Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому, з врахування заяви про збільшення позовних вимог просив визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину від 19 грудня 2017 року, серія та номер р. №2758, видане приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Дергільовою Оленою Григорівною на ім`я [PERSON] ; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину від 20 грудня 2017 року, р.№2783 видане приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Дергільовою Оленою Григорівною на ім`я [PERSON] ; скасувати рішення приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Дергільової О.Г. від 19.12.2017 р., індексний номер 38819498, про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно та припинити право власності [PERSON] на двокімнатну квартиру загальною площею 55,1 кв.м, за адресою: [ADDRESS] ; визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом за правом спадкової трансмісії на спадкове майно після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , а саме на двокімнатну квартиру загальною площею 55,1 кв.м, за адресою: [ADDRESS] , а також грошовий вклад у сумі 20 тис. доларів США на рахунку № [NUMBER] , відкритому у ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" та в разі відсутності зазначених коштів на рахунку банку, стягнути на його користь їх з [PERSON] ; стягнути з відповідача понесені та документально підтверджені судові витрати. В обґрунтування позову вказав, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина, до складу якої входили: двокімнатна квартира загальною площею 55,1 кв.м, за адресою: [ADDRESS] , а також грошові збереження в АТ "Державний експортно-імпортний банк України". Розпорядження на випадок своєї смерті [PERSON] не залишила. Спадкоємцем першої черги за законом померлої є мати [PERSON] , яка не встигла прийняти спадщину, оскільки померла до закінчення встановленого шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини, спадкоємець першої черги за законом після смерті [PERSON] - син померлої [PERSON] відмовився від приняття спадщини, то спадщину після смерті [PERSON] отримав він (син останнього). Вказує, що право на прийняття належної [PERSON] частини у спадщині, що відкрилася після смерті [PERSON] , перейшло до її спадкоємця, тобто до нього (спадкова трансмісія), він її прийняв в силу положень ч. 4 ст. 1268 ЦК України. Разом з тим, йому стало відомо, що 19.12.2017 р. приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Дергільовою О.Г. видано свідоцтво про право на спадщину, що відкрилася після смерті [PERSON] на ім`я [PERSON] , який проживав разом зі спадкодавцем на час її смерті та умисно не повідомив нотаріуса про наявність інших спадкоємців. Крім того, 19.12.2017 р. приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Дергільовою О.Г. на підставі вищевказаного свідоцтва зареєстровано за [PERSON] право власності на спірну квартиру, що входила до складу спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] видано свідоцтво про право власності. Вказує, що при видачі відповідачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] приватним нотаріусом не було враховано наявність інших спадкоємців, що призвело до фактичного позбавлення, на той час, його неповнолітнього права на отримання спадку. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 22.01.2020 року накладено арешт на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] . Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 10.02.2020 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 13.05.2020 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Дергільовою О.Г. надано належним чином засвідчену копію спадкової справи №4/2017 до майна померлої [INFO] [PERSON] . 26.05.2020 року представником позивача подано клопотання про приєднання доказів. 29.07.2020 року [PERSON] подано зустрічну позовну заяву до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна об`єктом права спільної сумісної власності, визнання права власності на 1/2 частину квартири та грошового вкладу, у якому просив встановити факт його проживання з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 01.01.2004 р. по 01.01.2017 р.; визнати об`єктами права спільної сумісної власності його та [PERSON] квартиру [ADDRESS] та грошовий вклад у сумі 20 тис. доларів США, що знаходиться на рахунку [NUMBER] , відкритому у філії АТ"Укрексімбанк"; визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 238442765101, номер запису про право власності: 3915382 та грошового вкладу, відкритого на ім`я [PERSON] , що знаходиться на рахунку [NUMBER] , відкритому у філії АТ"Укрексімбанк"; стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування зустрічного позову вказав, що [INFO] померла його цивільна дружина [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина, до складу якої входила двокімнатна квартира [ADDRESS] та грошовий вклад у сумі 20 тис. дол. США, що знаходиться на рахунку [NUMBER] , відкритому у філії АТ "Державний експортно-імпортний банк України". Спадкування відбувалося за законом, спадкоємцями першої черги була мати померлої [PERSON] , яка не встигла прийняти спадщину, оскільки померла [INFO] за 1 місяць та 24 дні до закінчення встановленого законом шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини. За життя спадкоємець першої черги з заявою про прийняття спадщини не зверталася. Спадкоємець другої черги за законом рідний брат спадкодавця [PERSON] , 01.06.2017 р. звернувся до приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Дергільової О.Г. із заявою про відмову від прийняття спадщини на його користь. Він, 15.02.2017 р., як спадкоємець четвертої черги за законом звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини та зазначив, що факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу буде доводити у суді. В жовтні 2017 р. він звернувся до Херсонського міського суду Херсонської області з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу із [PERSON] , та рішенням від 01.12.2017 р. судом встановлено факт постійного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу із [PERSON] з січня 2002 р. до 01.01.2017 р. Після набрання рішенням законної сили, він звернувся до нотаріуса та отримав свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.12.2017 р. та від 20.12.2017 р. В лютому 2020 р. мати відповідача [PERSON] в апеляційному порядку оскаржила рішення суду від 01.12.2017 р., постановою Херсонського апеляційного суду від 20.05.2020 р. рішення суду від 01.12.2017 р. скасовано і заява про встановлення факту залишена без розгляду. На час звернення до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення був відсутній спір між спадкоємцями щодо спадкового майна. У зв`язку з виникненням у 2020 р. претензій спадкоємця [PERSON] . [PERSON] , який 10.11.2017 р. оформився в спадкових правах, отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом після померлої баби, в