Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

Позивачка 21.08.2020 звернулась до суду із зазначеним позовом, згідно з яким просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , стягнути з [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь особи, яка буде призначена опікуном, стягнути з [PERSON] та [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь особи, яка буде призначена опікуном. За змістом позову, позивачка є двоюрідною сестрою дітей [PERSON] та [PERSON] , які мешкають разом із нею однією сім`єю. Батьками малолітньої дитини [PERSON] є відповідачі [PERSON] та [PERSON] , крім того, [PERSON] є матір`ю малолітньої дитини [PERSON] . Запис про батька [PERSON] ( [PERSON] ) вчинено на підставі ч.1 ст.135 СК України за вказівкою матері. Позивачка стверджує, що відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання малолітньої [PERSON] , [INFO] , крім того, [PERSON] - відносно виховання малолітньої [PERSON] [INFO] . Так, позивачка зазначає, що з вересня 2019 року малолітні діти [PERSON] та [PERSON] постійно проживають в [ADDRESS] , разом з нею та її чоловіком, протягом вказаного часу вона піклується про них, займається їх вихованням, здобуттям повної загальної середньої освіти. Квартира належить [PERSON] та її чоловіку - [PERSON] на праві спільної сумісної власності подружжя. Для виховання та розвитку дітей створено наступні умови: у дітей є окрема кімната, в наявності спальне місце (розкладний диван), шафа для одягу, письмовий стіл, одяг тощо. Стосунки між дітьми та [PERSON] дружні, відносини - довірливі. Позивачка наголошує, що батьки дітей не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей; не спілкуються з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надають дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню дітьми загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до їх внутрішнього світу; не створюють умов для отримання дітьми освіти. Крім того, як зазначено в позовній заяві, для належного забезпечення потреб дітей, зокрема, влаштування дітей у позашкільні та шкільні установи для здобуття освіти, медичного обслуговування дітей, матір`ю дітей [PERSON] , 22.08.2019 видано на ім`я [PERSON] довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Войтовим В.В. Як стверджує позивачка, діти здорові, фізичний розвиток дітей - середній, діти вакциновані згідно з календарем педіатра. У позові зауважено, батьки дітей жодного разу з часу проживання дітей із позивачкою не відвідували шкільні заклади та секції з метою з`ясування успіхами дітей, нагальними питаннями навчання, не відвідували батьківські збори, не мають зв`язку із класним керівником та вчителями, що в сукупності негативно впливає на внутрішній світ дітей, їх внутрішній психологічний стан, розвиток та самоусвідомлення. Діти, за твердженням [PERSON] , мають підвищену тривожність та емоційну напруженість, є чутливими та вразливими, відчувають внутрішній конфлікт через стосунки з батьками, оскільки запитання про батьків викликають негативні емоції. Діти взагалі нічого не знають про батька, виражають незадоволеність стосунками з матір`ю та небажання жити з нею. На підставі наведеного, оскільки [PERSON] , [PERSON] свідомо самоусунулись від виконання батьківських обов`язків з виховання, розвитку, навчання, лікування та матеріального забезпечення дітей, не виходять на зв`язок, з підстав, передбачених ст.150, 155, 164-166 СК України, ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», позивачка просить задовольнити позов. Ухвалою судді від 30.09.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розглядати її в порядку загального позовного провадження. Визначено дату, час і місце проведення підготовчого засідання, з повідомленням (викликом) сторін (учасників справи). Визначено відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Роз`яснено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч.8 ст.178 ЦПК України) та право на подання зустрічного позову. Ухвалою суду від 26.10.2020 постановлено за клопотанням позивачки в порядку витребування доказів зобов`язати Бердянський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління МЮ (м.Дніпро) надати суду повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , відкладено підготовче засідання. Ухвалою суду від 19.11.2020 залучено в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору по справі: орган опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради, орган опіки та піклування Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області. Постановлено в порядку витребування доказів зобов`язати Бердянський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління МЮ (м.Дніпро) надати суду повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , відкладено підготовче засідання. Крім того, ухвалою суду від 17.12.2020 залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору по справі, орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району. Закрито підготовче провадження у цивільній справі, призначено її до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Клопотання представника позивача адвоката Стребіжа С.О. задоволено. В порядку витребування доказів зобов`язано Орган опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради надати суду висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідачів (відповідно до змісту заявлених позовних вимог) Позивачка та її представник в судовому засіданні присутні не були, згідно з клопотанням адвоката Стребіжа С.О., вх.№ від 30.03.2021, представник позивачки просить провести судове засідання за відсутності сторони позивача, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі на підставі наявних доказів. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні присутня не була, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась неодноразово та належним чином шляхом надіслання судових повісток за відомою адресою місцепроживання, а також шляхом смс-інформування. Крім того, у справі наявна її заява від 23.10.2020, вх.№ від 05.11.2020, за змістом якої на підставі ч.1 ст.206 СК ЦПК України доводить до відома суду, що всі обставини, зазначені у позовній заяві, відповідають дійсності. Складні життєві обставини обумовлюють неможливість виконання нею своїх обов`язків щодо виховання дітей та забезпечення здобуття ними повної загальної середньої освіти, відтак, [PERSON] визнає позовні вимоги в повному обсязі, при цьому, наслідки визнання позову в повній мірі розуміє. Проте, враховуючи вимоги ч.5,6 ст.19 СК України, а саме, необхідність подання органом опіки та піклування суду письмового висновку щодо розв`язання спору, як доказу у справі, з яким може не погодитись суд в разі його недостатньої обґрунтованості та якщо він суперечить інтересам дитини, суд не прийняв визнання позову відповідачем-1 під час розгляду справи, враховуючи вказану заяву при ухваленні рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся неодноразово та належним чином шляхом надіслання судових повісток за відомою адресою проживання. Відповідач правом на подання відзиву відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України не скористався, жодних заяв або клопотань до суду не подавав, маючи достатньо часу для висловлення заперечень проти позовних вимог. Крім того, відповідач-2 викликався до суду через розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України згідно з ч.10 ст.187 ЦПК України, у зв`язку з тим, що його актуальне зареєстроване місце проживання (перебування), місце роботи невідоме, що підтверджено матеріалами справи. Відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Представник третьої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради 23.03.2021 Калініченко Ю.В. письмово повідомила про розгляд справи за відсутності третьої особи відповідно до закону, з урахуванням висновку органу опіки та піклування, затвердженого рішенням виконавчого комітету Бердянської міської ради від 09.03.2021 № 93. Представник третьої особи - органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району Ільченко С.В. просить розглянути справу за відсутності третьої особи, прийняти рішення в інтересах дітей. Разом з цим, до відома суду доведено про неможливість надання акту обстеження умов проживання [PERSON] у зв`язку із тим, що він не проживає за вказаною адресою (останньою відомою). Служба у справах дітей виконавчого комітету Бердянської міської ради та орган опіки та піклування Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області представників для участі під час розгляду справи не спрямували, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, що відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України не перешкоджає ухваленню рішення по суті заявлених вимог. Вказані обставини є підставою для вирішення справи у відсутність учасників справи. Зустрічної позовної заяви та інших заяв по суті справи сторонами подано не було. Інших процесуальних дій у справі, судом вчинено не було за відсутності клопотань учасників справи. Від допиту позивачки як свідка сторона позивача під час розгляду справи відмовилась, що не перешкоджає розгляду справи за наявності достатніх доказів для встановлення фактичних обставин справи та ухвалення рішення по суті позовних вимог. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України. Розглянувши позовну заяву, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з таких встановлених судом фактичних обставинах справи та відповідних їм правовідносин. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] , [INFO] , є двоюрідною сестрою дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які мешкають разом із нею однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] . Крім того, позивачка є законним представником [PERSON] , що підтверджено довіреністю від 22.08.2019, посвідченою приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Войтовим В.В. за р.№1121, зокрема, з правом подавати та отримувати будь-які документи, заяви, довідки, підпису від її імені усіх необхідних документів, виконанням інших дій, передбачених для такого роду уповноважень при представництві інтересів [PERSON] в усіх без винятку установах, на підприємствах, в організаціях, незалежно від їх організаційно-правової форми та підпорядкування, в тому числі в органах державної влади та управління, Міністерстві освіти України, шкільних та позашкільних установах. Так, [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ) є донькою [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ), що підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18.09.1985. Прізвище позивачки з « [PERSON] » на « [PERSON] » змінено у зв`язку із реєстрацією шлюбу із [PERSON] , [INFO] , який зареєстровано 25.09.2012 (копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] ). Факт укладення шлюбу між батьками позивачки [PERSON] та [PERSON] 13.07.1985 доведений, виходячи з даних копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 13.07.1985. [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) - донька [PERSON] та [PERSON] , що видно з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 01.06.1965. Відповідачка [PERSON] є рідною сестрою матері [PERSON] - [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ), що встановлено судом на підставі копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 25.05.1978 про народження [PERSON] (батьки - [PERSON] та [PERSON] ). Згідно з копіями свідоцтв про народження батьками [PERSON] , [INFO] , уродженки с. Юльївка Запорізького району Запорізької області, є відповідачі [PERSON] та [PERSON] (серії [NUMBER] від 27.10.2008, видане Новоолександрівською сільською радою Запорізького району Запорізької області, актовий запис №19 від 27.10.2008), а [PERSON] , [INFO] , - [PERSON] та відповідачка [PERSON] (серії [NUMBER] , видане Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №1243 від 11.10.2011). Як видно з повного витягу з актового запису про народження [PERSON] від 12.11.2020, який надійшов до справи на виконання ухвали суду про витребування доказів 27.11.2020, актовий запис про народження дитини №1243 складений 11.10.2011 Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції. Відомості до актового запису про народження про батька дитини - [PERSON] здійснені за вказівкою матері, а саме, внесені за її заявою відповідно до ч.1 ст.135 СК України), матір`ю [PERSON] є [PERSON] , [INFO] . За даними повного витягу з актового запису про народження [PERSON] від 08.12.2020, який надійшов до справи на виконання ухвали суду про витребування доказів 15.12.2020, актовий запис про народження дитини №19 складений 27.10.2008 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького районного управління юстиції Запорізької області. Згідно з актовим записом про народження матір`ю [PERSON] є [PERSON] , [INFO] , батьком - [PERSON] , [INFO] . Підстава внесення відомостей про батька - спільна заява батька та матері про визнання батьківства №04 від 27.10.2008, тобто, державна реєстрація народження проведена згідно зі ст.126 СК України (з урахуванням змін у записі від 22.07.2013, внаслідок яких прізвище дитини змінено з « [PERSON] » на « [PERSON] »). Відповідно до копії договору купівлі-продажу від 22.05.2014, [PERSON] , 1965 р.н., належить квартира [ADDRESS] , загальною площею 45,7 кв.м. Договір посвідчений приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Шевченко Т.В. за р.№842. Зазначені відомості підтверджені також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №21987493 від 22.05.2014, виданого приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Шевченко Т.В., відповідно до якого державна реєстрація права власності на зазначений об`єкт нерухомості здійснена 22.05.2014 за [PERSON] на праві приватної власності на підставі вказаного вище правочину та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 13232930 від 22.05.2014. Згідно з даними акту обстеження умов проживання, затвердженого начальником служби у справах дітей 10.07.2020 Я.Вареник, складеним комісією спеціалістів служби у справах дітей, проведено обстеження умов проживання по [ADDRESS] , належної [PERSON] . Так, умови проживання задовільні, у житлі здійснений сучасний ремонт, приміщення мебльоване, в наявності необхідна побутова техніка, чисто та затишно. Для виховання та розвитку дітей є окрема кімната, спальне місце, шафа для одягу, письмовий стіл, в наявності одяг та речі для розвитку. За цією адресою постійно проживають позивачка із чоловіком, діти [PERSON] та [PERSON] . У сім`ї родинні стосунки, дружні та довірливі відносини. Діти мешкають із [PERSON] з вересня 2019 року, яка має посвідчену в нотаріальному порядку довіреність від їх матері. На час складання акта, мати два місяці не спілкувалась з дітьми, із вказаної дати фінансово дітей не утримує. Крім того, життям та здоров`ям дітей не цікавиться. Діти бажання повертатись до матері не мають. Матеріалами справи підтверджено, що позивачкою в інтересах дітей укладено Декларації про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу (№0001-Р5ХК-5600, №0001-М92Р-5600 від 19.09.2019, 20.09.2019 відповідно у ТОВ «Профекта»). Копії декларацій наявні у додатках до позовної заяви. Згідно з відповіддю ТОВ «Соцсфера» від 04.02.2021 на запит органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району відповідач [PERSON] по [ADDRESS] не проживає, відповідно, обстеження умов органом опіки та піклування за місцем проживання особи не проведено, що доведено належними та допустимими доказами, дослідженими судом. За даними довідок ТОВ «Префекта» учня загальноосвітнього навчального закладу про результати обов`язкового медичного профілактичного огляду від 06.06.2020 та 29.06.2020 відповідно, [PERSON] та [PERSON] мають середній фізичний рівень розвитку, відносяться до І групи здоров`я, вакциновані згідно з календарем педіатра. Судом під час розгляду справи досліджено характеристику, видану Бердянською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №3 Бердянської міської ради 03.08.2020, за даними якої [PERSON] навчається у зазначеному закладі освіти з 11.09.2019, зарекомендувала себе позитивно, як дисциплінарна та працездатна учениця, навчається на достатньому рівні, має здібності до вивчення предметів гуманітарного циклу, займається в секції баскетболу, завжди охайна, контактує з усіма дітьми, підтримує дружні стосунки з учнями, має багато друзів. Мати [PERSON] , батько [PERSON] жодного разу не відвідували школи, батьківські збори та не цікавились навчанням, успіхами доньки. За весь період навчання [PERSON] опікувалась двоюрідна сестра [PERSON] , її чоловік [PERSON] . Згідно з висновком за результатами психологічного обстеження, здійсненого на запит адвоката Стребіжа С.О. про надання психологічної характеристики [PERSON] практичним психологом ЗЗСО №3 м.Бердянська, даних про участь біологічних батьків у вихованні дитини, виконанні ними батьківських обов`язків не встановлено, дитина із сестрою приблизно протягом року проживає в родині двоюрідної сестри [PERSON] , мати [PERSON] проживає у м.Запоріжжі, іноді розмовляє з дітьми по телефону, справами та навчанням дитини не цікавиться, за весь період навчання школу не відвідує. Про батька дитини відомості відсутні. Згідно з висновком, саме [PERSON] створює умови для отримання дитиною освіти, проявляє турботу про її фізичний, духовний розвиток. Виходячи з результатів проведеного дослідження, у дитини порушено дитячо-батьківські відносини, відсутнє відчуття своєї сім`ї я природної стійкої одиниці. Ставлення до матері амбівалентне: емоційне прийняття та позитивне відношення з одного боку, емоційна напруженість та внутрішній конфлікт з іншого. [PERSON] сумує за матір`ю, але навна незадоволеність цими стосунками, про батька нічого не знає, виявляє емоційну холодність до нього. При цьому, взаємовідносини із [PERSON] у дитини добрі, [PERSON] відноситься до неї як до домінуючої та значимої особи, психолог відмічає сприятливу атмосферу в родині, благополучну системність відносин, тісність емоційних контактів. Дитина тепло відзивається про двоюрідну сестру та каже, що хоче жити з нею. Крім того, за даними висновку, запитання про матір викликають у дитини негативні емоції, дівчина замикається, стає похмурою. Відсутність участі батьків, зокрема, матері [PERSON] та батька [PERSON] , у вихованні [PERSON] та забезпеченні здобуття нею повної загальної середньої освіти, підтверджується й характеристикою колишнього учбового закладу [PERSON] від 13.07.2020 № 194, виданою Запорізьким навчально-виховним комплексом № 42 Запорізької міської ради Запорізької області, зі змісту якої слідує, що мати [PERSON] не приділяла належної уваги дівчинці, її навчанню та вихованню. Батьківські збори не відвідувала, успіхами доньки не цікавилася, зв`язок з класним керівником та вчителями не підтримувала. Зв`язок зі школою постійно підтримувала [PERSON] , систематично спілкувалася з батьківським комітетом та вчителем, приймала активну участь у житті дитини. Також, як встановлено судом, відповідно до наданих доказів, з 01.02.2020 [PERSON] займається у відділенні баскетболу Дитячо-юнацької спортивної школи імені Заслуженого вчителя України Назарова Є.І. відділу освіти виконавчого комітету Бердянської міської ради. Супроводженням [PERSON] на зайняття в спортивну школу та сприянням захопленню баскетболом, придбанням спортивної форми, взуття, інвентаря займалась [PERSON] . Мати [PERSON] адміністрація школи не бачила. Наведене підтверджується довідкою від 13.07.2020 № 127, копія якої міститься у матеріалах справи. Відповідно до характеристики учениці 4-Г класу Бердянської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №3 Бердянської міської ради Запорізької області [PERSON] (№ б/н від 24.07.2020), дитина з третього класу навчається у навчальному закладі. Коли до навчання долучилась двоюрідна сестра [PERSON] , дівчинка почала показувати кращі результати, демонструвати навчальні досягнення на достатньому рівні. Батьки [PERSON] та [PERSON] зовсім не приділяють уваги вихованню дитини, з самого початку не долучились до навчання доньки, ніколи не виходили на зв`язок з вчителем, не відвідували батьківські збори. Дівчинку виховує двоюрідна сестра [PERSON] , яка відповідально ставиться до виховання, навчання дитини. Згідно з характеристикою, вдома створено всі необхідні житлово-побутові умови для нормального розвитку дитини. Позивачка підтримує постійний зв`язок зі школою, керівником, відвідує батьківські збори та шкільні заходи. Крім того, на адвокатський запит 11.08.2020 практичним психологом Бердянської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 3 Бердянської міської ради Запорізької області [PERSON] проведено психологічне обстеження учениці 4-Г класу [PERSON] , про що складено відповідний висновок від 11.08.2020, з якою слідує, що дівчина добре вихована, привітна, ввічлива, дисциплінована, зацікавилася рукоділлям, в`язанням, орігамі, любить малювати. До карантину відвідувала гурток «Веселка творчості» у Будинку дитячої та юнацької творчості. При цьому, даних про участь батьків у вихованні дитини та виконанні ними своїх батьківських обов`язків не встановлено. Дитина з сестрою протягом року проживає в родині двоюрідної сестри [PERSON] . Мати дівчини [PERSON] проживає у м. Запоріжжя, лише іноді розмовляє з дітьми по телефону, шкільними справами та навчанням дитини не цікавиться, жодного разу за весь період навчання до школи не з`явилася, телефонного зв`язку з класним керівником не підтримує. Про батька дівчини ніяких відомостей немає. За час навчання дівчини батьків заміняла [PERSON] , яка була присутня на усіх батьківських зборах, підтримувала постійний телефонний зв`язок з класним керівником, цікавилася успіхами й шкільним життям дитини. [PERSON] піклується про дитину, створює умови для отримання дитиною освіти, проявляє турботу про її фізичний та духовний розвиток. Виходячи з результатів проведеного дослідження констатовано порушення дитячо-батьківських відносин у дитини, відсутність відчуття своєї сім`ї як природної стійкої одиниці. Ставлення до матері визначено як амбівалентне: емоційне прийняття та позитивне відношення до матері з одного боку та незадоволеність цими стосунками, небажання жити разом з нею - з іншого. Про біологічного батька дівчина нічого не знає. Крім того, психологом встановлено, що взаємовідносини дитини з [PERSON] дуже добрі. Результати діагностики свідчать про відчуття дитини до неї як до значимої особи, про сприятливу атмосферу в родині, благополучну систему відношень, тісні емоційні контакти між членами родини, відсутність внутрішнього душевного конфлікту. Дитина тепло відзивається про двоюрідну сестру та каже, що хоче жити у неї. Дівчина почуває себе цілком комфортно в родині [PERSON] . Відсутність участі батьків, зокрема, матері [PERSON] , у вихованні [PERSON] та забезпеченні здобуття нею повної загальної середньої освіти, підтверджується й характеристикою іншого учбового закладу [PERSON] від 13.07.2020 №194, виданої Запорізьким навчально-виховним комплексом №42 Запорізької міської ради Запорізької області, зі змісту якої слідує, що мати, [PERSON] , не приділяла належної уваги дівчинці, її навчанню та вихованню. Батьківські збори жодного разу за час навчання дитини не відвідувала, успіхами доньки не цікавилася, зв`язок з класним керівником та вчителями не підтримувала. Зв`язок зі школою постійно підтримувала [PERSON] , яка систематично спілкувалася з батьківським комітетом та вчителем, брала активну участь у житті дитини. Стороною позивача надано, серед іншого, низку доказів (копій письмових доказів) на підтвердження здійснення позивачкою періодичних витрат на проживання та потреби дітей, - продуктів харчування, канцтоварів тощо, проте, надані платіжні документи не містять даних про покупця шкільного приладдя та інших речей, а також їх придбання саме для використання малолітніми [PERSON] , [PERSON] , відповідно, не є достовірними доказами у відповідності до вимог ст.79 ЦПК України та не приймаються судом. До справи надійшов висновок органу опіки та піклування Бердянської міської ради, затверджений рішенням виконавчого комітету Бердянської міської ради №93 від 09.03.2021 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] по відношенню до малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Так, 22.02.2021 на комісії з питань захисту прав дитини при виконкомі Бердянської міської ради розглянуто матеріали справи відповідно до ухвали Бердянського міськрайонного суду від 17.12.2020 (справа № 310/6047/20). З висновку видно, що в службі у справах дітей проведено бесіду з дитиною [PERSON] , [INFO] , в результаті якої дитина розповіла, що з вересня 2019 року проживає разом з двоюрідною сестрою [PERSON] , її чоловіком [PERSON] та рідною сестрою [PERSON] . До цього проживала з мамою, її співмешканцем, старшою сестрою, [PERSON] та [PERSON] у м. Запоріжжя. Проживали вони на дачі, яка майже не опалювалася, не було умов для навчання, спала вона зі старшою сестрою. Іноді