Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-01 00:00:00

28.10.2020 року до суду звернулася [PERSON] із заявою про видачу обмежувального припису. В заяві заявник посилалась на те, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок по [ADDRESS] , де разом із нею постійно проживає її син [PERSON] та його цивільна дружина [PERSON] . Під час спільного проживання [PERSON] постійно підіймає на [PERSON] руку, висловлюється в її бік нецензурною лайкою, завдає тілесні ушкодження, внаслідок чого заявник неодноразово зверталася до поліції, яка постійно фіксувала вказані обставини. Постійні побиття з боку [PERSON] заявниці стали підставою притягнення її до адміністративної і кримінальної відповідальності, однак вона продовжує чіплятися, погрожувати та всіляко залякувати заявницю, посилаючись на Закон України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", ст.ст. 350-1-350-6 ЦПК України просить видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] , у вигляді: заборонити перебувати в місці проживання заявниці за адресою: [ADDRESS] ; заборони наближатися ближче ніж на 1000 метрів до місця проживання заявника за адресою: [ADDRESS] ; заборони особисто і через третіх осіб розшукувати заявника, переслідувати та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборони вести листування, телефонні переговори або контактувати з заявником через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Сторони до суду не зявилися, заявник надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідно до ч.1 ст.350-5 ЦПК України неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок по [ADDRESS] . Постановою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 14.02.2020 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 ч.2 КУпАП, а саме за вчинення сімейного насильства стосовно своєї свекрухи [PERSON] 13.07.2020 року вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області [PERSON] визнано винною за ч.1 ст.125 КК України та призначено покарання у виді 100 годин громадських робіт. Заява про видачу обмежувального припису згідно ч.1 ст.350-1 ЦПК України подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі. Заява про видачу обмежувального припису може бути подана: особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству". Частина 1 п.3 ст.1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" визначає домашнє насильство як діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Згідно ч.1 ст.1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Оцінка ризиків - оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Відповідно до ч.2 ст.350-6 ЦПК України у разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" або Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків", на строк від одного до шести місяців. Стаття 26 ч.2, 3 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству"говорить про те, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. На підставі ч.4 ст.350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання. Відповідно до ч.2 ст.350-8 ЦПК України про видачу або продовження обмежувального припису суд не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомляє уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано або продовжено обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника. Однак суд, вважає, що припис у вигляді наближатися ближче ніж 1000 метрів до місця проживання заявника, занадто велика відстань, яка іноді може становити цілі квартали у місті, тому заборона у наближенні більш ніж 100 метрів, буде достатньою та справедливою. Суд, оцінивши ризики вірогідності продовження [PERSON] , як невісткою заявника вчинення домашнього насильства щодо заявника, приймає рішення про тимчасове обмеження її прав та покладення обов`язків на [PERSON] як на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямованих на забезпечення безпеки заявника як постраждалої особи від домашнього насильства. А тому заява підлягає часковому задоволенню, так як ґрунтується на законі, підтверджена встановленими обставинами та наданими суду доказами. Відповідно до ч.3 ст.350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави.

Outcome: partial