Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просив стягнути солідарно з відповідачів, ПФ «ГАЛС» та [PERSON], різницю між страховою виплатою та розміром матеріальних збитків, пов'язаних з відновлюваним ремонтом пошкодженого автомобіля у сумі 6309 грн.; стягнути з відповідачів моральну шкоду у сумі 5000 грн.; судові витрати: сплачений судовий збір та витрати на правову допомогу у розмірі 1500 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на наступне: 20 березня 2013 року сталося ДТП за участю автомобіля Шевроле-Авео, реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням позивача, та автомобіля ЗІЛ-130, реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.. 124 КУпАП. Після встановлення винуватця ДТП, позивач звернувся в ПРАТ "УАСК АСКА" в якому була застрахована на підставі поліса обов'язково страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів цивільно-правова відповідальність перед третіми особами власника транспортного засобу, ПФ «ГАЛС» - автомобіля 3ІЛ-130, котра частково сплатила позивачу шкоду, завдану ДТП у сумі 12394 грн. 29 коп. При здійсненні страховою компанією калькуляції вартість відновлювального ремонту без врахування коефіцієнту зносу автомобіля позивача складає 18 773,91 гривні. Позивач зазначив, що відновлювальні роботи що до авто він виконував без врахування зношеності, а новими запасними частинами, згідно до розрахункових документів, що надані йому при здійсненні відновлювального ремонту пошкодженого авто тому позивач просить стягнути різницю між сплаченою страховою компанією суми на відновлюваний ремонт та розміром матеріальних збитків. Також позивач вказав, що внаслідок ДТП він отримав моральну шкоду, пов'язану з пошкодженням майна та порушенням його прав, яку він оцінує в 5000 грн. У судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги та просив їх задовольнити, надав пояснення згідно позову. Також надав розрахунок вартості надання правової допомоги. Представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково на суму франшизи, а також частково суму відшкодування моральної шкоди. Також зазначив, що доданий позивачем, в обґрунтування розміру завданої йому шкоди, Звіт № 302 від 23.04.2013 р. не є належним доказом в розумінні вимог чинного цивільно - процесуального законодавства, оскільки здійснений поза межами судового розгляду справи без дотримання вимог щодо доказування та є за своєю правовою природою висновком спеціаліста, яким не можуть доказуватися зазначені факти. Крім того, ремонт автомобіля та фактичні витрати позивача з цим пов'язані, жодним чином не мають причинно-наслідкового зв'язку з дійсним розміром завданої позивачу шкоди, розмір якої повинен встановлюватися у встановленому законом порядку. Ремонт позивачем належного йому автомобіля на обраній ним станції технічного обслуговування, а відповідно і розмір вартості робіт та запчастин на ній, жодним чином не встановлює реального розміру завданої шкоди. Це пов'язано насамперед тим, що станції технічного обслуговування є перш за все суб'єктами підприємницької діяльності та надають відповідні послуги за власними тарифами, які встановлюються на їх власний розсуд виходячи з умов конкурентоспроможності і не узгоджуються з правилами та методиками проведення оцінки транспортних засобів. Таким чином, Акт виконаних робіт № 3A2-003857 від 30.10.2013 р. не може в даному випадку вважатися належним доказом на підтвердження розміру завданої позивачу шкоди. Застосування коефіцієнту зношення до загальної суми завданої шкоди, яка містить у своєму складі вартість робіт є неправомірним, оскільки в даному випадку коефіцієнт може бути застосовано лише до вартості запчастин, а не до малярних робіт. Також представник відповідача зазначив, що сума моральної шкоди необґрунтована завищена позивачем, та не надано доказів на підтвердження заподіяння моральної шкоди. Також, у судовому засіданні представник відповідача вказував, що автомобіль Шевроле Авео не належить позивачу по справі, і тому він не може висувати вимоги щодо стягнення шкоди внаслідок пошкодження зазначеного автомобіля. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, через канцелярію суду надав письмові заперечення на позов, в яких просив слухати справу за його відсутності та відмовити у позові, а також вказав, що просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки на час ДТП він працював на ПФ «ГАЛС» за трудовим договором в якості водія автомобіля ЗІЛ-130, який належав на прав власності ПФ «ГАЛС», і тому матеріальну відповідальність повинна нести саме фірма. Також, відповідач зазначив, що суму у розмірі 6309 грн., яку позивач просить стягнути є завищеною, та не відповідає дійсності. Третя особа [PERSON] до судового засідання не з'явилась, про день та час слухання справи повідомлялась своєчасно та належним чином, телефонограмою повідомила, що просить слухати справу за її відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Суд вивчивши матеріали справи, вислухавши сторони по справі, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню частково в зв'язку з наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судовим розглядом встановлено, що 20 березня 2013 року сталося ДТП за участю автомобіля Шевроле-Авео, реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням позивача, та автомобіля ЗІЛ-130, реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] Позивач керував автомобілем Шевроле-Авео на підставі довіреності власника автомобіля [PERSON] Відповідно до правових позицій Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. Тому, посилання представника відповідача на той факт, що позивач не є належним позивачем та не має право на звернення до суду з позовом про відшкодування шкоду є неспроможними. Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29 квітня 2013 року [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.. 124 КУпАП. Відповідачем [PERSON] була надана копія трудової книжки, з якої вбачається що [PERSON] з 19.02.2013 року по 01.04.2013 року працював на ПФ «ГАЛС» водієм, тому відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових обов'язків. Як вбачається з матеріалів адміністративної справи № 645/3121/13-п, яка була досліджена у судовому засіданні, цивільна-правова ПФ «ГАЛС» була застрахована у ПРАТ "УАСК АСКА" на підставі полісу № АВ/4502145. Відповідно наданого позивачем звіту ВАТ «ДЕКРА Експерт» № 320 про розмір вартості збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 23 квітня 2013 року, який був зроблений на замову ПРАТ "УАСК АСКА", вартість поновлюваного ремонту складає 18773 грн. 91 коп., а вартість поновлюваного ремонту з врахуванням зносу - 12904 грн. 29 коп. Відповідно довідки ПРАТ "УАСК АСКА", та відповідно до пояснень позивача та його представника, сума страхового відшкодування є 12904 грн. 29 коп., та позивачу була сплачена за відрахування суми франшизи (510 грн.) сума страхового відшкодування у розмірі 12394 грн. Згідно акту виконаних робіт № ЗА2-003857 від 30 жовтня 2013 року сума вартості відновлюваного ремонту автомобіля склала 18443 грн. 74 коп. Різниця між отриманою сумою позивачем від ПРАТ "УАСК АСКА" та сумою, яка була витрачена ним на відновлюваний ремонт автомобіля складає - 6049,74 грн. Згідно із частинами другою, п'ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно з пунктом 2. 3, 2.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції та Фонду державного майна України №142/5/2092 від 24 листопада 2003 року (далі - Методика) вартість відновлюваного ремонту КТЗ визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого КТЗ, вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Складова частина КТЗ (складник) - деталь, складова одиниця чи комплектувальний виріб, які відповідають вимогам конструкторської документації (пункт 1.6 Методики). Враховуючи викладена, власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу, або особа, яка володіє майном на праві господарського відання, оперативного управління, має право на відшкодування в повному обсязі завданої йому майнової шкоди. Посилання представника відповідача на той факт, що відповідач не повинен сплачувати за нові вузли та деталі, є неспроможними, оскільки відповідно до правових позицій Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року, якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Також суд вважає неспроможними ствердження представника, як на підставу відмову у задоволенні позовних вимог, про те, що звіт ВАТ «ДЕКРА Експерт» № 320 про розмір вартості збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 23 квітня 2013 року, який був зроблений на замову ПРАТ "УАСК АСКА", є неналежним доказом, оскільки саме у ПРАТ "УАСК АСКА" була застрахована цивільна-правова відповідальність відповідача, представник відповідача попереджувався про здійснення огляду та визначення вартості матеріальної шкоди автомобіля Шевроле-Авео, та саме на вимогу ПФ «ГАЛС» зазначений звіт було виконане, та він відповідачем не оскаржувався. Також представник відповідача не заявляв у судовому засіданні вимоги про проведення товарознавчої експертизи для визначення суми матеріального збитку. Враховуючи зазначене, суд задовольняє вимоги позивача, в межах заявлених позовних вимог, та стягує з відповідача 6309 грн. матеріальної шкоди. Вимоги щодо відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Таким чином суд вважає, що порушення правил дорожнього руху України з боку [PERSON] заподіяло позивачу моральні страждання, пов'язані зі змушеними матеріальними утрудненнями, переживаннями, додатковими зусиллями забезпечити свій побут. Однак суд вважає, що заявлені позивачем вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі 5000 грн. оцінені ним суб'єктивно і є завищеними, у зв'язку з чим вважає за необхідно задовольнити їх на суму 1000 грн. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Суд стягує з відповідача на користь позивача 229 грн. 41 коп. сплаченого судового збору. Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.2006 року № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних із розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» затверджені граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ і зазначено, що граничний розмір не перевищує суму, що обчислюється, виходячи з того, що особі виплачується 40 % розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи. Позивачем був наданий розрахунок вартості надання правової допомоги, з яким погоджується суд, та стягує з відповідача суму у розмірі 1500 грн.

Outcome: partial