Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-25 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , в якому просить визначити місце проживання неповнолітньої доньки [PERSON] з матірю, стягнути на її користь аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] , звільнити її від сплати заборгованості по аліментах в сумі 7\~606 гривень за період з 01 липня 2015 року по 01 лютого 2016 року та припинити стягнення стягнення з неї на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини від усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Свої вимоги мотивує тим, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з 11 листопада 2011 року з [PERSON] , який відповідно до рішення Козятинського міськрайонного суду від 16.03.2001 було розірвано. Від спільного проживання мають доньку [PERSON] , [INFO]. Після розірвання шлюбу та по червень 2015 року донька проживала разом з відповідачем та його новою сімєю за адресою: [ADDRESS]. З 2 липня 2015 року по даний час донька проживає разом з нею за адресою: м. Козятин, вул. Червоноармійська, 56. До липня 2015 року донька проживала з батьком, вона неодноразово зверталась до суду щодо визначення місця проживання доньки з нею, однак, щоб не зашкодити дитині та не травмувати її психіку, яка від суперечок між батьками отримувала надважкий стрес, вона залишила спір з відповідачем з цього приводу. З 2 липня 2015 року донька виявила бажання проживати разом з нею, вона досягла дванадцятирічного віку та може приймати участь щодо визначення місця свого проживання, шляхом надання особистої прихильності одному з батьків. Вважає, що в інтересах доньки проживати саме з нею, а не з її батьком, оскільки на даний час вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною, тому має час займатись вихованням дитини, піклуватись про неї . Коли донька проживала разом з батьком, вона крім аліментів, які стягувались з неї на користь відповідача, самостійно купувала доньці одяг, надавала кошти на додаткові витрати (навчання в музичній школі, додаткові заняття тощо) та намагалася своєю турботою та піклуванням донести свої материнські почуття. Так як [PERSON] з 2 липня 2015 року ( з моменту, коли донька почала проживати разом з нею ) добровільно не надає на утримання дитини ніякої матеріальної допомоги, вона вимушена звертатись до суду з позовними вимогами про стягнення аліментів з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Державним виконавцем ВДВС Козятинського МРУЮ [PERSON] за період з 01.07.2015 року по 01.02.2016 року було нараховано заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 7\~606 гривень. Оскільки з 02 липня 2015 року неповнолітня донька [PERSON] проживає разом з нею, знаходиться на її утриманні та вихованні, то є всі підстави для звільнення її від сплати заборгованості по аліментам в розмірі 7\~606 гривень, починаючи з липня 2015 року. [PERSON] звернувся з зустрічним позовом до [PERSON] про скасування акту про факту проживання, визнання дій протиправними, відібрання та повернення малолітньої дитини за попереднім місцем проживання, відшкодування моральної шкоди та стягнення заборгованості по аліментах мотивуючи тим , що рішенням Козятинського міськрайсуду Вінницької області від 16 березня 2011 року шлюб між ним та [PERSON]А. було розірвано. При розгляді справи судом було встановлено, що малолітня донька проживає разом з ним. Заперечень по встановленню даного факту від [PERSON] не надходило, клопотання про зміну місця проживання малолітньої дитини до Козятинського міськрайсуду не заявлялись тому в рішенні суду не було зазначено про факт проживання дитини з ним . Рішення Козятинського міськрайсуду від 16.03.2011 року [PERSON] не оскаржувалось. Малолітня дитина з початку вересня 2010 року і до сьогоднішнього часу на законних підставах проживає разом з ним. Жодних інших доказів стосовно визначення іншого місця проживання малолітньої дитини немає. На протязі всього періоду проживання малолітньої доньки з ним, вересня 2010 року і по сьогодні, [PERSON] не було визначено через службу у справах дітей чи через суд спосіб участі у вихованні доньки, тому побачення матері з дитиною носили спонтанний, нестабільний,стихійний характер лише з вини [PERSON], яку сьогодні вона намагається перекласти на нього, постійно налаштовує дитину проти батька, створюючи в уяві дитини його негативний образ, намагається в такий спосіб приховати своє байдуже ставлення до доньки на протязі тривалого часу. Рішенням Козятинського міськрайонного суду від 26.03.2013 року з [PERSON] на його користь на утримання доньки стягнуто аліменти, що і є доказом того що донька на законних підставах проживає разом з ним. 3 липня 2015 року [PERSON] не сплачувала аліменти на утримання доньки в наслідок чого виникла заборгованість по їх сплаті в сумі 7606 грн. [PERSON] з корисливих мотивів, оскільки єдиним джерелом доходу її сім'ї є допомога по народженню дитини . а інші члени її родини ніде не працюють, під постійним психологічним тиском , незаконно утримує в себе їх малолітню доньку, перешкоджаючи їх нормальному спілкуванню , всіляко налаштовує її проти нього та його сім'ї. Протягом останніх шести років дитина була у нього на вихованні та він справлявся з обов'язками батька: дитина на відмінно закінчувала школу, активно займається в гуртках та секціях, має гарні характеристики, користується авторитетом серед однокласників, має багато друзів. Відповідно до Положення про квартальні, вуличні, будинкові комітети м. Козятин, яке затверджено рішенням 7 сесії міської ради 5 скликання №309- від 24.11.2016 [PERSON] по факту проживання малолітньої [PERSON] складений з порушеннями, а тому його необхідно скасувати. Намагаючись уникнути сплати заборгованості по аліментам, [PERSON], саме способом подачі позовної заяви про припинення стягнення аліментів з неї, намагається в такий спосіб незаконно стягнути з нього аліменти , ухиляючись при цьому в сплаті заборгованості по аліментам на утримання малолітньої доньки , яка проживає з ним на законних підставах . Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним [PERSON] в судовому засіданні суду пояснила, що після розлучення з відповідачем за первісним позовом вони не дійшли згоди , щодо місця проживання спільної дитини. Постійно був спір про місце проживання дитини , яка проживала то з матір'ю, то з батьком . Відповідач налаштовував доньку проти неї, здійснював на неї тиск і донька з 2011 року почала проживати з відповідачем. Вона неодноразово зверталась до суду, до органів опіки та піклування про визначення місця проживання дитини , однак відповідач оскаржував всі рішення та всіляко перешкоджав у вирішенні спору. З 02 липня 2015 року дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні , відповідач не допомагає в утриманні дитини , а тому вона не має змоги і не має підстав сплачувати аліменти на користь відповідача на утримання дитини. До того часу, коли донька проживала з відповідачем вона сплачувала аліменти . Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та відмовити в задоволенні зустрічного позову з уточненнями. Представник [PERSON]- адвокат [PERSON] в судовому засіданні підтримала вимоги та обставини викладені в позовній заяві та просить їх задовольнити, відмовити в задоволенні зустрічного позову з уточненнями. Відповідач за первісним та позивач за зустрічним позовом [PERSON] в судовому засіданні та в поданих запереченнях вказав , що шлюб був розірваний за ініціативою [PERSON] Н [PERSON] проживає з ним. Він не міг залишити проживати свою доньку в родині колишньої дружини, оскільки негативно відносився до сина [PERSON] від першого шлюбу , який був агресивний і його агресія виявилась в сексуальних домаганнях до його доньки. Комісія по правах дитини не враховувала даний факт при винесенні рішення. Він звернувся до суду про стягнення аліментів лиш для того , щоб юридично закріпити факт проживання доньки з ним. Виконавчий лист не предявляв до виконання до органів виконавчої служби. Лиш рік тому він пред'явив виконавчий лист до виконання . [PERSON] в літку 2015 року забрала доньку на відпочинок і не повернула . З того часу дитина проживає то з ним то з матір'ю , яка постійно налаштовує її проти нього. [PERSON] з корисливих мотивів бажає залишити доньку проживати з нею, через важке матеріальне становище , оскільки її чоловік ніде не працюють ,а донька буде в якості няньки . Моральну шкоду обґрунтовує тим , що в звязку з діями відповідачки в нього був гіпертонічний кризи . Просить відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] та задовольнити зустрічний позов в повному обсязі . Третя особа представник виконавчого комітету Козятинської міської ради, як органу опіки та піклування, в