Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-29 00:00:00

Управління Пенсійного фонду України в Тальнівському районі звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що [PERSON] має заборгованість по сплаті страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, в розмірі 1339,20 грн. На час виникнення заборгованості відповідач мав статус фізичної особи підприємця, але згідно постанови господарського суду Черкаської області від 02 серпня 2011 року визнаний банкрутом і щодо нього розпочато ліквідаційну процедуру, яку завершено згідно постанови господарського суду Черкаської області - 13 червня 2013 року. За наслідками ліквідаційної процедури вказана вище заборгованість залишилася непогашеною, фізичну особу-підприємця [PERSON] ліквідовано. У зв'язку з цим позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по сплаті внеску на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в сумі 1339,20 грн. До початку судового засідання представник позивача подав до суду заяву в якій позов підтримав та просив суд його задовольнити в повному об'ємі, а справу слухати за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив, а тому за згодою представника позивача проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2011 року задоволено позов Управління Пенсійного фонду України в Тальнівському районі до [PERSON] про стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків, вирішено стягнути з [PERSON] на користь управління Пенсійного фонду України в Тальнівському районі Черкаської області заборгованості зі сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в розмірі 1339,20 грн. На час ухвалення судової постанови відповідач мав статус фізичної особи-підприємця, що зафіксовано у самій судовій постанові. Відповідно до постанови господарського суду Черкаської області від 13 червня 2013 року у справі №14/5026/1521/2011 припинено підприємницьку діяльність фізичної особи - підприємця [PERSON] у зв'язку з визнанням її банкрутом. Відповідно до абз.1 ч.3 ст. 92 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 14.05.1992 № 2343-ХІІ (в редакції чинній на час звернення до суду) після завершення розрахунків з кредиторами фізична особа - підприємець, визнана банкрутом, звільняється від подальшого виконання грошових вимог кредиторів, що були заявлені після визнання фізичної - підприємця банкрутом, за винятком вимог, передбачених абзацом третім частини третьої цієї статті. Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 92 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 14.05.1992 № 2343-ХІІ передбачено, що вимоги кредиторів щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров'ю громадян, вимоги щодо стягнення аліментів, а також інші вимоги особистого характеру, які не були задоволені в порядку виконання постанови господарського суду про визнання фізичної особи - підприємця або які погашені частково чи не заявлені після визнання фізичної особи - підприємця банкрутом, можуть бути заявлені після закінчення провадження у справі про банкрутство фізичної особи - підприємця відповідно в порядку, встановленому цивільним законодавством. Однак суд вважає, що вимоги позивача по даній справі не відносяться до категорії вимог, визначених абз.3 ч.3 ст. 92 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 14.05.1992 № 2343-ХІІ, оскільки вимоги про сплату заборгованості по страхових внесках та штрафних санкціях не є вимогами про відшкодування шкоди чи то вимогами особистого характеру, які повинні бути нерозривно пов'язані з особою боржника, тому позовні вимоги не підлягають до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed