Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-12 00:00:00

Орган опіки та піклування - Чорнобаївська селищна рада, звернувся до суду з позовом в інтересах дітей - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про позбавлення їх матері - відповідача [PERSON] батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей. Свої вимоги мотивують тим, що відповідач систематично самоусувається від виконання батьківських обов`язків, зловживає алкогольними напоями, що призводить до ухилення від виконання батьківських обов`язків. [PERSON] до виконання батьківських обов`язків відноситься безвідповідально: діти проживають в незадовільних умовах, не забезпечені повноцінним харчуванням, мати постійно зловживає алкогольними напоями, не займається вихованням і розвитком дітей. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні просила позов задовольнити з підстав, викладених у ньому. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечила проти позбавлення її батьківських прав. Запевняла, що свою поведінку змінила, стала на шлях виправлення, алкогольні напої на даний час не вживає, про дітей піклується. Третя особа, без самостійних вимог на стороні позивача - [PERSON] , в судовому засіданні 24 листопада 2021 року позов підтримав, просив задовольнити. Зазначив, що двоє страших дітей, яким він є батьком, на даний час проживають з ним. Проблеми з вживанням алкоголю у відповідача виникли давно. Разом з тим, на даний час він дозволяє дітям на вихідні дні відвідувати матір. В подальшому [PERSON] , будучи повідомленим про дату та час проведення судового засідання, в судове засідання засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі. Враховуючи, що діти знаходяться на його утриманні, просив стягнути аліменти з [PERSON] на його користь (а.с. 44). Суд, вислухавши учасників справи, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач по справі [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про народження та Повними витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (а.с. 9, 10, 11-13, 14-16, 20-22, 25). Рішенням виконавчого комітету Чорнобаївської селищної ради №136 від 15 вересня 2021 року відібрано дітей [PERSON] , [PERSON] [PERSON] від матері [PERSON] , у зв`язку з виникненням загрози для життя та здоров`я дітей (а.с. 4). Судом досліджено висновок служби у справах дітей Чорнобаївської селищної ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дітей, затверджений рішенням виконавчого комітету від 15 вересня 2021 року №136. Так, зі слів акушерки ФАП с.Красенівки, малолітня дитина не отримує належного раціонального харчування, тому її вага не відповідає віку. Акушерка рекомендувала матері оглянути дитину у спеціалістів, проте до цього часу медичний огляд не пройдено. Був зафіксований випадок, коли на тілі дитини виявлено сліди від укусів клопів. Після цього зроблено санітарну обробку будинку. [PERSON] рекомендовано пройти повне обстеження дітей у спеціалістів, проте до цього часу медичний огляд не пройдено. 14 вересня 2021 року під час чергового відвідування родини було встановлено, що малолітня [PERSON] знаходилася сама в будинку, поки [PERSON] допомагала сусідам прибирати на городі. Дитина мала ознаки застуди (нежить, кашель). З пляшечки, в якій було молоко для дитини, відчувався неприємний запах. Зі слів старости села, [PERSON] зловживає алкоголем, неналежним чином виховує дітей. Запас продуктів харчування часто відсутній. Діти виглядають неохайно. Старший син [PERSON] вже зарекомендував себе як безвідповідальний та недисциплінований. Хлопець порушує громадський спокій та вживає алкоголь. Родина проживає в одноповерховому приватному будинку по [ADDRESS] . Будинок занедбаний, потребує ремонту. Поріг в аварійному стані. В будинку є газове опалення, яке не працює. В холодну пору року будинок опалює піч, яка знаходиться в аварійному стані. В будинку чорні від сажі стіни. В опалювальний період постійно відчувається запах диму. Працівників служби у справах дітей [PERSON] часто зустрічає в нетверезому стані, на зауваження не реагує. Годує малолітню дитину манною крупою, розбавленою у воді. [PERSON] не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3 років. Отримує соціальну допомогу як малозабезпечена сім`я. На засідання комісії з питань захисту прав дитини [PERSON] не з`явилася, пояснивши це тим, що чекає трактор, щоб вибирати картоплю. 