Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], приватного акціонерного товариства "Страхове товариство "Гарантія" в якому зазначає, що 28 грудня 2011 року, приблизно о 11 год. 30 хв., вона їхала на велосипеді та закінчуючи проїзд через міст річки Остер в смт. Козелець [PERSON], керуючи автомобілем ВАЗ 2108, д.н.з. [NUMBER], здійснив наїзд на позивача. Вироком Козелецького районного суду Чернігівської області від 30 листопада 2012 року [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Від вказаної події вона отримала значне ушкодження здоров'я, через що звернулась до відповідачів з вимогою щодо стягнення з них грошової суми в розмірі 15699,00 грн., з яких: 3219,00 грн. сума неотриманих доходів та 12480,00 грн. витрати на майбутнє лікування в ДП «Клінічний санаторій ім. Пирогова». В судовому засіданні 16 серпня 2016 року представник позивача [PERSON] подав заяву, в якій просить стягнути з приватного акціонерного товариства "Страхове товариство "Гарантія" витрати на санаторно-курорте лікування у сумі 12 480,00 грн. шляхом їх зарахування на рахунок ДП «Клінічний санаторій ім. Пирогова», в іншій частині позовні вимоги залишені без змін (в разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою стягнути з [PERSON]) - а.с. 87. Як пояснив в судовому засіданні адвокат Савицький І.О. вказана заява є фактично заявою про зменшення позовних вимог і позивач вже не клопоче про стягнення суми в розмірі 3219,00 грн., оскільки вона була сплачена відповідачем до початку розгляду судом справи по суті, тобто, в цій частині вимоги позивача задоволені в добровільному порядку. Вказана заява від 16 серпня 2016 року була прийнята судом до розгляду, оскільки вона фактично не була заявою про зміну предмету та підстав позову, як про те стверджував представник приватного акціонерного товариства "Страхове товариство "Гарантія" Курило О.Б. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник - адвокат Савицький І.О. підтримали заявлений позов та просили його задовольнити з урахуванням заяви, поданої 16 серпня 2016 року. В судовому засіданні 27 вересня 2016 року представник позивача - адвокат Савицький І.О. повідомив суду, що його довірителька не має висновку МСЕК щодо необхідності санаторного лікування і надавати часу для його подачі не потрібно. При цьому представник наполягав на тому, що достатнім є висновок ЛКК. Відповідач [PERSON] в судових засідання заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених в запереченнях, в яких також міститься клопотання про закриття провадження в справі з тих підстав, що є такі, що набрали законної сили рішення судів між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав /а.с. 29-35/. В судові засідання 08 вересня та 27 вересня 2016 року відповідач [PERSON] не з'явився, від нього надійшли заяви про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача Приватного акціонерного товариства "Страхове товариство "Гарантія" (далі - ПрАТ "Страхове товариство "Гарантія") Курило О.Б. в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених в письмових запереченнях /а.с. 39-41/. Ухвалою Козелецького районного суду Чернігівської області від 08 вересня 2016 року, яка занесена до журналу судового засідання, до участі в справі була залучена третя особа, яка не заявляє самостійних вимога на предмет спору на стороні відповідача, - дочірнє підприємство «Клінічний санаторій ім. Пирогова» закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця». В судове засідання 27 вересня 2016 року представник дочірнього підприємства «Клінічний санаторій ім. Пирогова» закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» не зявився, про час та місце розгляду справи підприємство було повідомлене своєчасно та належним чином, від представника не надходило клопотання про відкладення розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, його представника, відповідача [PERSON], представника ПрАТ "Страхове товариство "Гарантія" Курило О.Б., об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з вироком Козелецького районного суду Чернігівської області від 30 листопада 2012 року, який набрав законної сили 26 лютого 2013 року в частині визнання особи винною та кваліфікації вчиненого нею злочину (вирок скасований лише в частині цивільного позову), [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, оскільки водій [PERSON] 28 грудня 2011 року здійснив зіткнення із велосипедом «Ардіс» під керуванням [PERSON], в результаті чого остання отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку; комплексного перелому тіла ЛІ (перелом поперекового хребця), синця та садна на правій сідниці /а.с. 56-58/. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вчинення [PERSON] злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України відносно [PERSON], є доведеним. Відповідно до полісу № АА/6701043 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів цивільно-правова відповідальність [PERSON] в період, до якого належить страховий випадок, була застрахована ПрАТ «Страхове товариство «Гарантія» /а.с. 42/. Згідно з ч. 1 ст.1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Відповідно до ст.1202 ЦК України відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами. За наявності обставин, які мають істотне значення, та з урахуванням матеріального становища фізичної особи, яка завдала шкоди, сума відшкодування може бути виплачена одноразово, але не більш як за три роки наперед. Стягнення додаткових витрат, передбачених частиною першою статті 1195 цього Кодексу, може бути здійснене наперед у межах строків, встановлених на основі висновку відповідної лікарської експертизи, а також у разі необхідності попередньої оплати послуг і майна (придбання путівки, оплата проїзду, оплата спеціальних транспортних засобів тощо). Відповідно до роз'яснень, викладених у п.п. "д" п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" стягнення додаткових витрат потерпілого може бути проведено й на майбутній час у межах строків, зазначених у висновку МСЕК або судово-медичної експертизи. При стягненні додаткових витрат на протезування, придбання путівки на санаторно-курортне лікування, автомобіля суд повинен зазначити в рішенні, що присуджені суми підлягають перерахуванню відповідній організації, яка має надати ці послуги потерпілому. Згідно довідки № 622, виданої Лікарсько-консультативною комісією Козелецької центральної районної лікарні (форма № 070-о, затверджена Наказом МОЗ України від 14.02.2012 року № 110) на ім'я [PERSON], [INFO], останній рекомендовано санаторно-курортне лікування в санаторії Куяльник, Одеса; рекомендована пора року: взимку, весною, влітку, восени. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. З урахуванням вищенаведеного суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення суми коштів з ПрАТ «Страхове товариство «Гарантія» на оплату путівки на санаторно-курортне лікування в розмірі 12 480,00 гривень не підлягають задоволенню, оскільки стороною позивача не надано висновку медико-соціальної експертної комісії щодо необхідності санаторно-курортного лікування потерпілої і не було заявлене клопотання про призначення судово-медичної експертизи з даного питання. Довідка лікарсько-консультативної комісії не може бути підставою для стягнення додаткових витрат на придбання путівки на санаторно-курортне лікування з підстав, викладених вище, в тому числі з урахуванням положень ч. 2 ст. 59 ЦПК України. Стосовно клопотання відповідача [PERSON] про закриття провадження в справі, суд не вбачає підстав для його задоволення, оскільки з наданих судових рішень не вбачається, що є такі, що набрали законної сили рішення судів між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Outcome: dismissed