Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-17 00:00:00

У вересні 2021 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до ПрАТ «Страхове товариство «Гарантія» про стягнення 28 338,00 грн на кожного у відшкодування моральної шкоди та 170 028 грн страхового відшкодування пов`язаного з втратою годувальника на користь батька потерпілого [PERSON] . Позовні вимоги мотивовані тим, що 18 липня 2020 року приблизно о 15-30 год на вул. Г.М. Шкури в с. Івангород Ічнянського району Чернігівської області відбулася дорожньо-транспортна пригода, в якій водій [PERSON] , керуючи мотоциклом марки «Loncin LX250GS-2A», реєстраційний номер [NUMBER] , здійснив зіткнення з трактором «ЮМЗ», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок ДТП пасажир мотоцикла [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень помер. 18 липня 2020 року за фактом ДТП було відкрито кримінальне провадження № 12020270000000185 з кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. У ході проведення досудового розслідування було встановлено, що у результаті ДТП пасажир мотоцикла [PERSON] отримав тілесні ушкодження, які в сукупності, за ознакою небезпеки для життя в мить спричинення, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень та знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті. Безпосередньою причиною смерті [PERSON] є травматичний шок, який виник у результаті вказаної вище травми. У даній дорожній обстановці водій [PERSON] порушив вимоги п. 2.3 б, п. 2.9 а, п. 10.1, п. 12.4 Правил дорожнього руху, що стало причиною та умовою виникнення і настання дорожньо-транспортної пригоди та знаходяться у прямому причинному зв`язку з її наслідками. 24.11.2020 року прокурором відділу Чернігівської обласної прокуратури було прийнято рішення та винесено постанову про закриття кримінального провадження № 12020270000000185 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку зі смертю підозрюваного. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу МОТО Loncin LX250GS-2A, реєстраційний номер [NUMBER] , на час вчинення ДТП була застрахована в ПрАТ «Страхове товариство «Гарантія». Внаслідок загибелі [PERSON] позивачам, які є батьками останнього, завдано моральну шкоду, у зв`язку з чим виникло право на її відшкодування за рахунок відповідача. Відповідно до відзиву на позовну заяву (а.с. 90-93) відповідач заперечує проти задоволення позову з посиланням на те, що [PERSON] неправомірно експлуатував мотоцикл МОТО Loncin у момент ДТП 18 липня 2020 року, так як був позбавлений права керування транспортними засобами, тому він не відноситься до осіб, відповідальність яких застрахована перед третіми особами. У силу вимог закону № 1961-ІV дана дорожньо-транспортна пригода не є страховим випадком. Крім того, позивачами не надано жодних доказів, які б підтверджували перебування їх на утриманні сина. Відповіді на відзив від позивачів не надійшло. Відповідно до клопотання представника відповідачів (а.с. 52), ухвалою судді від 21 вересня 2021 року було витребувано докази від Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (а.с. 58-59); за клопотанням представника позивачів за (а.с. 70), ухвалою суду від 11 жовтня 2020 року визначено судове засідання по справі, призначене на 19 жовтня 2021 року проводити в режимі відеоконференції (а.с. 80-81); Представник позивачів [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити із зазначених у ньому підстав. Позивачі у судове засідання не з`явилися. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні з підстав зазначених у відзиві на позов, а також просив вжити заходів для запобігання зловживання представником позивачів процесуальними правами, оскільки остання, знаючи про те, що [PERSON] керував транспортним засобом під час ДТП 18 липня 20920 року без посвідчення водія, пред`явила в суд безпідставний позов. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що 18 липня 2020 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів мотоцикла «Loncin LX250GS-2A», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та трактора «ЮМЗ», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , внаслідок якої пасажир мотоцикла [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень помер. Транспортний засіб МОТО Loncin, реєстраційний номер [NUMBER] , згідно полісу №АО3854579, застрахований в ПрАТ «Страхове товариство «Гарантія»» (а.с. 8). Таким чином, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Loncin LX250GS-2A», реєстраційний номер [NUMBER] , застрахована на день події у ПрАТ «Страхове товариство «Гарантія». 24.11.2020 року прокурором відділу Чернігівської обласної прокуратури було прийнято рішення та винесено постанову про закриття кримінального провадження № 12020270000000185 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку зі смертю підозрюваного, в якій зазначено, що 18 липня 2020 року приблизно о 15-30 год на вул. Г.М. Шкури в с. Івангород Ічнянського району Чернігівської області відбулася дорожньо-транспортна пригода, де водій [PERSON] , керуючи мотоциклом марки «Loncin LX250GS-2A», реєстраційний номер [NUMBER] , здійснив зіткнення з трактором «ЮМЗ», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , внаслідок чого пасажир мотоцикла [PERSON] отримав тілесні ушкодження, які в сукупності, за ознакою небезпеки для життя в мить спричинення, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень та знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті. Безпосередньою причиною смерті [PERSON] є травматичний шок, який виник у результаті вказаної вище травми. У даній дорожній обстановці водій [PERSON] порушив вимоги п. 2.3 б, п. 2.9 а, п. 10.1, п. 12.4 Правил дорожнього руху, що стало причиною та умовою виникнення і настання дорожньо-транспортної пригоди та знаходяться у прямому причинному зв`язку з її наслідками (а.с. 6-7). Факт смерті [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 9) та копією довідки про причину смерті (а.с. 10). Із довідки Івангородського старостинського округу Ічнянської міської ради від 21.09.2020 року № 366 вбачається, що [PERSON] , який помер [INFO] , на день смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] разом із [PERSON] - батько та [PERSON] - мати (а.с. 11). Як убачається з копії свідоцтва про народження [PERSON] батьками останнього є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 12). [PERSON] є пенсіонером та отримує пенсію за віком, що підтверджується копією пенсійного посвідчення (а.