порядку спадкової трансмісії як спадкоємця першої черги після смерті [PERSON] , він змушений звернутися до суду. У 2002 р. він познайомився з [PERSON] , на той час вони працювали на одному підприємстві. З 2003 р. почали проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, мали єдиний бюджет, який складався з його пенсії, заробітної плати та заробітної плати [PERSON] . У 2004 році вони змінили місце роботи, він працював начальником відділу охорони на підприємстві ПАТ "Херсонгаз", а [PERSON] працювала економістом в ДП "Херсонгазбуд" ПАТ "Херсонгаз". [PERSON] була інвалідом ІІ групи, мала ряд хронічних захворювань, а саме "системная красная волчанка, аутоимунная форма акт. ІІ-ІІІ генирилизованный процесс с поражением кожи, печени: ревматоидный артрит; остеохондроз шейных та грудных позвонков; васкулит сосудов головного мозга с умеренно выраженным вегетативным синдромом" і знаходилась на диспансерному обліку з 1981 р. Для полегшення страждань дружини, позаяк були часи, коли вона взагалі не могла рухатися, він пройшов курси по програмі "оздоровий масаж", "домашня медсестра", "основи медичних знань", "основи мануальної терапії", "точковий масаж". Він робив [PERSON] масажі, ін`єкції, слідкував за прийомом ліків та правильним харчуванням. Наряду з традиційним медичним лікуванням вона отримувала від нього допомогу нетрадиційною медициною. Починаючи з 2006 р. він почав займатися нетрадиційною медициною, що також для їх сім`ї стало додатковим заробітком. З врахуванням стану здоров`я [PERSON] , він займався домашнім господарством фактично самостійно. У квітні 2007 р. у [PERSON] виявлений цукровий діабет ІІ типу, середньої ступені тяжкості, а у 2016 р. ішемічну хворобу серця. За час сумісного проживання ними була придбана двокімнатна квартира по [ADDRESS] , яка незабаром була продана, деякий час вони проживали в орендованій квартирі. 18.12.2013 р. за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу ними, за рахунок спільно зароблених коштів, придбана двокімнатна квартира [ADDRESS] , яка була оформлена на [PERSON] 24.01.2014 р. вони були зареєстровані за цією адресою і постійно проживали в квартирі, зробили ремонт, сплачували комунальні платежі. Після смерті [PERSON] він продовжує проживати в квартирі, яка є єдиним місцем його проживання. Вважає, що спірна квартира та гроші на рахунку в АТ "Укрексімбанк", які вони накопичували на лікування [PERSON] належить їм на праві спільної сумісної власності, і він має право на 1/2 частину спільно нажитого майна. 30.07.2020 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, у якому просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Вказала, що положення статті 1276 ЦК України стосуються лише випадку прийняття спадщини шляхом подання заяви про прийняття спадщини, яку не встиг подати спадкоємець [PERSON] . Спадкова трансмісія передбачає можливість спадкоємців (трансмісарів) набути право від спадкоємця (трансміттента), що був закликаний до спадкування, але помер після відкриття спадщини, не встигнувши її прийняти, прийняти спадщину і для цього законодавець передбачив автоматичне продовження строку до трьох місяців. Право спадкоємця [PERSON] прийняти спадщину або відмовитись від її прийняття після смерті [PERSON] перейшло до її спадкоємця, який у строк до 07.08.2017 р. повинен був подати заяву про прийняття спадщини в порядку спадкової трансмісії нотаріусу. 21.01.2020 р. [PERSON] звернувся до нотаріуса з заявою про надання йому роз`яснень стосовно можливості прийняття ним спадщини після смерті [PERSON] та отримання свідоцтва про право на спадщину. Листом від 21.01.2021 р. нотаріусом надано роз`яснення щодо прийняття спадщини після смерті [PERSON] як спадкоємцю п`ятої черги за законом з урахуванням прав неповнолітньої особи, а не як спадкоємцю особи, яка не встигла реалізувати своє право на прийняття спадщини (трансмісіару). Вважає, що позивачем пропущено строк на прийняття спадщини в порядку ст.1276 ЦК України. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 05.08.2020 року прийнято до розгляду зустрічну позовну заяву [PERSON] , підготовче засідання відкладено. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 02.09.2020 року накладено арешт на грошові кошти [PERSON] , що знаходяться на рахунку у ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» з відповідними відсотками та нарахуваннями, що були успадковані ним після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , в межах ціни позову у розмірі 20000,00 доларів США. 31.08.2020 року представником позивача подано відповідь на відзив, у якому вказала, що вимога про скасування рішення щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно розглядається як спір, що пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно відповідачем, за яким зареєстровано право на це майно, а тому належним відповідачем є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено аналогічний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, тобто [PERSON] . З огляду на вказане, відсутні підстави для залучення нотаріуса в якості третьої особи. Вважає необґрунтованими доводи відповідача щодо пропуску строку на прийняття спадщини, оскільки право на прийняття належної [PERSON] частки у спадщині, що відкрилася після смерті [PERSON] , перейшло до її спадкоємця [PERSON] . Станом на час відкриття спадщини, після смерті [PERSON] , позивач [PERSON] був неповнолітнім. Проте, із заявою про відмову від спадщини після смерті [PERSON] позивач не звертався, на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON] був неповнолітнім, а тому вважається таким, що прийняв спадщину. Крім того, вказала, що оскільки нотаріусом відмовлено [PERSON] у прийнятті та оформлені спадщини після смерті [PERSON] , в той час як вимоги про визнання права власності узгоджуються зі способами захисту цивільних прав, визначених ст. 16 ЦК України, доводи відповідача в цій частині є юридично неспроможними. 31.08.2020 року представником позивача подано відзив на зустрічний позов, у якому просила відмовити у задоволенні позову та вирішити питання про розподіл судових витрат. Вказала, що [PERSON] пропущено встановлений законом трирічний строк позовної давності, оскільки [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина, та саме з вказаного часу розпочався сплив трирічного строку на звернення до суду за вимогами про визнання об`єктами права спільної сумісної власності квартири та грошових коштів, визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частину вищевказаного майна. 15.02.2017 р. [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Дергільової О.