Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-22 00:00:00

У лютому 2021 року АТ КБ "Приватбанк" звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення 19007 грн. 91 коп заборгованості за кредитним договором №SAMDNWFC00021968420 від 15 лютого 2019 року станом на 16 грудня 2020 року, з якої 110 грн. 77 коп. - заборгованість за кредитом, 0 грн. 05 коп - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 18897 грн. 09 коп. - заборгованість за пенею. Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що відповідач відповідно до умов кредитного договору, який складається із «Умов та правил надання банківських послуг», «Тарифів банку», «Правил користування платіжною карткою», отримав банківські послуги у виді кредитного ліміту на картковий рахунок, останній своєчасно не надавав кошти на погашення заборгованості, у зв"язку з чим по кредиту утворилась заборгованість, після чого сторонами 15 лютого 2019 року укладено Додаткову угоду, відповідно до якої позивач анулює частину заборгованості, а відповідач зобов"язується здійснювати платіж у встановлені строки. Відповідач умови договору належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 16 грудня 2020 року виникла заборгованість у вищезазначеному розмірі. Згідно ст.ст.19, 274 ЦПК України дана справа, яка є малозначною, підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Положеннями ст.6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" визначено, що реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Станом на час розгляду справи зареєстроване місце проживання відповідача [PERSON] в [ADDRESS] . Ухвала про відкриття провадження у справі вручена сторонам, клопотання про розгляд справи з повідомленням сторін відсутні, відповідачем, якому вручена ухвала про відкриття провадження у справі в порядку ч.ч.6, 7, 8 ст.128 ЦПК України шляхом надіслання рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою згідно позовної заяви, яка є адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, не подано заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, відзиву, заперечення, повідомлення іншої адреси свого проживання. Інформація про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження розміщена на офіційній сторінці суду веб-порталу судової влади України. Також судом враховується правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові Верховного Суду від 18 березня 2021 року по справі 911/3142/19, відповідно до якої направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважити повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б). Представник позивача Гребенюк О.С. згідно письмової заяви до позову не заперечує проти ухвалення заочного рішення. За таких обставин встановлені підстави в порядку ст.ст.280, 281 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється. Із врахуванням доказів по справі суд приходить до слідуючих висновків. Положеннями ст.627 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах. Згідно ст.ст.526, 599, 629, 1046, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, договір є обов`язковим для виконання сторонами, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами 23 листопада 2015 року укладений договір про надання банківських послуг, який складається із Анкети-заяви відповідача [PERSON] , як позичальника, від 23 листопада 2015 року. Відповідно до укладеної між сторонами Додаткової угоди до кредитного договору №SAMDNWFC00021968420 від 15 лютого 2019 року банк здійснив анулювання частини заборгованості (загальна сума 21372 грн. 86 коп) у розмірі 18263 грн. 59 коп. пені, сторонами погоджено строк повернення кредиту до 25 травня 2019 року із відповідними розрахунками щомісячних платежів не менше 468 грн. 31 коп в строк не пізніше 15 лютого 2019 року, подальшого погашення у рорзмірі 880 грн. 32 коп на протязі 3-х місяців. Із врахуванням викладеного між сторонами виникли правовідносини згідно положень ст.ст.526, 599, 629, 1054 ЦПК України. Докази про визнання кредитного договору від 23 листопада 2015 року та додаткової угоди від 15 лютого 2019 року недійсними станом на час розгляду справи відсутні. Згідно розрахунку позивача заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 16 грудня 2020 року становить: 110 грн. 77 коп. - заборгованість за кредитом, 0 грн. 05 коп - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 18897 грн. 09 коп. - пеня. Докази на спростування даного розрахунку заборгованості, на підтвердження виконання зобов`язань по договору відсутні, зокрема щодо повернення кредиту до 25 травня 2019 року, тобто відповідач в порушення умов договору взяті на себе зобов`язання не виконав, кредит та платежі відповідно до договору не повернув, внаслідок чого утворилась заборгованість, що є підставою для застосування до даних відносин правил згідно ст.1049 ЦК України щодо зобов`язання відповідача повернути грошові кошти відповідно до умов договору. За приписами ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною 3 ст.551 ЦК України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Судом враховується, що положення ч.3 ст.551 ЦК України, з урахуванням положень ст.3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства, надає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. Позивач просить стягнути 18897 грн. 09 коп пені за 123 дні (згідно розрахунку), що значно перевищує розмір основної заборгованості згідно поданого розрахунку та заявлених вимог,-110 грн. 77 коп.-заборгованість за кредитом (тіло кредиту), 0 грн. 05 коп-заборгованість за процентами, всього 110 грн. 82 коп, тобто у 170 разів, у зв"язку з чим наявні підстави для застосування положень ч.3 ст.551 ЦК України та зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню із відповідача, який тривалий час не виконує зобов"язання по кредитному договору від 23 листопада 2015 року та додатковій угоді від 15 лютого 2019 року, до 2400 грн.. За таких обставин позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Із врахуванням задоволення позову частково та сплати позивачем 2270 грн. судового збору, 299 грн. 64 коп судового збору підлягають стягненню із відповідача на користь позивача (2510,82/19007,91*100=13,20 2270*13,20/100=299,64).

Outcome: partial