Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. На підтвердження позовних вимог в заяві вказав, що за час проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу на протязі часу з 2000 року по 2003 рік та за час перебування шлюбу з відповідачем з 29.04.2003 року по 01.07.2015 року ним спільно з відповідачем було набуто у власність значний перелік майна, яке належить йому та відповідачу на праві спільної сумісної власності. З урахуванням уточнення позовних вимог позивач просив суд виділити йому у власність: мопед Ямаха, вартістю 3500 грн., бензопилу, вартістю 1250 грн., автостиралку, вартістю 2100 грн., котел під тверде паливо, вартістю 17900 грн., конвектор, вартістю 1000 грн., кондиціонер, вартістю 2700 грн., морозильну камеру, вартістю 5000 грн., кухонний куток, вартістю 1000 грн., трубу витяжну, вартістю 2400 грн., мікрохвильову піч, вартістю 500 грн., а всього на загальну суму 37350 грн. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача на його користь 49330 грн. в якості компенсації ? частину вартості автомобіля марки Renault Logan, номерний знак [NUMBER], що також є їх спільною сумісною власністю та був відчужений позивачем без його згоди. Від позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність та відсутність його представника, уточненні позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність та відсутність його представника, уточненні позовні вимоги визнає частково, не заперечуючи проти виділення позивачу у власність електромясорубки, вартістю 360 грн., мікрохвильової пічі, вартістю 410 грн., хліб опічки, вартістю 385 грн. та конвектора, вартістю 480 грн., при цьому їй залишити у власність мопед Ямаха, вартістю 500 грн. та кондиціонер, вартістю 750 грн. Щодо іншого спірного майна відповідачем надано правову позицію, згідно якої остання заперечує проти задоволення позову (за виключенням вищевказаного майна) посилаючись на недоведеність позивачем вартості майна та його придбання у період шлюбу. Дослідивши наявні у справі матеріали (копію рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 17.06.2015 року; копію витягу з Державного реєстру актів цивільного стану від 30.03.20016 року; акт про встановлення факту спільного проживання від 19.03.2016 року; опис оцінку спільного майна від 19.03.2016 року; розрахунки на витрати та матеріали і роботу по ремонтним та будівельним роботам будинку №1Г в м. Баштанка від 03.04.2016 року, 02.04.2016 року, 30.03.2016 року, 01.04.2016 року, товарні чеки; накладні, довідку БТІ від 06.04.2016 року; фото; копію акту від 21.12.1991 року; копію договору застави №65/168/723908 транспортного засобу від 02.12.2010 року; повідомлення Регіонального сервісного центру МВС в Миколаївській області від 04.05.2016 року; копію свідоцтва про право власності на житловий будинок від 11.02.1999 року; копію технічного паспорту на житловий будинок; копію повідомлення Баштанської ОДПІ ГУ ДФС у Миколаївській області від 07.07.2016 року; копію виписки по картці/рахунку від 22.04.2016 року; повідомлення Регіонального сервісного центру МВС в Миколаївській області від 29.07.2016 року; накладну від 28.02.2006 року; договір №32 оренди торгівельного місця від 01.02.2015 року; довідку Баштанської РССТ філія «центральний ринок» від 16.11.2016 року; копію свідоцтва про державну реєстрацію (перереєстрацію) субєкта підприємницької діяльності фізичної особи; копію договору купівлі-продажу транспортного засобу №6250 від 29.04.2016 року; копію [PERSON] про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей від 13.05.2016 року; копію виписки по картці/рахунку від 12.05.2017 року та 15.05.2017 року; копію довіреності від 09.11.2014 року), суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог і можливість часткового задоволення позову. Згідно ст. 22,28,29 КпШС України (який діяв на час укладення шлюбу між сторонами) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Суд може визнати майно, нажите кожним із подружжя під час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу, власністю кожного з них. Якщо між подружжям не досягнуто згоди про спосіб поділу спільного майна, то за позовом подружжя або одного з них суд може постановити рішення: про поділ майна в натурі, якщо це можливо без шкоди для його господарського призначення; про розподіл речей між подружжям з урахуванням їх вартості та частки кожного з подружжя в спільному майні; про присудження майна в натурі одному з подружжя, з покладенням на нього обов'язку компенсувати другому з подружжя його частку грішми. При цьому суд також бере до уваги інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Поділ спільного майна подружжя може бути проведений як під час перебування в шлюбі, так і після розірвання шлюбу. Для вимоги про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю розведеного подружжя, встановлюється трирічний строк позовної давності. Крім того, ст.ст.\~60,\~69,\~70 СК України\~передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Згідно\~ст.372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. За змістом ст.