Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-18 00:00:00

В травні 2015 року до суду із даним позовом звернувся заступник прокурора Київської області, діючи в інтересах держави в особі Мінінфраструктури України та ДП МА «Бориспіль». Свої вимоги обґрунтовував тим, що ДП МА «Бориспіль» на праві постійного користування належить земельна ділянка площею 70,9831 га для обслуговування існуючих інженерно-технічних об`єктів,яка належить до земель авіаційного транспорту. З публічної кадастрової карти України вбачається, що в межах зазначеної земельної ділянки перебуває на праві приватної власності земельна ділянка площею 2га. кадастровий номер 3220882200:03:002:0042, яку у 2010 році передано у приватну власність без попереднього вилучення у державного підприємства та за відсутності згоди уповноваженого органу управління Міністерства інфраструктури України. Розпорядженням Бориспільської РДА №253 від 18.02.2010 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам України [PERSON] , [PERSON] для ведення особистого селянського господарства на території Глибоцької сільської ради Бориспільського району Київської області. Пунктом 2 вказаного розпорядження надано у власність громадянам [PERSON] земельну ділянку площею 2,000га інших земель, [PERSON] земельну ділянку площею 1,3096 га інших земель на території Глибоцької сільської ради для ведення особистого селянського господарства. На підставі вказаного розпорядження Бориспільської РДА Управління земельних ресурсів у Бориспільському районі громадянину [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЙ №002195 від 23.03.2010 року, кадастровий номер 3220882200:03:002:0042. Межі цієї земельної ділянки повністю накладаються на межі земельної ділянки, що перебуває у користуванні ДП МА «Бориспіль». Право ДП МА «Бориспіль» на користування земельною ділянкою у встановленому порядку не було припинено. Тому передача земельної ділянки у власність [PERSON] була проведена з порушенням ч.5 ст.116 ЗК України. Крім того, землі під об`єктами власності повітряного транспорту не підлягають передачі у приватну власність. Ця обставина додатково свідчить про порушення ч.4 ст.84 ЗК України. З огляду на вищезазначене, заступник прокурора Київської області просив суд визнати незаконним та скасувати розпорядження Бориспільської РДА №253 від 18 лютого 2010 року, визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЙ №002195, виданий 23 березня 2010 року на ім`я [PERSON] ; зобов`язати управління Держгеокадастру у Бориспільському районі скасувати запис про державну реєстрацію цього правовстановлюючого документа та витребувати з чужого незаконного володіння [PERSON] на користь ДП МА «Бориспіль» земельну ділянку площею 2,00 з кадастровим номером 3220882200:03:002:0042 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Глибоцької сільської ради Бориспільського району. В ході розгляду цивільної справи заступник прокурора Київської області подав заяву про часткову зміну предмета спору та обґрунтовує її тим, що 25.06.2014 року [PERSON] уклав з ТОВ «Укравто Петрол Дістрібюшн» договір купівлі-продажу, за яким він відчужив спірну земельну ділянку. На підставі цього договору купівлі-продажу 25.06.2013 року було прийнято рішення №3413147 про державну реєстрацію за ТОВ «Укравто Петрол Дістрібюшн» права власності на земельну ділянку площею 2,00 га з кадастровим номером 3220882200:03:002:0042 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Глибоцької сільської ради Бориспільського району. В зв`язку з цим, заступник прокурора Київської області просить суд визнати незаконним та скасувати розпорядження Бориспільської РДА №253 від 18 лютого 2010 року в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність [PERSON] земельної ділянки площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства на території Глибоцької сільської ради Бориспільського району; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЙ №002195, виданий 23 березня 2010 року на імя [PERSON] ; скасувати рішення №3413147 від 25 червня 2013 року про державну реєстрацію за ТОВ «Укравто Петрол Дістрібюшн» права власності на земельну ділянку площею 2,00 га з кадастровим номером 3220882200:03:002:0042 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Глибоцької сільської ради Бориспільського району та витребувати цю земельну ділянку з чужого незаконного володіння ТОВ «Укравто Петрол Дістрібюшн» на користь ДП МА «Бориспіль». В судовому засіданні прокурор повністю підтримав поданий позов, просив суд його задовольнити з підстав зазначених в ньому. Представник Міністерства Інфраструктури в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи, подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Представник Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити . Представники відповідача ТОВ «Укравто Петрол Дістрібюшн» в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог та зазначили, що позивач не довів факту встановлення меж земельної ділянки Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль», також