Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

У грудні 2014 року Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Брокбізнес" звернулось з позовом до [PERSON] про стягнення грошової суми 6320 грн 88 коп., як до особи, відповідальної за завдані збитки, у зв"язку із виплатою страховою компанією 16 грудня 2013 року АТ „Брокбізнесбанк" страхового відшкодування за договором майнового страхування та переходом від страхувальника права вимоги. Вимоги обгрунутувало тим, що 1 лютого 2013 року між [PERSON] та АТ „Брокбізнесбанк" було укладено кредитний договір на суму 6000 грн зі сплатою 32% річних, та строком повернення кредиту до 31 січня 2015 року. На час укладення зазначеного договору, з 12.12.2012 року, діяв договір добровільного страхування кредитів, укладений між АТ „Брокбізнесбанк" та Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Брокбізнес", відповідно до приписів п.2 ч. 1 ст. 980 ЦК України, за умовами якого страховик здійснює страхування наданих банком кредитів. Враховуючи ту обставину, що взяті на себе зобов"язання за кредитним договором [PERSON] не виконував, банк звернувся до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування і таке відшкодування було здійснено позивачем у даній справі за платіжним дорученням № 11373 від 16 грудня 2013 року в сумі 6320 грн 88 коп. Заочним рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 16 січня 2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено. В апеляційній скарзі Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Брокбізнес" ставиться питання про скасування зазначеного рішення суду через невірне застосування норм матеріального права. Апелянт посилався на те, що відповідно до змісту договору страхування, строк дії якого було визначено з 12.12.2012 року до 11.12.2013 року, його предметом було визначено майнові інтереси страхувальника, пов"язані із матеріальними збитками, які можуть бути завдані внаслідок невиконання фізичними особами своїх обов"язків за кредитними договорами. Враховуючи те, що факт настання страхового випадку мав місце 25.09.2013 року, під час дії договору страхування, страховою компанією було здійснено страхову виплату, на відшкодування якої в неї виникло право на підставі ст. 27 Закону України „Про страхування" та ст. 993 ЦК України. Вислухавши доповідь судді апеляційного суду та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд знаходить, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню, з ухваленням апеляційним судом нового рішення, виходячи з наступного. З матеріалів справи встановлено, що 1 лютого 2013 року між [PERSON] та АТ „Брокбізнесбанк" було укладено кредитний договір на суму 6000 грн зі сплатою 32% річних, та строком повернення кредиту до 31 січня 2015 року, копія якого в матеріалах справи міститься на а.с.3,4. На час укладення зазначеного договору, починаючи з 12.12.2012 року, діяв договір добровільного страхування кредитів, укладений між АТ „Брокбізнесбанк" та Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Брокбізнес", за умовами якого, страховик здійснював страхування наданих банком кредитів. Враховуючи ту обставину, що станом на 27 вересня 2013 року, взяті на себе зобов"язання за кредитним договором [PERSON] виконано не було, банк звернувся до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування. Страховою компанією було проведено розслідування та встановлено настання страхового випадку, передбаченого п. 2.2 розділу 2 Договору добровільного страхування кредитів, що підтверджено актом 41/кр від 09.12.2013 року (а.с.7), на підставі якого, позивачем у даній справі було здійснено виплату страхового відшкодування в сумі 6320 грн 88 коп. за платіжним дорученням № 11373 від 16 грудня 2013 року (а.с.7 зворот). За таких обставин, враховуючи, що між банком та страховою компанією було укладено договір майнового страхування відповідно до п.2 ч.1 ст.980 ЦК України, до страховика, яким є ПрАТ "Страхова компанія "Брокбізнес„ , що виплатив страхове відшкодування за указаним договором, переходить в порядку суброгації право вимоги, яке АТ „Брокбізнесбанк" (страхувальник), мало до особи, відповідальної за завдані збитки. Таким чином, на підставі ст. 27 Закону України „Про страхування" та ст. 993 ЦК України, позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Брокбізнес" до [PERSON] про стягнення суми страхового відшкодування в порядку суброгації підлягають задоволенню. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів на підтвердження страхування кредиту, виданого відповідачеві. Зазначений висновок суду суперечить доказам, що знаходяться в матеріалах справи і зокрема, змісту договору страхування, за змістом якого його предметом є майнові інтереси страхувальника в період з 12.12.2012 року до 11.12.2013 року, акту службового розслідування, за змістом якого страховий випадок настав 25 вересня 2013 року. Крім зазначеної підстави для відмови в позові, суд послався на ту обставину, що ПАТ „Брокбізнесбанк" вже скористалось своїм правом на захист порушеного права, оскільки 19 грудня 2013 року Прилуцьким міськрайонний судом було ухвалено заочне рішення у цивільній справі за позовом ПАТ „Брокбізнесбанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом в сумі 6402 грн 58 коп. Зазначена судова мотивація суперечить нормам матеріального і процесуального права, оскільки предметом спору у даній цивільній справі не є захист порушеного права ПАТ „Брокбізнесбанк", навпаки, про порушене право заявило Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Брокбізнес", яке здійснило виплату страхового відшкодування ще до ухвалення Прилуцьким міськрайонний судом заочного рішення від 19 грудня 2013 року, і на підставі приписів ст. 27 Закону України „Про страхування" та ст. 993 ЦК України вправі вимагати відшкодування збитків від особи, відповідальної за їх виникнення. Та обставина, що під час ухвалення Прилуцьким міськрайонний судом заочного рішення від 19 грудня 2013 року не було враховано факт отримання банком страхового відшкодування від страхової компанії, не є підставою, у відповідності з законом, для відмови в задоволенні даного позову. Враховуючи наведене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з постановленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Outcome: approved