Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на земельну часку (пай), зазначивши, що [PERSON] являвся власником земельної частки (паю) розміром 1,97 га в умовних кадастрових гектарах, в адмінмежах Новоселицької сільської ради Чигиринського району Черкаської області, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧР № 0122632, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 20.01.1997 року за № 747. 07 вересня 2001 року [PERSON] помер. Позивач, після смерті [PERSON], фактично прийняв спадщину, шляхом вступу у володіння та користування спадковим майном та речами померлого. Позивач проводив ремонт будинку померлого, користувався предметами домашнього вжитку померлого, обробляв присадибну земельну ділянку. Крім того позивач здійснював догляд за [PERSON] та провів його поховання. Але для можливості оформити свої спадкові права йому потрібно встановити факт прийняття спадщини після померлого. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги та прохали їх задовольнити, пояснивши суду, що після смерті батька позивача залишилося спадкове майно у виді права власності на земельну частку (пай). А тому, просять визнати за позивачем право власності на вказану земельну частку (пай), що належав його померлому батьку [PERSON] в порядку спадкування за законом. Відповідач в судове засідання не з`явився, надіславши до суду листа про розгляд справи без участі представника Новоселицької сільської ради Чигиринського району Черкаської області та про визнання позову повністю. Допитані у судовому засіданні свідки підтвердили факт проживання позивача з померлим [PERSON] [PERSON] здійснював за ним догляд, оскільки померлий проживав один, та провів його поховання. Після смерті [PERSON] позивач користувався майном померлого, проводив ремонт його будинку, обробляв присадибну земельну ділянку. Вислухавши позивача, його представника, свідків, враховуючи лист відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Як встановлено судом і вбачається із повторного свідоцтва про смерть серії 1-СР № 093179 від 27.08.2008 року, 07 вересня 2001 року помер [PERSON], після смерті якого на території Новоселицької сільської ради Чигиринського району Черкаської області відкрилася спадщина у виді земельного паю. [PERSON] являвся власником земельної частки (паю) розміром 1,97 га в умовних кадастрових гектарах, в адмінмежах Новоселицької сільської ради Чигиринського району Черкаської області, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧР № 0122632, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 20.01.1997 року за № 747, що вбачається з листа відділу Держгеокадастру у Чигиринському районі Черкаської області від 28.10.2016 року № 29-28-0.3-1134/15-16 (а.с.7). Як встановлено судом і вбачається з матеріалів даної справи, згідно свідоцтва про народження № 555680 від 26.11.1958 року позивач, як є син спадкодавця, є спадкоємцем першої черги спадкування відповідно до закону. Судом також встановлено факт прийняття спадщини позивачем після смерті [PERSON], і це крім показів свідків підтверджується також довідкою виконавчого комітету Новоселицької сільської ради Чигиринського району від 07.09.2017 року № 311/02-28 (а.с.9). Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] фактично прийняв спадщину після померлого батька, вступивши в управління спадковим майном та користуючись його майном. Згідно даних нотаріуса Чигиринської державної нотаріальної контори [PERSON] № 795/01-16 від 15.09.2017, спадкоємці із заявами по прийняття спадщини, із заявами про відмову від прийняття спадщини після померлого 07 вересня 2001 року [PERSON], до нотаріальної контори не зверталися, спадкові справи не заводилися (а.с.19). Як вбачається з постанови про нотаріальну відмову нотаріуса Чигиринської державної нотаріальної контори [PERSON] №156/02-31 від 24.02.2017 року гр. [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай), після смерті [PERSON] (а.с.12). Так, з огляду на те, що спадщина після смерті [PERSON] відкрилася та була прийнята до 01 січня 2004 року, то правовідносини, що виникли, регулюються нормами Цивільного кодексу Української РСР 1963 року. За змістом ст.6 ЦК УРСР кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права. За загальними положеннями про спадкування за ЦК УРСР 1963 року, зокрема згідно зст.524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Заповіт повинен бути укладений письмовій формі з зазначенням місця і часу його укладення, підписаний особисто заповідачем і нотаріально посвідчений. (ст.541 ЦК УРСР). Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця (ст.525 ЦК УРСР). Відповідно до ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно дост.549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. Європейський суд з прав людини в своїх рішенням вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року, "Новоселецький проти України" від 11 березня 2003 року, "Федоренко проти України" від 1 червня 2006 року). На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що оскільки інших спадкоємців, які б прийняли спадщину після померлого [PERSON] не має, тому суд вважає можливим позов задовольнити, встановивши факт прийняття спадщини та визнати за позивачем право власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом.

Outcome: approved