ст. 10,11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Із змісту ст.ст. 58,59,60 ЦПК України слідує, що \~Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що сторони дійсно уклали шлюб 29.04.2003 року. Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 17.06.2015 року шлюб між сторонами було розірвано (яке набрало законної сили 01.07.2015 року). Позивач обґрунтовуючи свої вимоги, з урахування уточнення позовних вимог, вказує на те, що за час перебування у шлюбі ним та відповідачем було набуто у власність: мопед «Ямаха», бензопила, конвектор, меблеву стінку, кровать диван, газовий котел «Дані», газову плиту, мікрохвильову піч, мясорубку «Рейнфорд», хлібопічку, морозильну ккамеру, кондиціонер, люсти в кількості 6 штук, автостиралку, євро вікна в кількості 10 штук, баки під зерно в кількості 2 штуки, шкаф платений, кухонний куток, котел під тверде паливо, насос опалення, трубу витяжну, кіоск торгівельний, бетонні плити в кількості 8 штук, а також автомобіль марки Renault Logan, номерний знак [NUMBER]. А тому просив суд виділити йому у власність: мопед Ямаха, вартістю 3500 грн., бензопилу, вартістю 1250 грн., автостиралку, вартістю 2100 грн., котел під тверде паливо, вартістю 17900 грн., конвектор, вартістю 1000 грн., кондиціонер, вартістю 2700 грн., морозильну камеру, вартістю 5000 грн., кухонний куток, вартістю 1000 грн., трубу витяжну, вартістю 2400 грн., мікрохвильову піч, вартістю 500 грн., всього на загальну суму 37350 грн., а також стягнути з відповідача 1/2 частину вартості автомобіля марки Renault Logan, номерний знак [NUMBER], що був придбаний за 98660 грн. Наявні в матеріалах справи договір застави (а.с.62) та повідомлення Регіонального сервісного центру МВС в Миколаївській області від 29.07.2016 року (а.с.127) підтверджують факт належності сторонам на праві спільної сумісної власності автомобіля марки Renault Logan, номерний знак [NUMBER], що також визнавалось відповідачем в ході розгляду справи, а тому вимоги в цій частині є доведеними. Окрім даного майна в ході розгляду справи відповідачем також визнавалось спільне придбання у власність мопеду «Ямаха», мікрохвильової пічки, мясорубки «Рейнфорд», хлібопічки, бензопили, конвектора та кондиціонера. В частині спільного придбання іншого майна відповідачем заперечувались позовні вимоги з посиланням та не, що дане майно було придбано нею до шлюбу під час перебування в шлюбі з першим чоловіком. На думку суду обставини щодо належності сторонам на праві спільної сумісної власності іншого майна (окрім вищенаведеного переліку) є недоведеними належним та допустимими доказами з урахуванням заперечень цих обставин стороною відповідача. Наявні в матеріалах справи чеки, квитанції та накладні (29,30,31,32,33,34,35,36) суд оцінює критично та не бере їх до уваги, оскільки вони не були отриманні безпосереднього під час придбання даного майна, а отриманні позивачем перед зверненням до суду з даним позовом, а тому не можуть підтверджувати факт придбання майна. Оцінюючи як доказ покази свідків, суд також не приходить до висновку доведеності обставин на які посилається позивач. Так, допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він в 2014 році виготовляв котел на замовлення Позивача, однак кошти за котел йому передавав [PERSON]. Загальної суми коштів на виготовлення котла він не пам'ятає. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він допомагав встановлювати в господарському дворі відповідачки плити в кількості 8 штук, перевозити металеві баки і переварював торгівельний кіоск. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він будучи племінником позивача неодноразово був у гостях у останнього та бачив в будинку майно, перелік якого навів позивач, разом їздили купляли мопед "Ямаха" та виготовляли твердопаливний котел, при цьому не заперечував, що кошти на котел давав син відповідачки. Аналіз показів свідків не доводить в достатньому обсязі обставин того, що майно яке вказує позивач було придбано у період шлюбу та за спільні кошти (джерело і час його придбання). Крім того, покази свідка [PERSON] оцінює критично, виходячи з того, що позивач доводиться останнього рідним дядьком, що може свідчить про заінтересованість даного свідка в результатах розгляду справи. Також не підтверджується джерело походження спірного майна виходячи з пояснень свідків [PERSON] та [PERSON] Крім того, з показів свідка [PERSON] вбачається, що він (будучи першим чоловіком відповідача) проживав з відповідачем тривалий час, за час спільного проживання будинок був повністю підготовлений для проживання, були меблі, були наявні господарські споруди. Після розірвання шлюбу все майно він залишив дітям та дружині, а з показів свідка [PERSON] вбачається, що вищевказані металеві баки належать їй та вона їх сторонам в тимчасове користування. Таким чином, встановлені в ході розгляду справи підтверджують факт належності сторонам на праві спільної сумісної власності лише автомобіля марки Renault Logan, номерний знак [NUMBER], мопеду «Ямаха», мікрохвильової пічки, мясорубки «Рейнфорд», хлібопічки, бензопили, конвектора та кондиціонера. Встановлені судом обставини також підтверджують факт придбання у період шлюбу торгівельного кіоску, при цьому відповідачем наголошувалось, що даний кіоск було придбано для здійснення нею господарської діяльності та належить їй як субєкту господарської діяльності (фізична особа-підприємець). В свою чергу позивачем не доведено обставин протилежного (придбання кіоску ним та відповідачем як подружжям за спільні кошти). Разом з тим, суд не вважає за можливе здійснити поділ вищевказаного майна, а саме мопеду «Ямаха», мікрохвильової пічки, мясорубки «Рейнфорд», хлібопічки, бензопили, конвектора та кондиціонера, оскільки сторонами не було досягнуто згоди щодо вартості даного майна, при цьому кожна із сторін визначає свою вартість майна, яка є суттєво різною. Позивач визначає вартість майна за своїми власними (суб'єктивними) припущеннями на які відповідач не погоджується, висловивши про це, зокрема, в заяві від 31.10.2017 року (наводячи свою вартість побутового майна, як пропонує виділити у власність позивача). Доказів, які б підтверджували дійсну вартість вищевказаного майна, позивачем не надано. Відповідно до п.п. 22, 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Недосягнення сторонами згоди щодо вартості майна та не доведення позивачем належними та допустимими доказами дійсної вартості майна унеможливлює поділ майна в рівних частках (не зважаючи на визнання цього майна відповідачем як спільного сумісного), як того вимагає ст. 28 КпШС України (аналогічно передбачає ст. 70 СК України), враховуючи, що судом не вбачається підстав для відступлення від засад рівності часток сторін, зважаючи, що в першу чергу рішення суду має бути законним (ст. 213 ЦПК України). \~ Неможливість поділу як спільного сумісного майна мопеду "Ямаха" також обумовлена неможливістю ідентифікувати дане майно як транспортний засіб, оскільки в ході розгляду справи не було встановлено обставин на підтвердження того, що даний транспортний засіб був зареєстрований в установленому законом порядку та має відповідний номерний знак. За такого суд, вважає можливим здійснити поділ спільного сумісного майна сторін лише в частині автомобіля марки Renault Logan, номерний знак [NUMBER]. Судом встановлено та сторонами не заперечувалось, що даний автомобіль було відчужено відповідачем після розірвання шлюбу шляхом укладання договору купівлі-продажу за ціною 20000 грн. (а.с.167) Незважаючи на це позивач просив поділити даний автомобіль шляхом сплати йому відповідачем компенсації вартості 1/2 частини автомобіля, виходячи із вартості, за якою вони придбали даний автомобіль, а саме 98660 грн. Враховуючи позицію позивача щодо способу поділу майна та розглядаючи позов в межах заявлених позовних вимог, суд вважає можливим поділ даного майна шляхом сплати компенсації вартості 1/2 частини автомобіля. Разом з тим, суд не вбачає достатніх підстав для визначення вартості автомобіля виходячи із вартості, за якою сторони його придбали під час шлюбу (98660 грн.), враховуючи тривалий проміжок часу з моменту користування автомобілем сторонами та третьою особою, що придбала автомобіль. Враховуючи, що позивачем не надано доказів на підтвердження дійсної вартості автомобіля, суд вважає необхідним виходити із вартості, за якою даний автомобіль було відчужено відповідачем, а саме 20000 грн. (враховуючи, що дані обставини не спростовані стороною позивача). Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача, в рахунок компенсації вартості 1/2 частини автомобіля марки Renault Logan, номерний знак [NUMBER], підлягає\~\~10 000 гривень. Аналізуючи наведені обставини суд приходить до висновку необхідності задоволення позову частково, а саме лише в частині компенсації вартості 1/2 частини автомобіля марки Renault Logan, номерний знак [NUMBER], в розмірі 10 000 гривень, в іншій частині позову - слід відмовити. Вирішуючи питання щодо судових витрат суд приходить до наступного. При пред'явленні позову до суду ціна позову становила 227743 грн., відповідно до якого позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2277 грн. 43 коп. В ході подальшого розгляду справи позивачем мало місце зменшення позовних вимог (а.с.200 та заява від 31.10.2017 року) та ціна позову становила 86680 грн., з яких: 49330 грн. - 1/2 частина вартості автомобіля марки Renault Logan, номерний знак [NUMBER] та 37350 грн. - вартість побутових приладів та мопеду "Ямаха". Виходячи з наведеного сума судового збору в кінцевому вигляді повинна становити 866 грн. 80 коп. Різниця між сумою, що була сплачена при пред'явленні позову та фактично необхідною підлягає поверненню позивачу за умови наявності відповідного клопотанням позивача на підставі п.1 ч.1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір". Судом задоволено позов в розмірі 10 000 грн., з заявлених 86680 грн., що становить 11,54 % від розміру позовних вимог. За такого, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати по сплаті судового збору в розмірі 100 грн. 03 коп., що становить 11,54 % від суми судового збору в розмірі 866 грн. 80 коп. (пропорційно до задоволених позовних вимог).

Outcome: partial