судому засіданні суду пояснив, що працівниками служби у справах дітей проводилась бесіда з матір'ю та батьком малолітньої [PERSON] Також заслухана дитина [PERSON], яка виявила бажання проживати з матір'ю. Заслухавши пояснення обох батьків , діючи в інтересах дитини, комісія зробила висновок - змінити місце проживання малолітній [PERSON] за місцем проживання та реєстрації матері [PERSON] Заслухавши пояснення сторін ,вивчивши матеріали справи і дослідивши докази суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON]А та зустрічні позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 11 листопада 2011 року, який відповідно до рішення Козятинського міськрайонного суду від 16.03.2011 було розірвано. (а.с8) Від спільного проживання мають доньку [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу дитина проживала разом з батьком та його новою сім'єю за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до довідки квартального комітету №9 родина [PERSON] складається з дружини, сина та доньки [PERSON] (а.с.5) Рішенням Козятинського міськрайонного суду від 26.03.2013 року з [PERSON] на користь [PERSON],стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини зі всіх видів її доходу (заробітку), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до довідки квартального комітету №1 виданої 08.12.2015 родина [PERSON]. складається з чоловіка та доньки [PERSON] Свідок [PERSON] суду пояснила , що являється сусідкою [PERSON] , і що до будинку [PERSON] треба пройти через її двір . З літа 2015 року і до цього часу вона бачила , що донька [PERSON] постійно проходить через її двір. Підписувала акт про місце проживання дитини . До будинку заходила , бачила речі дитини. Свідок [PERSON] в судовому засіданні суду пояснила , що знає [PERSON] біля 6-7 років , ще до того як вона почала проживати в їх дворі. Наталія добре ставиться до дитини . Дівчинка проживає з нею. Підписувала акт по факту проживання . Свідок [PERSON] в судовому засіданні суду пояснила , що до неї звернулась [PERSON] щоб скласти акт по місцю проживання дитини, що вона і зробила. [PERSON] проживає разом з матір'ю, яка купує їй речі, має власну кімнату, комп'ютер, шафу. Вона має право видавати дані довідки , хоча [PERSON] не проживала на території , яка підпорядкована її квартальному комітету. На час видання довідки про склад сім'ї [PERSON], дитина з нею не проживала і вона її не включала до складу сім'ї . Опитана неповнолітня [PERSON] в судовому засіданні суду вказала , що проживає та бажає проживати з матір'ю. Опитана в судовому засіданні в якості спеціаліста психолог [PERSON], суду пояснила, що вона спілкувалась з батьком та матір'ю дитини, а також з самою дівчинкою про перебування з матір'ю. [PERSON] знаходиться в перехідному віці і їй потрібно більше спілкування та уваги. В даний період найкращим другом для дівчинки стала мама. .Яскраві спогади з життя краще згадуються дитиною при проживанні з матір'ю. В дівчинки стан емоційно стабільний, психологічно сприятливий для проживання з матір'ю. Нею були використана проективна методика «Малюнок сім'ї » в якій визначено взаємовідносини між членами родини і стан дівчинки , а також проективна методика Люшера - кольоровий фон , де визначається тривожність, збудженість. Свідки [PERSON]А,[PERSON], [PERSON] подали суду заяви, що на підставі ст. 63 Конституції України відмовляються від дачі показів в судовому засіданні, оскільки являються родичами [PERSON] Із досліджених доказів витікає, що і не заперечується [PERSON] , що з липня 2015 року малолітня [PERSON] проживає з матір'ю [PERSON]. На Комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Козятинської міської ради розглянуто питання та прийнято рішення № 144 від 15.05.2017 року щодо зміни місця проживання малолітньої [PERSON], [INFO], за місцем реєстрації та проживання матері за адресою м. Козятин ,вул. Незалежності, 56/1 , що підтверджується висновком комісії з питань захисту прав дитини при Козятинській міській раді №10 від 25.04.2017 (а.с.107,108). Також обстежено житлово- побутові умови проживання [PERSON] В ході обстеження , комісійно встановлено , що у матері малолітньої [PERSON] створені всі відповідні умови для життя ,навчання та гармонійного розвитку дитини. За правилами ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, дата ратифікації 27.02.1991, схваленою резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. За принципом п. 6 Декларації , про права дитини від 20 листопада 1959 р, малолітня дитина не повинна крім випадків, коли є виключні обставини, бути розлученою з матір'ю. Проте не можна тлумачити ці норми таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст. 141 СК України, так зі змісту Конвенції про права дитини. Поняття "розлучення" не співпадає з поняттям "визначення місця проживання", оскільки батько дитини у разі визначення місця проживання дитини з матір'ю не обмежений у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з матір'ю дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням. Обмеження у цьому разі стосується тільки місця проживання дитини до досягнення нею віку 14 років. Крім того, сімейне законодавство не виключає визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком незалежно від віку дитини, якщо маються обставини, з яких дитині краще проживати з батьком ніж з матір'ю. Відповідач за первісним позовом не заперечує проти зміни місця проживання дитини з матір'ю, але за умови , що з ними не буде проживати син позивачки за первісним позовом [PERSON]([PERSON]С.). Між тим, за положеннями ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України, які встановлюють принципи цивільного процесу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; сторона особисто визначає коло доказів, які вона надає суду; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Постановою ст. о/у ВКМСД Козятинського РВ УМВС України у Вінницькій області від 12.07.2012 відмовлено в порушенні кримінальної справи відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] (син позивача за первісним позовом від першого шлюбу ) за відсутністю в його діях складу злочину передбаченого ст. 156 КК України на підставі ст.22 КК України , ст.6 п.2 КПК України . Відмовлено в порушенні кримінальної справи відносно [PERSON] за відсутністю події будь-якого злочину , передбаченого Кримінальним кодексом України. Також, відповідно до довідки квартального комітету з [PERSON] проживає її теперішній чоловік, шлюб з яким укладено 15.06.2013 [PERSON] та донька, тобто син від першого шлюбу, який на час винесення рішення являється повнолітнім, не проживає з [PERSON] і місце проживання обирає самостійно. Аналізуючи докази суд приходить до висновку, що основні доводи відповідача за первісним позовом, що він не заперечує щодо проживання його малолітньої доньки у родині матері, [PERSON] лише при умові, що повнолітній син [PERSON] від першого шлюбу [PERSON] не буде проживати та перебувати на одній житловій площі з малолітньою [PERSON], так як зі слів [PERSON] останній несе реальну загрозу життю та здоров'ю його малолітній доньці є безпідставними. Згідно п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160 СК, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно до ст. 12 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 21.12.1995р., та ратифікованою Постановою Верховної Ради України, держави учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Як вбачається з матеріалів справі малолітній [PERSON] виповнилось 13 років, внаслідок чого вона набула право на висловлення особистої думки щодо місця проживання, і відповідно до пояснень дитини , яка була опитана в судовому засіданні , малолітня [PERSON], бажає проживати з матір'ю . Судом встановлено, що на даний час дитина проживає з матір'ю, по місцю проживання [PERSON], та на час розгляду справи більшу увагу до дитини і турботу про неї виявляє саме мати. [PERSON] продовжує нормально розвиватись, що підтверджено відповідними характеристиками з місця навчання дитини. [PERSON] не надано суду допустимих та переконливих доказів про необхідність не змінювати місця проживання дитини, а тому необхідно задовольнити позовні вимоги [PERSON] та відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] та визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] з матір'ю- Іщук Н.А. Суд, задовольняючи позовні вимоги [PERSON] , виходить виключно з інтересів самої малолітньої дитини, враховуючи особливі потреби дитини пов'язані з її віком та те, що дитині більш необхідна материнська турбота і піклування . Відповідно до положень закріплених ст.ст.180,184 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів у твердій грошовій сумі, суд, відповідно до ст. 182 СК України, враховує матеріальне становище платника аліментів, [PERSON] являється приватним підприємцем та платником єдиного податку фізичної-особи підприємця, має мінливий дохід , на його утримання знаходиться малолітний син , працездатний, з врахуванням того , що Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" від 21.12.2016 р. N 1801-VIII. встановлена сума прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років, яка становить на час розгляду справи 1689 грн., то він спроможний сплатити аліменти на утримання доньки у твердій грошовій сумі в розмірі 800 гривень щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною [PERSON]В повноліття. Розмір аліментів, визначений судом у тверді грошові сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Виходячи з вищенаведеного позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню та необхідно стягувати з [PERSON] на утримання доньки [PERSON], аліменти в тверді грошові сумі в розмірі 800 гривень. Розмір аліментів, визначений судом у тверді грошові сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до положень закріплених ч.3 ст.194, ст.197 Сімейного кодексу України заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до статті 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 26 березня 2013 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], 01 серпня 2003 року народжені в розмірі ? частини всіх видів доходу (заробітку), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи з 17 грудня 2012 року до досягнення дитиною повноліття. Державним виконавцем ВДВС Козятинського МРУЮ за період з 01.07.2015 року по 01.10.2016 року нараховано [PERSON] заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 15212 гривень. Оскільки судом встановлено, і не заперечується [PERSON], що малолітня [PERSON] проживає з [PERSON] і знаходиться на її утриманні з липня 2015 , а тому необхідно звільнити [PERSON] від заборгованості по сплаті аліментів з 23.12.2015 з дня звернення до суду з позовом про звільнення від сплати заборгованості по аліментам . З урахуванням викладеного позовні вимоги в частині звільнення від сплати [PERSON] заборгованості по аліментам, яка виникла з 01.07.2015 підлягають частковому задоволенню. Заборгованість з 01.07.2015 по 23.12.2015 підлягає стягненню з [PERSON] в сумі 5429,15 гривень . Виходячи з вищенаведеного необхідно припинити з 23.12.2015 стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини від усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] звернувся з позовом про визнання акту по факту проживання від 08.12.2015 недійсним . В якості доказу [PERSON] подала до суду акт по факту проживання від 08.12.2015 Відповідно до ст.59 ЦПК України суд не бере до уваги докази , які одержані з порушенням порядку встановленого законом . Оскільки даний акт по факту проживання не являється нормативним актом, чинним кодексом не передбачено його скасування , відповідно до положень ст. 59 ЦПК України , при ухваленні рішення , даний доказ не брався до уваги, а тому необхідно відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання акту по факту проживання недійсним . Згідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльності, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року роз'яснюється, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та за якими доказами це підтверджено. Моральну шкоду [PERSON] обґрунтовує, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких зазнав в наслідок протиправної поведінки відповідача за первісним позовом [PERSON] Крім того, ст.60 ЦПК України визначає, що кожна особа повинна довести ті підстави, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судом не встановлено , а також [PERSON] не надано належних і допустимих доказів протиправної поведінки [PERSON] Виникнення спрору між батьками про місце проживання неповнолітньої дитини, не може бути підставою для задоволення позову про стягнення моральної шкоди. Дослідивши надані докази тому суд приходить до висновку, що [PERSON], не доведено факт завдання йому [PERSON], моральної шкоди в сумі 91\~866 грн., а тому необхідно відмовити в задоволення позовних вимог в часині стягнення морально шкоди. Згідно зі ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Судові витрати підлягають пропорційному розподілу. На підставі наведеного та

Outcome: partial