Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини на навчання без згоди батька та дозволу на оформлення документів. Позовні вимоги мотивувала тим, що перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем з 28.04.2001 року, який рішенням Снятинського районного суду від 15.12.2005 року було розірвано. Від шлюбу у них народилася донька [PERSON], [INFO], яка в даний час проживає разом із нею. Починаючи з 30.10.2009 р. позивачка проживає в зареєстрованому шлюбі із [PERSON], від якого у них народився син. У позивачки в даний час відкрита віза в Польщу. Крім того, вона матеріально утримує доньку [PERSON] та належним чином піклується про її здоров'я, її фізичний та моральний розвиток. Відповідач участі у вихованні та догляді за донькою не бере, не цікавиться її розвитком та безпідставно чинить їй перешкоди у здійсненні заходів спрямованих на покращення здоров'я дитини. Крім того, відповідач відмовляє їй у наданні дозволу на виїзд дитини за кордон. З врахуванням уточнюючих позовних вимог, просить надати їй дозвіл на виїзд неповнолітньої [PERSON] за кордон - в Республіку Польщу на навчання, також до Угорщини, Чехії, Словаччини, Литви, Греції, країн Шенгенської групи та країн Європейського союзу без дозволу батька [PERSON] на строк три роки шість місяців, з 25.03.2016р. по 18.09.2019р. включно, а також надати їй дозвіл без згоди відповідача оформляти документи для тимчасового виїзду або супроводу неповнолітньої доньки до вказаних країн на вищевказаний строк. Позивачка в судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнала повністю, просила позов задоволити. Підтвердила все вищевикладене. Представники відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали. Представник відповідача [PERSON] подала до суду письмове заперечення, відповідно до якого відповідач вважає, що надання відповідачем згоди на виїзд дитини за кордон в подальшому можуть бути використані позивачкою, як доказ невиконання ним своїх батьківських обов'язків та послужити однією з підстав позбавлення його батьківських прав. Оскільки позивачка вже двічі зверталася до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав. Крім того, відповідач завжди виявляв бажання та був згідний оформити належним чином доньці [PERSON] документи на отримання Карти Поляка, допомогти вступити до навчального закладу, та допомагати коштами, так як сам тривалий час проживає в Польщі. Свідченням того є його нотаріально посвідчена заява від 13.03.2013р. про надання ним згоди на тимчасові поїздки неповнолітньої [PERSON] за кордон, а саме до Російської Федерації, Польщі чи до любої країни Шенгенської зони. Однак, позивачка завжди чинила перешкоди та стверджувала, що зробить все сама. Також представники відповідача зазначили, що відповідач ніколи не заперечував та не заперечує в даний час проти того факту, щоб його малолітня донька тимчасово виїхала за межі України на навчання до країн Шенгенської групи та країн Європейського союзу, однак на менший термін, ніж той про який просить позивачка. Нотаріально посвідчену згоду на вивіз дитини за кордон не може надати з тих причин, що перебуває на даний час межами України. Вислухавши пояснення позивачки, представників відповідача, дослідивши та перевіривши усі докази в їх сукупності, судом встановлено наступне. 18 вересня 2001р. у позивачки та відповідача народилася донька [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] від 26.07.2012р. 15.12.2005р. розірвано шлюб між [PERSON]. та [PERSON], що підтверджується рішенням Снятинського районного суду від 15.12.2005р. та свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 07.03.2006р. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], 30.10.2009р. зареєстровано шлюб між [PERSON] та позивачкою [PERSON]. 28.03.2014 р. позивачці [PERSON] видано закордонний паспорт, темін дії якого закінчується 28.03.2024р. Як вбачається із акту обстеження матеріально-побутових умов від 17.12.2015р. та довідки про склад сім'ї від 24.12.2015р., виданих Снятинською міською радою, позивачка проживає разом із чоловіком [PERSON], донькою [PERSON] та сином [PERSON]. 09.02.2016р. органом опіки та піклування Снятинської державної адміністрації подано висновок, згідно якого, зважаючи на фактичну згоду відповідача, орган опіки та піклування, діючи в інтересах дитини вважає за доцільне надати дозвіл на виїзд за кордон неповнолітньої [PERSON] на навчання та дозвіл на оформлення документів. Відповідно до ч.2 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч.1,ч.2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до абзацу 3 ч.3 ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Абзацами 1,2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" передбачено, що оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до абз.9 п.п.2, п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року N 57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України", виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: за рішенням суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Згідно ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Діючим законодавством не встановлено обмежень щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 2 ст.60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Як вбачається з пояснень позивачки, вона має намір змінити місце проживання дитини, виїхавши разом з нею на тривалий час за межі України, представники відповідача не заперечують проти надання згоди відповідачем на виїзд дитини за межі України та надання ним дозволу на виготовлення документів, однак на менший період, ніж той про який просить позивачка. З врахуванням обставин справи та доказів, досліджених і перевірених у судовому засіданні, на підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позов частково підставний та підлягає до часткового задоволення, з тих мотивів, що позивачка просить надати їй дозвіл на виїзд неповнолітньої [PERSON] за межі України, в Республіку Польщу на навчання та інші країни на строк три роки і шість місяців, що є свідченням того, що вона має намір змінити місце проживання неповнолітньої доньки [PERSON], що суперечить вимогам ст. 141 СК України, ст. 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" та буде порушувати права відповідача [PERSON] щодо його спілкування з дитиною та її виховання, з чим суд не може погодитись, а тому, позивачці слід надати дозвіл на виїзд неповнолітньої [PERSON] за межі України, в Республіку Польщу на навчання, Угорщину, Чехію, Словаччину, Литву, Грецію, країни Шенгенської групи та країни Європейського союзу на строк шість місяців, з 25.03.2016р. по 25.09.2016р., а також дозволити позивачці без згоди батька [PERSON] оформляти документи для тимчасового виїзду або супроводу неповнолітньої у вищевказані країни на вказаний строк. В решті позову відмовити. На підставі викладеного, Конституції України, ст.ст. 19, 150, 155, 157, 160 СК України, ст.313 ЦК України, ст. 9 Конвенції про права дитини, ст. 4 Закону України «Про порядок виїздуз України та в'їзду в Україну громадян України»,

Outcome: partial