доводилося самій готувати їжу, оскільки у мами не було для них часу, вона вживала алкоголь. [PERSON] повідомила, що одного разу в школі втратила свідомість, була голодною. У зв`язку з цим, вони з [PERSON] попрохали сестру [PERSON] забрати їх до себе. Після переїзду до м. Бердянськ з мамою спілкується зрідка. Іноді мама телефонує їй. [PERSON] не має бажання спілкуватися з мамою. Матеріально мама їй не допомагає, одного разу поздоровила з днем народження, подарунків чи солодощів ніколи не передавала їй. [PERSON] з сестрою [PERSON] запрошували маму приїхати та відвідати їх у м. Бердянськ, але вона не приїздить до них. Зі слів [PERSON] , вона не заперечує проти позбавлення матері батьківських прав відносно неї та сестри. На питання щодо батька дівчинка відповіла, що взагалі його не пам`ятає, ніколи не бачила. Батько залишив їх з мамою, коли їй виповнилося два роки. [PERSON] згодна, щоб батька позбавили батьківських прав відносно неї, оскільки, батько відсутній в її житті. Також, в службі у справах дітей проведено бесіду з дитиною [PERSON] , [INFO] , в результаті якої дитина розповіла, що з вересня 2019 року проживає разом з двоюрідною сестрою [PERSON] , її чоловіком [PERSON] та рідною сестрою [PERSON] . До цього проживала з мамою, її співмешканцем, старшою сестрою [PERSON] , якій вже виповнилося 18 років, та [PERSON] у м. Запоріжжя. Оскільки мама вживала алкоголь, не доглядала за нею та сестрою, вони погано їли, пропускали школу, у помешканні, де вони проживали, було холодно, у вересні 2019 року вони з [PERSON] попрохали сестру [PERSON] забрати їх до себе. Зі слів [PERSON] , з мамою вона спілкується зрідка. Мама дзвонить їй напідпитку, тому [PERSON] не має бажання спілкуватися з мамою. Матеріально мама їй не допомагає, одного разу на день народження надіслала їй 500,00 гривень, подарунків чи солодощів ніколи не передавала. Зі слів [PERSON] вона не заперечує проти позбавлення матері батьківських прав відносно неї та сестри. Крім того, за даними висновку, в службі у справах дітей проведено бесіду з [PERSON] , яка в бесіді повідомила, що проживає з чоловіком [PERSON] та двоюрідними сестрами, [PERSON] і [PERSON] . Дівчата проживають з нею з 2019 року. Мати дітей [PERSON] та її співмешканець почали часто вживати алкоголь. Мати не доглядала дітей, діти часто пропускали школу, були голодні, співмешканець ображав дівчат, міг навіть вдарити їх. Діти проживали в жахливих умовах. Місцем проживання була невелика дача. Діти знаходились в будинку, а мати зі співмешканцем на горищі. Житло не опалювалось, місце для сну та навчання у дітей було відсутнє. 04.09.2019 року [PERSON] зателефонували зі школи, де навчаються дівчата та повідомили, що [PERSON] знепритомніла, бо була голодна, а [PERSON] не пускають до класу, оскільки у неї воші. Матері дівчат адміністрація школи додзвонитися не змогла. [PERSON] довелося їхати до м. Запоріжжя. Вона та матір дітей [PERSON] домовилися, що діти деякий час проживатимуть з нею, адже умови для проживання дітей у матері відсутні. Зі слів [PERSON] , вона сподівалася, що [PERSON] налагодить своє життя та забере дівчаток до себе, але цього не сталося. Мати взагалі не цікавиться життям дітей, телефонує тільки у стані алкогольного сп`яніння, матеріально не допомагає, жодного разу не передала дітям гостинців. Також, органом опіки та піклування встановлено на підставі інформації відділу по Шевченківському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради від 20.01.2021, що з [PERSON] проведено бесіду щодо вирішення питання позбавлення її батьківських прав відносно дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , а також необхідності обстеження її умов проживання. У ході бесіди [PERSON] повідомила, що вона заперечує щодо обстеження її умов проживання, згодна з позбавленням її батьківських прав відносно обох її дітей,- [PERSON] та [PERSON] . Отже, за висновком, який суд приймає й погоджується з ним відповідно до ч.6 ст.19 СК України, як таким, що є достатньо обґрунтованим й не суперечить інтересам дитини, [PERSON] свідомо не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу; не створює умов для отримання ними освіти. У висновку також констатовано, що [PERSON] діє в порушення ст.150 СК України, враховуючи відсутність зацікавленості матері в житті дітей, існування реальної можливості виконання батьківських обов`язків, проте, їх свідоме не вчинення, не прийняття участі в матеріальному утриманні дітей, відсутність зацікавленості у перебуванні дітей у шкільному закладі, їх здоров`ям, побутом і вихованням (родинні зв`язки між ними не підтримуються, фактично мати існує лише по документах), та ту обставину, що мати особисто надала згоду на позбавлення її батьківських прав відносно дітей. Крім того, стосовно [PERSON] орган опіки та піклування виконкому Бердянської міської ради вважає за недоцільне при наданні висновку посилатися на інформацію, яку було отримано лише від однієї сторони, та приймаючи висновок "за" або "проти" вважає за недоцільне посилання на будь-які обставини без змоги надання обґрунтованого пояснення від [PERSON] . Виходячи з вищезазначеного, орган опіки та піклування виконкому Бердянської міської ради в інтересах малолітніх вважає доцільним позбавити батьківських прав громадянку [PERSON] , [INFO] , по відношенню до малолітніх дітей, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , та залишає вирішення питання щодо позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] , [INFO] , по відношенню до малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , на розсуд суду. Враховуючи надані стороною позивача висновки за результатами психологічної діагностики малолітніх дітей, а також пояснення [PERSON] , [PERSON] , надані безпосередньо під час бесіди із представника служби у справах дітей, як про це свідчить висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав, судом визнано за недоцільне здійснювати допит дітей під час розгляду справи, оскільки, на переконання суду, вимоги ст.171 СК України, яка передбачає врахування думки дитини при вирішенні питань, що стосуються її життя, дотримані. Задовольняючи позов в повному обсязі, суд виходить з таких норм чинного законодавства. Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Ч.1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої ВРУ 27.02.1991, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Згідно зі ст.18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст.27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. У справі «Хант проти України» від 07.12.2006 (HUNT v. UKRAINE, Заява N31111/04)Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). Ухвалюючи рішення у справі «М. С. проти України» від 11.07.2017 (Заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним (параграф 76). ЄСПЛ зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. Інтерес дитини складається з двох аспектів. З одного боку цей інтерес вимагає, що зв`язки дитини з її сім`єю мають бути збережені, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною. Звідси випливає, що сімейні зв`язки можуть бути розірвані лише у виняткових випадках, та що необхідно зробити все, щоб зберегти особисті відносини та, якщо і коли це можливо, «відновити» сім`ю. З іншого боку очевидно також, що в інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у здоровому середовищі, та батькам не може бути надано право за ст.8 Конвенції на вжиття таких заходів, що можуть завдати шкоди здоров`ю та розвитку дитини (п. 100, Справа "Мамчур проти України" від 16.07.2015, №10383/09). Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що у справах стосовно дітей у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, виходячи із об`єктивних обставин спору, а потім осіб, які висувають відповідні вимоги. При цьому, згідно зі ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Ч.8-9 ст.7 СК України встановлено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. За нормами ч.1-5 ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно з ч.1,2,4 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч.2 ст.157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. За змістом п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як передбачено ч.2,3 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених п.2, 4 і 5 ч.1 цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Ст.165 СК України врегульовано, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Крім того, згідно зі ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Як передбачено ч.1 ст.12 вказаного закону, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Суд враховує й роз`яснення, наведені у п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» та виходить з того, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків у цій справі знайшло своє підтвердження, адже відповідачі не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення (батько [PERSON] - в жодний спосіб не спілкується); не надають дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до їх внутрішнього світу; не створюють умов для отримання ними освіти. При цьому, відповідачка [PERSON] , з якою мешкали діти до вересня 2019 року усвідомлює наслідки своїх дій, надала згоду на їх окреме проживання із позивачкою, уповноважила її на представництво своїх інтересів, надавши відповідну довіреність, що підтверджує свідоме нехтування батьківськими обов`язками. Дані навчальних закладів про те, що відповідачі не цікавляться навчанням своїх неповнолітніх дітей, не займаються їх розвитком та не створюють належних умов для отримання ними освіти підтверджені матеріалами справи та не спростовано з боку відповідачів. Таким чином, матеріали справи містять достатньо доказів, які підтверджують доводи позивачки про невиконання відповідачами своїх батьківських обов`язків щодо виховання дітей. Підстав для застосування тимчасового заходу у вигляді відібрання дітей від батьків без позбавлення їх батьківських прав, який здійснюється на підставі ст.170 СК України, враховуючи встановлені фактичні обставини справи, судом не встановлено. За таких обставин, враховуючи інтереси малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , які, як встановлено судом, з вересня 2019 року проживають окремо від матері - відповідача-1, докази участі батька [PERSON] - [PERSON] у матеріалах справи відсутні, беручи до уваги всі докази, наявні у справі, зокрема, висновок органу опіки та піклування Бердянської міської ради, суд вважає за доцільне задовольнити позов у повному обсязі, позбавити відповідача-1 батьківських прав відносно її малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , оскільки це рішення в повній мірі відповідає інтересам дітей, а також встановлено законні підстави для позбавлення відповідача-2 батьківських прав відносно дитини [PERSON] , враховуючи тривале невиконання ним своїх батьківських обов`язків по вихованню, розвитку, навчанню, забезпеченню доньки. Відповідно до ч.1 ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів відповідно до ч.1 ст.182 СК України суд має врахува-ти ряд визначених у нормі права обставин. Проте, матеріали справи відповідних доказів не містять, особливостей стану здоров`я дітей позивачкою не повідомлено. Відомості про майновий стан, доведений розмір витрат, а також наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків суду не надані. Інших обставин, що мають істотне значення, судом під час розгляду справи не встановлено. Крім того, як передбачено ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом лише у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Підстав для застосування норми ч.3 ст.182 СК України у даній справі не встановлено. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позов до суду пред`явлено 21.08.2020 (а.с.1). Також, суд враховує, що за змістом ч.1 ст.71 Закону України "Про виконавче провадження" порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України. Як передбачено ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину, оскільки за нормою ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Позивачкою заявлено вимоги про стягнення аліментів після призначення опікуна на його користь, проте, враховуючи доведеність тієї обставини, що з вересня 2019 року вона здійснює представництво інтересів обох дітей, які мешкають разом із [PERSON] та її чоловіком, відповідно, несе витрати, пов`язані із вихованням, розвитком та забезпеченням потреб дітей, суд на підставі наведених вище норм у їх сукупності та взаємозв`язку вважає за доцільне стягнути з відповідачів аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з кожного відповідача, з 21.08.2020 на користь [PERSON] , а після призначення опікуна органом опіки та піклування [PERSON] , з дня його призначення - на користь опікуна, до досягнення дитиною повноліття. Також, необхідно стягнути з відповідачки-1 аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з 21.08.2020 на користь [PERSON] , а після призначення опікуна [PERSON] органом опіки та піклування, з дня його призначення - на користь опікуна, до досягнення дитиною повноліття. Таким чином, позовна вимога про стягнення аліментів також підлягає задоволенню. Суду не надано належних та допустимих доказів щодо розміру щомісячних особистих витрат та коштів, необхідних на утримання дітей. Проте, суд враховує, що встановлений чинним законодавством мінімальний гарантований розмір аліментів, необхідний для утримання та виховання дітей, підлягає захисту та має бути достатнім. При розгляді справи відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постанові Верховного Суду у справі №645/731/18, провадження № 61-20399св19 від 08.04.2020. Ч.1,3 ст.12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України). Встановивши обставини справи, взявши до уваги та надавши правову оцінку всім зібраним у справі доказам на предмет їх належності, допустимості та достатності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. При цьому, обраний позивачкою спосіб захисту відповідає приписам ст.16 ЦК України та є ефективним для захисту прав дітей, відповідає їх законним інтересам. На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.6 ст.164 СК України рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили необхідно надіслати органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини (щодо [PERSON] - Шевченківському районному у м.Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), а щодо [PERSON] - Запорізькому районному відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір, сплачений позивачкою у сумі 2 522,40 гривень, підлягає стягненню з відповідачів на користь [PERSON] , враховуючи, що позовні вимоги задовольняються в повному обсязі, а саме, у сумі 1 681,60 гривень з [PERSON] та у сумі 840,80 гривень з [PERSON] . Крім того, суд стягує із кожного із відповідачів в дохід держави судовий збір у сумі 840,80 гривень, від сплати яких позивачка звільнена при пред`явленні позову до суду щодо вимоги про стягнення аліментів.

Outcome: approved