Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-27 00:00:00

До Ананьївського районного суду Одеської області звернулася із заявою [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю, заінтересована особа Гандрабурівська сільська рада Ананьївського району Одеської області. Свої вимоги заявниця, мотивує тим, що [PERSON] проживала в с. Гандрабури Ананьївського району Одеської області, по день своєї смерті, тобто по [INFO] . Після смерті останньої відкрилась спадщина. Спадкодавець мала право на земельну частку (пай), котра знаходиться на території Гандрабурівської сільської ради Ананьївського району Одеської області, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН №759195, виданого Ананьївською районною державною адміністрацією Одеської області 20 вересня 2001 року. В заяві [PERSON] , вказує, що своє майно на випадок смерті [PERSON] нікому не заповідала, тому право на спадкування переходить до спадкоємців за законом. Заявниця вважає себе спадкоємцем померлої за законом 4 черги, оскільки проживала з нею однією сім`єю з 1990 року, по день її смерті. Заявниця та [PERSON] мешкали спільно, сумісно, в одному домогосподарстві, однією сім`єю. У [PERSON] крім заявниці не залишилось ні рідних, ні близьких, підтвердити документально родинну лінію із померлою вона не має можливості. Так як остання мала доволі поважний вік, а саме вона народилася в 1921 році, вона наглядала за нею, надавала допомогу в фізичному плані, оскільки в силу серцево-судинного захворювання вона самостійно була неспроможна в повній мірі піклуватися про себе. Джерелом їхнього існування на той час були прибутки від ведення ними їхнього домашнього господарства, та пенсія за віком, яку отримувала [PERSON] , тому в них був спільний бюджет, при цьому, вони спільно купували ліки, одяг, продукти харчування, спільно вирішували усі найважливіші сімейні питання, дбали один про одного. [PERSON] , зі свого боку, разом з заявницею займалась веденням домашнього господарства, якщо це дозволяв стан її здоров`я. Загалом вони прожили однією сім`єю зі спадкодавцем близько шести років. Заявниця після смерті спадкодавця єдина претендує на переоформлення права на землю у якості спадку на своє ім`я. Встановлення факту сумісного проживання однією сім`єю зі спадкодавцем заявниці потрібно для того, щоб її включили в коло спадкоємців для успадкування майна [PERSON] , як спадкоємця четвертої черги за законом. У судове засідання з розгляду справи з`явилася заявниця [PERSON] , заявлені вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Крім того, пояснила суду, що [PERSON] далека її родичка, коли остання вже в силу свого похилого віку не могла доглядати за собою, попросила заявницю забрати її до себе проживати, [PERSON] проживала разом із заявницею з 1990 року по 1996 рік. У судове засідання з розгляду справи з`явилася представник заінтересованої особи [PERSON] , повноваження якої підтверджуються довіреністю виданої головою Гандрабурівської сільської ради Ананьївського району Одеської області. Представник заінтересованої особи, як представник сільської ради та як місцева жителька с. Гандрубури підтвердила, що покійна [PERSON] проживала дійсно з заявницею в її будинку. Суд, взявши до уваги пояснення заявника, представника заінтересованої особи, допитавши свідків, вивчивши та перевіривши матеріали справи, прийшов до висновку, що заявлені вимоги заявника підлягають задоволенню з наступних підстав. Свідок [PERSON] , в судовому засіданні, під час розгляду справи, пояснив, що він сусід заявниці, а по сусідству проживала і покійна, коли остання була вже не в змозі доглядати за собою, то тоді забрала до себе її проживати заявниця. Свідок зазначив, що проживали вони разом однією сім`єю з 1990 року по 1996 рік. Свідок [PERSON] , в судовому засіданні, під час розгляду справи, пояснив, що він мешканець одного села з заявницею та померлою [PERSON] , пам`ятає, як в 1990 році заявниця забрала останню до себе проживати, так як померла [PERSON] була не в змозі сама про себе піклуватися та зазначив, що вони проживали разом до 1996 року. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] , [INFO] , уродженка, зареєстрована та фактично проживаюча в с. Гандрабури, Ананьївського району Одеської області, що підтверджується копією паспорту серії [NUMBER] , виданого 12 лютого 1996 року Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області (а.с.6,7). З копії свідоцтва про смерть, виданого 24 лютого 1996 року Гандрабурівською сільською радою Ананьївського району Одеської області, вбачається, що [PERSON] , померла [INFO] (а.с.9). Відповідно до довідок №1623, №1624, виданих 27 вересня 2019 року Гандрабурівською сільською радою Ананьївського району Одеської області, [PERSON] , 1921 року народження, була зареєстрована та проживала спільно з [PERSON] за адресою: с. Гандрабури, Ананьївський район, Одеська область, по день своєї смерті - [INFO] (а.с.11). Також, заявницею було надано до заяви акт від 03 жовтня 2019 року, який складений депутатом Гандрабурівської сільської ради Ананьївського району Одеської області Барбінягра П.В., в присутності двох свідків [PERSON] та [PERSON] , внаслідок проведеного ними обстеження виявлено, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , 1921 року народження проживали однією сім`єю, вели спільне господарство з 1990 року по [INFO] (а.с.12). Відповідно до інформації наданої 11 жовтня 2019 року Ананьївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, в архіві відділу відсутні відомості, щодо актових записів про шлюб відносно [PERSON] , 1921 року народження та народження, в яких матір`ю вказана остання (а.с.14). [PERSON] , котра померла [INFO] , володіла земельною ділянкою, яка перебувала в колективній власності «Гандрабури» розміром 2,50 в умовних кадастрових гектарах без призначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що підтверджується копією сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії РН №759195, виданого Ананьївською районною державною адміністрацією 20 вересня 2001 року на підставі рішення №245 від 06 серпня 1996 року (а.с.10). Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №57736983, виданої 30 вересня 2019 року приватним нотаріусом Ананьївського районного нотаріального округу Одеської області Воробйовим А.О., вбачається, що спадкова справа у спадковому реєстрі на майно [PERSON] , котра померла [INFO] не заводилась (а.с.16). Встановлено, що відсутні будь-які відомості щодо залишення заповіту [PERSON] на своє майно, про що свідчить Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), №57736991, яка видана 30 вересня 2019 року приватним нотаріусом Ананьївського районного нотаріального округу Воробйовим А.О. (а.с.15). Приватний нотаріус Ананьївського районного нотаріального округу Одеської області Воробйов А.О., листом №151/01-16 від 30 вересня 2019 року, відмовив заявниці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно [PERSON] , у зв`язку з тим, що не підтверджується факт родинних відносин між заявницею та [PERSON] , в зв`язку з чим заявниці було рекомендовано звернутися до суду (а.с.5). Згідно із ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно із ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1258 Цивільного кодексу України за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу. Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" N 7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. У пункті 21 вище вказаної Постанови зазначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини, і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також: інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із "подружжя", свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 р. за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства. Згідно вимог ч. 4 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того, з ким людина має проживати однією сім`єю, за винятком лише певних обмежень, які сформульовані у статті 3 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України: Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України : 1. Суд розглядає справи про встановлення факту, що має юридичне значення: родинних відносин між фізичними особами; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; та інше. 2. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Враховуючи те, що встановлення факту породить для заявника певні юридичні наслідки (можливість оформлення права на спадщину) та іншого шляху для підтвердження даного факту не існує, на підставі зібраних у справі та досліджених доказів, суд вважає доведеним той факт, що [PERSON] дійсно проживала однією сім`єю із спадкодавцем [PERSON] , а тому вважає за необхідне заяву задовольнити.

Outcome: approved