Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-21 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися в суд із позовною заявою до відповідача [PERSON] , Чернівецької міської ради про визнання права власності на спадкове майно. [INFO] помер [PERSON] . До спадкового майна входить житловий будинок, що розташований по [ADDRESS] , який згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 87674215 від 22.05.2017 року та довідки Чернівецького комунального обласного бюро технічної інвентаризації за № 926 від 25.05.2017 року належав спадкодавцю. Вартість спадкового будинку станом на 14.09.2018 року становить 350249 грн. Спадкоємцями відповідно до закону є: дочка спадкодавця [PERSON] ; два сини спадкодавця [PERSON] та [PERSON] ; спадкоємці за правом представлення двоє онуків [PERSON] та [PERSON] . Усі спадкоємці за законом, в установлений строк для прийняття спадщини, подали заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та прийняли спадщину. Дана спадщина належить їм з часу її відкриття, а саме по 1/4 частині позивачам [PERSON] , [PERSON] та спадкоємцям за правом представлення позивачам [PERSON] , [PERSON] належить по 1/8 частини спадщини. Після смерті [PERSON] вони 25.03.2013 року звернулися до приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Глуговського В.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно [PERSON] , яким винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 17.11.2017 року за №242/02-31 у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно та роз`яснено процедуру звернення до суду з приводу визнання права власності на вказаний житловий будинок. Просять, визнати за [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у порядку спадкування за законом, право власності за кожним на 1/4 частину житлового будинку [ADDRESS] і який складається з: підвалу, загальною площею 8,90 м.кв.; коридору, площею 7,6 м.кв.; кухні, площею 12,0 м.кв.; кімнати, площею 15,7 м.кв.; кімнати, площею 17,5 м.кв.; коридору, площею 10,00 м.кв.; веранди, площею 11,6 м.кв.; визнати за [PERSON] , [INFO] , (паспорт [NUMBER] , реєстраційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER] ) у порядку спадкування за законом, право власності на 1/8 частину житлового будинку [ADDRESS] і який складається з: підвалу, загальною площею 8,90 м.кв.; коридору, площею 7,6 м.кв.; кухні, площею 12,0 м.кв.; кімнати, площею 15,7 м.кв.; кімнати, площею 17,5 м.кв.; коридору, площею 10,00 м.кв.; веранди, площею 11,6 м.кв. Рух справи, позиція сторін в судовому засіданні та правове обгрунтування. 11.02.2019 року відповідач [PERSON] подала у встановлений судом строк відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги не визнала та просила відмовити в задоволенні позову ( том 1 а.с.48-49). 11.03.2019 року позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та в їх інтересах представник, адвокат Хімчинський Б.Г. подав до суду відповідь на відзив, відповідно до якого просив позовні вимоги задовольнити (том 2 а.с.1). 11.03.2019 року позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та в їх інтересах представник, адвокат Хімчинський Б.Г. подали до суду заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої просили: - встановити факт перебування у родинних відносинах, а саме те, що [PERSON] , [INFO] (паспорт [NUMBER] , РНОКПП [NUMBER] ) є сином [PERSON] , який помер [INFO] ; - визнати за [PERSON] , [INFO] , (паспорт [NUMBER] , реєстраційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER] ) та [PERSON] , [INFO] , (паспорт [NUMBER] , реєстраційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER] ) у порядку спадкування за законом, право власності кожному на 1/4 частину житлового будинку [ADDRESS] і який складається з: підвалу, загальною площею 8,90 м.кв.; коридору, площею 7,6 м.кв.; кухні, площею 12,0 м.кв.; кімнати, площею 15,7 м.кв.; кімнати, площею 17,5 м.кв.; коридору, площею 10,00 м.кв.; веранди, площею 11,6 м.кв.; - - визнати за [PERSON] , [INFO] , (паспорт [NUMBER] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) та [PERSON] , [INFO] , (паспорт [NUMBER] , реєстраційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER] ) у порядку спадкування за законом, право власності кожного на 1/8 частину житлового будинку [ADDRESS] і який складається з: підвалу, загальною площею 8,90 м.кв.; коридору, площею 7,6 м.кв.; кухні, площею 12,0 м.кв.; кімнати, площею 15,7 м.кв.; кімнати, площею 17,5 м.кв.; коридору, площею 10,00 м.кв.; веранди, площею 11,6 м.кв. (том 2 а.с.12-14). 02.04.2019 року, відповідач [PERSON] та в її інтересах представник, адвокат Снігур С.В., подали відзив на заяву про уточнення позовних вимог в якому просили відмовити у задоволенні заяви про уточнення позовних вимог (том 2 а.с.50-51). 19.04.2019 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , адвокат Хімчинський Б.Г. подали заяву про збільшення та уточнення позовних вимог, відповідно до якої просили: Визнати за [PERSON] , [INFO] , (паспорт [NUMBER] , реєстраційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER] ) та [PERSON] , [INFO] , (паспорт [NUMBER] , реєстраційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER] ) , [PERSON] , [INFO] , (паспорт [NUMBER] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) у порядку спадкування за законом, право власності кожного на 1/4 частину житлового будинку [ADDRESS] і який складається з: підвалу, загальною площею 8,90 м.кв.; коридору, площею 7,6 м.кв.; кухні, площею 12,0 м.кв.; кімнати, площею 15,7 м.кв.; кімнати, площею 17,5 м.кв.; коридору, площею 10,00 м.кв.; веранди, площею 11,6 м.кв. (том 2 а.с.75-77). Представник позивачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , адвокат Хімчинський Б.Г. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, зазначені в позовній заяві та просив задовольнити. Відповідач [PERSON] та в її інтересах представник, адвокат Снігур С.В., позовні вимоги не визнали, посилаючись на обставини зазначені у відзиві на позовну заяву, пояснили, що [INFO] помер [PERSON] та після його смерті була відкрита спадкова №2/2012 року. Фактично спадщину після смерті [PERSON] прийняли: вона, як донька - [PERSON] , син [PERSON] , син [PERSON] , онуки за правом представлення [PERSON] та [PERSON] , батько яких [PERSON] помер [INFO] . За час життя її батька [PERSON] , вона допомагала останньму добудовувати будинок зі своїх власних коштів та заощаджень, нею було придбано необхідні матеріали для будівництва. Позивачі на протязі 7 років користуються спадком майном, поміняли замки, через що вона не може зайти до будинку, просили відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відповідач представник Територіальної громади м. Чернівці в особі Чернівецької міської ради Осовська М.М. в судове засідання не з`явилася, про дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином, подала заяву якою просила справу розглянути в її відсутність, не заперечувала проти задоволення позовних вимог, просила ухвалити рішення згідно з чинним законодавством (том 1 а.с.29, 43). Позивач [PERSON] 19.04.2019 року просив залишити позовну заяву в частині його позовних вимог без розгляду та ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 22.07.2019 року його клопотання постановлено задовольнити. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. У статті 6 Конвенції, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, закріплено принцип доступу до правосуддя. Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини розуміють здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права. Щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання у її права (рішення ЄСПЛ від 04 грудня 1995 року у справі «Белле проти Франції»). Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом, допустимими доказами, встановлено, що [PERSON] у віці 81 року , [INFO] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (том 1 а.с.7, 83). Постановою старшого слідчого СВ Шевченківського РВ УМВС України в Чернівецькій області майором міліції Олійник В.В. від 27.03.2012 року було відмовлено у порушенні кримінальної справи стосовно смерті [PERSON] , про що було повідомлено заінтересованих осіб (том 1 а.с.154-155). Згідно Інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, [PERSON] , [INFO] є власником житлового будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності, [NUMBER] , 05.07.2005 Виконавчого комітету Чернівецької міської ради на підставі рішення №448/10 від 21.06.2005 року (том 1 а.с.13), що також підтверджується довідкою Чернівецького комунального обласного бюро технічної інвентаризації №926 від 25.05.2017 року (том 1 а.с.14). На замовлення позивача [PERSON] , Чернівецьким комунальним обласним бюро технічної інвентаризації було виготовлено 26.05.2017 року технічний паспорт на будинок [ADDRESS] (а.с.8), що складається з: підвалу, загальною площею 8,90 м.кв.; коридору, площею 7,60 м.кв.; кухні, площею 12,00 м.кв.; кімнати, площею 15,70 м.кв.; кімнати, площею 17,50 м.кв.; коридору, площею 10,00 м.кв.; веранди, площею 11,60 м.кв. (том 1 а.