Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики та зверенення стягнення на предмет іпотеки, у якому вказує, що 21.09.2013 року уклав з відповідачкою договір позики №3638, який було посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], відповідно до умов якого передав відповідачці 95916,00 грн., що було еквівалентно 12000 доларів США, строком до 21.09.2013 року. На забезпечення виконання зобов'язань за договором позики з відповідачкою було укладено Іпотечний договір №3639, відповідно до умов якого [PERSON] в іпотеку було передано належне їй майно: однокімнатну квартиру [ADDRESS]. У встановлений у договорі строк відповідачка не повернула отримані у позику кошти, на його (позивача) вимогу не приступила до виконання договору. Станом на 01.09.2014 року утворилася заборгованість по позиці у сумі 157369,20 грн., сума винагороди за користування позикою 110303,40 грн., сума інфляційних втрат становить 12722,30 грн., 3% річних за невиконання грошового зобов'язання 2716,93 грн., а всього на суму 283111,83 грн. Крім того, позивач вважає, що неправомірні дії відповідачки завдали йому моральних страждань, він переживав через неможливість на власний розсуд користуватися і розпоряджатися належними йому коштами, став знервованим, порушилися я стосунки з близькими та рідними, а отже, йому заподіяно моральну шкоду, яку він оцінює у 5000 грн. Крім того, він поніс витрати на оплату послуг адвоката у розмірі 3000 грн. Позивач просить суд стягнути на його користь суму боргу на загальну суму 291111,83 грн., моральну шкоду у сумі 5000 грн., витрати на оплату послуг адвоката 3000 грн., витрати на оплату судового збору та звернути стягнення та звернути стягнення на предмет іпотеки однокімнатну квартиру [ADDRESS]; встановити спосіб реалізації нерухомого майна. В ході судового розгляду, 03.10.2014 року, позивач уточнив заявлені позовні в миги і просив суд звернути стягнення на предмет іпотеки - однокімнатну квартиру [ADDRESS] для задоволення грошових вимог в загальній сумі 291111,83 грн; встановити спосіб реалізації нерухомого майна; стягнути моральну шкоду у сумі 5000 грн., витрати на оплату послуг адвоката 3000 грн., витрати на оплату судового збору. У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав у повному обсязі і просив їх задовольнити. Представник відповідачки заявлені позовні вимоги визнала частково, і пояснила суду, [PERSON] не заперечується факт отримання у позику грошових коштів у сумі еквівалентній 12000 доларів США, разом з тим, що стосується їх повернення, то протягом 2012- 2013 року вона через свого чоловіка - [PERSON] та його знайомого [PERSON], повернула позивачеві 8550 доларів США, а тому сума боргу становить 3450 доларів США, а отже з такої суми мають бути обчислені сума винагороди за користування позикою,, сума інфляційних втрат та 3% річних за невиконання грошового зобов'язання. Факт передачі грошових коштів можуть бути підтверджені показами свідків [PERSON] та його знайомого [PERSON] Представник відповідачки просить позов задовольнити частково. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши надані докази та оцінивши їх у сукупності суд дійшов такого висновку. У ст.. 509 ЦК України зобов'язання визначено як правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема із договорів. Згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Судом установлено, що 21.09.2012 року між [PERSON] і [PERSON], укладено договір позики № 3638, який посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] Відповідно до ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до умов п.1,2 Договору позики [PERSON] передано 95916,00 грн., що було еквівалентно 12000 доларів США, строком до 21.09.2013 року. Умовами п.9 Договору позики передбачено зобов'язання позичальника повернути отримані у борг грошові кошти в національній валюті у сумі еквівалентній 12000 доларів США за курсом НБУ, встановленим на дату повернення грошових коштів, але не менше 95916,00 грн. В той же день, 21.09.2012 року з метою забезпечення належного виконання договірних зобов'язань за договором позики між [PERSON] і [PERSON] укладено Іпотечний договір №3639, який також посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] , і відповідно до умов якого відповідачка передала в іпотеку належне їй майно: однокімнатну квартиру [ADDRESS]. Зі змісту п.1.1 Іпотечного договору вбачається, що вказана квартира передається в іпотеку як забезпечення виконання будь-яких зобов'язань, що випливають з умов договору позики від 21.09.20112 року №3836, в тому числі: суми позики 95916 грн., пені, винагороди, інших виплат та витрат, що випливають з умов договору, відшкодування збитків та витрат, понесених позивачем внаслідок невиконання боржником договірних зобов'язань. Відповідно до ст. 525,526 ЦЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно приписів ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання чи виконання з порушенням умов. Визначених змістом зобов'язання ( неналежне виконання). У встановлений договором строк відповідачка борг не повернула. На вимогу позивача щодо повернення боргу також не приступила до виконання договору. Таким чином, станом на 01.09.2014 року [PERSON] має заборгованість по Договору позики у сумі 157369,20 грн. ( 12000 доларів США х13,1141 грн.,згідно п.9 Договору позики). Відповідно до приписів ст. 625, ч.1 ст. 1049 ЦЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання та на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних за порушення грошового зобов'язання прострочення від простроченої суми. Відповідно до наданого позивачем розрахунку 3% річних від простроченої суми 95916,00 грн. за 344 дні прострочки складають 2716,93 грн.; інфляційні втрати за цей же період складають 12722,30 грн. Крім того, згідно п.8 Договору позики за користування позикою позичальник повинен був сплачувати позикодавцю щомісячно у строк до 15 числа кожного місяця винагороду за користування позикою у розмірі 5% від суми позики, що згідно розрахунку позивача становить 110303.40 грн. Таким чином, загальна сума заборгованості [PERSON] перед [PERSON] станом на 01.09.2014 року становить 283111,83 грн. ( сума боргу 157369,20 грн.+ сума інфляційних втрат 12 722,30 грн.+ сума винагороди за користування позикою 110303,40 грн. + 3% річних 2716,93 грн). Свої заперечення проти позову представника відповідача обґрунтовує тим, що грошові кошти за Договором позики були повернуті позивачу у сумі 8550 доларів США, що підтверджує свідок [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.57, ч.1 ст.58 ЦПК України суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обгрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування За змістом п.12 постанови Пленуму ВС від 6.11.2009 №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» не може доводитися показанням свідків виконання зобов'язань, що виникли з правочину. З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що покази свідка [PERSON] є неналежним доказом, оскільки такі факти не доводяться показами свідків. Інших належних і допустимих доказів своїм запереченням представник відповідача суду не надав, розрахунки позивача суми боргу, суми інфляційних втрат, суми винагороди за користування позикою, 3% річних нічим не спростував. Таким чином, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги в частині розміру заборгованості за Договором позики є законними та обгрнутованими, доведеними належними і допустимими доказами. Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та /або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо від є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менше ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодежателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. На виконання умов розділу 5 Іпотечного договору та приписів Закону України «Про іпотеку» [PERSON] року направив на адресу відповідачка вимогу про сплату заборгованості за Договором позики, однак заборгованість не була погашена. Відповідно до п.5.1, 5.4 Іпотечного договору іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки у випадках, якщо сума надданої позики та/або винагорода за користування нею, можливі неустойки й витрати не будуть сплачені у строки, встановлені Договором позики, та інших випадках, передбачених Договором позики. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або відповідно до застереження про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Отже, судом установлено загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки, і суд вважає за необхідне встановити спосіб реалізації нерухомого майна - однокімнатної квартири [ADDRESS], загальною площею 40,11 кв.м., та житловою площею 19,8 кв.м., що належнть на правi власності [PERSON] шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження з початковою ціною реалізації 300 000,00 грн. Крім того, відповідно до ст.. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої , членів її сім'ї чи близьких родичів. Внаслідок порушення відповідачем зобов'язань за договором позивач зазнав моральних страждань, пов'язаних з неможливістю використання грошових коштів на повернення яких він розраховував; необхідністю звернень до відповідача з вимогами про повернення коштів, через що в ін. став дратівливий , знервований, порушився сон, порушилися стосунки з близькими і рідними. Суд виходячи з принципу розумності і справедливості вважає, що суму відшкодування заподіяної моральної шкоди необхідно зменшити до 1000 грн., оскільки, заявлена до відшкодування сума у 5000 грн. не відповідає характеру і ступеню пережитих моральних страждань. Згідно ст.88 ЦПК України стороні на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до приписів ст.. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Відповідно до ст.. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Ст.. 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" від 20.12.2011 р встановлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Позивачем надано розрахунок понесених витрат пов'язаних з оплатою правової допомоги адвоката [PERSON] у сумі 3000 грн. та підтверджено Актом прийому-передачі виконаних робіт від 30.10.2014 року та квитанцією до прибуткового ордеру від 30.10.2014 року про сплату таких витрат. Разом з тим, суд вважає за необхідне виключити з розрахунку витрат пов'язаних з оплатою правової допомоги адвоката [PERSON] позицію «судове представництво», т.я. сам адвокат участі у судових засіданнях не приймав, а діяв через свого представника, тому витрати на оплату правової допомоги підлягають стягненню у сумі 2436 грн. Щодо стягнення витрат на оплату судового збору, то з відповідача підлягають стягненню витрати на оплату судового збору у сумі 3104,62 грн.

Outcome: partial