Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в якій просив визнати [PERSON], такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою [ADDRESS]. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що є співвласником будинку [ADDRESS]. За цією адресою зареєстрована [PERSON], яка є його дочкою. [PERSON] не проживає в цьому будинку з 2000 року, а тому втратила право користування житловим приміщенням. Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали. Просили їх задовольнити, не заперечували проти прийняття заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце слухання справи відповідно до ст. 74 ЦПК України. Заперечень проти позову не надала. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача [PERSON], на підставі наявних в справі доказів. Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] є співвласником будинку [ADDRESS]. Цей факт підтверджено свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, посвідченого 23.09.1998 року державним нотаріусом Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори Курочкіним О.О. В частині будинку [ADDRESS], яка належить позивачу, зареєстрована його донька [PERSON], що підтверджено довідкою ТОВ "Добробит" №533, адресною довідкою УДМС в Полтавській області. [PERSON] не проживає в будинку [ADDRESS] з 2000 року, що підтверджено актом про не проживання ТОВ "Добробит" від 07.05.2014 року. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] підтвердили, що [PERSON] не проживає в будинку [ADDRESS] з 2000 року по теперішній час. При вирішенні справи суд керуються такими вимогами закону. Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст..391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вимогами частини 2 статті 386 Цивільного кодексу України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчиненню нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Водночас відповідно до ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11.12.2003 року №1382-ІV, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. В статті 405 ЦК України, встановлено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] не проживає з 2000 року у будинку [ADDRESS]. Зважаючи на викладене, з врахуванням ст. 405 ЦК України, ст.72 ЖК України, суд приходить до висновку, що відповідачем [PERSON] втрачено право на користування зазначеним житлом. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею судові витрати.

Outcome: approved