Г. із заявою про прийняття ним спадщини, як спадкоємець четвертої черги, при цьому, із заявою про видачу свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя не звертався. Звертала увагу, що звернення [PERSON] до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю із спадкодавцем не перериває спливу строку позовної давності. Вказала, що спірне спадкове майно, квартира не може бути визнана об`єктом спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] , оскільки на її придбання були витрачені особисті кошти [PERSON] , отримані нею від продажу об`єктів нерухомості, що були набуті померлою до початку проживання із [PERSON] . З вказаних підстав не може бути визнаний об`єктом спільної сумісної власності і грошовий вклад у сумі 20 тис. доларів США, оскільки 06.07.2015 р. [PERSON] (матір`ю [PERSON] ) на підставі договору купівлі-продажу відчужено житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, за грошові кошти, отримані від продажу нею придбано квартиру, а решту коштів в розмірі 20 тис. доларів США подаровано доньці [PERSON] , які остання 28.03.2016 р. передала на зберігання до банку. 31.08.2020 року представником позивача подано заяву про збільшення позовних вимог. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 02.09.2020 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху з підстав не відповідності вимогам ст. 177 ЦПК України та надано строк на усунення недоліків. 07.09.2020 року представником позивача подано заяву про усунення недоліків, до якої додано квитанцію про сплату судового збору. 07.10.2020 року представником відповідача, а 16.10.2020 р. представником позивача подані заяву про долучення доказів. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 06.11.2020 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду, вирішено питання про виклик свідків. 15.04.2021 року представником відповідача подано заяву про долучення до матеріалів справи доказів. 15.07.2021 року представником позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним подано письмові судові дебати, у яких просила первісний позов задовольнити, в задоволенні зустрічного позову відмовити, стягнути понесені судові витрати. 15.07.2021 року представником відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом подано заключне слово, у якому просила відмовити у задоволенні первісного позову та зустрічний позов задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні 02.03.2021 року представник позивача підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити; зустрічний позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні. Представник відповідача позовні вимоги не визнала, просила відмовити у їх задоволенні, зустрічний позов просила задовольнити в повному обсязі. Вказала, що у 2017 році [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру і грошовий вклад. [PERSON] проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] з 2003 року. [PERSON] й досі проживає у спірній квартирі, оскільки це його єдине житло. В судове засідання 07.12.2021 року сторони не прибули, представником позивача та відповідачем подані заяви про розгляд справи у відсутність. Суд, заслухавши вступні слова представників сторін, допитавши відповідача в якості свідка, та 19.04.2021 р., 03.06.2021 р. свідків, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Допитаний в судовому засіданні 19.04.2021 р. свідок [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] його син, а [PERSON] проживав з його сестрою [PERSON] . Йому відомо, що квартира по [ADDRESS] придбана за гроші сестри [PERSON] , а вклад 20 тис. доларів США подарунок померлої матері, як частка, що залишилася від продажу матір`ю будинку. У травні 2013 року продали дачу, сестра забрала гроші собі, також була квартира по [ADDRESS] , в листопаді 2012 року квартиру продали за 25 тис.грн., потім переїхали до батьківської хати, [PERSON] та [PERSON] не бажали там проживати та переїхали на квартиру. Батьківську хату продали, після продажу будинку придбали матері квартиру (будинок продали за 80 тис., гроші розділили, йому 25 тисяч, 25 тисяч сестрі та 30 тисяч матері). Оформлювали все на сестру, оскільки вона хворіла з 4 класу, весь час була на інвалідності. У 2016 році сестра сказала, що їй погано, треба робити операцію, повідомила, що вона зробила вклад 20 тис. доларів. Сестра померла [INFO] , матері не говорили, оскільки вона вже була не в собі, всіх путала. Після смерті сестри, [PERSON] сказав, що йому треба щось залишити з житла, а він сказав, що б той віддав йому вклад та приблизно 15 тис. доларів США за квартиру. [PERSON] обіцяв віддати гроші пізніше, він з ним їздив за вкладом, він повідомив, що дає 18 тис. доларів США та більше нічого не дасть. Сестра працювала на нафтобазі, тільки у жовтні 2016 р. у неї стало боліти серце, а 29.12.2016 р. вона ще була на роботі. Вони ходили через день навідували матір. Дачу продала сестра в травні 2013 р. за 15 тис. доларів США; квартиру в листопаді 2012 р. за 25 тис. (квартиру придбали у 90 роках). Будинок належав батькам, в червні 2015 р. його продали за 80 тис. доларів США, однак, в договорі вказана інша ціна, оскільки ухилялися від податків. [PERSON] з [PERSON] почали проживати з 2004 року в однокімнатній квартирі по [ADDRESS] , вони разом вели господарство, чи був [PERSON] працевлаштований йому не відомо. Бюджет сестри та [PERSON] складався із зарплати сестри, [PERSON] заробляв масажами. Йому відомо, що [PERSON] працював у м.Сімферополь масажистом, [PERSON] їздила до нього на вихідних. Вони проживали разом до самої смерті сестри. У листопаді 2012 р. проживали у батьківському будинку, [PERSON] бажав поїхати в Ілічівськ , а [PERSON] хотіла проживати у м. Херсоні, вони придбали автомобіль Нісан жук, [PERSON] досі на ньому їздить. Про квартиру по [ADDRESS] йому відомо, що її придбали у 2008 році, батько дав більше грошей, за скільки саме була придбана вказана квартира не відомо. Ремонт у тій квартирі робив батько з 2008 р. та до дня її продажу. Він відмовився від спадщини, оскільки просив [PERSON] та той обіцяв йому 20 тис. доларів США. Про те, що [PERSON] у 2017 році отримав свідоцтво про право на спадщину йому відомо. Допитаний в судовому засіданні 03.06.2021 р. в якості свідка відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] суду пояснив, що познайомився з [PERSON] коли працював начальником служби безпеки, а вона економістом. Він займався травмами, вирішив допомогти [PERSON] , оскільки вона була інвалідом дитинства. Після третього сеансу масажу, вони почали проживати разом, він все своє нерухоме майно продав, коли почали з [PERSON] проживати разом, він продовжив навчатися. Подруги [PERSON] приходили до них у гості, він поїхав до Києва та вирішив отримати спецдозвіл на заняття масажем, а потім проходив навчання щодо рефлексотерапії, його допустили до остеопатії. У [PERSON] було аутоімунне захворювання. Коли вони познайомилися, її однорічка померла та він вирішив надавати [PERSON] допомогу та вона прожила ще 14 років. Він продав квартиру та перейшов проживати до [PERSON] в її однокімнатну квартиру по [ADDRESS] . Її батьку робили операцію в інституті Амосова , він за ним доглядав. Він їздив до м.Ялта, заробляв гроші працюючи масажистом на кінозйомках, потім працював в Севастополі також неофіційно. [PERSON] продала квартиру та дачу. Він працював для родини, куди [PERSON] витрачала кошти, що він заробляв йому не відомо. Квартиру, що знаходилася у двоповерховому будинку придбавали за спільні кошти, з матір`ю [PERSON] проживати разом не вдавалося. Останні три роки [PERSON] танула на очах, бажала зробити операцію, збирали кошти. Вона казала, що брат забрав гроші від продажу, а вона купила квартиру матері. Гроші витрачалися на ліки, у нього був грошовий вклад, він продав своє авто. [PERSON] він віддав вклад. З [PERSON] однією родиною проживали приблизно з 2003 року, він хотів допомагати, офіційно не одружувалися, в однокімнатній квартирі було тяжко, [PERSON] багато часу приділяла подругам. Вони проживали як подружжя з моменту початку спільного проживання, гроші він не ховав, розпоряджалися бюджетом спільно, робили маленькі покупки, [PERSON] давав кошти. Він отримував невелику пенсію. В Севастополі він заробляв від тисячі доларів до півтори тисячі на місяць, в Херсоні - тисячу доларів. Частина його грошей була в банку, але більша частина знаходилася вдома. В Мегабанке гроші були від продажу його квартири, яка знаходилася по [ADDRESS] , більша частина грошей. Продали квартиру, оскільки хотілось кращої квартири, потім придбали по [ADDRESS] . [PERSON] сказала, що двокімнатна квартира їх, вона придбавалася на гроші, які вони збирали вдвох. Він вперше чує, щоб [PERSON] подарували 20 тис. доларів США. [PERSON] у перехідному віці захворіла вівчанкою, потім вона була то на інвалідності, то відмовлялися від неї. У [PERSON] не працював тазостегновий суглоб, одна нога була коротше іншої на 5 см. Його дохід складав 1000-1500 доларів на місяць до смерті [PERSON] . До отримання спецдозволу, він працював у лікарні в Криму, потім у салоні краси. Свої доходи він не декларував. У нього був Мерседес, він його продав на початку сімейного життя. Автомобіль він придбав ще у Донецьку. Будинок він продав у 2000 році, а квартиру у 2001 році. Гроші він зберігав у себе та збирався повернутися в Донецьк. За скільки саме він продавав нерухоме майно вже не пам`ятає. Йому не відомо коли та за скільки продана дача та квартира, йому не відомо чи дісталися [PERSON] гроші від їх продажу. [PERSON] "добра" людина, після смерті [PERSON] влаштував "шмон" в квартирі та викрав депозитну картку. Він запропонував йому квартиру, а депозит щоб віддав, а потім сказав що бажає більше грошей. Вказаний депозит він зняв давно, гроші віддав своїй доньці. Допитана в судовому засіданні 03.06.2021 р. свідок [PERSON] суду пояснила, що позивача не знає, а відповідач її знайомий. З [PERSON] працювала з 2002 року в Херсонгазі. У 2004 році [PERSON] їй запропонувала, щоб її чоловік [PERSON] робив їй масаж та вона почала ходити на « Жилпоселок » на [ADDRESS] до чоловіка [PERSON] на масаж. Між [PERSON] та [PERSON] були сімейні відносини, він іноді приходив зустрічав [PERSON] з роботи. Коли приходили у гості, то [PERSON] з [PERSON] були як звичайна нормальна сім`я. Потім, вони проживали у матері [PERSON] , а [PERSON] працював в Криму, коли він повернувся, вони винаймали житло в центрі. [PERSON] заробляв масажами, він достатньо затребуваний масажист. [PERSON] проживає по [ADDRESS] , [PERSON] казала, що вони з [PERSON] вирішили продати квартиру та придбати нову. Їй невідомо щоб батьки [PERSON] давали кошти. Їй відомо, що квартира по [ADDRESS] була [PERSON] , за скільки вони продали та придбали нову їй не відомо. Про депозит, розподіл коштів від продажу будинку їй не відомо. Сеанси масажу були платні, приблизна вартість 100 грн., а наразі 200 грн. Допитана в судовому засіданні 03.06.2021 р. свідок [PERSON] суду пояснила, що позивача [PERSON] не знає, а відповідач [PERSON] її знайомий, який робить їй масаж. [PERSON] вона знала. Познайомилися з [PERSON] , оскільки до нього потрапила її донька, та просила щоб він з нею попрацював, це було влітку 2015 року. [PERSON] робив масаж по [ADDRESS] . Коли вона прийшла вперше, зателефонувала, [PERSON] сказав, що вдома дружина [PERSON] , та її впустила та вони розмовляли з нею про свої хвороби. [PERSON] та [PERSON] на її думку були сім`єю, [PERSON] працювала, коли вона поверталася з роботи [PERSON] виходив її зустрічати, підіймав дружину до квартири, заносив, перевдягав, а потім продовжував працювати з нею. [PERSON] казала, що багато грошей йде на лікування, у них з [PERSON] спільний бюджет, казала, що збираються їхати в Київ робити операцію на серці. [PERSON] казала, що вони з [PERSON] обговорюють збирання коштів на операцію, а після операції будуть купувати особистий будинок. Вона казала, що у [PERSON] пенсія, він заробляв масажами, у нього друзі є в Криму, він там гроші заробляв, а [PERSON] працювала за комп`ютером. [PERSON] та [PERSON] придбавали продукти харчування батькам [PERSON] , своїм бюджетом оплачували операцію батьку [PERSON] , [PERSON] робив масаж матері [PERSON] . Про те, що допомагали батькам [PERSON] вони не говорили. На масаж до [PERSON] ходить і досі, 1-2 рази на тиждень. З неї гроші не брали, вона привозила продукти харчування. Їй не казала [PERSON] скільки грошей відділи за операцію батька, але продукти харчування вони придбавали постійно. [PERSON] писала [PERSON] список необхідних продуктів. Допитаний в судовому засіданні 03.06.2021 року свідок [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] не знає, а [PERSON] його знайомий, товариш. [PERSON] знає з 2012 року, у нього була хвороба, а його дружина працювала з дружиною [PERSON] , тому він прийшов до нього сеанс в квартиру на Житлоселищі на [ADDRESS] . Сеанси масажу були платні. Оскільки їх дружини товаришували, вони почали товаришувати сім`ями. Потім [PERSON] та [PERSON] придбали квартиру по [ADDRESS] , вони приходили до них у гості. Скільки кімнат у тій квартирі він не знає, потім дізнався, що то була квартира [PERSON] , вони її продали та частина грошей пішла на придбання нової квартири. З початку, йому не відомо було, що вони не в офіційному шлюбі, він вважав, що [PERSON] та [PERSON] родина, вони були сімейною парою, разом проживали, вели спільне господарство. Він сприймав їх як звичайну сім`ю та з розмов чув, що вони планують все разом, тобто "ми купимо", "ми поїдемо", тощо. Йому не відомо, чи придбавалася квартира, у якій вони проживали за батьківські гроші. Допитаний в судовому засіданні 03.06.2021 року свідок [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] не знає, а [PERSON] його лікуючий лікар. [PERSON] знайомий з 2004 року, він робить масажі, у нього були проблеми з хребтом та [PERSON] порекомендувала звернутися до її чоловіка як до мануального масажиста. Послуги масажу були для нього як платні, так і безоплатні. [PERSON] чоловік [PERSON] , він також працював у Херсонгазі, а потім почав займатися лікуванням (масажем). Він ходив до [PERSON] та [PERSON] в однокімнатну квартиру по [ADDRESS] . Ще один час [PERSON] приймав по [ADDRESS] квартира належала [PERSON] , потім почав ходити до квартири по [ADDRESS] та [PERSON] були родиною, відносилися один до одного дуже трепетно. Подробиці про бюджет йому невідомі, але [PERSON] казала, що [PERSON] поїхав до Криму на заробітки для облаштування квартири. Він особисто спілкувався з [PERSON] по роботі, [PERSON] розповідала, що дуже задоволена, що їй [PERSON] зустрівся на шляху. Він не пам`ятає скільки коштував масаж у 2004 році, можливо 50-70 грн. Про депозит та будинок йому нічого не відомо. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного Кодексу України №00025066828 від 24.12.2019р., [PERSON] народилася [INFO] , батьками є [PERSON] та [PERSON] (арк. справи 6). [PERSON] народився [INFO] , батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 14.11.1961 року (арк. справи 10 том 1). [PERSON] народився [INFO] , батьком є [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 01.08.2002 року (арк. справи 13 том 1). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 03.01.2017 р. (арк. справи 4 том 1). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 08.05.2017 року (арк. справи 5 том 1). 10 листопада 2017 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Голодюк О.М. видано свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого спадкоємцем майна [PERSON] , яка померла [INFO] є її онук [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з відмовою спадкоємця першої черги, сина спадкодавця - [PERSON] від спадщини. Спадщина, на яку видане свідоцтво складається з двокімнатної квартири [ADDRESS] . Свідоцтво зареєстроване в реєстрі за №1869 (арк. справи 14 том 1). Право власності на вищевказану квартиру зареєстровано 10.11.2017 р., що підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №103346812 від 10.11.2017 р. (арк. справи 17 том 1). За інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №194143356 від 20.12.2019 р., право власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] 19.12.2017 р. зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину серія та номер № 2758 видане 19.12.2017 року (арк. справи 15-16 том 1). За матеріалами спадкової справи після померлої [INFO] [PERSON] , заведеної приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Дергільовою О.Г., встановлено, що 21.01.2020 року із заявою звернувся [PERSON] , який вказав, що [INFO] померла його рідна тітка [PERSON] . На день її смерті залишилося спадкове майно, яке складається з права на квартиру, вклади. Просив надати роз`яснення стосовно можливості прийняття ним спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину (арк. справи 57 том 1). 21.01.2020 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Дергільовою О.Г. на звернення [PERSON] повідомлено, що свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] видані спадкоємцю четвертої черги спадкування за законом. На підставі ст. 1258 ЦК України він не має права на спадкування після смерті [PERSON] у зв`язку з наявністю спадкоємців попередніх черг спадкування (арк. справи 62 том 1). 15.02.2017 року [PERSON] звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] . Повідомив, що іншим спадкоємцем померлої є рідний брат [PERSON] (арк. справи 65 том 1). 01.06.2017 року [PERSON] звернувся до нотаріуса із заявою, у якій вказав, що [INFO] померла його рідна сестра [PERSON] . На день її смерті залишилося спадкове майно, яке складається з квартири та вкладу. Повідомив, що відмовляється від прийняття спадщини як за законом так і за заповітом після смерті рідної сестри [PERSON] на користь [PERSON] . Інші спадкоємці відсутні (арк. справи 64 том 1). 19.12.2017 року [PERSON] звернувся до нотаріуса із заявою, у якій вказав, що спадщину після померлої [INFO] [PERSON] на підставі п. 1 ст. 1269 ЦК України прийняв, оскільки подав заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори у встановлений законом строк. Факт проживання однією сім`єю не менше п`яти років із померлою підтверджується рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 01.12.2017 р. у справі №766/16805/17. Просив видати свідоцтво про право на спадщину (арк. справи 63 том 1). Згідно договору купівлі-продажу квартири від 18.12.2013 року укладеного між [PERSON] та [PERSON] , остання придбала квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Договір посвідчено приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Маковецькою О.А., зареєстровано у реєстрі за №7857 (арк. справи 77-78 том 1). За п. 7 вказаного договору, сторони домовилися, що продаж квартири вчинено за 148 000,00 грн., які отримані продавцем від покупця повністю до підписання цього договору. Право власності на вищевказану квартиру зареєстровано за [PERSON] 18.12.2013 року, що підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 14876129, інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 108080130 від 19.12.2017 р., № 108080540 від 19.12.2017 р. (арк. справи 79, 82, 83 том 1). 19 грудня 2017 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Дергільовою О.Г. видано свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого спадкоємцем майна [PERSON] , яка померла [INFO] є [PERSON] . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з двокімнатної квартири [ADDRESS] . Свідоцтво зареєстроване в реєстрі за №2758 (арк. справи 85 том 1). 20 грудня 2017 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Дергільовою О.Г. видано свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого спадкоємцем майна [PERSON] , яка померла [INFO] є [PERSON] . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з вкладу у сумі 20000 доларів США, що знаходиться на рахунку [NUMBER] , відкритому у ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України", з відповідними відсотками та нарахуваннями. Свідоцтво зареєстроване в реєстрі за №2783 (арк. справи 89 том 1). Постановою Херсонського апеляційного суду від 20.05.2020 року рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 01 грудня 2017 року скасовано, прийнято у справі нову постанову, якою заяву [PERSON] , заінтересована особа [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення залишено без розгляду (арк. справи 93-94 том 1). Вказаною постановою, зокрема, встановлено, що спадкоємцем першої черги за законом після померлої [PERSON] була її мати [PERSON] , яка не встигла реалізувати належне їй право на спадкування, оскільки [INFO] померла. Спадкоємцем померлої [PERSON] є її онук [PERSON] , якому 10 листопада 2017 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом після померлої. Отже, спадкоємець є особою, яка юридично заінтересована в результатах вирішення цивільно-правового спору щодо визнання права власності на спадкове майно після померлої [PERSON] в порядку спадкової трансмісії. [PERSON] є пенсіонером, що підтверджено посвідченням № [NUMBER] виданим 28.12.2001 р., пенсійним посвідченням № [NUMBER] , серії [NUMBER] виданим 11.08.2011 р. (арк. справи 116 том 1). За довідками №817/03-36 від 26.05.2017 р., №817/03-36 від 26.05.2017 р., №817/03-36 від 26.05.2017 р. Головним управлінням Пенсійного фонду в Херсонській області, [PERSON] перебуває на обліку пенсійного фонду та отримує пенсію за вислугу років, за період з січня 2007 р. по грудень 2009 р. отримав пенсії на загальну суму 70247,17 грн., з січня 2010 р. по грудень 2011 р. - 54983,20 грн., з січня 2012 р. по грудень 2013 р. - 67461,72 грн. (арк. справи 117-119 том 1). Згідно свідоцтв (арк. справи 120-122 том 1) [PERSON] закінчив курси навчання по програмі "Оздоровчий масаж", "Домашня медсестра", "Основи медичних знань", "Основи мануальної терапії", "Точковий масаж". Відповідно до атестаційно-експертного висновку №4091 від 25.03.2008 р. виданого Медичним інститутом Української асоціації народної медицини, [PERSON] володіє здібностями до лікування, може здійснювати практичну медичну діяльність під контролем лікаря невропатолога, рефлексотерапевта в галузі народної та нетрадиційної медицини методом точкового масажу при лікуванні вертеброгенних уражень периферичної нервової системи з больовим синдромом (арк. справи 123 том 1). Згідно спеціального дозволу №2099 від 21.04.2008 р. виданого Комітетом з питань народної і нетрадиційної медицини м. Київ, підтверджено відповідність кваліфікаційним вимогам [PERSON] для провадження медичної діяльності в народній і нетрадиційній медицині методом точкового масажу, під контролем лікаря невропатолога, рефлексотерапевта. Володіє здібностями до лікування вертеброгенних уражень периферичної нервової системи з больовим синдромом (арк. справи 124 том 1). Згідно копій медичних карток, виписок (арк. справи 128-133 том 1) [PERSON] хворіла на: цукровий діабет 2 типу, середньої важкості, гіпоталамічний синдром; стенокардію напруження 3 ФК, атеросклероз коронарних артерій, постінфарктний кардіосклероз, стенуючий атеросклероз, гіпертонічну хворобу 2 ст., 2 ст, риск 3, ожиріння 2 ст. За відомостями трудової книжки серії [NUMBER] , дата заповнення 11.10.1977 р., [PERSON] офіційно працевлаштований був в період з 11.10.1977 р. по 30.11.2006 р. (арк. справи 135-137 том 1). Згідно договору купівлі-продажу від 17.05.2011 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , останній придбав у [PERSON] земельну ділянку на території Херсонської міської ради (о. Карантинний) (арк. справи 183-184 том 1). За п. 6 договору, продаж вчинено за 14 556 грн., які продавець отримав повністю до підписання цього договору, про що свідчить підпис продавця на цьому договорі. Згідно розписки від 17.05.2013 р. [PERSON] отримала від [PERSON] грошові кошти в сумі 120 тис. грн., що відповідає 15 тис. доларів США за продану нею йому земельну ділянку для ведення дачного господарства. Вказана сума є повним розрахунком з нею запродану земельну ділянку (арк. справи 185-186 том 1). За матеріалами спадкової справи до майна померлої [INFO] [PERSON] , заведеної приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Голодюк О.М., встановлено, що 03.11.2017 року із заявою про прийняття спадщини звернувся [PERSON] , який вказав, що [INFO] померла його бабка [PERSON] . На день її смерті залишилося спадщина (квартира), яку він приймає. Інших спадкоємців не має (арк. справи 214 том 1). 10 листопада 2017 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Голодюк О.М. видано свідоцтво про право на спадщину за законом, спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON] є її онук [PERSON] . Спадщина, на яку видано це свідоцтво складається з двокімнатної квартири [ADDRESS] . Свідоцтво зареєстроване у реєстрі за №1869 (арк. справи 215 зворотній бік том 1). Згідно розрахунків пенсії за вислугу років [PERSON] , останньому перераховувалася пенсія та становила 3073,34 грн., 5256,16 грн. (арк. справи 219-221 том 1). За договором купівлі-продажу від 20.05.1996 р. [PERSON] придбав у власність жилий будинок з господарськими спорудами та будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] (арк. справи 222 том 1). 22.01.2001 р. [PERSON] , [PERSON] продали належний їм будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Продаж вчинено за 19 262,00 грн. (арк. справи 223 том 1). 29.10.2001 року [PERSON] продано належну йому квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] за ціною 6 641,00 грн. (арк. справи 224 том 1). За договором купівлі-продажу від 22.07.2008 р. [PERSON] придбала квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , за ціною 16 419,00 грн. (арк. справи 225 том 1). Згідно довіреності від 18.04.2007 р., [PERSON] уповноважив [PERSON] розпоряджатися (продати, обміняти, здати в оренду, укласти договір позички, застави, керувати, поставити на облік та зняти з обліку в органах ДАІ), належним автомобілем марки Мерседес Бенц 200 (арк. справи 239 том 1). Рішенням виконавчого комітету Херсонської міської ради №669 від 19.10.2010 р. погоджено [PERSON] реконструкцію власної квартири [ADDRESS] , із прибудовою до неї кухні та балкона, з метою поліпшення житлових умов, без зміни цільового призначення, за умови згоди співвласників (арк. справи 227 том 1). 15.10.2012 року [PERSON] продала належну їй квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] за ціною 142 270,00 грн. (арк. справи 238 том 1). За договором купівлі-продажу від 06.07.2015 р., [PERSON] продала житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] . продаж вчинено за 149 000,00 грн. Крім того, продано також земельну ділянку за 110 600,00 грн. (арк. справи 240-241 том 1). Відповідно до листа ДП "Херсонгазбуд" ПАТ "Херсонгаз" від 15.09.2020 р. за вих. №644, [PERSON] (померла [INFO] ) працювала на посаді економіста підприємства з 19.04.2004 р. по період смерті (арк. справи 247 том 1). Відомості про заробітну плату не надані. Згідно листа АТ "Мегабанк" за вих. №65-124767 від 16.03.2021 р., у Херсонській філії ВАТ "Мегабанк" між банком та [PERSON] 14.04.2005 р. укладено договір №2294 банківського вкладу на вимогу (з виплатою відсотків) та відкрито вкладний рахунок № [NUMBER] . Після реорганізації Херсонської філії ВАТ "Мегабанк" у відділення "Херсонське ЦРВ АТ "Мегабанк" та зміни реквізитів структурного підрозділу Банку, на ім`я [PERSON] відкрито в автоматичному режимі новий рахунок у доларах США, залишок коштів було перенесено. Надано інформацію про рух коштів (арк. справи 26-28 том 2). Відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом (стаття 1301 ЦК України). Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Статтею 1301 ЦК України щодо визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину передбачено, що свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину, в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням - кожному з них окремо. Згідно з п. 4.14 глави 10 Інструкції Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства Юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Пунктом 4.15 глави 10 Інструкції Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства Юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 встановлено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Судом встановлено, що підставою для видачі [PERSON] спірних свідоцтв про право на спадщину за законом слугувало рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 01.12.2017р. у справі 766/16805/17, яким встановлено факт спільного проживання однією сім`єю із [PERSON] у період з січня 2002 року до 01 січня 2017 року. В той же час, з врахуванням скасування вищевказаного рішення суду постановою Херсонського апеляційного суду від 20.05.2020 р. та ухвалення нового рішенням, яким заяву [PERSON] залишено без розгляду, встановлення обставин наявності спадкоємця за правом спадкової трансмісії, суд дійшов висновку, що видані свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я [PERSON] на квартиру та грошовий вклад підлягають скасуванню. Згідно частини 3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). За таких обставин, з врахуванням скасування свідоцтва про право на спадщину за законом, підлягає скасуванню державна реєстрація права власності на спірну квартиру за [PERSON] . Щодо вимог визнання права власності за [PERSON] в порядку спадкування за законом за правом спадкової трансмісії. Згідно статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За частиною 2 статті 1220 ЦК України, час відкриття спадщини є днем смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. У відповідності до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно частинами 1, 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до частин 1-3 статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка досягла чотирнадцять років, має право подати заяву про прийняття спадщини без згоди своїх батьків або піклувальника. Згідно до частини 1 статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Згідно зі статтею 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців. Таким чином, статтею 1276 ЦК України у порядку спадкової трансмісії передбачений перехід права саме на прийняття належної померлому спадкоємцю частки спадщини, до того ж таке право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо ж строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців. Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно частини першої статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Відповідно до пункту 1 Глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок), нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії у випадках, передбачених Законом. Згідно із пунктом 2.4. Глави 10 Порядку у разі підтвердження факту заведення спадкової справи іншим нотаріусом нотаріус відмовляє заявнику у прийнятті заяви (іншого документа) та роз`яснює право її подачі за місцезнаходженням цієї справи, а у разі потреби (неправильно визначено місце відкриття спадщини) витребовує цю справу для подальшого провадження. Пунктом 4.9. Глави 10 інструкції визначено, що свідоцтво про право на спадщину видається на підставі заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених частиною другою статті 1270, статтею 1276 ЦК України, - не раніше зазначених у цих статтях строків. Відповідно до положень частини першої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем майна [PERSON] в порядку спадкової трансмісії та, відповідно має право на спадкування. В той же час, [PERSON] до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після померлої [PERSON] не звернувся. Заява про надання роз`яснень стосовно можливості прийняття ним спадщини не є заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Нотаріус не відмовляв [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Враховуючи роз`яснення, викладені у постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», суд дійшов висновку, що [PERSON] або його законний представник повинні були спочатку звернутись до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину як спадкоємець в порядку трансмісії та, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, звертатись до суду за захистом свого порушеного права. Натомість позивач з такою заявою до нотаріуса не звертався та на час ухвалення судом рішенням не надав доказів виконання свого обов`язку визначеного ст. 1297 ЦК України. Зазначений правовий висновок викладений у Постанові Верховного Суду від 06.10.2021 р. по справі 702/61/20, в якій зазначено, що зверненню до суду з указаним позовом має передувати вирішення питання про видачу [PERSON] нотаріусом або органом чи службовою особою, уповноваженою вчиняти нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Разом з тим, [PERSON] не надала суду належних та достовірних доказів, які б свідчили, що позивач зверталась до Монастирищенської державної нотаріальної контори з відповідною заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину після померлої [INFO] , а лист-відповідь державного нотаріуса Монастирищенської державної нотаріальної контори від 24 січня 2020 року на усне звернення [PERSON] щодо роз`яснення порядку отримання свідоцтва про право на спадщину не свідчить про відмову позивачу у видачі такого свідоцтва. Тобто, вимоги позивача в частині визнання за ним права на спадщину є передчасними, оскільки відсутність заяви [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину унеможливлює розгляд питання щодо визнання за ним такого права. При цьому позивач жодним чином не позбавлений права звернутися до нотаріуса з заявою при видачу йому свідоцтва про право на спадщину в порядку ст. 1297 ЦК України. Щодо вимог зустрічного позову. Відповідно до п.5 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення. Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 р. за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка. Згідно вимог ч. 4 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Відповідно до Хартії прав сім`ї, сім`я це щось більше, ніж просто правова, суспільна чи економічна одиниця, це спільнота любові і солідарності, це те місце, де зустрічаються різні покоління і допомагають один одному зростати у людській мудрості та узгоджувати індивідуальні права з іншими вимогами суспільного життя. Альтернативою шлюбу є конкубінат, тобто фактичне спільне проживання жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу. Жінка та чоловік мають на це право і відповідно право на повагу до свого вибору з боку держави та суспільства. Європейський суд з прав людини при розгляді справи Кичана зауважив, що відносини де-факто, як і відносини, що ґрунтуються на шлюбі, можуть вважатись сімейним життям. У справі «Джонстон проти Ірландії» (справа номер ECH-1986-S-006) було встановлено, що заявники прожили спільно близько 15 років. На цій підставі Європейський суд зробив висновок, що вони складали сім`ю, а тому мають право на захист, незважаючи на те, що їх зв`язок існує поза шлюбом. Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того, з ким людина має проживати однією сім`єю, за винятком лише певних обмежень, які сформульовані у статті 3 СК України. Відповідно до ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. В судовому засіданні з показів свідків, в тому числі батька позивача та брата померлої [PERSON] - [PERSON] , допитаного в якості свідка позивача [PERSON] , встановлено, що фактично [PERSON] проживала однією сім`єю з [PERSON] щонайменше з 2003 року до моменту своєї смерті. Крім того, факт ведення спільного господарства, взаємних відносин, притаманних подружжю підтвердили і інші допитані свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Суд звертає увагу, що за матеріалами спадкової справи щодо майна [PERSON] її рідний брат - [PERSON] 01.06.2017 р. звернувся до нотаріальної контори як спадкоємець другої черги з завою про відмову від прийняття спадщини на користь [PERSON] (том 1 арк. справи 65). В квартирі [ADDRESS] з 24.01.2014 р. були зареєстровані [PERSON] та [PERSON] (том 1 арк. справи 75 зворотній бік, 76). Вказана квартира була придбана 18.12.2013 року (том 1 арк. справи 77-79). З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що факт спільного проживання спадкодавця [PERSON] разом з позивачем за зустрічним позовом [PERSON] як чоловіка та жінки однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі з 01.01.2004 р. підтверджений належними та допустимими доказами. Щодо вимог про визнання майна об`єктом спільної сумісної власності та визнання права власності. Згідно зі змістом ст. 60 СК України, - майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Так об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя (ч. 2 ст. 61 СК України). Відповідно до статті 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. У частині четвертій статті 368 ЦК України передбачено, що майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду України від 08 червня 2016 року у справі № 6-2253цс15 зроблено висновок, що «за правилами статті 74 СК України (у редакції, чинній до 16 січня 2007 року) якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки або чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків. Особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти. Рішення обґрунтовують належними і допустимими доказами, про що зазначають у мотивах прийнятого рішення з посиланням на конкретні факти». Аналогічні по суті висновки зроблені й по застосуванню статті 74 СК України (в редакції, чинній з 16 січня 2007 року) у постановах Верховного Суду (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 липня 2018 року у справі № 544/1274/16-ц (провадження № 61-22277св18), постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 квітня 2019 року у справі № 490/6060/15-ц (провадження №61-28343св18), постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 вересня 2019 року у справі № 751/3021/17 (провадження № 61-10778св18). Судом встановлено, що в період спільного проживання [PERSON] та [PERSON] було придбано спірну квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] та внесено вклад у банк у розмірі 20 тис. грн. Відповідачем у справі - [PERSON] належними та допустимими доказами не спростовано, що вказане майно є особистою приватною власністю спадкодавця [PERSON] . Дійсно, [PERSON] продано земельну ділянку площею 0,0708 га на острові Карантинний, але продаж вказаної земельної ділянки вчинено за 14 556,00 грн. Суд не приймає, як належний та допустимий доказ копію розписки написану від імені [PERSON] про отримання за земельну ділянку 120 000,00 грн., оскільки вартість майна чітко оговорена сторонами в договорі. Квартира [ADDRESS] придбана за 148 000,00 грн. 18.12.2013р., що значно перевищує суму отриману від продажу земельної ділянки. Матеріали справи не містять достатніх документальних доказів на підтвердження факту того, що квартира та кошти на банківському рахунку є особистою приватною власністю [PERSON] та придбані за належні їй особисто кошти, при цьому докази наявності фінансових можливостей не можуть бути встановлені з показів свідків. Факт дарування [PERSON] коштів [PERSON] також документально не підтверджено. З огляду на те, що квартира та вклад набуті в період спільного проживання [PERSON] та [PERSON] та судом не встановлено обставин їх набуття за особисті кошті [PERSON] , суд дійшов висновку про визнання вказаного майна спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] , які проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або у будь-якому іншому шлюбі. Приймаючи до уваги приписи ч.2 ст. 74, ч.1 ст. 70 СК України за відсутності підстав для відступлення від засад рівності часток, вимоги про визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частину квартири та 1/2 частину вкладу підлягають задоволенню. Стороною відповідача заявлено про застосування строків позовної давності. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Таким чином початок перебігу строку давності пов`язується з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Частинами 4, 5 ст.267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не задоволено, що є самостійною підставою для цього. Суд не погоджується з доводами на те, що позивачем за зустрічним позовом після смерті [PERSON] у встановлений строк не заявлені вимоги щодо поділу майна та стосовно таких вимог закінчився трирічних строк позовної давності. Такі доводи не ґрунтуються на положеннях ст. 68 СК України. Суд зазначає, що звернення з вимогами про визнання майна спільною сумісною власністю (фактично поділ майна) є правом, а не обов`язком, а тому з такими вимогами [PERSON] мав можливість звернутися у будь-який час, дізнавшись про порушення своїх прав, а не лише до спливу 3 років після смерті [PERSON] . Оскільки про порушення своїх прав позивач за зустрічним позовом дізнався після скасування судового рішення у справі № 766/16805/17 та залишення його заяви про встановлення факту сумісного проживання без розгляду через наявність спору про право 20.05.2020 року, а також з позовної заяви по цій справі, що була отримана його представником адвокатом Смельською В.В. 11.06.2020 року, [PERSON] при подаі зустрічного позову 29.07.2020 р. строк звернення до суду не пропущений. За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення вимог зустрічного позову в повному обсязі. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Враховуючи приписи ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню судові витрати пропорційно задоволеним вимогам в розмірі 21738,20 грн. за розгляд первісного позову; з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають відшкодуванню судові витрати у розмірі 4981,60 грн. через задоволення зустрічного позову в повному обсязі. За приписами ч. 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Згідно ч. 8 ст. 158 ЦПК України якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення. Повний текст складено 17 грудня 2021 року. На підставі викладеного,

Outcome: partial