона не може вимагати від Банку повернення їй грошових коштів. Представник [PERSON] проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що [PERSON] за життя уклав з ПАТ КБ «Приватбанк» два депозитні договори від 26 січня 2010 року від імені [PERSON], яка є його донькою від першого шлюбу. Проте рахунки були відкриті для того, щоб грошовими коштами могли користуватися його нова родина, а не позивачка. Суд, заслухавши пояснення представників осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що 26 січня 2010 року між ПАТ КБ «Приватбанк», з однієї сторони, та [PERSON], з іншої, було укладено депозитні договори № SAMDN01000709238169 та № SAMDN01000709238247 (а.с. 10, 11). За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та у порядку, встановленому договором (ст. 1058 ЦК). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесено вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 ЦК), якщо інше не встановлено цивільно-правовими нормами про банківський вклад або не випливає із суті цих договірних зобов'язань. Законодавством передбачено можливість укладення депозитного договору на користь третьої особи (ст. 1063 ЦК). Наприклад, фізична або юридична особа може зробити вклад на ім'я третьої особи, причому визначення імені фізичної особи (ст. 28 ЦК) або найменування юридичної особи (ст. 98 ЦК), на користь яких зроблено вклад, є істотними умовами такого договору. До вступу третьої особи у володіння вкладом усіма правами вкладника користується безпосередня сторона договору (первісний вкладник). Діями, які свідчать про перейняття на себе правового статусу вкладника, закон визначає пред'явлення нею до банку першої вимоги, яка випливає з прав вкладника, або вираження нею іншим способом наміру скористатися такими правами. Укладення договору банківського вкладу відбувається шляхом відкриття депозитного (вкладного) рахунка. Депозитний рахунок є різновидом банківського рахунка, порядок його відкриття визначає Інструкція про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах. Договори від 26 січня 2010 року укладені з [PERSON], а не на користь третьої особи. Згідно висновку експерта № 314 від 5 грудня 2013 року Науково-дослідницького експертно-криміналістичного центру при ГУМВС України в Харківській області підписи від імені [PERSON] в строчці "Подпись" в довіреності № в довіреності № 707399498 від 26 січня 2010 року до договору № SAMDN 01000709238247 від 26.01.2010 року, довіреності в довіреності № 707399450 від 03 лютого 2010 року до договору SAMDN 1000709238169 від 26.01.2010 року, довіреності № 707399498 від 03 лютого 2010 року до договору № SAMDN 01000709238247 від 26.01.2010 року, в строчці "Платник" в заяві на видачу готівки № 228801711 від 08.06.2010 року, заяві на видачу готівки № 277252169 від 28.02.2011 року, заяві на видачу готівки № 257094705 від 10.11.2010 року, заяві на видачу готівки № 250816182 від 06.10.2010 року, заяві на видачу готівки № 272147551 від 02.02.2011 року, заяві на видачу готівки № 272413367 від 03.02.2011 року, заяві на видачу готівки № 272846502 від 07.02.2011 року та заяві на видачу готівки № 282212235 від 23.03.2011 року виконані не [PERSON], а іншою особою (особами). Підписи від імені [PERSON] в строчці "Подпись" в довіреності № 707399498 від 26 січня 2010 року до договору № SAMDN 01000709238247, довіреності № 707399498 від 03 лютого 2010 року до договору № SAMDN 01000709238247 та довіреності № 707399450 від 03 лютого 2010 року до договору № SAMDN 1000709238169 виконані з унаслідуванням підпису [PERSON] Підписи від імені [PERSON] в строчці "Платник" в заяві на видачу готівки № 228801711 від 08.06.2010 року, заяві на видачу готівки № 277252169 від 28.02.2011 року, заяві на видачу готівки № 257094705 від 10.11.2010 року, заяві на видачу готівки № 250816182 від 06.10.2010 рок, заяві на видачу готівки № 272147551 від 02.02.2011 року, заяві на видачу готівки № 272413367 від 03.02.2011 року, заяві на видачу готівки № 272846502 від 07.02.2011 року та заяві на видачу готівки № 282212235 від 23.03.2011 року виконані без унаслідування підпису [PERSON] Посилання представника ПАТ КБ «Приватбанк» на те, що [PERSON] не підписувала договори від 26 січня 2010 року, а тому не є особою, яка може вимагати повернення грошових коштів, суд не може взяти до уваги з наступних підстав. За змістом ст. 11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог. Договори від 26 січня 2010 року Банк не оспорив і не позбавлений такої можливості. З врахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] обґрунтовані. При цьому, визначаючи розмір суми, що підлягає стягненню в гривневому еквіваленті, суд виходить з курсу Національного Банку України станом на час ухвалення судового рішення. Питання про стягнення судових витрат, суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial