Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-18 00:00:00

15.05.2017 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом. У зв`язку із припиненням терміну повноважень судді Зимовського О.С. з 25 липня 2018 року, справу 03.10.2018 року передано у провадження судді Єрьоміної О.В. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що є власником земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 6,4906 га, кадастровий номер 6324884500:05:000:0366 , яка розташована на території Новоолександрівської сільської ради Сахновщинського району Харківської області, згідно свідоцтва на право приватної власності на землю серія [NUMBER] , індексний номер 38677546 від 08.06.2015 року, виданого Реєстраційною службою Сахновщинського районного управління юстиції у Харківській області, і яке видане на заміну втраченого Державного акту про право власності на земельну ділянку серія ЯА № 628545 , виданого Сахновщинською районною державною адміністрацією 10.10.2015 року, зареєстрованого в Книзі реєстрації державних актів на право приватної власності на землю та на право користування землею за № 010570200014. 21.11.2008 року між позивачем та відповідачем було укладено довіреність на використання земельної ділянки, яка належить позивачу, на власний розсуд відповідача, строком на три роки, як вважає позивач, яку посвідчено приватним нотаріусом Давиденко О.В. При цьому позивач зазначає, що цією довіреністю не надавав право відповідачу здавати в оренду безпосередньо собі особисто вищевказану ділянку. [PERSON] також наголошує на тому, що довіреність він укладав у стані алкогольного сп`яніння та не міг у повній мірі усвідомлювати наслідки своїх дій. Крім того, позивач вказує, що 27.01.2009 року між [PERSON] та ФОП « [PERSON] » укладено договір оренди землі № б/н строком на 10 років, який зареєстрований у відділі державної реєстрації Сахновщинського району Харківської області, про що в Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис від 03.09.2009 року за № 040970200011. Однак, вказаний договір, акт прийому-передачі земельної ділянки та акт визначення меж в натурі підписано не позивачем і не відповідачем (згідно довіреності), а третьою особо, що являється грубим порушенням. Також, позивач зазначає, що не отримував жодних виплат орендної плати за використання належної йому вищевказаної земельної ділянки за період часу з 27.01.2009 року по 31.12.2017 року. Враховуючи вищевикладене, з урахуванням уточнень, позивач просить: -розірвати договір оренди земельної ділянки № б/н від 27.01.2009 року, укладеного між [PERSON] та ФОП « [PERSON] », зареєстрованого у відділі державної реєстрації Сахновщинського району Харківської області, про що в Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис від 03.09.2009 року за № 040970200011, та додаткову угоду до договору оренди № б/н від 28.04.2015 року, укладеною між [PERSON] , уповноваженою особою - [PERSON] , та ФОП « [PERSON] », зареєстровану Реєстраційною службою Сахновщинського районного управління юстиції Харківської області 18.05.2015 року № 21382713; -стягнути з відповідача заборгованість по виплаті орендної плати за користування земельною ділянкою у розмірі 51 800, 00 гривень; -зобов`язати відповідача передати позивачу земельну ділянку площею 6,4906 га кадастровий номер 6324884500:05:000:0366 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Новоолександрівської сільської ради Сахновщинського району Харківської області після збору урожаю у стані, придатному для цільового використання; -стягнути понесені судові витрати по справі. Представники позивача у судове засідання з`явилися, позовні вимоги підтримали, просили суд задовольнити позов на підставі обставин, вказаних у позові. Крім того, після повернення суду до з`ясування обставин у даній цивільній справі для з`ясування нових обставин, про які у судових дебатах заявив представник позивача - [PERSON] , останній надав у судовому засіданні додаткові пояснення про зобов`язання вчинити певні дії. При цьому виступаючи у судових дебатах 16.08.2019 року, надав текст виступу у вигляді уточнених позовних позовних вимог, тоді як вимоги про зобов`язання вчинити певні дії не були заявлені відповідно до вимог чинного законодавства під час судового розгляду справи. Представник відповідача - [PERSON] у судове засідання з`явився, заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що 