Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-09 00:00:00

В січні 2021 р. [PERSON] (позивач) звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Київського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (відповідач), в якому просила суд визнати наказ Київського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів «Про дисциплінарне стягнення» №6 від 13.01.2021 р. незаконним та скасувати його, стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 20000,00 грн та витрати на правничу допомогу. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що з 11.09.2019 р. позивач працює на посаді заступника директора Київського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів. Директор Київського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів Подорожній С.М. надав позивачу доручення щодо надання підтверджуючих документів на працевлаштування 20 осіб з інвалідністю з числа студентів, які навчались за рахунок державних коштів, та закінчили навчання та щодо приведення 155 справ студентів, які навчаються за рахунок державної фінансової допомоги, Позивач зазначає, що доручення директора щодо працевлаштування студентів було виконано, хоча вказане не входить до її посадових обов`язків. Крім цього, справи студентів згідно посадових обов`язків веде [PERSON] , а приведення 155 справ студентів внаслідок великого обсягу роботи та перебування у відпустці 31.12.2020 р. та 04-05.01.2021 р. було неможливим. На підставі наказу директора Київського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів Подорожнього С.М. №5 від 13.01.2021 р. позивачу необхідно було надати пояснення щодо виконання вказаних доручень. Наказом Київського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів «Про дисциплінарне стягнення» №6 від 13.01.2021 р. позивачу оголошено догану за одноразове грубе порушення трудових обов`язків. Позивач вважає вказаний наказ незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки в наказі не конкретизовано, порушення яких саме посадових обов`язків привело до настання наслідків, за які було накладено стягнення, не вказані обставини, за яким вчинено проступок. Крім цього, не може бути підставою для накладення стягнення невиконання працівником дій, які не входять до посадових обов`язків. Внаслідок незаконного притягнення до дисциплінарної відповідальності позивачу завдано моральну шкоду, яка полягає у постійному хвилюванні, стресі, що призвело до погіршення стану здоров`я, погіршення фінансового стану, внаслідок зняття премій і надбавок. Моральну шкоду оцінює в 20000,00 грн. Вказане стало підставою для звернення до суду. Відповідачем подано відзив на позов, який долучено до матеріалів справи, але не приймається до уваги (зафіксовано протоколом судового засідання від 10.06.2021 р.). Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала за викладених у позовній заяві обставин, просила його задовольнити. Представник відповідача заперечив щодо задоволення позову. Розгляд справи відбувається в судовому засіданні. (ч 1ст. 211 ЦК України). Ухвалою суду від 28.01.2021 року відкрито провадження у даній цивільній справі в порядку в спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Ухвалою суду від 10.06.2021 року закрито провадження по цивільній справі №761/2795/21 в частині позовних вимог за пунктом №1, а саме: про скасування наказу від 13.01.2021 року №6 «Про дисциплінарне стягнення». Суд, заслухавши пояснення представників сторін, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Судом встановлено, що на підставі наказу №29-к від 09.09.2019 р. [PERSON] призначена на посаду заступника директора Київського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів з 11.092019 р. (а.с. 12) 21.12.2020 р. в Київському обласному відділенні Фонду соціального захисту інвалідів була зареєстрована доповідна записка завідувача сектору планово-економічної роботи, моніторингу якості реабілітаційних послуг, забезпечення технічними та іншими засобами реабілітації [PERSON] про те, що планом працевлаштування на 2020 рік встановлено квоту щодо працевлаштування 19 осіб з інвалідністю, станом на 21.12.2020 р. надійшло підтвердження щодо працевлаштування 14 осіб інвалідністю-випускників. На вказаній доповідній записці є резолюція від 21.12.2020 р.: [PERSON] , на 24.12.2020 р. о 10:00 год. особисто доповісти та надати підтверджуючі документи на 20 працевлаштованих осіб. (а.с. 16) 24.12.2020 р. [PERSON] надала доповідну записку на доповідну від 21.12.2020 р., за якою з 21.12.2020 р. по 24.12.2020 р. вона обдзвонила 86 студентів-випускників 2018-2020 років, 14 випускників працевлаштовані, 7 випускників надати підтверджуючі документи, інші 7 - нададуть до 13:00 год., 4 із 7 підтверджуючи документів влаштувались на роботу 2012 р., 2017 р., 2018 р., 2019 р. (а.с. 17) 29.12.2020 р. в Київському обласному відділенні Фонду соціального захисту інвалідів зареєстровано доповідну записку [PERSON] на доповідну від 21.12.2020 р., за якою станом на 28.12.2020 р. працевлаштовано 20 студентів випускників, з них надано 19 підтверджуючих документів, 1 студент надасть документи 29.12.2020 р. (а.с. 18) 21.12.2020 р. в Київському обласному відділенні Фонду соціального захисту інвалідів була зареєстрована доповідна записка уповноваженої особи з питань запобігання та виявлення корупції Дем`яненко К. про те, що було перевірено особову справу студента [PERSON] , справа приведена у відповідність [PERSON] , зауважень не має. Звернуто увагу [PERSON] , що всі документи і додатки, що стосуються студента та навчального закладу мають бути прошиті і віднесені до переліку документів. Рекомендовано додавати копію протоколу комісії до справи та запропоновано [PERSON] привести у відповідність всі справи студентів. На вказаній доповідній записці є резолюція від 30.12.2020 р.: [PERSON] наказую особисто привести у відповідність 155 справ і доповісти 10:00 год. 06.01.2021 р. (а.с. 19) 06.01.2021 р. в Київському обласному відділенні Фонду соціального захисту інвалідів зареєстровано службову записку [PERSON] на доповідну від 29.12.2020 р., за якою було опрацьовано та упорядковано 9 особових справ студентів з інвалідністю, привести у відповідність 146 справ було неможливо в зв`язку з відпусткою 31.12.2020 р. та 04-05.01.2021 р. та великим обсягом роботи. Також [PERSON] вказано про планування приведення усіх справи студентів до 06.02.2021 р. На вказаній службовій записці є резолюція від 06.01.2021 р.: [PERSON] не заперечує, наказую виконати до 12.01.2021 р.. (а.с.20) 11.01.2021 р. в Київському обласному відділенні Фонду соціального захисту інвалідів зареєстровано службову записку [PERSON] на доповідну від 29.12.2020 р., за якою було опрацьовано та упорядковано станом на 12.01.2021 р. 18 особових справ студентів з інвалідністю. Зазначено, приведення усіх справ студентів потребує додаткового терміну, перевірка та приведення однієї особової справи займає 1-1,5 год. Просить продовжити строк прядення до 06.02.2021 р. На вказаній службовій записці є резолюція від 12.01.2021 р.: [PERSON] прошу письмового пояснення, чому справи студентів в такому занедбаному стані, що для приведення справи у відповідність потрібно не три дні, а місяць. (а.с. 21) На підставі наказу директора Київського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів Подорожнього С.М. №5 від 13.01.2021 р. [PERSON] необхідно було надати до 11:00 год. 13.01.2021 р. пояснення щодо виконання доручень по працевлаштуванню 20 осіб з інвалідністю з числа студентів, які навчались за рахунок державних коштів, та приведення 155 справ студентів, які навчаються за рахунок державної фінансової допомоги. (а.с. 13) 13.01.2021 р. в Київському обласному відділенні Фонду соціального захисту інвалідів зареєстровано пояснювальну записку [PERSON] на наказ №5 від 13.01.2021 р., який вона отримала 10:24 год. о 13.01.2021 р., згідно якої вона надала підтверджуючі документи щодо працевлаштування 20 осіб з інвалідністю, працевлаштування студентів не входить до функціональних обов`язків заступника директора Київського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів. Всі особові справи студентів ведуться у відповідності до законодавства. (а.с.14) Наказом директора Київського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів Подорожнього С.М. №6 від 13.01.2021 р. за одноразове грубе порушення трудових обов`язків оголошено догану заступнику директора Київського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів [PERSON] . Підстава: пояснювальні та службові записки [PERSON] (а.с. 15) Згідно ст. 147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. При цьому, дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника (ч. 1 ст. 147-1 КЗпП України). Положеннями ст. 148 КЗпП України визначено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Стаття 149 КЗпП України визначає, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Відповідно до ст. 150 КЗпП України, дисциплінарне стягнення може бути оскаржене працівником у порядку, встановленому чинним законодавством (глава XV цього Кодексу). Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 22 Постанови «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 6 листопада 1992р. № 9, судам необхідно з`ясувати чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. В постанові Верховного Суду від 25.08.2020 р. у справі 644/7517/16-ц зазначено, що ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника. Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку. Саме на роботодавця покладено обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. Під час обрання виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, за яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Отже, під час розгляду справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок. З наказу директора Київського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів Подорожнього С.М. №6 від 13.01.2021 р. вбачається, що позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у виді догани за одноразове грубе порушення трудових обов`язків. Між тим, з вказаного наказу не зрозуміло, в чому саме полягає одноразове грубе порушення трудових обов`язків, не вказано, які трудові обов`язки порушила [PERSON] з посиланням на посадову інструкцію останньої. На а.с. 22-24- посадова інструкція заступника директора Київського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, з якою [PERSON] 11.09.2019 р. ознайомлена. Власник або уповноважений ним орган не має права вимагати від працівника виконання роботи, не обумовленої трудовим договором (стаття 31 КЗпП України). Роботодавець не може ставити у вину працівникові та притягати його до дисциплінарної відповідальності у випадку невиконання обов`язків, які не обумовлені трудовим договором і про які працівник не був поінформований належним чином. Відповідний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 у справі № 452/970/17, провадження № 14-157цс19. З посадової інструкції [PERSON] не вбачається обов`язок останньої відповідати за працевлаштування осіб з інвалідністю з числа студентів, які навчались за рахунок державних коштів, та приведення справ студентів, які навчаються за рахунок державної фінансової допомоги. До того ж, з службової записки [PERSON] від 21.12.2020 р. вбачається, що до повноважень [PERSON] належить приведення у відповідність особових справ студентів та саме [PERSON] запропоновано привести їх у відповідність законодавства. Відтак, відповідачем не надано доказів вчинення позивачем дисциплінарного проступку, оскільки не доведено порушення або неналежне виконання останньою покладених трудових обов`язків, а також вини позивача у вчиненні проступку. При цьому, судом враховано, що відповідач на підставі наказу №65 від 04.06.2021 р. самостійно зняв дисциплінарне стягнення у вигляді догани з позивача та скасував дію наказу №6 від 13.01.2021 р. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи викладене вище, те, що факт порушення трудової дисципліни непідтверджений належними доказами, а саме на роботодавця покладено обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку, суд вважає незаконним наказ директора Київського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів від 13.01.2021 року №6 «Про дисциплінарне стягнення» про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани на заступника директора [PERSON] . Пунктом 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачено відшкодування моральної (немайнової) шкоди як спосіб захисту цивільних прав та інтересів. Відповідно до статті 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Положення статті 237-1 КЗпП України містять перелік юридичних фактів, які є підставою виникнення правовідносин щодо відшкодування власником або уповноваженим ним органом завданої працівнику моральної шкоди. Так, зокрема підставою для відшкодування моральної шкоди, згідно зі статті 237-1 КЗпП України є порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. За роз`ясненнями, наведеними в пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року (з наступними змінами), - відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, - обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права, так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин. Вказаного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від13.05.2021 р. у справі № 554/3327/17. У відповідності до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України N 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (п. 9 вказаної Постанови). В даному випадку позивачем доведено причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача та завданою моральною шкодою. Між тим, не в повній мірі обґрунтовано її розмір, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості. При цьому, враховуючи глибину і тривалість моральних страждань, а також обсяги докладання зусиль для відновлення прав внаслідок неправомірних дій відповідача шляхом їх оскарження, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості з відповідача на користь позивача підлягає стягненню моральна шкода в сумі 5 000,00 грн. При цьому, судом враховано, що позивач є особою з інвалідністю (а.с.29) та неотримання нею внаслідок застосування дисциплінарного стягнення премій та надбавок (а.с.117-118) Стосовно розподілу судових витрат варто вказати наступне. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України). П. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача (ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України). Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судові витрати, які складаються з судового збору, в розмірі 908,00 грн. Крім цього в позовній заяві позивач просить стягнути витрати на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. В той же час, ч. 3 ст. 141 ЦПК України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При цьому, за умовами ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. В постанові Верховного Суду від 01.04.2020 р. (справа №640/4013/17-ц) зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Судом встановлено, що на підтвердження витрат на правничу допомогу позивача [PERSON] було надано договір про надання правової допомоги №2 від 13.06.2018 р., додаткова угода №4 від 20.01.2021 р. до договору №2 від 13.06.2018 р. з детальним переліком (описом) послуг адвоката, акт наданих послуг від 04.03.2021 р. квитанцію від 05.03.2021 р. про оплату 6030,15 грн. (а.с. 131-134) Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Враховуючи те, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та об"ємом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), суд вважає можливим стягнути на користь [PERSON] з Київського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів витрати на правову допомогу у розмірі - 5000 грн. 00 коп (як просить позивач згідно позовної заяви). Згідно п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. Враховуючи наведене та

Outcome: partial