Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» звернулося до суду із заявою, в якій вказує, що 01 липня 2013 року між Приватним акціонерним товариством "Українська пожежно-страхова компанія" та [PERSON] було укладено Поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/1004319. Відповідно до даного Полісу була застрахована цивільно-правова відповідальність водіїв, які на законних підставах керують автомобілем «Міtsubіshі», державний реєстраційний номер «[NUMBER]». 08 жовтня 2013 року на автодорозі Стрій - Кіровоград - Знам'янка 415 км. [PERSON], керуючи транспортним засобом «Міtsubіshі», державний реєстраційний номер «[NUMBER]», допустив зіткнення з транспортним засобом «Gееlу» державний реєстраційний номер «[NUMBER]», що належить [PERSON]. Внаслідок ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Відповідно до постанови Тиврівського районного суду Вінницької обл. від 03.12.2013 року відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ч.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. З огляду на вищевказане потерпілий від дорожньо-транспортної пригоди звернувся до ПрАТ «УПСК» з заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом №АС/1004319. Позивач визнав вказану подію страховим випадком відповідно до чого здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 8566 (вісім тисяч п'ятсот шістдесят шість) гривень 46 коп., що підтверджується страховим актом ОЦ/123/13/0691 від 01.07.2014 р. та платіжним дорученням №1000958508 від 07.07.2014 року. Статтею 1191 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотньої вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Підпунктом «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у ст. 33.1.4 п. 33.1 ст. 33 цього Закону. П.п. 33.1.4 п. 33.1 ст. 33 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Відповідачем було повідомлено позивача заявою-повідомленням від 14.10.2013 року, що є порушення умов договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АС/1004319 та ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо повідомлення позивача про настання страхового випадку. Транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, а відтак на підставі ч.2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі, (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як вбачається з вищенаведеного, право регресної вимоги виникло у позивача з моменту виплати страхового відшкодування, тобто 07 липня 2014 року, що підтверджується платіжним дорученням №1000958508 від 07.07.2014 року. З метою досудового врегулювання спору відповідачеві було направлено претензію про відшкодування збитків в порядку регресу. До цього часу відповідачем не було проведено ніяких дій щодо вирішення питання в досудовому порядку та відшкодування завданих збитків, а відтак, позивач змушений звертатись до суду за захистом свої прав та законних інтересів. Просить стягнути з відповідача на користь позивача страхове відшкодування за завдані збитки в порядку регресу в розмірі: 8566(вісім тисяч п'ятсот шістдесят шість) гривень 94 копійок за такими реквізитами: р/р: 26503010191901 в ПАТ «Альфа-Банк», ЄДРПОУ: 20602681, МФО: 300346 та витрати по сплаченому судовому збору в розмірі: 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. В судове засідання представник позивача ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» не з'явився, просить провести розгляд справи без участі їх представника, позов підтримує у повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує . Відповідач [PERSON] позов визнав . Суд, вислухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. 01 липня 2013 року між Приватним акціонерним товариством "Українська пожежно-страхова компанія" та [PERSON] було укладено Поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/1004319. Відповідно до даного Полісу була застрахована цивільно-правова відповідальність водіїв, які на законних підставах керують автомобілем «Міtsubіshі», державний реєстраційний номер «[NUMBER]». 08 жовтня 2013 року на автодорозі Стрій - Кіровоград - Знам'янка 415 км. [PERSON], керуючи транспортним засобом «Міtsubіshі», державний реєстраційний номер «[NUMBER]», допустив зіткнення з транспортним засобом «Gееlу» державний реєстраційний номер «[NUMBER]», що належить [PERSON]. Внаслідок ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Відповідно до постанови Тиврівського районного суду Вінницької обл. від 03.12.2013 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Потерпілий від дорожньо-транспортної пригоди звернувся до ПрАТ «УПСК» з заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом №АС/1004319. ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» визнала вказану подію страховим випадком відповідно до чого здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 8566 (вісім тисяч п'ятсот шістдесят шість) гривень 46 коп., що підтверджується страховим актом ОЦ/123/13/0691 від 01.07.2014 р. та платіжним дорученням №1000958508 від 07.07.2014 року. Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ч.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників неземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Ст. 6 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Право регресної вимоги виникло у позивача з моменту виплати страхового відшкодування, тобто 07 липня 2014 року, що підтверджується платіжним дорученням № 1000958508 від 07.07.2014 року. Підпунктом «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у ст. 33.1.4 п. 33.1 ст. 33 цього Закону. Ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (ст. 1191 Цивільного кодексу України). Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом ( ч.2 ст. 1187 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 88 ЦПК України із відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати, а саме сплачений судовий збір в розмірі 243,60 грн. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Outcome: approved