21.11.2008 року між позивачем та відповідачем було укладено довіреність, відповідно до якої позивачем уповноважено відповідача здавати в оренду належну йому земельну ділянку, отримувати натуральну продукцію та грошові кошти згідно укладених договорів оренди на умовах, які будуть визначені ним самостійно, виходячи із розумної доцільності. Строк дії довіреності встановлено на 10 років, а саме до 21.11.2018 року. Посилання відповідача на те, що довіреність укладено на три роки, а саме до 21.11.2011 року, є надуманим та не відповідає дійсності. Щодо вимоги позивача про розірвання договору оренди земельної ділянки № б/н від 27.01.2009 року, укладеного між [PERSON] та ФОП « [PERSON] », зареєстрованого у відділі державної реєстрації Сахновщинського району Харківської області, про що в Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис від 03.09.2009 року за № 040970200011, та додаткову угоду до договору оренди № б/н від 28.04.2015 року, укладеною між [PERSON] , уповноваженою особою - [PERSON] , та ФОП « [PERSON] », зареєстровану Реєстраційною службою Сахновщинського районного управління юстиції Харківської області 18.05.2015 року № 21382713, то вона є безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню у зв`язку із укладенням 14.06.2017 року між [PERSON] та [PERSON] угоди про розірвання договору оренди земельної ділянки № б/н від 27.01.2009 року, укладеного між [PERSON] та ФОП « [PERSON] », зареєстрованого у відділі державної реєстрації Сахновщинського району Харківської області, про що в Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис від 03.09.2009 року за № 040970200011, та додаткової угоди до договору оренди № б/н від 28.04.2015 року, укладеною між [PERSON] , уповноваженою особою - [PERSON] , та ФОП « [PERSON] . На даний час вищевказана земельна ділянка перебуває в оренді [PERSON] на підставі договору оренди землі № б/н від 15.06.2017 року, про що державним реєстратором сектору державної реєстрації Кегичівської РДА Харківської області внесено запис № 20941598. Щодо не отриманих виплат орендної плати, то у відповідності до довіреності від 21.11.2008 року нарахована орендна плата за період з 27.01.2009 року по 31.12.2016 рік була виплачена та отримана відповідачем по справі [PERSON] як довіреним [PERSON] , останньому кошти передані не були. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, - приватний нотаріус Сахновщинського районного нотаріального округу Харківської області Давиденко О.В., у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що вимоги позивача є безпідставними та таким, що не підлягають задоволенню, оскільки нотаріально посвідчена довіреність від 21.11.2008 року посвідчена у встановленому законом порядку та відповідає нормам чинного цивільного законодавства. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач є власником земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 6,4906 га, кадастровий номер 6324884500:05:000:0366 , яка розташована на території Новоолександрівської сільської ради Сахновщинського району Харківської області, згідно свідоцтва на право приватної власності на землю серія та номер 38677546 від 08.06.2015 року, виданого Реєстраційною службою Сахновщинського районного управління юстиції у Харківській області, яке видане на заміну втраченого Державного акту про право власності на земельні ділянку серія ЯА № 628545 , виданого Сахновщинською районною державною адміністрацією 10.10.2015 року, зареєстрованого в Книзі реєстрації державних актів на право приватної власності на землю та на право користування землею за № 010570200014. (а.с.5-8). 21.11.2008 року між [PERSON] та [PERSON] укладено довіреність, відповідно до якої позивачем уповноважено відповідача здавати в оренду належну йому земельну ділянку, отримувати натуральну продукцію та грошові кошти згідно укладених договорів оренди на умовах, які будуть визначені ним самостійно, виходячи із розумної доцільності. Крім того, надано право бути представником позивача з усіма необхідними повноваженнями в організаціях, установах, підприємствах незалежно від їх підпорядкування та форм власності, галузевої належності, органах нотаріату, податкової інспекції по всіх питаннях, що стосуватимуться належної земельної ділянки, подавати та одержувати від імені позивача документи, включаючи заяви (у тому числі про належність позивачу вищевказаної земельної ділянки на праві особистої приватної власності), якщо подання буде необхідним, укладати та підписувати договори цивільно-правового характеру (правочини), сплачувати необхідні платежі, включаючи державне мито (плату) тощо, підписувати угоди про розірвання вищезгаданих договорів (правочинів), вносити зміни та доповнення до вищевказаних договорів (правочинів) якщо виникне потреба, розписуватися за позивача в одержанні грошей на документах, а також вчиняти всі інші юридично значимі дії, пов`язані з реалізацією наданих цією довіреністю повноважень. Строк дії довіреності встановлено 10 років, тобто до 21.11.2018 року. (а.с. 50). 27.01.2009 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір оренди землі № б/н, відповідно до умов якого орендодавець надає, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, площею 6,4906 га, яка знаходиться на території Новоолександрівської сільської ради Сахновщинського району Харківської області, право оренди якого було зареєстровано згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за№ 040970200011 від 03.09.2009 року. Пунктом 4 вказаного договору передбачено, що договір укладено на 10 років. Пункт 11 передбачає, що передача земельної ділянки орендареві здійснюється в 5-денний строк після державної реєстрації цього договору за актом її приймання-передачі. Пункт 30 вказує, що цей договір набуває чинності після підписання її сторонами і його державної реєстрації. (а.с. 9-11). 28.04.2015 року між [PERSON] , уповноваженою особою - [PERSON] , та ФОП « [PERSON] » укладено додаткову угоду до договору оренди № б/н, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , яку зареєстровано Реєстраційною службо Сахновщинського районного управління юстиції Харківської області 18.05.2015 року № 21382713. Строк дії встановлено на 43 роки. (а.с. 124). 14.06.2017 року між [PERSON] , уповноваженою особою - [PERSON] , та ФОП « [PERSON] » укладено угоду про розірвання договору оренди землі № б/н від 27.01.2009 року та додаткової угоди до договору оренди № б/н від 28.04.2015 року, укладеного між [PERSON] , уповноваженою особою - [PERSON] , та ФОП « [PERSON] ». 15.06.2017 року між [PERSON] , в особі уповноваженої особи - [PERSON] , та [PERSON] було укладено договір оренди землі № б/н, відповідно до умов якого орендодавець надає, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, площею 6,4906 га, кадастровий номер 6324884500:05:000:0366 , яка знаходиться на території Новоолександрівської сільської ради Сахновщинського району Харківської області, право оренди якого було зареєстровано згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за № 040970200011 від 03.09.2009 року. Пунктом 3.1 вказаного договору передбачено, що договір укладено на 49 років. Пункт 13.1 вказує, що цей договір набуває чинності після підписання її сторонами (а.с. 127-136). У положеннях ст. 2 ЦПК України зазначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав,свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Ст.41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, яке є непорушним. Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності за положеннями ст.321 ЦК України є непорушним і ніхто не може протиправно бути обмеженим в реалізації свого права власності. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Щодо вимоги позивача про розірвання договору оренди земельної ділянки № б/н від 27.01.2009 року, укладеного між [PERSON] та ФОП « [PERSON] », та додаткової угоди до договору оренди № б/н від 28.04.2015 року, укладеної між [PERSON] , уповноваженою особою - [PERSON] , та ФОП « [PERSON] », приходжу до наступного висновку. Згідно ст. 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, що пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Згідно з вимогами частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Далі, за правилами статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути розірваний або змінений за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору. Аналогічна норма закріплена у статті 31 Закону України «Про оренду землі». За змістом частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обовязків, передбачених статтями 24, 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження обєкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. 14.06.2017 року між [PERSON] , уповноваженою особою - [PERSON] , та ФОП « [PERSON] » укладено угоду про розірвання договору оренди землі № б/н від 27.01.2009 року та додаткової угоди до договору оренди № б/н від 28.04.2015 року, укладеного між [PERSON] , уповноваженою особою - [PERSON] , та ФОП « [PERSON] ». Отже, на момент розгляду справи по суті предмет спору є відсутнім, оскільки оспорювані договір оренди земельної ділянки № б/н від 27.01.2009 року, укладений між [PERSON] та ФОП « [PERSON] , та додаткова угода до договору оренди № б/н від 28.04.2015 року, укладена між [PERSON] , уповноваженою особою - [PERSON] , та ФОП « [PERSON] » є розірваними. І відповідно до матеріалів справи знаходяться у оренді в іншої особи відповідно до договору оренди землі № б/н від 15.06.2017 року, укладеного між [PERSON] , в особі [PERSON] та [PERSON] , строком на 49 років. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні вимоги про розірвання спірного договору оренди та додаткової угоди до нього за її безпідставністю. Твердження позивача про неналежність підписів у вищевказаному договору оренди, акті прийому-передачі земельної ділянки та акті визначення меж земельної ділянки в натурі позивачу і відповідачу (за довіреністю) є надуманими, безпідставними та документально не підтвердженими. При розгляді справи ні позивачем, ні його представником не було заявлено вимоги про проведення почеркознавчої експертизи щодо визначення належності підписів, а тому ці доводи не беруться до уваги судом, з урахуванням того, що було заявлені вимоги про розірвання договору оренди землі від 27.01.2009 року та додаткової угоди до нього. Щодо стягнення виплат по орендній платі, суд виходить з наступного. Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі» від 6 жовтня 1998 року № 161-XIV. Відповідно до ст.1 Закону України "Про оренду землі" (чинної на момент укладення спірного договору оренди землі) оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно ст.ст. 13, 14 Закону України "Про оренду землі" (чинних на момент укладення спірного договору оренди землі) договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Статтею 21 вказаного Закону (чинної на момент укладення спірного договору оренди землі) встановлено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Отже, чинним законодавством встановлено, що володіння і користування земельною ділянкою є платним. Так, уповноважуючи відповідача згідно довіреності отримувати натуральну продукцію та грошові кошти згідно укладених договорів оренди на умовах, які будуть визначені самостійно, виходячи із розумної доцільності, не позбавляє позивача права отримати оплату згідно договору оренди землі, як визначено було спірними договором оренди землі та додаткової угоди до нього. Згідно відомостей про видачу грошей за оренду земельної частки (паю) [PERSON] за [PERSON] отримано: за 2009 рік - 1800 грн.; за 2010 рік - 2500 грн.; за 2011 рік - 3000 грн.; за 2012 рік - 3500 грн.; за 2013 рік - 4000 грн.; за 2014 рік - 5000 грн.; за 2015 рік - 7000 грн.; за 2016 рік - 10000 грн.; за 2017 рік - 15000 грн. (а.с. 86-94). Відповідач у судовому засіданні також не заперечував факту отримання особисто коштів згідно договору оренди землі без передачі їх в подальшому [PERSON] . Враховуючи вищевикладене, приходжу до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості по виплаті орендної плати у розмірі 51 800, 00 (п`ятдесяти однієї тисячі вісьмисот) гривень. В узагальненнях від 01.04.2014 р. "Аналіз практики застосування судами ст. 16 Цивільного кодексу України" Верховний Суд України зазначив, що суд повинен з`ясувати характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб. Позивачем не було заявлено вимоги щодо недійсності довіреності, спірна земельна ділянка знаходиться в оренді за договором оренди землі №б/н від 15.06.2017 року, укладеного між [PERSON] , в особі [PERSON] та [PERSON] , а також додаткові пояснення представників позивача щодо зобов`язання вчинити певні дії , не були предметом розгляду справи у суді, тоді як суд розглядає справу у межах заявлених позовних вимог. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, а тому з урахуванням того, що судом задоволено вимоги позивача в частині стягнення заборгованості по виплаті орендної плати, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 640, 00 грн.

Outcome: partial