14 вересня 2021 року під час відвідування родини було встановлено, що картопля не вибрана. Земельна ділянка заросла бур`яном. В будинку безлад, постільна білизна чорна. [PERSON] своєю безвідповідальною поведінкою та неналежним виконанням батьківських обов`язків створює умови, які негативно впливають на дітей, не займається вихованням, навчанням і розвитком дітей, не піклується про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, не створює належні умови для розвитку їхніх природних здібностей, не готує їх до самостійного життя та праці. Враховуючи вищевикладене, служба у справах дітей Чорнобаївської селищної ради вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав щодо трьох дітей. Судом досліджено характеристики [PERSON] , складені акушеркою та завідувачем відділення соціальної роботи, а також характеристику старости села Красенівка та керівництва ДНЗ "Іркліївський професійний аграрний ліцей" щодо [PERSON] (а.с. 7, 8, 70). Також судом досліджено акт обстеження умов проживання від 03 вересня 2021 року, за результатами обстеження винесено питання про вилучення двох дітей [PERSON] на засідання виконавчого комітету Чорнобаївської селищної ради (а.с. 23). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні надала документи, які підтверджують її лікування від алкогольної залежності в медичному центрі [PERSON] (а.с. 52-54). Також судом досліджено довідку від 01 листопада 2021 року №167, за змістом якої [PERSON] прийнято на роботу підсобним робітником в СТОВ "Красенівське" (а.с. 55). Відповідно до акту обстеження умов проживання від 25 листопада 2021 року за висновком комісії - санітарний стан в будинку задовільний, чисто і тепло (а.с. 74). У відповіді Комунального закладу "Черкаський обласний спеціалізований буднок дитини" від 02 грудня 2021 року, наданій на запит суду міститься інформація, що в закладі на повному державному утриманні знаходиться [PERSON] . У зв`язку з карантином призупинено відвідування дітей батьками. Мати [PERSON] , часто телефонує до закладу, а саме: 0.10.2021, 11.10.2021, 21.10.2021, 29.10.2021, 04.11.2021, 16.11.2021, 18.11.2021, 25.11.2021 та цікавиться здоров`ям своєї дитини. Також передавала передачі для дитини: 11.10.2021, 24.10.2021, 07.11.2021, 18.11.2021 (а.с. 72). Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. За правилами статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (частина перша статті 263 ЦПК). Відповідно до ч. 1 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно із ч.1 ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Частиною 4 ст. 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами, вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, засудженні за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав свідчить про її інтерес до дитини. Вказана правова позиція підтверджується постановою Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі №753/2025/19. Суд враховує, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, необхідність застосування якого за обставинами цієї справи не доведено; не надано доказів вжиття органом опіки та піклування заходів, що мали б передувати вилученню дітей та позбавленню батьківських прав (соціальний супровід родини, повідомлення батька старших дітей про обставновку в родині з метою зміни місця проживання дітей без позбавлення матері батьківських прав). При розгляді вказаної справи судом не встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків свідомо, тобто, що вона систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, оскільки такі обставини не підтверджені належними та допустимими доказами. Встановлено, що відповідач привела будинок в належний санітарний стан, влаштувалась на роботу, пройшла курс лікування від алкогольної залжності, систематично телефонує до закладу, де перебуває її наймолодша дитина та цікавиться станом її здоров`я, передає їй передачі, спілкується зі старшими дітьми та проводить з ними час. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч.1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідача відносно дитини в матеріалах справи відсутні. Позивачем не доведено, що поведінка відповідача є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками, а не збігом життєвих обставин, які склалися навколо неї, а саме необізнаність, неможливість протистояти перешкодам у її участі у житті дітей. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком). Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Позивач не довів та не надав суду доказів, в чому полягає захист інтересів дітей шляхом позбавлення матері по відношенню до дітей батьківських прав та доказів, які б безспірно свідчили про умисне винне ухилення відповідачем від виконання батьківських обов`язків відносно дітей. За таких обставин, суд дійшов до висновку, що позбавлення батьківських прав відносно неповнолітніх дітей не забезпечуватиме інтересів самих неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є недоцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які свідомо не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не доцільно, а тому вважає за необхідне у позові відмовити повністю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed