Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Літинського районного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якому зазначає, що 13.03.2020 року о 17 год. 20 хв. на 374 кілометрі автодороги М12 відповідач [PERSON] керуючи транспортним засобом ВАЗ 2121 д.н.з. [NUMBER] , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, щоб відповідно реагувати на її зміну, та виконуючи поворот лівору не надав дорогу транспортному засобу, який рухався у зустрічному напрямку, у результаті чого здійснив зіткнення з транспортним засобом BMW X1 д.н.з. [NUMBER] , під його керуванням, чим порушив вимоги п.2.3 б), п.16.13 Правил дорожнього руху України. У результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Вказує, що постановою Літинського районного суду Вінницького області від 23.04.2020 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Постановою Вінницького апеляційного суду від 10.06.2020 року рішення суду першої інстанції залишено без змін. Вказує, що внаслідок порушення правил дорожнього руху [PERSON] було пошкоджено його транспортний засіб BMW X1 д.н.з. [NUMBER] і розмір матеріальної шкоди відповідно до висновку експерта Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Базалицького В.С. за результатами проведення авто товарознавчого дослідження від 19.06.2020 року станом на червень 2020 року складає 389631 грн. Зазначає, оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] , як власника транспортного засобу була застрахована, тому страховиком йому було частково відшкодовано розмір завданої шкоди в межах страхового полісу в розмірі 99880 грн. Різниця між розміром завданої шкоди внаслідок ДТП та розміром страхового відшкодування від страховика складає 289751,40 грн., яка і підлягає до стягнення з відповідача [PERSON] . Позов мотивує тим, що відповідач [PERSON] не збирається відшкодовувати завдану матеріальну шкоду внаслідок пошкодження транспортного засобу, тому він змушений звернутися до суду з вказаним позовом і просить стягнути з відповідача [PERSON] частину завданої внаслідок ДТП матеріальної шкоди в розмірі 289751 грн. 40 коп. 19.10.2020 р. до суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, в якій зазначає, що позовні вимоги позивача за первісним позовом [PERSON] вважає безпідставними, тому звертається до [PERSON] з зустрічним позовом. Позов мотивує тим, що дійсно 13 березня 2020 року біля 17 год. 20 хв. на 374 км. автодороги М-12 він керував автомобілем ВАЗ 2121 д.н.з. [NUMBER] і мав намір здійснити розворот, та як прямував на фірму, яка реалізує вантажні автомобілі і яка розташована за 200 метрів від перехрестя в напрямку м. Хмельницький. Вказує, що уважно стежив за дорожньою обстановкою, перед виконанням маневру зайняв ліву смугу проїзної частини дороги у своєму напрямку руху, зупинився на перехресті, щоб впевнитись в безпеці виконання маневру розвороту і уважно стежив за дорожньою обстановкою. Зазначає, що він деякий час втратив свідомість, а коли відкрив очі, то зрозумів, що у правій смузі проїжджої частини дороги в напрямку м. Хмельницького сталося зіткнення його автомобіля з зустрічним транспортним засобом, а саме автомобілем BMW X1 д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який рухався в зустрічному напрямку прямо, в результаті чого транспортні засоби отримали пошкодження. Вважає, що в даній дорожній обстановці він не порушив ПДР України, так як діяв у відповідності до зазначених правил, однак постановою Літинського районного суду Вінницької області ві 23 квітня 2020 року був визнаний винним за ст. 124 КУпАП і відносно нього застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень. При винесенні вказаної постанови суд взяв до уваги лише протокол патрульної поліції про адміністративне правопорушення та пояснення водія автомобіля "БМВ" [PERSON] та пасажирів, а саме його дружини та товариша, які є зацікавленими особами. Дану постанову він оскаржив до Вінницького апеляційного суду, однак суд відмовив та залишив постанову суду першої інстанції без змін. Вказує, що він самостійно замовив автотехнічне дослідження у Вінницькому відділенні КНДЕСІ і відповідно до висновку експерта №3326/20-21 від 04.05.2020 року водій [PERSON] мав технічну можливість зупинити свій транспортний засіб до смуги руху його автомобіля у разі застосування ним екстренного гальмування. Таким чином, у даному ДТП є вина позивача. Вважає, що даний висновок буде мати важливе значення для більш повного і об`єктивного з`ясування обставин справи і прийняття справедливого рішення з урахуванням можливої вини позивача у даній ДТП. Так, в результаті грубих порушень ПДР України відповідачем [PERSON] йому заподіяно фізичні та моральні страждання, які сталися через те, що він отримав тілесні ушкодження, які зафіксовані в повідомленні Вінницької КНП "Вінницька міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги" №01-26/853 від 15.06.2020 року, а саме ЗЧМТ, струс головного мозку, забійна рана, садно голови, забій лівого передпліччя, лівого променевого зап`ястку. В результаті дорожньо-транспортної пригоди він також пережив глибокий психологічний стрес, через що сталися головні і сердечні болі, втрата душевного спокою, погіршення сну і здоров`я в цілому, а це у свою чергу вплинуло на реалізацію намірів та ділових стосунків, порушилися нормальні життєві зв`язки. Розмір моральної шкоди складає 50 000 гривень і вважає, що повинен її відшкодувати саме відповідач, з вини якого сталася ДТП. В добробільному порядку відшкодувати спричинену шкоду відповідач відмовляється, тому змушений звернутися до суду з вказаним позовом і просить стягнути з [PERSON] на його користь моральну шкоду в розмірі 50 000 гривень та судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору та розглядом справи, а також витрати за послуги, надані адвокатом. Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом [PERSON] в судовому засіданні свої заявлені позовні вимоги підтримав повністю і просить їх задовольнити. Позов мотивує тим, що [PERSON] було визнано винним у вчиненному ДТП, в результаті якого його автомобіль отримав механічні пошкодження, що підтверджується висновком експерта Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Базалицького В.С. від 19.06.2020 року і завдана сума становить 389631 грн. Частину шкоди в межах страхового відшкодування йому відшкодувала страхова компанія, решту суми відповідно до чинного законодаства зобов`язаний відшкодувати відповідач [PERSON] . Щодо задоволення зустрічного позову зазначає, що його не визнає повністю і в задоволенні просить відмовити, оскільки він є надуманим і підстави для звернення до суду відсутні, так як саме [PERSON] винен у дорожньо-транспортній пригоді, яка сталась 13.03.2020 року. Представник третьої особи на стороні позивача Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» в судове засідання не з`явився, про день час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені. Заяв чи клопотань не надходило. Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнав частково, оскільки вважає, що в даній дорожньо-транспортній пригоді є їх спільна вина. Суду пояснив, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, він отримав тілесні ушкодження, в результаті чого лікувався. Також значних збитків було спричинено автомобілю, яким він керував. Він переніс значний моральний стрес, хвилювання, а тому з [PERSON] просить стягнути спричинену йому моральну шкоду в сумі 50 000 та судові витрати. Тому просить його позовні вимоги задовольнити. Суд, дослідивши надані докази, встановив наступне. Відповідно до висновку автотехнічного дослідження №2079/20-21 від 19.06.2020 року та фотозображень до нього (а.с.6-17), ремонтної калькуляції (а.с.18-22) розмір матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу BMW X1 д.н.з. [NUMBER] в результаті його пошкодження, складає на червень 2020 року 389631,40 гривень. Відповідно до постанови Вінницького апеляційного суду від 10 червня 2020 року (а.с.27-29) у задоволенні клопотання [PERSON] про призначення судової автотехнічної експертизи відмовлено. Апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, а постанову Літинського районного суду Вінницької області від 23 квітня 2020 року без змін. Відповідно до постанови Літинського районного суду Вінницької області від 23.04.2020 р. (а.с.60-62) [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковаинх мімінумів доходів громадян, що становить 340 гривень. Також в судовому засіданні досліджено адміністративну справу №137/348/20 відносно [PERSON] у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч. ч. 1, 5 та 6ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За змістом ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч. 5 ст. 1187 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ч. 2 ст. 8 Закону України "Про страхування" від 07.03.1996 № 85/96-ВР, страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відповідно до ст. 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.2004 № 1961-IV (далі - Закон № 1961-IV), обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону № 1961-IV). Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (ст. 6 Закону № 1961-IV). Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону № 1961-IV, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Ввідповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. Приймаючи до уваги вище викладене, суд приходить до висновку, що відповідач за первісним позовом [PERSON] , відповідно ст. 1188 ЦК України, повинен нести відповідальність за заподіяну матеріальну шкоду, оскільки саме з його вини сталась ДТП 13.03.2020 р., оскільки відповідно до постанови Літинського районного суду Вінницької області від 23.04.2020 р. його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, яка 10 червня 2020 року набула законної сили. Враховуючи ту обставину, що розмір матеріальної шкоди відповідно до висновку експерта Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Базалицького В.С. за результатами проведення авто товарознавчого дослідження від 19.06.2020 року станом на червень 2020 року складає 389631 грн., з якої 99880 грн. було відшкодовано страховою компанією, тому решта шкоди в сумі 289751,40 грн., підлягає до стягнення з відповідача за первісним позовом [PERSON] . Щодо вирішення питання зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, суд вважає необхідним в його задоволенні відмовити, оскільки суду не надано належних та допустимих доказів на його підтвердження. Так, суду не бере до уваги висновок автотехнічного дослідження №3326/20-21 від 04.05.2020 року (а.с. 54-55) та лист КНП Вінницької міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги за №01-26/853 від 15.06.2020 р. (а.с.), оскільки постановою Літинського районного суду Вінницької області [PERSON] було визнано винним в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди тобто він є винуватцем. Оскільки [PERSON] у даній дорожньо-транспортній пригоді є потерпілим, його вина в даному випадку відсутня, а тому відсутні правові підстави для задоволення зустрічного позову та стягнення заявленої суми моральної шкоди. Враховуючи ту обставину, що первісний позов [PERSON] , третя особа на стороні позивача Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди підлягає до задоволення, а тому на підставі ч. 1 ст.141 ЦПК України підлягає до стягнення з [PERSON] відшкодування витрат по сплаті судового збору в сумі 2897,51 грн. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved