Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про визнання права власності на земельні ділянки. Свої вимоги обґрунтовував тим, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно, йому на праві власності належить житловий будинок, загальною площею 202,10 кв.м, житловою площею 76,80 кв.м, який розташований на земельній ділянці площею 0,25 га по [ADDRESS]. Раніше вказане нерухоме майно належало [PERSON], на ім'я якого були видані: державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 29 листопада 1999 року, зареєстрований в Книзі реєстрації держактів за № 977, на земельну ділянку площею 0,25 га, з цільовим призначенням для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, а також державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 29 листопада 1999 року, зареєстрований в Книзі реєстрації держактів за № 978, на земельну ділянку площею 0,1883 га, з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства. В зв'язку з необхідністю продати свій будинок він звернувся до нотаріуса з питань оформлення належним чином договору купівлі-продажу житлового будинку, розташованого по [ADDRESS], Очаківського району, Миколаївської області. Нотаріусом, після огляду всіх документів, було повідомлено, що це є не можливим так як необхідно зареєструвати право власності на земельні ділянки, розташовані за цією адресою, а відповідно до наданих копій державних актів на право власності на земельні ділянки за вказаною адресою зареєстровані за іншою особою, тому було рекомендовано звернутися до суду з приводу визнання права власності на земельні ділянки за [PERSON] Посилаючись на ст.ст. 328, 373, 377, 391 ЦК України, ст. 120 Земельного кодексу України, позивач просив визнати за ним право власності на вищезазначені земельні ділянки. У судове засідання позивач не з'явився, від представника позивача - адвоката [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та представника позивача. Позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, на підставі ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача та представника позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного. Відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Як встановлено судом, згідно договору купівлі-продажу жилого будинку від 28 серпня 2000 року [PERSON] продав Відкритому акціонерному товариству "Племзавод ім. Шмідта" цілий жилий будинок з прилеглими до нього господарськими та побутовими спорудами та розташований на земельній ділянці розміром 0,2500 гектарів за адресою: [ADDRESS] Право власності на вказаний будинок було зареєстровано за ВАТ "Племзавод ім.Шмідта", реєстровий номер 48 від 22 травня 2001 року, що підтверджується копією реєстраційного посвідчення ММБТІ. Відповідно до витягу з протоколу № 13 засідання правління ВАТ "Племзавод імені Шмідта" від 20 жовтня 2004 року, правління надало згоду на приватизацію жилого будинку за адресою: [ADDRESS], голові правління [PERSON] Рішенням Рівненської сільської ради Очаківського району Миколаївської області № 50 від 18 серпня 2012 року затверджено технічну документацію на житловий будинок по [ADDRESS], надано дозвіл на оформлення права власності на житловий будинок за вказаною адресою [PERSON], видано [PERSON] свідоцтво про право власності на будинок. Право власності на вищезазначене домоволодіння зареєстровано за [PERSON] що підтверджується Витягом Про державну реєстрацію прав Очаківської районної філії Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації (а.с. 10). З копії державного акту на право приватної власності на [NUMBER] від 29 листопада 1999 року, вбачається, що [PERSON] який мешкає по [ADDRESS], на підставі рішення 4 сесії 23 скликання Рівненської сільської ради від 30 березня 1999 року передано у власність земельну ділянку площею 0,25 га для обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд (а.с.11). Згідно копії державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER] від 29 листопада 1999 року, [PERSON] який мешкає по [ADDRESS], на підставі рішення 4 сесії 23 скликання Рівненської сільської ради від 30 березня 1999 року передано у власність земельну ділянку площею 0,1883 га для ведення особистого підсобного господарство (а.с.12). Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ч.1 ст. 22 ЗК України, (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) право володіння або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Згідно частини першої статті 28 ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить і право володіння або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення. Зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об'єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об'єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Відповідно до ст. 120 Земельного кодексу України (що діяв на час виникнення права власності на будинок у позивача) у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. За таких обставин суд дійшов переконання, що позов [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved