Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору № б\\н від 06.08.2013р. відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 4600 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором станом на 28.02.2017 р. вона має заборгованість у розмірі 36699,87 грн., яка складається з наступного: 4431,35 грн. - заборгованість за кредитом; 27194,72 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 2850,00 грн.- заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1723,80 грн. - (процентна складова). Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду клопотання, в якому просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та надав письмові заперечення, в яких зазначив, що вважає строк дії договору закінченим, оскільки договір 06.08.2015 р. припинив свою дію, так як умовами договору передбачено тільки одноразову пролонгацію на 12 місяців. Також у запереченнях представник заявив про застосування строків позовної давності до вимог про стягнення відсотків за договором за період з 06.8.2013 р. до 06.08.2016 р. (визнавши, що за цей період виходячи із розрахунків позивача заборгованість за відсотками за користування кредитом становить 17734,92грн.) та застосування строків позовної давності до вимог про стягнення пені за період з 06.08.2015 р. до 06.08.2016 р. (визнавши, що за розрахунками позивача заборгованість становить 1200 грн.). Також в запереченнях зазначено, що внаслідок того, що сторони не додержали письмової форми договору, і відповідач не надав жодного доказу того, що відповідач, коли підписував заяву від 06.08.2013 р. розумів умови та правила данання банківських послуг, умови щодо зобов'язання сплатити штраф у розмірі 500 грн. та 5% від суми позову є нікчемними. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до укладеного договору відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 4600 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до ст.1050 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язаний надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити відсотки. Кредитний договір оформлений сторонами письмово, у вигляді "Анкети-заяви" (арк.6). У разі порушення зобов'язання винна особа повинна сплатити штрафні санкції, що передбачено угодами та законодавством, зокрема ст. 611-612 ЦК України. Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, зобов'язання мають виконуватися належним чином і в термін передбачений договором. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. При підписанні заявки 06.08.2013р. сторони письмово домовились про умови надання таких послуг, про тарифи Банку, про що зазначено в самій заяві і засвідчено підписом відповідача, тобто заперечення представника відповідача в тій частині, що позивачем не надано доказів того, що відповідач був ознайомлений з умовами кредитування є небгрунтованими. Крім того, укладання договору в даному випадку здійснювалося за принципом укладання між банком і клієнтом договору приєднання (ст.634 ЦК України), і підписанням заяви позичальник приєднується до запропонованих банком умов та тарифів. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається укладеним в письмовій формі, якщо його зміст зафіксовано в одному або кількох документах, якими обмінялися стороно. Стаття 207 ЦК України не передбачає вичерпнй перелік таких документів. Відповідачем було підписано заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, і після підписання такої заяви банк і клієнт приєднуються і зобов'язуються виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, тарифами, що розміщені на офіційному сайті банку. Тобто, в даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві позичальника, Умовах та Правилах надання банківських послуг та Тарифах. Як встановелно в судовому засіданні ПАТ КБ "Приватбанк" cвої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі, а саме, надав кредит відповідачу у розмірі, встановленому у договорі. Відповідач же за укладанем договором не виконав свої зобов'язання у повному обсязі, тобто не надав банку своєчасно кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором станом на 28.02.2017 р. відповідач має заборгованість у розмірі 36699,87 грн., яка складається з наступного: 4431,35 грн. - заборгованість за кредитом; 27194,72 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 2850,00 грн.- заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1723,80 грн. - (процентна складова). Суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволеню в частині стягнення заборгованості за кредитом у сумі 4431,35 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом в сумі 27194,72 грн. так як вони цілком доведені та обгрунтовані. Стосовно посилань відповідача, щодо спливу трирічного строку позовної давності відносно нарахування відсотків, суд зазначає наступне. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові від 18 червня 2014 року (справа № 6-61цс14), за договором про надання банківських послуг (позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким встановлено щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (ст. 261 ЦК України). Згідно до правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні картки. Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже, строк дії картки до останнього дня 07.06.2016 року. Таким чином, ПАТ КБ ПриватБанк позовну заяву подано в межах трирічного строку, тобто строк позовної давності на звернення позивача до суду не сплинув. Але, суд вважає, що з урахуванням строку позовної давності підлягають частковому задоволенню вимоги про стягнення пені. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого сторона може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Частиною 2 ст. 258 ЦК України передбачено, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). З умов кредитного договору випливає, що позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені графіком, повернення кредиту та щомісячно сплачувати відсотки за користування кредитом, а також встановлено відповідальність за порушення графіку повернення кредиту та процентів за користування ним. Права кредитора вважаються порушеними з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, тобто початок перебігу строку позовної давності за кожен черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Позовна давність обчислюється окремо по кожному платежу. Таким чином, оскільки за умовами договору погашення кредиту та плата за користування кредитом повинна здійснюватися позивальником до 25 числа місяця наступного за звітним, початок строку позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань. Враховуючи, що позов поданий до суду 03.02.2017 р., то початок строку позовної давності за пенею та комісією слід відраховувати з 01.02.2016 р. і відповідно до наданого позивачем розрахунку, сума яка підлягає стягненню з урахуванням строку позовної давності становить 1200 грн., яка і підлягає стягненню з відповідача як заборгованість за пенею та комісією. Крім того, суд вважає, що не підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення штрафів. Так, встановлення у договорі різних видів цивільно-правової відповідальності за тотожні порушення свідчить про недотримання положень ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. В даному випадку кредитним договором передбачено, що за несвоєчасне погашення заборгованості позичальник сплачує пеню у розмірі базової процентної ставки за договором за кожен день прострочення кредиту та 1% від заборгованості, але не менше 10 грн., яка нараховується 1 раз в місяць, за наявності простроченої по кредиту або процентам 5 і більше днів при виникненні на суму від 50 грн. Крім того, кредитним договором передбачено, що при порушенні термінів платежів по будь-якому із грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж як на 120 днів сплачується позичальником штраф 500 грн.+5% від суми позову. Виходячи з зазначених положень договору та п.2.1.1.12.6 та п.2.1.1.12.6.2 Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 р., суд вважає, що в даному випадку банком встановлена відповідність в договорі за одне й те саме порушення порушення строків розрахунку за надані послуги, що є порушенням вимог ст.61 Конституції України. Тому суд, вважає, неможливим подвійне стягнення і пені і штрафу як подвійної відповідальності, і враховуючи той факт, що відповідач в своїх запереченнях просить не застосовувати до нього саме штраф, а не пеню, вважає, що ці доводи є обґрунтованими та, розглядадаючи спір в рамках вимог та заперечень проти них, суд відмовляє у стягненні саме штрафу, а не пені. При цьому, доводи представника відповідача щодо нікчемності положень договору щодо стягнення штрафу внаслідок недотримання письмової форми договору суд вважає необгрунтованими про що зазначено вище у рішенні. Щодо строку дії договору то слід зазначити, що відповідно до даного виду договору відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку, видано картку, а сума обов'язкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми вирокистаного кредитного ліміту. Відповідно до п.3.1 Правил користуваня карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні картки і картка діє до останього календарного дня вказаного місяця. Дія договору пролонгується кожні 12 місяців і картковий рахунок діє до повного виконання, а строк дії картки зазначено на самій картці. Згідно довідки ПАТ КБ "Приватбанк" від 21.07.2017 р. за № 30.1.0.0/2-20170130/1084 [PERSON] згідно кредитного договору б/н від 06.08.2013 р. отримала картку [NUMBER], яка мала термін дії до останього дня 07.2016 р. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial