Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітніх дітей , які продовжують навчання, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач [PERSON] є батьком їх дітей а саме : доньки [PERSON] , [INFO] , яка є студенткою денної форми Львівського державного університету фізичної культури ім.І.Боберського навчання закінчує 30.06.2020 року, що підтверджується довідкою від 07.03.2019 року №431, та доньки [PERSON] , [INFO] , яка є студенткою денної форми навчання Національного університету "Львівська політехніка" навчання закінчує 30.06.2010 року, що стверджується довідкою від 11.04.2019 року №292. Позивач зазаначає,що вона перебувала у шлюбі із відповідачем , який було розірвано, що стверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу від 19.07.2002 року . Відповідач усунувся від виконання свого батьківського обов"язку по утриманню їх дітей, у зв"язку із чим діти перебувають виключно на її утриманні . Стверджує, що їй самій фінансово важко утримувати дітей . Зокрема діти навчаються у м.Львів, потрібні кошти на доїзд, проживання, харчування, одяг, тощо. На даний час доньки досягнули повноліття і продовжують навчання у вищому навчальному закладі на денній формі , а тому немають можливості працювати і потребють допомоги . Стверджує що відповідач працює, проте місце праці та розмір його доходів не відомий. Просить постановити рішення та стягувати з відповідача на її користь аліменти в розмірі по 1500 грн. 00 коп. всіх його доходів щомісяця, на дитину, яка продовжує навчання, починаючи з дати подачі позову і до закінчення навчанння , саме до 30 червня 2020 року, або до досягнення дитиною 23 віку. Позивачка в судове засідання не прибула , однак на адресу суду подала письмову заяву, якою позовні вимоги підтримала. Просила суд позов задоволити. Щодо винесення заочного рішення по справі не заперечила. Відповідач вдруге в судове засідання не прибув , хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Проте на адресу суду подав заяву, в якій зазначив, що щодо позовних вимог він не заперечує та просив суд справу розглядати за його відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. А тому, суд постановив провести по справі заочний розгляд , за відсутності сторін по справі та ухвалити заочне рішення по справі на підставі поданих до суду доказів. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 2 ст. 81 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі , який було розірвано, що стверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу виданого Відділом РАГС Жовківського РУЮ у Львівській області від 19.07.2002 року, актовий запис 118. Згідно копій свідоцтв про народження серії [NUMBER] , серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , їх батьками є [PERSON] та [PERSON] , тобто відповідач по справі є їх батьком, а позивач матір`ю . Із довідки виданої виконкомом Куликівської селищної ради Жовківського району Львівської області від 28.03.2019 року №630 вбачається, що позивачка [PERSON] , зареєстрована в [ADDRESS] , в даному господарстві зареєстровані : дочка - [PERSON] , 1998 р.н., дочка - [PERSON] , 1999 р.н., мама- [PERSON] , 1951 р.н. З довідки №292 від 11.04.2019 року, яка видана Національним університетом "Львівська політехніка", вбачається, що [PERSON] є студентом першого курсу денної форми навчання напрямку, форма навчання бакалавр, напрямку філологія , закінчує навчання в 30 червня 2020 року . Студентка навчається за рахунок коштів фізичних осіб. Як вбачається із договору про надання освітніх послуг №2605-08 від 02.08.2016 року [PERSON] , навчається на першому курсі денної форми навчання напрямку "Філологія" , 4 роки. Загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання за умовами даного договору становить 44 080 грн. Вартість освітньої послуги за кожен навчальний рік за умовами даного договору за 3 курс 2018/2019 роки становить 11 490 грн. З довідки №431 від 07.03.2019 року, яка видана Львівським державним університетом фізичної культури ім.Івана Боберського, вбачається, що [PERSON] є студентом 3 курсу 33 групи ФР факультету фізичної терапії та ерготерапії ЛДУФКім. І .Боберського , денної форми навчання , закінчує навчання в 30 червня 2020 року . Студентка навчається за рахунок коштів фізичних осіб. Як вбачається із договору про надання освітніх послуг №58-ФР/17р від 01.09.2017 року [PERSON] , навчається на факультету фізичної терапії та ерготерапії ЛДУФКім. І .Боберського . Загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання за умовами даного договору становить 36 000 грн. Вартість освітньої послуги за кожен навчальний рік за умовами даного договорута договору різні суми , зокрема за договором №3-ЗЛ/16 становить 42 000 грн. Згідно ч. 1, 2 ст. 199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Положеннями ст.141 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення щодо підстав виникнення обов`язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Матеріальне становище повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, визначається з врахуванням вартості навчання, навчального обладнання, навчальних матеріалів, проїзду, проживання за місцем розташування навчального закладу тощо. Обов`язком батьків, зокрема, відповідача є надання посильної матеріальної допомоги своїй дитині для отримання освіти, що в подальшому дозволить їй забезпечити своє життя матеріально. Ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів судом враховується не тільки заробітна плата платника аліментів, але й інші види доходів, перелік яких наведений у постанові КМ України від 26 лютого 1993 р. №146 "Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб". Серед таких доходів, зокрема, основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до неї, премії та винагороди, допомога по безробіттю, пенсія, стипендія, доходи від підприємницької діяльності тощо. Висновки суду про те, що відповідач є працездатною особою ґрунтуються на матеріалах справи. Суд враховує, що відповідач відзивуна позовну заяву не подав . В той же час, суд враховує, що відповідач є працездатним та може надавати допомгу на утримання повнолітніх дітей, які навчаються. Однак при вирішенні даного спору суд враховує обов`язок батьків утримувати свою дитину, вимоги ч. 3 ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження" і роз`яснення, що містяться у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за якими загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами, а також враховує на час винесення рішення по справі розмір мінімальної заробітної плати становить 4 173,00 гривні. Враховуючи вік відповідача, відсутність ознак непрацездатності, суд приходить до висновку про можливість виконання ним обов`язків по утриманню дитини, яка навчається, що передбачено чинним законодавством. З положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 р. № 789-ХІІ, частин 7, 8 Сімейного кодексу України під час вирішення будь-яких питань, щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Враховуючи розмір мінімальної заробітної плати, яка станом на день розгляду справи становить 4 173,00 грн., обов`язок обох батьків на утримання дітей, роз`яснення, які містяться у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", беручи до уваги інтереси дитини, зокрема, те, що вона навчається, потребує коштів на забезпечення навчального процесу, зокрема, купівлі канцелярського обладнання, підручників, харчування, доїзд до місця навчання, суд приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача слід стягувати аліментив розмірі в розмірі по 1 200 грн. на кожну дитину, всіх його видів доходів щомісячно, починаючи з 21.05.2019 року та до закінчення навчання, а саме до 30 червня 2020 року, або до досягнення дітьми 23 (двадцятитрьохрічного) віку . Такий розмір аліментів, на думку суду, має забезпечувати гармонійний розвиток дитини зі сторони їх батька. У відповідності до ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Суд вважає, що саме в розмірі по 1200 грн. на кожну дитину всіх його доходів щомісячно є тим розміром аліментів, який буде достатнім для утримання дітей, які продовжують навчання, та який, водночас, не буде обмежувати прав на нормальний рівень життя відповідача та його сім`ї. Згідно із ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. А тому суд прийшов до висновку, що з відповідача в користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768,40 грн. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є підстави для часткового задоволення позовних вимог позивача.

Outcome: approved