с.10-11). У відповідності до висновку про вартість майна будинку [ADDRESS] , виконаного на замовлення позивача [PERSON] , суб`єктом оціночної діяльності, оцінювачем [PERSON] , дійсна (ринкова) вартість становить 350249,00 грн. (том 1 а.с.15). Згідно свідоцтва про народження, [PERSON] , народився [INFO] в м. Чернівці, його батьками зазначено: [PERSON] та [PERSON] (а.с.15), згідно паспорта громадянина України його місце проживання зареєстровано за адресою: [ADDRESS] (том 1 а.с.16). З свідоцтва про народження, [PERSON] , вбачається, що він народився [INFO] в м. Чернівці, його батьками зазначено: [PERSON] та [PERSON] (а.с.17), згідно паспорта громадянина України його місце проживання зареєстровано за адресою: [ADDRESS] (том 1 а.с.18). Відповідно до свідоцтва про народження, [PERSON] , народився [INFO] в м. Чернівці, його батьками зазначено: [PERSON] та [PERSON] (том 1 а.с.19), згідно паспорта громадянина України його місце проживання зареєстровано за адресою: [ADDRESS] (том 1 а.с.20). Згідно свідоцтва про народження, [PERSON] , народився [INFO] в м. Чернівці, його батьками зазначено: [PERSON] та [PERSON] (а.с.21), згідно паспорта громадянина України його місце проживання зареєстровано за адресою: [ADDRESS] (том 1 а.с.22). [INFO] [PERSON] помер у віці 46 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] (том 1 а.с.23). Із архівної довідки Державного нотаріального архіву у Чернівецькій області від 24.05.2017 року виданої [PERSON] , в справах Державного нотаріального архіву у Чернівецькій області знаходиться на зберіганні спадкова справа № 2/2012, щодо майна [PERSON] , померлого [INFO] , який постійно проживав в [ADDRESS] , заведену провадженням 28.02.2012 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Глуговським В.В. Згідно матеріалів спадкової справи, спадкоємцями на спадкове майно померлого [PERSON] є: син спадкодавця [PERSON] , донька спадкодавця - [PERSON] , син спадкодавця - [PERSON] , та онуки спадкодавця [PERSON] і [PERSON] , які є спадкоємцями за правом представлення на ту частку, яка належала їх батькові [PERSON] , він був живим на час смерті, який помер [INFO] , які прийняли спадщину шляхом звернення до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини, згідно чинного законодавства. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що судам роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством.. Свідоцтва про право на спадщину за законом, спадкоємці не отримали (том 1 а.с.24). Позивач [PERSON] звертався до виконавчого комітету Чернівецької міської ради з приводу видачі дубліката свідоцтва про право власності на житловий будинок [ADDRESS] , у зв`язку з чим йому роз`яснено, що з січня 2016 року не передбачено видачу свідоцтв про право власності на нерухоме майно. Житловий будинок [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 05.07.2005 року (том 1 а.с.25). Відповідно до акта державної технічної комісії про прийняття в експлуатацію індивідуального житлового будинку [ADDRESS] від 09.06.2005 року, в присутності забудовника [PERSON] комісія постановила, що будівництво житлового будинку розпочато в 1980 році та закінчено в 2000 році, одноповерховий будинок з підвалом та складається двох кімнат, кухні, коридору, тамбура, веранди, житловою площею 33,90 кв.м., загальною площею 81,50 кв.м. (том 1 а.с.61). У відповідності до заяви на адресу приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Глуговському В.В., відповідач [PERSON] зверталася із заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON] , який помер [INFO] , щодо майна за адресою: [ADDRESS] та житлового будинку за адресою: [ADDRESS] і просила видати свідоцтво про право на спадщину за законом (том 1 а.с.70). Відповідно до свідоцтва про народження, відповідач [PERSON] , [INFO] , її батьками зазначено: [PERSON] та [PERSON] (том 1 а.с.79), відповідачка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта громадянина України (том 1 а.с.77-78). Згідно довідки, виданої [PERSON] 24.07.1982 року в Чернівецькому міському відділі ЗАГС зареєстровано шлюб громадян [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №1168. 16.02.1993 року в Ленінському райвідділі ЗАГС м. Чернівці зареєстровано розірвання шлюбу, актовий запис №98 (том 1 а.с.80). Відповідач [PERSON] є інвалідом ІІ групи, загальне захворювання, безтерміново, що підтверджується висновком ЛКК (том 1 а.с.82); виписками із медичних карт (а.с.84-85); довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією Ссрія 12 ААА (а.с.80, 143-146), пенсійного посвідчення (том 1 а.с.81). Відповідно довідки виписки з домової книги КЖРЕП№5 від 25.02.2013 року, за адресою: [ADDRESS] , постійно проживають та зареєстровані [PERSON] , [INFO] , як мати та [PERSON] , як син (том 1 а.