с. 21), довідками про доходи (а.с. 73, 74) та індивідуальними відомостями про застраховану особу (а.с. 75-78, 86-89). Сусідами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] складено акт про те, що позивачі потребували та утримання та перебували на утриманні свого загиблого сина [PERSON] , оскільки їх дохід був меншим ніж необхідні витрати (а.с. 22). Відповідно до довідки Івангородського старостинського округу Ічнянської міської ради від 21.09.2020 року № 367, померлий [PERSON] допомагав своїм батькам, підтримував їх, так як батько [PERSON] - пенсіонер, а мати [PERSON] - непрацююча (а.с. 23). Статтею 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Згідно зі статтею 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є дорожнього-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. У статті 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"). Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України). Згідно зі статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Частиною першою статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до статті 23 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, є шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. З огляду на вищенаведене, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу. Таким чином, враховуючи, що цивільно-правова відповідальність транспортного засобу МОТО Loncin, реєстраційний номер [NUMBER] , застрахована на день події у ПрАТ «Страхове товариство «Гарантія», експлуатацію якого, як джерела підвищеної небезпеки, здійснював [PERSON] , внаслідок якої загинув [PERSON] , є страховим випадком, тому шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується незалежно від вини власника чи володільця джерела підвищеної небезпеки. Матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів на підтвердження настання дорожньо-транспортної пригоди як внаслідок непереборної сили так і внаслідок умислу потерпілого, а також те що, [PERSON] не мав права керування транспортними засобами на час ДТП, тому посилання представника відповідача про те, що дорожньо-транспортна пригода за участю [PERSON] не є страховим випадком, так як останній був позбавлений права керування транспортними засобами, суд відхиляє. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Разом із тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок. Відповідно до статті 9 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені у договорі страхування. Статтею 1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що потерпілим є юридична та фізична особа, життю, здоров`ю та/або майну якої заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної зі смертю потерпілого, визначено у статті 27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Згідно з п. 27.3 ст.27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. На момент ДТП до складу сім`ї загиблого [PERSON] входили батько [PERSON] та мати [PERSON] . Будь-яких відомостей, які б свідчили про те, що [PERSON] був одружений, чи мав дітей, матеріали справи не містять. Отже позивачі мають право на отримання страхового відшкодування моральної шкоди у зв`язку зі смертю свого сина [PERSON] . На день настання страхового випадку, ст. 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» встановлено у 2020 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 01 січня - 4 723,00 грн. Таким чином загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, становить 56 676,00 грн (4 723х12= 56 676). Отже розмір страхового відшкодування, що належить [PERSON] становить 28 338,00 грн (56 676/2=28 338) та [PERSON] - 28 338,00 грн (56 676/2=28 338), який визначається шляхом поділу загального розміру страхового відшкодування моральної шкоди на кількість осіб. Згідно пункту 27.1, 27.2 ст. 27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Тобто зазначеною нормою закону, встановлений мінімально гарантований розмір страхового відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника. Ця норма є відсилочною, яка містить посилання на ст. 1200 ЦК України та може застосовуватися лише в поєднанні з цією статтею. Згідно ч. 1 ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується, зокрема, чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно. Звертаючись до суду із заявою про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, позивач [PERSON] на підтвердження перебування його на утриманні загиблого [PERSON] надав довідку Івангородського старостинського округу та акт підписаний сусідами, які суд вважає неналежними доказами, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які документи, які б підтверджували, що позивач [PERSON] потребував постійного стороннього догляду, матеріального та медичного забезпечення з боку сторонніх осіб (тобто сина). Спільне ж проживання батька та сина не являється підставою перебування на утриманні потерпілого. Також матеріли справи не містять доказів про офіційне працевлаштування померлого [PERSON] на дату дорожньо-транспортної пригоди. Встановлені ч. 2 ст. 1200 ЦК України умови відшкодування утриманцям шкоди, пов`язаної зі смертю потерпілого не передбачають здійснення розрахунку страхового відшкодування із застосуванням мінімальної заробітної плати у випадку відсутності легальних джерел доходів у потерпілого. З урахуванням викладеного вище, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника, задоволенню не підлягають. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі, а позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню у розмірі 28 338,00 грн. В іншій частині позовних вимог [PERSON] слід відмовити. Суд відхиляє посилання представника відповідача про зловживання представником позивачів процесуальними правами, так як остання, знаючи про те, що [PERSON] керував транспортним засобом під час ДТП 18 липня 20920 року без посвідчення водія, пред`явила в суд безпідставний позов, оскільки з урахуванням оглянутих у судовому засіданні матеріалів, суд не знайшов таких зловживань. На підставі п. 2 ч. 8 ст. 141 ЦПК України суд за клопотанням представника позивачів відкладає вирішення питання про судові витрати та призначає судове засідання для вирішення даного питання . З урахуванням часткового задоволення позову на загальну суму 56 676,00 грн, тому відповідно до вимог ст. 141 ЦПК слід стягнути з відповідача у дохід держави судовий збір в розмірі 908 грн.

Outcome: partial