Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просить звернути стягнення на нерухоме майно, яке є предметом Іпотечного договору від 01.09.2006., який укладений між ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» та [PERSON] посвідчений приватним нотаріусом Шосткинського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 1856.,з а умовами якого Банку було передано нерухоме майно саме: квартиру під номером «5», що знаходиться в будинку під номером «20» по вул. Некрасова м. Шостка , яка в цілому складається з 3-х житлових кімнат та підсобних приміщень загальною площею 68,5 кв.м, в тому числі житловою площею38.3.кв.м. При цьому позивач посилається на те, що 01.09.2006 року між ПАТ «Всеукраїнський Банк » та [PERSON] укладено кредитний договір № 35 відповідно до якого відповідач отримав кредит в сумі 13 175 доларів США, зі сплатою 13.5% річних, який зобовязувався повернути у повному обсязі в строк до 01.09.2026 року. Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 23.12.2015 року стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 35 від 01.09.2006 року в сумі 163 755,46грн. 01.09.2006 року між Банком та позичальником був укладений Іпотечний договір, згідно якого відповідач передав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру під номером «5», що знаходиться в будинку під номером «20» по вул. Некрасова м. Шостка , яка в цілому складається з 3-х житлових кімнат та підсобних приміщень загальною площею 68,5 кв.м, в тому числі житловою площею38.3.кв.м.Відповідач свої зобовязання за кредитним договором не виконав. В звязку з викладеним вони звернулися до суду з вказаним позовом та просять його задовольнити. В судове засідання представник позивача не зявився належним чином повідомлений, жодних заяв та клопотань до суду не надав. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, що посилання позивача є не вірними та не вбачає підстав для задоволення позову Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що що 01.09.2006 року між ПАТ «Всеукраїнський Банк » та [PERSON] укладено кредитний договір № 35 відповідно до якого відповідач отримав кредит в сумі 13 175 доларів США, зі сплатою 13.5% річних, який зобовязувався повернути у повному обсязі в строк до 01.09.2026 року. Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 23.12.2015 року стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 35 від 01.09.2006 року в сумі 163 755,46грн. В якості забезпечення виконання зобовязань між сторонами укладено іпотечний договір від 01.09.2006., посвідчений приватним нотаріусом Шосткинського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 1856.,з а умовами якого Банку було передано нерухоме майно саме: квартиру під номером «5», що знаходиться в будинку під номером «20» по вул. Некрасова м. Шостка , яка в цілому складається з 3-х житлових кімнат та підсобних приміщень загальною площею 68,5 кв.м, в тому числі житловою площею38.3.кв.м. Згідно розрахунків, наданих позивачем на його користь підлягає стягненню з відповідача сума у розмірі 163 755.46 грн. що складається з: заборгованості за кредитом 157 765.03 грн. відсотків за користування кредитом 3 420,25грн. та штраф в розмірі 2570,18 грн. За рішенням Шосткинського міськрайонного суду від 24.12.2015 року з [PERSON] стягнуто борг за кредитним договором, а звернення стягнення на предмет іпотеки, яким забезпечено вказаний кредит, є подвійним стягненням боргу, що суперечить чинному законодавству. Крім того кредитний договір діє до 2026 року і відповідач ще має змогу повернути кредит та сплатити штрафні санкції. Крім того як вбачається з рішення Шосткинського міськрайонного суду від 24.12.2015 року сім»я [PERSON] складається з самого боржника, його дружини [PERSON], та їх доньки [PERSON] Згідно п.п. 1 п. 1 Закону України „Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України „Про заставу та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України „Про іпотеку, якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є обєктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (обєкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 12 Закону України „Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей Держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям. Таким чином, відповідно до Закону України „Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, а також, відповідно Закону України „Про охорону дитинства, Закону України „Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі. Суд зазначає також, що ч.6 статті 38 Закону України "Про іпотеку" ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою міжіпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Відповідно до п. 8.3 Договору іпотеки звернення стягнення на предмет іпотеки може бути здійснене на підставі рішення суду, а також шляхом продажу предмета іпотеки іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 Закону України "Про іпотеку". Як визначено статтями 39, 43 Закону України "Про іпотеку", виходячи зі змісту поняття "ціна" як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо у розумінні норми статті 39 цього Закону, встановлення початкової ціни предмета іпотеки означає встановлення її в рішенні суду в грошовому вираженні, визначеної за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону. Але під час розгляду справи представником позивача не було надано суду Звіт про оцінку предмету іпотеки, що позбавляє суд можливості визначити початкову ціну предмета іпотеки у судовому рішенні. Будь-яких клопотань про призначення судової експертизи для визначення такої ціни представником позивача також заявлено не було. Крім того з наведених вище обґрунтувань вбачається, що позивачем не було надано жодних належних та допустимих доказів у розумінні ст. 58-59 ЦПК України на підтвердження своїх позовних вимог. Зокрема позивач не надав суду доказів з приводу виселення, а саме кого необхідно виселити, тобто хто саме зареєстрований та проживає в даній квартирі. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed