Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

Позивач - Комунальне комерційне підприємство Донецької міської Ради „Донецькміськтепломережа" звернулось до суду із позовом до [PERSON], про стягнення заборгованості за надані послуги у сумі 8189 гр. 13 коп., мотивуючи це тим, що відповідач є власником квартири [ADDRESS], і проживаючи за адресою [ADDRESS] і користуючись послугами Комунального комерційного підприємства Донецької міської Ради „Донецькміськтепломережа" не сплачував за спожиту теплову енергію за період з 01.09.2008 року по 01.02.2014 року, внаслідок чого виникла заборгованість за надані послуги у сумі 8189 гр. 13 коп. з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, яку відповідач до теперішнього часу не сплатив. З цих підстав, позивач просив суд поновити строки на стягнення заборгованості та стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 8189,13 грн. на користь ККП «Донецькміськтепломережа», а також судові витрати. Представник позивача в судове засідання не прибула, але звернулася до суду з письмовою заявою в якій просила суд розглянути справу у її відсутність, задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, проти винесення заочного рішення вона не заперечувала, тому суд вважає можливим розглянути цивільну справу у відсутність представника позивача, по наявним у справі доказам, відповідно до вимог ст. ст. 158 ч.2 та 169 ЦПК України. Відповідач по справі в судове засідання повторно не з'явився, про причини не явки суд не повідомив, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать документи, які знаходяться в матеріалах справи, на адресу суду від нього не надходило повідомлень про причини неявки. При таких обставинах суд, зі згоди представника позивача, вважає за можливе розглянути цивільну справу у відсутність не з'явившогося відповідача, тобто ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд перевіривши матеріали справи дістається висновку, що позовні вимоги Комунального комерційного підприємства Донецької міської Ради „Донецькміськтепломережа" до [PERSON], про стягнення заборгованості за надані послуги у сумі 8189 гр. 13 коп., знайшли своє повне підтвердження в судовому засіданні, підтверджені матеріалами справи, тому підлягають задоволенню в повному обсязі з підстав, передбаченим ст. ст. 64, 67, 68, 156 ЖК України та ст. ст. 525, 526, 639 ЦК України, відповідно до правил яких, оплата за наданні комунальні послуги, нараховується по затверджених тарифах, крім квартплати, щомісяця, і підлягає оплаті наймачем (або власником) квартири і членами його родини, які несуть такі самі обов'язки як і наймач (або власник), тобто несуть солідарну відповідальність, а у разі несплати цих послуг, виникла заборгованість стягується в судовому порядку. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору, вимог ЦК України, а також вимог інших актів цивільного законодавства України, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до вимог, що звичайно ставляться. Вимогами ст. 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Судом встановлено, що відповідач по справі - [PERSON], [INFO] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджено випискою із особового рахунку від 21.02.2014 року. Опалювальна площа вказаної квартири складає 46,70 кв. м., що сторонами та іншими особами не оспорюється. Також судом встановлено, що позивач забезпечував зазначений будинок тепловою енергією, контролюючи при цьому якість наданих послуг та знижував оплату за неналежну якість теплопостачання. При цьому окремий письмовий договір між позивачем та відповідачем не укладався, що не суперечить вимогам ст. 639 ЦК України. Таким чином судом встановлено, що Комунальне комерційне підприємство Донецької міської Ради „Донецькміськтепломережа" виконувало покладені на нього зобов'язання і надавало теплопостачання в будинок [ADDRESS] вказаного будинку, робило перерахунки згідно діючого законодавства. Судом також встановлено, що між сторонами по справі фактично існували договірні відносини, які регулюються Правилами надання населенню послуг з водотеплопостачання та водовідведення, затверджені Постановою КМУ №1497 від 30.12.1997 року та Постановою КМУ № 630 від 21 липня 2005 року, та Законом України "Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004 року. Суду відповідач не надав жодного доказу, що він відмовлялася від послуг позивача, і що він письмово звертався із заявою про відключення від центрального опалення у квартиру. Враховуючи викладені обставини суд приходить до висновку, що відповідач по справі [PERSON], який є власником квартири, розташованої за адресою [ADDRESS], фактично отримавши послуги по теплопостачанню квартири не оплатив ці послуги за період з 01.09.2008 року по 01.02.2014 року, тому виникла заборгованість у сумі 8189 гр. 13 коп. і ця заборгованість підлягає стягненню з відповідача. Розмір заборгованості підтверджений письмовим розрахунком позивача, виконаний з урахуванням: заборгованості по платежах за період з 01.09.2008 року по 01.02.2014 року, опалювальної площі квартири, кількості проживаючих у квартирі осіб, а також з урахуванням встановлених тарифів на теплопостачання які діяли у період з 2008 року по 2014 рік, та урахуванням індексу інфляції та 3% річних і обчислений вірно. Що стосується вимог щодо поновлення пропущеного строку позовної давності та стягнення заборгованості за послуги теплопостачання за період з 01.09.2008 року, суд вважає що вони підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.03.2013 року позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості в порядку наказного провадження. Але ухвалою Калінінського районного суду м. Донецька від 30.04.2013 року було відмовлено позивачу у прийнятті судового наказу та повернуто заяву з додатками заявнику. 27.07.2011 року між ККП «Донецькміськтепломережа» та відповідачем було укладено договір на погашення заборгованості за користування послугами з теплопостачання за період з 01.09.2008 року по 01.07.2011 року на суму 3562,85 грн. Таким чином, відповідач визнав борг, який виник з 01.09.2008 року, і зобов'язався його сплатити до 22.07.2013 року. Але до теперішнього часу оплату за опалення та гаряче водопостачання відповідач не здійснив. Згідно вимог ЦПК України наказове провадження є самостійним та спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя у встановлених законом випадках за заявою особи, якому належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на підставі наданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення. Вимоги, по яким може бути виданий судовий наказ, передбачені статтею 96 ЦПК України, підлягають судовому захисту винятково в порядку наказового провадження. Відмова у прийнятті заяви про видачу судового наказу або його скасування роблять неможливим повторне звернення з такою самою заявою в порядку наказового провадження, але не перешкоджають пред'явленню позову. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач ККП «Донецькміськтепломережа» діяв у в межах Цивільного процесуального Кодексу України, звернувшись до суду із заявою про стягнення заборгованості у наказному провадженні, і після відмови у прийнятті судом судового наказу, позивач скористався свої правом на звернення до суду у позовному провадженні. Згідно ч.1 ст. 261 Цивільного Кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушене право або про особу, яка його порушила. Судом встановлено, що позивач - ККП «Донецькміськтепломережа» довідався про відмову судом у прийнятті судового наказу у 2013 році. Таким чином, суд приходить до висновку, що строк звернення до суду пропущено позивачем з поважних причин, так як позивач діяв у в межах Цивільного процесуального Кодексу України, звернувшись до суду із заявою про стягнення заборгованості у наказному провадженні, і після відмови судом у прийнятті судового наказу, позивач скористався свої правом на звернення до суду із позовними вимогами. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому понесені позивачем витрати в розмірі сплаченого судового збору в сумі 243 гр. 60 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved