Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] та уточненим позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти в твердій грошовій сумі по 8000 грн. щомісячно на утримання сина [PERSON] , [INFO] , до досягнення ним повноліття, починаючи з дня звернення з позовом до суду. В обґрунтування заявлених вимог посилалась на те, що з 15.03.2008 по 24.11.2017 р. вона перебувала в шлюбі з відповідачем, з яким вони мають сина - [PERSON] , [INFO] Після розірвання шлюбу син залишився проживати з позивачем і фактично знаходиться на її повному утриманні. Відповідач на утримання дитини матеріальної допомоги не надає, лише сплачує щомісячно заняття сина в секції карате. Основні витрати по оплаті додаткових занять сина здійснює позивач. Заявлений розмір аліментів позивач обгрунтовує достатньою заробітною платою відповідача, працюючого директором ТОВ «ТітанБУД», в розмірі, за її відомостями, близько 30000 грн. на місяць. [PERSON] вказує, що відповідач має постійне місце роботи, нікого не утримує, іншим особам аліменти не сплачує. Однак на її пропозицію сплачувати аліменти в добровільному порядку, категорично відмовився. Позивач зазначає, що відповідач повністю відсторонився від виконання своїх батьківських обов`язків, і вважає, що сплачуючи аліменти в визначеному нею розмірі, він хоча б матеріально буде належним чином приймати участь в утриманні і вихованні дитини, що необхідно для її всебічного фізичного, духовного і морального розвитку, а також піклування про стан її здоров`я. 22.03.2018р. провадження у справі було відкрито. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 21.06.2018р. позов задоволено. 30.08.2018р. відповідачем [PERSON] подана заява про перегляд заочного рішення. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 29.10.2018р. скасовано заочне рішення від 21.06.2018р. та призначено розгляд справи в загальному порядку. 16.11.2018р. позивачем [PERSON] та представником позивача [PERSON] подана заява про відвід судді Омельченко К.О., яка ухвалою суду від 22.03.2019р. визнана необґрунтованою та передана в порядку ч.1 ст. 33 ЦПК України для вирішення. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 26.03.2019р. відмовлено в задоволенні заява позивача [PERSON] та представника позивача [PERSON] про відвід судді Омельченко К.О. 22.04.2019р. представником позивача подана заява про залучення третьої особи, клопотання про витребування доказів та про приєднання доказів до матеріалів справи. Ухвалою суду від 23.04.2019р. клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено. В судовому засіданні [PERSON] та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд позов задовольнити, розмір аліментів обґрунтовували ч.3 ст. 182 СК України, зазначаючи, що витрати відповідача значно перевищують його офіційний дохід, тому розмір аліментів в сумі 8000,00грн. є обґрунтованим та достатнім для утримання дитини. [PERSON] та його представник в судове засідання надали клопотання про продовження строку для подання відзиву та відзив, в якому відповідач зазначив та пояснив в судовому засіданні, що не заперечує сплачувати аліменти в розмірі ј частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку або у твердій грошовій сумі в розмірі 2000грн. щомісячно. Окрім того, вказав, що він постійно надає фінансову допомогу позивачці на утримання їх спільної дитини, приймає участь у додаткових витратах на утримання дитини, що підтверджується випискою по витратам по картці. Стосовно розміру аліментів в сумі 8000,00грн. відповідач заперечує, оскільки працює директором ТОВ «Титан Буд» та його загальна сума доходу за період з листопада 2017року по березень 2019року склала 122 461,85грн., тобто середній дохід в місяць складає 7200,00грн. Вислухавши пояснення сторін, їх доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з"ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню із наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). У відповідності до ст.ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судом встановлено, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 24.11.2017 р. розірваний шлюб, зареєстрований між [PERSON] і [PERSON] 15.03.2008 р. відділом РАЦС Київського районного управління юстиції у м. Донецьку, про що зроблений актовий запис №121. Прізвища сторін залишені без змін. Вiдповiдно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [INFO] р. у [PERSON] (батько) i [PERSON] (мати) народилась дитина - [PERSON] , про що зроблено вiдповiдний актовий запис за №1131. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначені ч.3 ст. 181 СК України, яка вказує, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. За ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р., ратифікованої ВР України 27.02.1991 p., держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу. Положеннями ч. 2 ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний і моральний розвиток. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. З аналізу наведених правових норм суд приходить до висновку, що відповідач зобов`язаний утримувати спільну дитину і створювати необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації її життя на рівні з позивачем. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я і матеріальне становище дитини; стан здоров`я і матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого і нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд керується ч.3 ст. 182 СК України, відповідно до якого суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Наведені норми імперативно закріплюють обов`язок обох батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Стосовно матеріального становища платника аліментів, суд зазначає наступне. За відомостями, наданими позивачем та отриманими судом встановлено, що відповідач працює директором ТОВ «Титан буд» та його заробітна плата за період з листопада 2017р. по березень 2019р. склала 122 461,85грн.,що підтверджується відповідною довідкою. За відповідачем зареєстровані транспортні засоби: автомобіль Мерседес Бенц» Е 200, 2013року випуску, д.н. [NUMBER] , автомобіль «Шкода», 2010 року випуску, д.н. [NUMBER] д.н. згідно відповіді регіонального сервісного центру в Харківській області № 31/20-2080 від 22.05.2019р. [PERSON] є власником 2-кімнатної квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу та витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію право власності. Як вбачається з довідки Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Садова Гірка" від 04.06.2019р. про нарахування та сплату послуг, за період з 01.11.2017р. по 23.04.2019р. [PERSON] за надані об*єднанням послуги з утримання будинку сплачено 47 000,00грн. Згідно відповіді Громадської організації «Автомобільна федерація України» № 143 від 04.06.2019р., [PERSON] впродовж 2017-2019років було внесено на користь ГО «Автомобільна Федерація України» благочинні внески на розвиток автомобільного спорту в розмірі 1500,00грн., інші внески [PERSON] не сплачувалися. Згідно з даними інформаційно-телекомунікаційних систем органів ДФС [PERSON] , податкова звітність до контролюючого органу не подавалася, що підтверджується відповіддю Державної Фіскальної Служби України № 11894 від 14.06.2019р. Як вбачається з відповіді головного центру обробки спеціальної інформації, адміністрація Держприкордонслужби зазначила, що [PERSON] за період з 01.01.2017р. по 23.04.2019р. 22 рази перетинав державний кордон України, зокрема 21.01.2017р. Париж-Київ та 08.12.2017р. Київ-Шарм Ель Шейх . Таким чином, суд не приймає до уваги заперечення відповідача [PERSON] стосовно розміру аліментів, оскільки це спростовується дослідженими судом доказами та розмір запропонований відповідачем аліментів не достатньо та у неповній мірі забезпечує матеріальне становище дитини для її гармонійного розвитку, що суперечить вимогам ч.2 ст.182 СК України. Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про визначення розміру аліментів в сумі 5000грн. щомісячно, які підлягають стягненню з відповідача, на утримання малолітнього [PERSON] , починаючи з дня подачі позовної заяви і до повноліття дитини, оскільки вважає, що даний розмір аліментів буде достатнім для утримання дитини відповідного віку. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від судового збору позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки, позивачі у справах про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору, суд присуджує стягнення з відповідача на користь держави судового збору у розмірі 768,40 грн. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial