Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області із позовом до Рівненської міської ради Рівненської області, в якому просить визначити, що частка [PERSON] , яка померла [INFO] у праві спільної сумісної власності подружжя на квартиру, що розташований за адресою: [ADDRESS] , становить 1/2 частину трьохкімнатної квартири загальною площею 57.3 кв.м., житловою площею 39.9 кв.м.; визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом право власності на 1/2 частку трьохкімнатної квартири загальною площею 57.3 кв.м., житловою площею 39.9 кв.м , що розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належала [PERSON] , яка померла [INFO] . Позовні вимоги обгрунтовані тим, що вона є дочкою [PERSON] , яка померла [INFO] . В провадженні приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Торкунової Т.А. знаходиться спадкова справа № 1-2020 після померлої [PERSON] .. 10 січня 2020 року вона звернувся до приватного нотаріуса з заявою про видачу на її ім"я, як спадкоємця першої черги за законом після смерті матері, свідоцтва про право на спадщину, яка складається з 1/2 частки трьохкімнатної квартири загальною площею 57.3 кв.м., житловою площею 39.9 кв.м, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Зазначена частка спірного будинку належала її батьку, [PERSON] на праві спільної сумісної власності у майні подружжя, оскільки будинок був придбаний за час його перебування у шлюбі з [PERSON] . Батько, [PERSON] , помер [INFO] . Оскільки за життя спадкодавця між подружжям не було укладено договір про поділ майна, що є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя, тому постановою приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Торкунової Т.А. від 10 січня 2020 року, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на частку житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Вказує, що вона позбавлена можливості вирішити питання оформлення спадщини у вигляді 1/2 частини квартири в позасудовому порядку. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 04 березня 2020 року по вказаній справі було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання на 08 квітня 2020 року, з повідомленням (викликом) сторін. Визначено сторонам строк для подання відзиву на позовну заяву, відповіді та заперечень. Ухвалою суду від 14 травня 2020 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 09.00 год. 15 червня 2020 року. В судовому засіданні прдставник позивача підтримала позовні вимоги, просила позов задоволити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечила проти задоволення позову. Заслухавши виступи представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис №1709, батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] , померла [INFO] у віці 48 років, про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено відповідний запис №1114, що стверджується свідоцтвом про смерть виданого міськвідділом реєстрації актів громадянського стану м.Рівне від 09 липня 2001 року. [PERSON] , помер [INFO] у віці 70 років, про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено відповідний запис №650, що стверджується свідоцтвом про смерть виданого Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області від 10 вересня 2019 року. Факт перебування [PERSON] та [PERSON] в зареєстрованому шлюб підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя від 11 грудня 2019 року №00024890783. Також встановлено, що [PERSON] належала на праві власності квартира [ADDRESS] на підставі Договору купівлі продажу від 28 січня 1992 року. Згідно виписки з матеріалів інвентаризаційної справи виданої КП "РМБТІ" від 12 лютого 2020 року №380 вбачається, що власником квартири за адресою [ADDRESS] є [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу від 28 січня 1992 року посвідченого Першою рівненською державною нотаріальною конторою 17 березня 1992 року р.№3-1782 та зареєстрований на паперових носіях в РМБТІ 20 березня 1992 року в реєстраційній книзі за №46-130-9128. 10 січня 2020 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Торкунової Т.А. із заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину за законом як спадкоємець першої черги за законом на спадкове майно, а саме на частку квартири [ADDRESS] . 10 січня 2020 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Торкуновою Т.А. винесено Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії мотивуючи тим, що між подружжям, [PERSON] та [PERSON] , при житті не було укладено відповідного Договору про визначення частки зі спільного майна подружжя, і станом на момент надходження заяви [PERSON] , двоє із подружжя вже померли, тому видати Свідоцтво про право на спадщину за законом на частку квартири немає підстав. Відповідно до статті 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і норма статті 368 ЦК України. Як вбачається з ч.2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 1226 ЦК частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. Відповідно до ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно роз"яснень, наданих Пленумом ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ в п. 3.4 Інформаційного листа № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року "Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування", відповідно до ст. 1226 ЦК частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємців учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" № 20 від 22.12.1995 року, частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Оскільки вищевказана квартира є об"єктом права спільної сумісної власності, частки у праві спільної сумісної власності у даній квартирі не визначались, ні за домовленістю співвласників, ні за рішенням суду, тому в силу ч.2 ст. 370 ЦК України, частки кожного співвласника квартири є рівними. Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом. Проаналізувавши обставини справи та відповідні норми законодавства, які регулюють ці відносини, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Окрім того, судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. Вимоги про відшкодування судових витрат не заявлено. На підставі викладеного,

Outcome: approved