Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

05 листопада 2018 року [PERSON] в особі свого представника звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] стосовно їх малолітньої дитини [PERSON], [INFO], та стягнення з них аліментів, посилаючись на нас- тупні обставини. Вона є бабусею малолітньої [PERSON], [INFO], її батьками є [PERSON] та [PERSON] У зв'язку з тим, що подружнє життя у відповідачів не склалося, вони розлучились та проживають окремо, дитину залишили на її утримання та виховання. Її син [PERSON] постійно вживає алкогольні напої та спричиняє дитині моральні страждання, що шкі- дливо впливає на її психіку, крім того жодної копійки не виділяє на утримання дитини, всі зароб- лені кошти витрачає лише на алкоголь. Вона неодноразово зверталась до Татарбунарського відді- лення поліції із заявами про порушення відповідачем громадського порядку. Матір дитини - [PERSON] переїхала проживати до с.Роги Маньківського району Черкаської об- ласті та жодним чином не цікавиться долею дитини, протягом шести років не приймає участі у її вихованні. Вихованням дитини займається вона, нею створено належні умови для проживання онуки. Оскільки відповідачі не цікавляться своєю донькою, не спілкуються з нею, не проявляють стосовно неї батьківської турботи, діючи у її інтересах вона звернулася до суду з даним позовом. Позивач та її представник у судовому засіданні підтримали позовну заяву у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, подала відзив, в якому позовні ви- моги про позбавлення її батьківських прав відносно її доньки [PERSON] та стягнення аліментів не визнала, проти позовних вимог в частині позбавлення [PERSON] батьківських прав та стяг- нення з нього аліментів не заперечувала, просила розгляд справи провести за її відсутності у зв'яз- ку з доглядом за малолітніми дітьми та проживанням в іншій області. Вказувала на те, що з [PERSON] вона проживала у цивільному шлюбі, від якого у них народилося двоє дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. В листопаді 2015 року вони припинили спільне проживання, вона була змушена змінити місце проживання та переїхати на постійне проживання в Черкаську область. На вимогу [PERSON] та [PERSON] вона змушена була залишити тимчасово проживати свою старшу доньку [PERSON] з ними. Однак, вона ні- коли не припиняла виконувати свої батьківські обов'язки стосовно [PERSON], приїжджала до неї, спі- лкувалася по телефону, надавала кошти на її утримання. Після того, як вона уклала шлюб з [PERSON], відношення зі сторони [PERSON] до неї змінилося, вона почала заважати їй зустрічатися з донькою, не дозволяла спілкуватися з нею по телефону та почала нацьковувати ди- тину проти неї. Протягом року вона не мала можливості приїхати до доньки, оскільки перебувала у декретній відпустці, а [INFO] у неї народився син [PERSON], на даний час вона доглядає двох малолітніх дітей, але весь цей час вона постійно перераховувала кошти на розра- хункову карту Приватбанку № [NUMBER], яка належить [PERSON], на утримання доньки [PERSON]. При цьому, менша донька [PERSON] та онука [PERSON] - [PERSON], постійно проживає з нею та повністю перебуває на її утриманні, за весь цей час [PERSON] та [PERSON] не надавала їй матеріальної допомоги на утримання дитини. Вона позитивно характеризується за місцем проживання, перебуває у шлюбі, має постійне місце проживання, при- ймає участь у вихованні та утриманні доньки [PERSON]. У зв'язку з тим, що вона проживає в іншій області, доглядає за двома малолітніми дітьми, не має можливості постійно відвідувати свою до- ньку [PERSON], але намагається спілкуватися з нею та в майбутньому має бажання, щоб донька про- живала з нею, з своєю сестрою та членами її сім'ї. Щодо стягнення з неї аліментів на користь [PERSON] заперечувала, оскільки вона надає кошти на утримання доньки [PERSON],[INFO], поки дитина не проживає з нею. Разом з тим, вона утримує іншу спільну дитину [PERSON], [INFO], крім того, у неї на утриманні знаходиться ще одна малолітня ди- тина - син [PERSON], [INFO]. Вказувала на те, що аліменти стягують- ся на користь особи, з якою проживає дитина, однак на даний час відсутні правові підстави прожи- вання доньки з [PERSON] та те, що дитина буде до повноліття проживати з останньою. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, відзиву на позовну заяву не подав. Представник третьої особи - Татарбунарської районної державної адміністрації в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити в повному обсязі. Заслухавши пояснення та доводи позивача та її представника, представника третьої особи, до- слідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для част- кового задоволення позовних вимог. Допитана у судовому засіданні малолітня [PERSON] пояснила, що вона проживає з бабу- сею, яка виховує її та здійснює за нею догляд, та з батьком, який не приймає участі у її вихованні. Згідно ст.19 Конвенції про права дитини, держави - учасники зобов'язані вживати усіх необ- хідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психо- логічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження або експлуатації з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьків- ських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п.15 своєї постанови № 3 від 30.03.2007 р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про поз- бавлення та поновлення батьківських прав" передбачено, що позбавлення батьківських прав (тоб- то прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивно- го з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER], виданих пов- торно (а.с.7,43), підтверджується, що батьками малолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] З копії витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвер- дження дошлюбного прізвища, сформованого 09.03.2010 р. (а.с.8), видно, що позивач 21.12.1996 р. повторно зареєструвала шлюб, після чого їй присвоєне шлюбне прізвище «[PERSON]». До реєстрації шлюбу її прізвище «[PERSON]». З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.9) видно, що відповідач [PERSON] народився [INFO] в с.Дмитрівка Татарбунарського району Одеської області, його маті- р'ю зазначена [PERSON] (позивач у справі). Довідкою виконкому Татарбунарської міської ради № 1154 від 27.08.2018 р. (а.с.11) підтверд- жується, що [PERSON] зареєстрована по [ADDRESS], разом з нею зареєстровані її син [PERSON], 1987 р. народження, та онука [PERSON], 2010 р. народження. За місцем проживання та роботи [PERSON] характеризується позитивно, працює у виконавчому комітеті Татарбунарської міської ради прибиральницею, порядна, добросовісна, зай- мається вихованням та доглядом онуки [PERSON] протягом останніх трьох років (а.с.12,17,18). Із характеристик, виданих директором КЗДО ясла-садок «Колосок» та директором КЗ «Татар- бунарська ЗОШ І-ІІІ ступенів № 1 ім.В.З.Тура» стосовно малолітньої [PERSON], [INFO] (а.с.15-16), вбачається, що за час відвідування дівчинкою дитячого садку, та навчання у школі (3 клас), вихованням та доглядом за дитиною займалася її бабуся [PERSON] З акту та висновку оцінки потреб сім'ї, складених 29.10.2018 р. директором Татарбунарського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Леонтьєвою Я.П. (а.с.19-22) слідує, що малолітня дитина [PERSON] проживає разом з бабусею [PERSON] та батьком [PERSON] по [ADDRESS], в будинку створені всі необхідні умови для благополучного проживання та навчання дитини. Дівчинкою піклується бабуся, мати з батьком у вихованні та навчанні [PERSON] участі не приймають. Батько схильний до правопорушень, вживання алкогольних напоїв, є випадки психологічного насильства батька до матері в присутності дитини. [PERSON] перебував на обліку сімей, які перебувають у складних життєвих обставинах з 2013 року по коду 05 (насильство в сім'ї). Матеріалами справи, а саме: копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] та довід- ками виконкому Рогівської сільської ради Маньківського району Черкаської області № № 811; 812 від 10.12.2018 р. (а.с.44-46) підтверджується, що [PERSON] зареєстрована та проживає по [ADDRESS], до складу її сім'ї входять: чоловік: [PERSON]., [INFO], дочка: [PERSON], [INFO], та син: [PERSON], [INFO]. Компрометуючих матеріалів сільська рада стосовно [PERSON]. не має. Відповідно до висновку № 01-30/4966 від 18.12.2018 р. (а.с.52), даний орган, як орган опіки та піклування, вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], відносно неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. Згідно довідки Татарбунарського відділення поліції АВП ГУНП в Одеській області від 26.12. 2018 р. (а.с.57), стосовно [PERSON] 20.07.2017 р., 23.07.2017 р., 20.09.2018 р. були складені протоколи про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП - вчинення домашнього насильства, крім того було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.184 КУпАП від 26.09.2018 р. Відповідно до ст.12 Закону України "Про охорону дитинства", виховання в сім'ї є першоосно- вою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'я- зані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність ди- тини, готувати її до самостійного життя та праці. Як передбачено ч.7 ст.7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно із ч.ч.1,2 ст.150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч.1 ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Статтею 27 Конвенції «про права дитини» від 20.11.1989 р. (ратифікована Постановою ВР України № 789-ХІІ від 27.02.1991 р.) передбачено право кожної дитини право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку. Батьки, або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) при- суджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з ба- тьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для за- безпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В силу ч.ч.1,2 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твер- дій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твер- дій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Пленум Верховного Суду України у п.17 своєї постанови "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 р. № 3, роз'яснив, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявні- сть в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повноліт- ніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання бать- ківських обов'язків щодо утримання та виховання своєї неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підгото- вку до самостійного життя, не спілкувався з дитиною, зловживає алкогольними напоями, у при- сутності дитини виявляє агресію, неодноразово вчиняв домашнє насильство. Зазначені фактори суд оцінює як ухилення від виховання дитини та свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Зважаючи на дані обставини та враховуючи інтереси дитини, суд вважає за можливе та необ- хідне позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно його малолітньої дитини [PERSON], 2010 р. народження, та стягнути з нього аліменти на її утримання. Як передбачено ст.191 СК України, аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову, тобто у даному випадку з 05.11.2018 р. Крім того, з відповідача [PERSON] підлягають стягненню судові витрати відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які во- на посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодек- сом. Суд вважає, що в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження ухилення від виконан- ня батьківських обов'язків відповідачем [PERSON], а навпаки, судом встановлено, що хоча ос- тання проживає в іншій області, вона спілкувалася з дитиною по телефону, цікавилася її життям, надавала кошти на її утримання, що підтвердила у судовому засіданні позивач, має намір забрати дитину у свою сім'ю. Крім того, враховуючи те, що позбавлення батьківських прав є крайнім захо- дом впливу на осіб, які не виконують батьківські обов'язки, суд вважає, що підстави, передбачені ст.164 СК України, для позбавлення останньої батьківських прав, відсутні. Зважаючи на конкретні обставини справи, ставлення матері до дитини і приведені сторонами доводи як на підтвердження ухилення матері від виконання батьківських обов'язків, так і на спрос- тування цих доводів як кожногоокремо, так і у їх сукупності, суд дійшов до висновку про відсут- ність у даному випадку підстав для ствердження про винну поведінку відповідача [PERSON] і свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов'язками. Згідно чинного сімейного законодавства аліменти на утримання дитини стягуються в разі ухилення одного з батьків приймати участь в утриманні дитини до досягнення нею повноліття. Але як з достовірністю встановлено судом, відповідач [PERSON] виконує свої обов'язки щодо утримання доньки, шляхом перерахування на карту Приватбанку, належну [PERSON]. коштів. Крім того, на її утриманні знаходяться ще двоє малолітьніх дітей: донька [PERSON], 2015 р. народження, та син [PERSON], [INFO]. Таким чином, посилання позивача на те, що відповідач [PERSON] добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, суд вважає таким, що не відповідає дійсності і не мо- же прийняти до уваги. За таких обставин позовні вимоги [PERSON] про позбавлення [PERSON] батьків- ських прав стосовно її малолітньої дитини [PERSON], [INFO], та стягнення з неї аліменти на її утримання задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: partial