Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

ПАТ «Укртелеком» в особі Одеської філії ПАТ Укртелеком звернулося з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за послуги зв'язку в сумі 434,85 грн., інфляційні збитки в розмірі 47,37 грн., 3% річних - 7,21 грн., всього 489,43 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги, ПАТ «Укртелеком» посилається на те, що Українське державне підприємство електрозв'язку "Укртелеком" в особі Центру ослуговування споживачів та продажу послуг Одеської дирекції та [PERSON] уклали договір про надання послуг телефонного зв'язку від 11.02.1999 року № 66/6258, відповідно до умов якого позивач зобов'язався надавати послуги електрозв'язку згідно умовами договору, а відповідач зобов'язався своєчасно сплачувати отримані послуги. Позивач вказує, що свої зобов'язання за договором він виконував належним чином та надавав безперебійні та якісні телекомунікаційні послуги, однак відповідач свій обов'язок щодо своєчасної оплати отриманих телекомунікаційних послуг не виконав, зокрема, не оплатив послуги зв'язку, надані за період з вересня 2013 року по жовтень 2014 року, внаслідок чого заборгованість [PERSON] за вказаний період становить 434,85 грн. Викладені обставини зумовили звернення ПАТ «Укртелеком» до суду із позовом. У судовому засіданні представник ПАТ «Укртелеком» позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. У судове засідання зявився опікун відповідача [PERSON], позов визнала частково, пояснила суду, що з жовтня 2013 року по теперішній час телефон відключено, а тому вона згодна оплатити заборгованість тільки за той час, коли телефон працював. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні між Українським державним підприємством електрозв'язку "Укртелеком" в особі Центру обслуговування споживачів та продажу послуг Одеської дирекції та [PERSON] було укладено договір про надання послуг телефонного зв'язку від 11.02.1999 р. № 66/6258. Згідно з розділом 1 договору позивач зобов'язався надавати послуги електрозв'язку згідно умовам договору, а відповідач прийняв на себе обовязок своєчасно сплачувати отримані послуги. Позивачем зобов'язання за договором виконувалися належним чином, однак відповідач свій обов'язок щодо своєчасної оплати отриманих телекомунікаційних послуг, встановлений п. 5 ст. 33 Закону України "Про телекомунікації" від 18.11.2003 p. № 1280-IV, п.п. 6 п. 36 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2012 року № 295 не виконав. Пунктом 3.5 договору передбачено, що оплата послуг електрозв'язку вноситься протягом 10 діб з дня одержання рахунку, але не пізніше 20-го числа наступного місяця за розрахунковим. В порушення п. 5 ст. 33 Закону України "Про телекомунікації" від 18.11.2003 року № 1280-IV, п.п.6 п.36 Правил № 295, відповідач [PERSON] свої зобов'язання належними чином не виконав, зокрема, не оплатив послуги зв'язку, надані позивачем за період з вересня 2013 року по жовтень 2014 року, внаслідок чого за ним утворилася заборгованість в сумі 434,85 грн. Судом встановлено, що рішенням Київського районного суду від 27.04.1995 року [PERSON] визнано недієздатним (а.с. 27-28) та рішенням виконавчого комітету Київської районної ради народних депутатів від 20.10.1995 року № 1031 опікуном призначено його дружину [PERSON] (а.с. 29). Стаття 226 ЦК України передбачає правові наслідки вчинення правочину недієздатною фізичною особою. Опікун може схвалити дрібний побутовий правочин, вчинений недієздатною фізичною особою, у порядку, встановленому статтею 221 цього Кодексу. У разі відсутності такого схвалення цей правочин та інші правочини, які вчинені недієздатною фізичною особою, є нікчемними. Суд вважає, що вищевказаний договір про надання послуг телефонного зв'язку від 11.02.1999 року № 66/6258 є дрібним побутовим правочином в розумінні ст. 31 ЦК України, яка вказує, що правочин вважається дрібним побутовим, якщо він задовольняє побутові потреби особи, відповідає її фізичному, духовному чи соціальному розвитку та стосується предмета, який має невисоку вартість. Згідно ч. 1 ст. 221 ЦК України правочин вважається схваленим, якщо ці особи, дізнавшись про його вчинення, протягом одного місяця не заявили претензії другій стороні. Суд виходить з того, що оскільки опікун недієздатного [PERSON] протягом більш ніж 16 років з дня укладання договору претензій до ПАТ «Укртелеком» не заявив, вказаний правочин був схвалений опікуном та він не є нікчемним. Відповідно до статті 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно зі статтею 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства в установлений законом або договором строк. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. За таких обставин, відповідач має сплатити позивачу інфляційні збитки в розмірі 47,37 грн., а також три відсотки річних в розмірі 07,21 грн. Разом сума боргу складає - 489,43 грн. Судом також встановлено, що 11.11.2014 року ПАТ «Укртелеком» в особі Одеської філії подало заяву про видачу судового наказу щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за послуги телефонного зв'язку. Однак, судовий наказ не набрав чинності оскільки Київський районний суд м. Одеси ухвалою від 12.12.14р. скасував судовий наказ № 520/15207/14- ц від 12.11.14р. (а.с. 18). При викладених обставинах, позовні вимоги ПАТ «Укртелеком» є обґрунтованими та задовольняються судом. Суд не приймає до уваги заперечень представника (опікуна) [PERSON], щодо припинення надання послуг телефонного звязку з жовтня 2013 року. Відповідно до ст. ст. 11, 60 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у\~\~справі. В порушення вимог вказаної вище ст. 60 ЦПК України представник відповідача не надав суду належних доказів відключення телефону, крім того витребувані судом докази свідчать про зворотне. Так, на виконання вимог ухвали суду про витребування доказів представник ПАТ «Укртелеком» надав суду роздруківку телефонних дзвінків з абонентського номеру [PERSON] за період з вересня 2013 року по жовтень 2014 року (заявлений до стягнення період заборгованості), з якої вбачається, що на даний номер у вказаний період надходили телефонні дзвінки. У судовому засіданні представник позивача пояснив суду, що за весь час договірних відносин надання послуг за договором не припинялося, [PERSON] та його опікун до бюро ремонту щодо якості надання послуг не зверталися та зазначив, що у разі припинення послуг, що є предметом договору, надходження будь-яких вхідних телефонних викликів є неможливим. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Outcome: approved