с.147). Судом в ході з`ясування обставин, установлено, що у відповідача [PERSON] із братами (позивачами), виникали конфлікти з приводу поділу спадкового майна та вселення матері останньої - [PERSON] в будинок за адресою: [ADDRESS] , із приводу чого вона зверталася до правоохоронних органів та органів прокуратури, що підтверджується постановою про відмову в порушенні кримінальної справи (том 1 а.с.86), висновком про результати розгляду (ЖЄО №1136 від 02.02.2013 року) (том 1 а.с.87); письмовими поясненнями громадянина [PERSON] (а.с.88); висновком по матеріалам перевірки ЖЄО №1409 від 09.02.2013 року (а.с.89); відповіддю прокуратури м. Чернівці від 13.02.2013 року (том 1 а.с.92, 94); заявою (том 1 а.с.93); заявою про вчинення [PERSON] кримінального правопорушення (том 1 а.с.110-112). З договору дарування від 09.05.2001 року вбачається, що дарувальник [PERSON] подарувала обдарованому [PERSON] , у дарунок - 61/100 частин житлового будинку [ADDRESS] із відповідною частиною господарських та побутових будівель та споруд (том 1 а.с.90). [PERSON] хворіла, що підтверджується медичними висновками (том 1 а.с.161-165, 173-176) та [INFO] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.166) та Витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання (том 1 а.с.167). У відповідності до свідоцтва про розірвання шлюбу, шлюб між громадянами [PERSON] та [PERSON] розірвано 20.11.1985 року (том 1 а.с.171). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу, 20.11.1986 року шлюб уклали громадяни [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище чоловіку та дружині « [PERSON] » (том 1 а.с.172). З копії паспорту громадянина України, [PERSON] [INFO] вбачається, що народився в с. Бабин Заставнівського району Чернівецької області; відповідно до посвідчення серія [NUMBER] , є інвалідом і має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни (том 1 а.с.117), був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (том 1 а.с118); хворів та перебував на стаціонарному лікуванні (том 1 а.с.119). Відповідно до акту Головного управління праці та соціального захисту населення від 22.0.2008 року, [PERSON] , інваліду ІІ групи Великої Вітчизняної війни, мешканцю [ADDRESS] », здійснили передачу-прийом автомобіля ЗАЗ-110307-42 М з правом передачі керування сину [PERSON] (том 1 а.с.205-206). Згідно повідомлення приватного нотаріуса Балан Р.Б. на адресу [PERSON] , [ADDRESS] , [INFO] помер син [PERSON] після його смерті залишилось спадкове майно, на яке претендує син померлого [PERSON] , від [PERSON] заяви щодо прийняття спадщини чи відмови від неї не надходило та попереджено, що якщо від неї в термін до 20.11.2010 року не надійде до нотаріуса [PERSON] відповідних документів, які підтверджують факт прийняття спадщини після смерті [PERSON] , чи не буде належним чином підтверджено вжиття заходів щодо продовження терміну для прийняття спадщини, свідоцтво про право на спадщину на майно померлого [PERSON] буде видано [PERSON] (том 1 а.с.242). Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 22.11.2012 року, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про усунення від права на спадкування - відмовлено, яке ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 02.01.2013 року залишено без змін (том 1 а.с.238-240). Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29.08.2013 року, в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу та визнанні права власності на Ѕ частину спільного майна - відмовлено (том 1 а.с.210-214), та ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 05.12.2013 року залишено без змін (том 1 а.с.215-217). Згідно довідки-характеристики Чернівецького комунального обласного бюро технічної інвентаризації від 28.04.2012 року, житловий будинок по [ADDRESS] ; сарай; колодязь, станом на 2012 рік дійсна вартість становить 5388100 грн. (том 1 а.с.121). 13.07.1993 року [PERSON] , мешканець [ADDRESS] » згідно договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Першої Чернівецької державної нотаріальної контори Половинською О.Б. отримав в дар в [ADDRESS] , на земельній ділянці 910 кв.м. жилий будинок дерев`яний літ «А», жилою площею 14,50 кв.м. (том 1 а.с.122-123). У відповідності до рішення виконавчого комітету Ленінської районної ради народних депутатів Чернівецької області №9/1 від 19.01.1994 року «Про дозвіл на будівництво окремих споруд, перепланування окремих квартир, капітальний та поточний ремонт власними силами і дотримання порядку в особистому будівництві», [PERSON] , мешканцю [ADDRESS] , який побудував у дворі сарай літ. «Б» розмірами 6х4, згідно висновків міжвідомчої комісії від 02.12.1993 року, протокол №12, технічно можливо узаконити (том 1 а.с.124, 243-244). Згідно технічного паспорта на житловий будинок по [ADDRESS] , власником якого зазначено [PERSON] , зазначено наступні об`єкти: житловий будинок ( коридор, кухня, 2 кімнати) сарай, колодязь (том 1 а.с.125-130). У відповідності до свідоцтва про народження [PERSON] , його батьками зазначено [PERSON] та [PERSON] (том 2 а.с.15). З акта виконаних рембудробіт від 04.12.1980 року, ЖЄК №10 проводив замовнику [PERSON] заміну покрівлі (том 2 а.с.25). Доводи наведені у відзиві відповідача [PERSON] , про те, що за час життя її батька [PERSON] , вона допомагала останньому добудовувати будинок зі своїх власних коштів та заощаджень та нею було придбано необхідні матеріали для будівництва спростовуються вищенаведеними доказами та в цій частині відповідачем [PERSON] доказів не зазначено. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, шлюб між громадянами [PERSON] та [PERSON] 19.07.1978 року було розірвано (а.с.26). Рішенням народного суду Ленінського району м. Чернівці від 28.11.1977 року, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про поділ майна задоволено частково, розділено жилий будинок по [ADDRESS] , що є спільною власністю подружжя [PERSON] . На долю [PERSON] виділено: коридор, жилу кімнату, кладовку, веранду, підвал, ганок, Ѕ вбиральні, Ѕ колодязя, Ѕ паркану, 1/2 частину замощення і всього на суму 2598,00 рублів, що складає 61/100 частин будинку. На долю [PERSON] виділено кухню, кімнату та Ѕ вбиральні, Ѕ колодязя, Ѕ паркану, 1/2 частину замощення і всього на суму 1653,00 рублів, що складає 39/100 частин будинку (том 2 а.с.31). Відповідно до договору дарування від 10.02.1997 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Чернівецької державної нотаріальної контори Половинською О.Б. [PERSON] , мешканець [ADDRESS] » подарував обдарованому [PERSON] у дар 39/100 жилого будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] (том 2 а.с.27). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, власником будинку по [ADDRESS] є [PERSON] (а.с.57). Після смерті [PERSON] , до приватного нотаріуса Войціховського А.В. зверталися спадкоємці [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом , проте постановою від 16.11.2017 року їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину житловий будинок по [ADDRESS] у зв`язку з тим, що ними не подано документи, що підтверджують право власності померлого [PERSON] на вказане майно (том 1 а.с.26). Згідно Витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі, спадкова справа спадкодавця [PERSON] була зареєстрована за номером 52478452, та позивачів було повідомлено приватним нотаріусом Глуговським В.В., про те, що отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на майно [PERSON] вони зможуть після надання необхідних правовстановлюючих документів (том 2 а.с.68). Згідно ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно довідки про склад сім`ї виданої [PERSON] , за адресою [ADDRESS] , зареєстровані та проживають [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (том 2 а.с.69). Згідно повторно виданого свідоцтва про народження [PERSON] ,, [INFO] , його батьками зазначено: [PERSON] , [PERSON] (том 2 а.с.78). Статтею 16 ч.2 п.1 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Стаття 41 Конституції України проголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. У п. 26 рішення ЄСПЛ у справі "Надточій проти України" та п. 23 рішення ЄСПЛ у справі "Гурепка проти України №2" наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом. В силу ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі. Стаття 26 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ратифікованої Указом Президії Верховної Ради Української РСР N 2148-VIII від 19.10.73; статті 7, 17 Загальної декларації прав людини прийнятої і проголошеної резолюцією 217 A (III) Генеральної Асамблеї ООН від 10 грудня 1948 року визначають, що всі люди рівні перед законом і мають право, без будь-якої різниці, на рівний їх захист законом. Кожна людина має право володіти майном як особисто так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому, в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року, "Новоселецький проти України" від 11 березня 2003 року, "Федоренко проти України" від 1 червня 2006 року). Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 Постанови ПВС України від 12.06.2009 року №2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції"). Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. При вирішенні даного цивільно - правового спору суд також враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004. У відповідності до ст. 1216 ч. 1 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Статтями 1261-1265 визначено черговість спадкування. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя що його пережив та батьки. Статтею 1221 ЦК України, визначено місце відкриття спадщини за останнім місцем проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. Згідно з ч.1 та ч.2 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. 1261-1265. Якщо майно було зареєстроване за одним із подружжя, то фактично спадкоємці мають право на спадкування частки померлого у такому майні. Відповідно до ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ст. 1267 ч. 1 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Статтею 1297 ЦК України, спадкоємець який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Спадкоємці звертались з письмовою заявою до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, проте їм було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, оскільки відсутні правовстановлюючі документи, що підтверджують право власності [PERSON] . Згідно ст. 67 Закону України «Про нотаріат», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Без звернення спадкоємців до нотаріальної контори за одержанням свідоцтва про право на спадщину, збільшується ймовірність порушення прав інших осіб, спадкоємців за заповітом, спадкоємців, які прийняли спадщину. Відповідно до ст.ст.1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Так, відповідно до поданих спадкоємцями, позивачами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , документом того, що до складу спадкового майна входить житловий будинок [ADDRESS] , який складається із: підвалу, загальною площею 8,90 м.кв.; коридору, площею 7,6 м.кв.; кухні, площею 12,0 м.кв. кімнати, площею 15,7 м.кв.; кімнати, площею 17,5 м.кв.; коридору, площею 10,00 м.кв.; веранди, площею 11,6 м.кв., розташованого по [ADDRESS] , та такого, що належав померлому [PERSON] , є дані відомості інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 87674215 від 22.05.2017 року (том 1 а.с.13) та довідкою Чернівецького комунального обласного бюро технічної інвентаризації за № 926 від 25.05.2017 року (а.с.14). Спадкоємцями [PERSON] , який помер [INFO] , відповідно до закону є: дочка спадкодавця [PERSON] (том 1 а.с.79), сини спадкодавця [PERSON] та [PERSON] ; спадкоємці за правом представлення двоє онуків [PERSON] та [PERSON] , який відмовився від своєї частки спадщини на користь [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про народження позивачів: [PERSON] (том 1 а.с.15), [PERSON] (том 1 а.с.17), [PERSON] (том 1 а.с.19) та свідоцтвом про смерть [PERSON] (том 1 а.с.7,83), який був батьком [PERSON] та [PERSON] . Спадщина відкрилася в цей же день, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 1220 ЦК України. Окрім наведеного, судом установлено, що усі спадкоємці за законом, в установлений строк для прийняття спадщини, подали заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори, що підтверджується архівною довідкою № 221/01-17 від 24.05.2017 р. (том 1 а.с.24) Отже, з з`ясованими в засіданні обставинами, позивачі є спадкоємцями першої черги, після смерті батька [PERSON] , проте не можуть оформити спадщину за відсутністю правовстановлюючих документів на будинок, а отже, за сукупністю досліджених доказів надав їм правову оцінку, суд вважає, що підлягаю визнанню, в порядку спадкування за законом, право власності на ј (одна четверта) частини житлового будинку [ADDRESS] , який складається із: підвалу, загальною площею 8,90 м.кв.; коридору, площею 7,6 м.кв.; кухні, площею 12,0 м.кв. кімнати, площею 15,7 м.кв.; кімнати, площею 17,5 м.кв.; коридору, площею 10,00 м.кв.; веранди, площею 11,6 м.кв., розташованого по [ADDRESS] за спадкоємцями: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. Якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законом порядку (ВС/КЦС, № 343/1048/17, 18.03.19). Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законом порядку. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України). Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За правилом ч. 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. На основі всебічно з`ясованих обставин, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити. На підставі викладеного та

Outcome: approved