Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-04 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому зазначає, що вона з відповідачем мають спільну дитину [PERSON], 2005року народження. Відповідно до рішення суду від 21.07.2011року з відповідача стягуються щомісячно аліменти в розмірі 1000грн. В серпні 2010року [PERSON] було поставлено діагноз агресивний фіброматоз м"яких тканин сідничної області справа. В 2012році дитині додатково діагностовано хронічний вірусний гепатит В. Станом на 06 січня 2014року позивач на обстеження та лікування дитини витратила 213 750,17грн. в тому числі: витрати на медикаменти - 184317,28грн ; витрати на обстеження - 12 969,30грн; витрати на проживання позивача з дитиною в місті розташування лікувальних закладів , до яких була направлена дитина - 2301,25грн; витрати на проїздні квитки - 14 162,34грн. Відповідач повинен брати участь у вказаних витратах разом з позивачем. Він має фінансову можливість нести відповідні витрати. Просить стягнути з відповідача додаткові витрати на дитину в розмірі 213 750,17грн. Під час розгляду справи представником позивача подано заяву про зменшення розміру позовних вимог (а.с.109), в якій просить стягнути з відповідача додаткові витрати на лікування сина [PERSON] в розмірі 58 705,06грн, оскільки вказаний розмір 213 750,17грн, є загальними витратами за період лікування з листопада 2011року, та підлягає поділу між позивачем та відповідачем порівну, тобто по 106 875,06грн з кожного. Відповідач частково компенсував ці витрати в сумі 48 170грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON] підтримала зменшені позовні вимоги і просить стягнути з відповідача 58705,06грн. Визнає той факт, що відповідач передавав на лікування дитини у серпні, вересні, листопаді 2011року 23тис грн. Але вважає, що ця сума не може бути зарахована у сплачені витрати, оскільки передавалася відповідачем в рахунок витрат на лікування, які виникали раніше в 2010році та початку 2011року. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково. Він не заперечує факт хвороби дитини, її лікування у зазначений позивачем період, також не оспорює, що позивач понесла витрати на лікування сина. Але вважає, що при визначенні розміру витрат суду необхідно врахувати, що в період 2011року ним було передано на лікування дитини 23 000грн. Крім того в цей період позивачка отримувала і продовжує отримувати пенсію на дитину, як інваліда, яку винна була витрачати на лікування дитини. Також вважає необхідним врахувати , що на його утриманні перебуває ще двоє неповнолітніх дітей, його матеріальний стан, який останнім часом дуже погіршився. Просять в позові відмовити. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Статтею 185 Сімейного Кодексу України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Відповідно до частини 2 вищевказаної статті, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Із пункту 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" вбачається, що до передбаченої участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст. 60 ЦПК України передбачено, то кожна особа зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками малолітнього [PERSON], [INFO] народження. (а.с.6). Судом встановлено, що [PERSON] є дитиною інвалідом з 2010року. В 2010р йому встановлено діагноз агресивний фіброматоз м"яких тканин сідничної області справа. В жовтні 2011року встановлено діагноз хронічний гепатит В. (а.с. 7-9,151-152). Судом встановлено, що внаслідок захворювання дитина потребує медикаментозного лікування, проходження обстежень. В судовому засіданні позивачем доведено, що в період з листопада 2011року станом на 06 січня 2014року позивачем витрачено на обстеження та лікування дитини 204 119,28грн (а.с.125-131, а.с.9-68), а не 213 750,17грн, як заявлено в позові. Загальну суму витрат 204 119,28грн відповідач не оспорює, погоджується із розміром витрат на проїзд до міста лікування, обстеження, розміром витрат на ліки, але вважає, що також вино бути враховано, що восени 2011року він передав на лікування дитини 23тисячі, що підтверджує розпискою від 02.09.2011року на суму 10 000грн, 02.08.2011року на суму 10000грн 14.11.2011року на суму 3000грн (а.с.90,92). Судом встановлено, що в період з листопада 2011року відповідачем частково компенсовано суму витрат в розмірі 51 170грн., з розрахунку 48 170грн, які визнає позивач, плюс 3000грн, які сплатив відповідач 14 листопада 2011року згідно розписки (а.с.90). Суд не погоджується з думкою позивача, що сума 3000грн, яка сплачена відповідачем в листопаді 2011року вина бути зарахована у попередній період лікування дитини, яке відбулося у 2010році, початку 2011року, оскільки діагноз хронічний гепатит В дитині встановлений у жовтні 2011року, гроші на лікування відповідач передає в листопаді 2011року, доказів, що ця сума була передана на лікування, яке відбулося у період 2010року початок 2011року не надано, доказів, що підставою для залишення позову без розгляду у листопаді 2011року була саме сплата витрат на лікування суду не надано. Суд не погоджується з доводами відповідача, що 20 000грн, які передані ним у серпні, вересні 2011року , підлягають зарахуванню в суму витрат, які позивач стягує з нього, оскільки ця сума була передана позивачу ще до встановлення діагнозу "хронічний гепатит В" в жовтні 2011року і погоджується з доводами позивача, що ці кошти були передані на лікування дитини в період з 2010року до встановлення діагнозу в жовтні 2011року. Судом встановлено, що в період з листопада 2011року до січня 2014року позивач отримала державну соціальну допомогу на дитину-інваліда до 18 років [PERSON] , в сумі 23 424грн (а.с. 151-152), і вважає, що є підстави для зменшення загальної суми витрат на лікування на суму отриманої допомоги, оскільки ця допомога є матеріальним забезпеченням дитини-інваліда за рахунок коштів Державного бюджету України і має витрачатися на утримання дитини, в тому числі її лікування. Відповідач не заперечує, що витрати на лікування дитини підлягають поділу в рівних частках між ним та позивачем. Враховуючи всі встановленні судом обставини, також матеріальне становище відповідача, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню витрати на лікування сина Антона в період з листопада 2011року станом на 06 січня 2014року в сумі 39 177,64грн (з розрахунку (204119,28грн - 23424грн)/2 - 51 170грн = 39 177,64грн.), де 204119,28грн доведена загальна сума витрат, 23 424грн - сума державної допомоги на дитину інваліда, 51 170грн - сума витрат, сплачена відповідачем. В решті позову вважає необхідним відмовити. На підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 391,78грн.

Outcome: partial