просили суд застосувати наслідки пропуску строку позовної давності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи Бориспільська РДА не з`явилась у судове засідання. Вона завчасно у встановленому порядку повідомлена про час та місце розгляду цивільної справи. Управління Держгеокадастру у Бориспільському районі не з`явилося у судове засідання, повідомлялося належним чином про час та місце розгляду справи Заслухавши пояснення прокурора та представників сторін, які з`явились у судове засідання, а також дослідивши письмові докази, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 19 липня 2002 року Бориспільська РДА видала ДМА «Бориспіль» державний акт на право постійного користування землею площею 70,9831 га серії ІІ-КВ №001458 (т.1 а.с.9-14 ). Наказом Міністра транспорту та зв`язку України №1023 від 25 жовтня 2006 року (т.1 а.с.199 ) найменування ДМА «Бориспіль» було змінено на ДП МА «Бориспіль». Як вбачається з ч.1 ст.125 ЗК України в редакції, чинній до 1 травня 2009 року, право постійного користування земельною ділянкою виникало з моменту одержання користувачем документа, що посвідчував право користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. ДП МА «Бориспіль» отримало державний акт на право постійного користування землею серії ІІ-КВ №001458 ще 19 липня 2002 року. Цей правовстановлюючий документ був зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №440. Ці обставини переконливо свідчать про те, що на підставі ч.1 ст.125 ЗК України в редакції, чинній на той час, 19 липня 2002 року у позивача виникло право постійного користування земельною ділянкою площею 70,9831 га під існуючою забудовою (інженерно-технічними об`єктами). Зі змісту кадастрового плану земельної ділянки (а.с.232 т.3) вбачається, що межі земельної ділянки площею 70,9831 га під існуючою забудовою (інженерно-технічними об`єктами) були встановлені у натурі (на місцевості). Координати цього об`єкта нерухомого майна повністю узгоджуються з інформацією, що міститься у каталозі координат земельної ділянки (а.с.234-235 т.3). Тому 14 травня 2002 року представники Глибоцької сільської ради, ДП МА «Бориспіль» та суміжних землекористувачів склали акт обстеження земельної ділянки та передачі на зберігання встановлених межових знаків землекористувачу (а.с.233 т.3). Ці обставини свідчать про те, що земельна ділянка площею 70,9831 га під існуючою забудовою (інженерно-технічними об`єктами) була передана у постійне користування ДП МА «Бориспіль» з дотриманням земельного законодавства. Крім того, у своїй діяльності позивач безперервно використовує вказану земельну ділянку протягом декількох десятиліть поспіль. З огляду на принцип розумності, що згідно з п.6 ч.1 ст.3 ЦК України є одним з загальних принципів цивільного законодавства, у суду відсутні сумніви в законності використання позивачем земельної ділянки площею 70,9831 га під існуючою забудовою (інженерно-технічними об`єктами). З копії листа в.о. директора ДП «Головний інститут землеустрою» №01-13/547 від 17 вересня 2014 року (а.с.19 т.1) та копії технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) ДП МА «Бориспіль» під існуючою забудовою (а.с.19 т.2) вбачається, що земельна ділянка площею 70,9831 га зменшена за рахунок наявної в державному земельному кадастрі інформації про надання в приватну власність двох земельних ділянок з кадастровими номерами 3220882200:03:002:0042 та 3220882200:03:002:0041, з користування вилучено частину земельної ділянки ,яка складає 2,0000га яка перебуває у власності [PERSON] . За ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. На думку суду копії листа в.о. директора ДП «Головний інститут землеустрою» №01-13/547 від 17 вересня 2014 року (а.с.19 т.1) та копії технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) ДП МА «Бориспіль» під існуючою забудовою не є належними доказами в розумінні ч.1 ст.77 ЦПК України, оскільки в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що особи які їх складали володіють достатнім обсягом знань для надання такого висновку та ці докази жодним чином не підтверджують того, що межі спірної земельної ділянки площею 2,00га., накладаються на земельну ділянку площею 70,9831га., (т.1 а.с.19, т.2 а.с.19). В матеріалах справи наявне фотозображення (т.1 а.с.23), однак з нього не вбачається ким воно зроблене, яка місцевість на ній відображена, дату та час його виготовлення , а тому цей даказ є неналежним з огляду на положення ч.1 ст.77 ЦПК України. Згідно п. а) ст.17 ЗК України в редакції від 02.02.2010 року до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить: розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом. За ч.1 ст.33 ЗК України в редакції від 02.02.2010 року громадяни України можуть мати на праві власності та орендувати земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства. Відповідно до ч.1 ст.116 ЗК України в редакції від 02.02.2010 року громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. За правилами ч.1 ст.118 ЗК України в редакції від 02.02.2010 року громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Розпорядженням Бориспільської РДА №253 від 18 лютого 2010 року (т.1 а.с.16-17 ) був затверджений проект землеустрою щодо відведення у власність [PERSON] земельної ділянки площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства на території Глибоцької сільської ради Бориспільського району. 23.03.2010 року на ім`я [PERSON] був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЙ №002195. Це підтверджується копією витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-3200702442013 від 5 червня 2013 року (т.1 а.с.174-175) та копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №5293514 від 25 червня 2013 року (т.1 а.с.176-177). З класифікації видів цільового призначення земель, яка затверджена Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів 23.07.2010 №548, вбачається, що для земельних ділянок «Для розміщення та експлуатації будівель і споруд авіаційного транспорту» передбачено код цільового використання «12.05». В матеріалах цивільної справи міститься копія довідки в.о. начальника управління Держгеокадастру у Бориспільському районі №02-27/2997 від 24 листопада 2016 року (а.с.6 т.2), з якої вбачається, що земельна ділянка площею 2,00 га, яка була приватизована [PERSON] та відчужена ним у власність ТОВ ТОВ «Укравто Петрол Дістрібюшн» », в Національній кадастровій системі представлена як рілля (графа 05). В матеріалах справи відсутні відомості, що спірна земельна ділянка площею 2,00га., розташовується в межах при аеродромної території та докази про віднесення спірної земельної ділянки площею 2,00га., до земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Відповідно до ч.1 ст.21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Відповідно до висновку експерта КНІДСЕ №12502/21-41 від 09.08.2021 року встановити, чи є накладення меж земельних ділянок відповідно до правовстановлюючих документів та документації із землеустрою на наступні суміжні земельні ділянки, а саме: ділянки площею 69,8143 га. кадастровий номер 3220882200:03:002:0061, що використовується ДП МА «Бориспіль» та ділянки площею 2га з кадастровим номером 3220882200:03:002:0042, що перебуває у власності ТОВ «Укравто Петрол Дістрібюшн» не вбачається за можливе, встановити, чи відповідають межі земельної ділянки площею 70,9831 га. визначені «Технічною документацією зі складання проекту впорядкування існуючого землекористування з видачею державного акту на право постійного користування землею Державному міжнародному аеропорту «Бориспіль» (інженерно-технічні об`єкти) на території Глибоцької сільської ради Бориспільського району Київської області», на підставі якої був виданий державний акт на право постійного користування землею під існуючу забудову (інженерно-технічні об`єкти) серії ІІ-КВ №001458 її фактичним межам під час проведення обстеження не вдалося, встановити, чи порушені раніше встановлені межі землекористування земельної ділянки площею 69,8143га з кадастровим номером 3220882200:03:002:0061, що використовується ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль», з боку суміжних землекористувачів, а саме ТОВ «Укравто Петрол Дістріб`юшн» під час проведення обстеження не вдалося, встановити чи порушені раніше встановлені межі землекористування земельної ділянки площею 3220882200:03:002:0061, що використовується ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль», з боку інших суміжних землекористувачів, не вбачається за можливе (т.6 а.с.204-209). Будь-яких інших клопотань про призначення додаткової чи повторної експертизи представниками сторін не заявлялися. Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що земельна ділянка з кадастровим номером 3220882200:03:002:0042 площею 2,000 га. накладається на земельну ділянку, що перебуває у користуванні ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль», матеріали справи не містять. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що Бориспільська РДА постановляючи оскаржуване розпорядження діяла у спосіб передбачений законодавством, воно не суперечить актам цивільного законодавства і не порушує цивільні права або інтереси інших осіб. В зв`язку з вищенаведеним у задоволенні позовних вимог про визнання незаконним, скасування розпорядження Бориспільської РДА та визнання недійсним державного акту слід відмовити. Відповідно до висновку Верховного Суду України, висловленого у постанові від 29 жовтня 2014 року у справі № 6-152цс14, у приписі частини першої статті 261 ЦК України є презумпція обізнаності особи про стан її суб`єктивних прав. Тому обов`язок доведення терміну, з якого особі стало (могло стати) відомо про порушення права, покладається на позивача. Прокурор звернувся до суду з позовом в інтересах держави 05.05.2015 року, а об`єктивна можливість дізнатися про факт передачі у приватну власність земельної ділянки в нього виникла у 2014 році, коли ДП МА «Бориспіль повідомило прокуратуру області про цю обставину. З огляду на вказане позовну давність, передбачену статтею 257 ЦК України, прокурор не пропустив. 25 червня 2013 року [PERSON] уклав з ТОВ «Укравто Петрол Дістрібюшн» договір купівлі-продажу за яким він відчужив спірну земельну ділянку у власність цього господарського товариства (т.1а.с.182-186), На підставі цього договору купівлі-продажу 25 червня 2013 року було прийнято рішення №3413147 про державну реєстрацію за ТОВ «Укравто Петрол Дістрібюшн» права власності на земельну ділянку площею 2,00 га з кадастровим номером 3220882200:03:002: 0042 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Глибоцької сільської ради Бориспільського району. Ці обставини підтверджуються копією інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав №68946741 від 26 вересня 2016 року (т.1а.с.187-188). Згідно ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. За правилами ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. В матеріалах справи відсутні будь-які належні і допустимі докази на підтвердження того, що договір купівлі-продажу від 25 червня 2013 року укладений між [PERSON] та ТОВ «Укравто Петрол Дістрібюшн» з недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. З огляду на це суд приходить до висновку, що ТОВ «Укравто Петрол Дістрібюшн» на підставі правочину,який є дійсним зареєструвало право власності на спірну земельну ділянку, доказів протилежного матеріали справи не містять, а тому у задоволенні позовних вимог в частині скасування рішення про державну реєстрацію за цим підприємством права власності на земельну ділянку слід відмовити. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 1 статті 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Предметом регулювання статті 1 Першого протоколу до Конвенції є втручання держави у право на мирне володіння майном. У практиці ЄСПЛ (серед багатьох інших, наприклад, рішення ЄСПЛ у справах "Спорронґ і Льоннрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року, "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства" від 21 лютого 1986 року, "Колишній король Греції та інші проти Греції" від 23 листопада 2000 року, "Трегубенко проти України" від 02 листопада 2004 року, "Булвес" АД проти Болгарії" від 22 січня 2009 року, "Щокін проти України" від 14 жовтня 2010 року, "Сєрков проти України" від 07 липня 2011 року, "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання у право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції, а саме: чи є втручання законним; чи має воно на меті "суспільний", "публічний" інтерес; чи є такий захід (втручання у право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. Втручання держави у право на мирне володіння майном повинно здійснюватися на підставі закону, під яким розуміється нормативно-правовий акт, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм та не суперечити принципам верховенства права. Втручання є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення "суспільного", "публічного" інтересу держави у право на мирне володіння майном, за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності. Саме національні органи влади мають здійснювати первісну оцінку наявності проблеми, що становить суспільний інтерес, вирішення якої б вимагало таких заходів. Поняття "суспільний інтерес" має широке значення (рішення ЄСПЛ від 23 листопада 2000 року у справі "Колишній король Греції та інші проти Греції"). Крім того, ЄСПЛ також визнає, що й саме по собі правильне застосування законодавства, безперечно, становить "суспільний інтерес" (рішення ЄСПЛ від 02 листопада 2004 року у справі "Трегубенко проти України"). Критерій "пропорційності" передбачає, що втручання у право власності розглядатиметься як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. "Справедлива рівновага" передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, визначеною для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідного балансу не буде дотримано, якщо особа несе "індивідуальний і надмірний тягар". При цьому з питань оцінки "пропорційності", як і з питань наявності "суспільного", "публічного" інтересу, ЄСПЛ визнає за державою досить широку "сферу розсуду", за винятком випадків, коли такий "розсуд" не ґрунтується на розумних підставах. Таким чином, стаття 1 Першого протоколу гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і для оцінки додержання "справедливого балансу" в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за якими майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що ТОВ «Укравто Петрол Дістрібюшн» у встановленому законом порядку набуло право власності на спірну земельну ділянку, підстав для її витребування на користь ДП МА «Бориспіль» судом не встановлено. Крім того, витребування цього майна в даному випадку буде порушенням ч.1 ст.321 ЦК України та ч.1 ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод що є неприпустимим. З огляду на це, у задоволенні позовних вимог в частині витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння слід відмовити.

Outcome: dismissed