Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-17 00:00:00

заявник 12.11.2020 року звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт народження нею [INFO] у м. Сімферополь АР Крим, дитини - [PERSON] . В обґрунтування заяви покликається на те, що вона з 01.03.2017 року перебуває у шлюбі з [PERSON] та вони являються громадянами України. 21.02.2020 року вона тимчасово виїхала до батьків у АР Крим однак у зв`язку із запровадженням посилених протиепідемічних заходів і закриття кордонів між Україною та АР Крим не змогла вчасно повернутись до України, та [INFO] у Сімферопольському клінічному родильному будинку № 1 народила сина - [PERSON] . Однак коли вона звернулася у Пустомитівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану їй було відмовлено у видачі свідоцтва про народження дитини оскільки така реєстрація проведена на окупованій території, а свідоцтво про народження, видане Сімферопольським районним відділом реєстрації актів громадянського стану 25.08.2020 року не створює правових наслідків. В зв`язку з неможливістю зареєструвати народження дитини на території України, заявник вимушена звернутися в суд з даною заявою. Заявник в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Представник заінтересованої особи, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не явився та не повідомив причин неявки, заперечень щодо задоволення заяви не подав. Тому його неявка в силу вимог ч.3 ст.131 ЦПК України вважається без поважних причин, та згідно ч.1 ст.223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи по суті. За таких обставин суд вважає за можливе розгляд справи проводити у відсутності заявника та представника заінтересованої особи по наявних у справі доказах. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, які підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності, відповідно до норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права , судом встановлені наступні обставини. Згідно копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , який виданий 25.08.2005 року, [PERSON] народилася [INFO] та являється громадянкою України. Згідно копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , який виданий 15.09.1997 року, [PERSON] , народився [INFO] та являється громадянином України. Як слідує з довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 0000397090 від 12.12.2017 року та № 1321000423 від 23.06.2017 року, фактичне місце проживання [PERSON] та [PERSON] є [ADDRESS] . Судом встановлено, що 01 березня 2017 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Скнилівській сільській раді Пустомитівського району Львівської області, актовий запис №1, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 01.03.2017 року. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видане повторно 25.08.2020 року Сімферопольським районним відділом записів актів громадянського стану Департаменту реєстрації актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим, та Медичного свідоцтва про породження серії 35 № 036714 від 25.03.2020 року, яке видане Сімферопольським клінічним родильним будинком № 1 вбачається, що [INFO] у [PERSON] народилася друга по рахунку дитина чоловічої статі - [PERSON] , батьком якого вказано [PERSON] . Згідно відповіді Пустомитівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) № 678/05.03.-18 від 07.11.2020 року, заявнику відмовлено в державній реєстрації народження дитини оскільки документи, що підтверджують факт народження дитини видані з порушенням ч.3 ст.9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» - будь-який документ, виданий органами передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно з п.1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 р. сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визначається тимчасово окупованою територією. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Оскільки м. Сімферополь є тимчасово окупованою територію, а відтак свідоцтво про народження дитини видане на тимчасово окупованій території є недійсним та відповідно не є підставою для реєстрації народження на території України. У відповідності до ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Згідно до п.18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно ст. 7 Закону України "Про громадянство України", особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Відповідно до п.1 Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року № 52/5 (далі Правила), державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Згідно з п.п. 2 п.1 розділу ІІІ вказаних Правил підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є, зокрема медичне свідоцтво про народження (форма№ 103/о),форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006№ 545,зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006року за № 1150/13024, що видається закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. Ці документи подаються до органу державної реєстрації актів цивільного стану, де реєструється народження. При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження даною жінкою. Пунктом 1 Правил визначено, що державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища,власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до сімейного кодексу України Згідно положень ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в Інформаційному листі судам нижчих рівнів про окремі питання застосування Закону України від 4 лютого 2016 р. № 990-VIII "Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження - або смерті особи на тимчасово окупованій території України" від 15.01.2016 № 9-1130/0/4-16 надані рекомендації, що документи, видані органами та установами (зокрема лікувальними закладами), які знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що зібрані у справі докази та їх оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви про встановлення факту народження дитини, що передбачено статями 315-319 ЦПК України. Оскільки встановлення факту народження дитини, має для заявника юридичне значення, так як усуває перешкоди в отриманні свідоцтва про народження дитини на території України; встановлення даного факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право; чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення цього факту; суд вважає, що заява підставна та підлягає до задоволення. У відповідності до п.8 ч.1 ст.430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду.

Outcome: approved