Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування якого зазначають, що 26.09.2011р. Головою Державної служби інтелектуальної власності України відповідно до Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» було видано [PERSON] та [PERSON] Свідоцтво України на знак для товарів і послуг [NUMBER], що засвідчує право власності даних осіб на зареєстровану торговельну марку (знак для товарів і послуг) «[INFO]» за наступним індексом Ніццької угоди про міжнародну класифікацію товарів і послуг для реєстрації знаків, прийнятої 15 червня 1957 року та зміненої 28 вересня 1979 року (Україна приєдналася з 1 червня 2000 року згідно Закону №1762 -III). - клас 43: Послуги щодо забезпечування харчами і напоями; послуги барів; їдальні; кав'ярні; кафе; кафетерії; ресторани; ресторани самообслуговування; наймання (прокат) стільців, столів, скатерок, скляного посуду; послуги щодо готування страв та напоїв і доставлення їх додому; шинку чи буфети (заклади швидкого і повсякчасного обслуговування). Позивачами був виявлений факт неправомірного використання зазначеного вище знаку та позначення, схожого з ним настільки, що їх можна сплутати, на об'єкті громадського харчування «MAFIA lounge cafe» за адресою: м. Сімферополь, вул. Пушкіна, 5/8, який належить ТОВ «АЯСТАН», що завдає суттєвої шкоди правам та інтересам позивачів, як осіб, що мають право на використання торгового знаку «[INFO]» на території України. Позивачі вважають, що ТОВ «АЯСТАН» порушує їх законні права шляхом використання без дозволу у назві ресторану «MAFIA lounge cafe» слова «Мафія», що може призвести до змішування зі знаком для товарів та послуг «[INFO]». Крім того, позивачі зазначають, що відповідач своїми неправомірними діями (незаконним використанням знаку для товарів і послуг та схожого з ним позначення) сприяв складанню негативної репутації про знак для товарів і послуг серед споживачів на протязі довготривалого періоду, чим заподіяв моральну (немайнову) шкоду кожному з позивачів у розмірі 25 000,00 грн. Просять заборонити ТОВ «АЯСТАН» використовувати знак для товарів і послуг «[INFO]», а також схоже з ним позначення «MAFIA», зобов'язати ТОВ «АЯСТАН» демонтувати вивіски, логотипи та обладнання з позначенням знаку для товарів і послуг «[INFO]», а також схожого з ним позначення «MAFIA» з закладу громадського харчування «MAFIA lounge cafe» за адресою: м. Сімферополь, вул. Пушкіна, 5/8, а також припинити виготовлення та розповсюдження будь-якої рекламної, друкованої продукції (у тому числі меню) з використанням знаку для товарів і послуг «[INFO]», а також схожого з ним позначення «MAFIA». Стягнути з ТОВ «АЯСТАН» на користь [PERSON] моральну (немайнову) шкоду у розмірі 25 000,00 грн. та на користь [PERSON] моральну (немайнову) шкоду у розмірі 25 000,00 грн., а також судовий збір у розмірі 114,70 грн., по 57,35 грн. на користь кожного Позивача. В ході судового розгляду справи представник позивачів заявлені вимоги підтримав в повному об'ємі, з підстав викладених в позовній заяві, та додатково просив відшкодувати судові витрати пов'язані зі сплатою послуг у розмірі 12661,78 грн. (витрати на проведення судової експертизи у сумі 12096,00 грн. та витрати на переїзд у розмірі 565,78 грн.). Представник відповідача в судове засідання не явився, про дату та місце слухання справи повідомлявся за останнім відомим місцезнаходженням, але в судове засідання не явився, причини неявки суду не повідомив. В ході судового розгляду справи надав на адресу суду письмові заперечення, які додані до матеріалів справи, зі змісту яких вбачається, що він проти позову заперечує, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність, а позивачі навмисно вигадують неіснуючі порушення авторських прав, що не відповідає дійсності. Суд, зі згоди представника позивача, вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача, по доказах, що є в наявності, шляхом ухвалення заочного рішення, що відповідає положенням ст.. 224 ЦПК України. Вислухав представника позивача, дослідивши матеріали спави, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 5 ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень та протиправних посягань. За загальним правилом (ч.1 ст.11 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Сторони мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи. За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина 1 статті 15 ЦК). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Статтею 57 ЦПК України, передбачено, що доказами по справі є будь які фактичні данні, на підставу яких суд встановлює наявність, або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інші обставини які мають значення для вирішення справи, ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказах, речових доказах, зокрема звуко- та відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільно-процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Окрім того, Пленум Верховного Суду України в пункті 11 постанови від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» розтлумачив, що встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовуються вимоги чи заперечення, визнаються одні та відхиляються інші докази, суд повинен свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Вказане положення також закріплено і ст. 60 ч. 4 ЦПК України. У відповідності до п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Стаття 213 ЦПК України вимагає від суду повно та всебічно з'ясувати обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідити всі докази в їх сукупності. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг"та ст. 492 Цивільного кодексу України товарний знак - це позначення, за яким товари (послуги) одних осіб відрізняються від товарів (послуг) інших осіб. Відповідно до п. 4 ст. 5 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг"та п. 2. ст. 494 ЦК України обсяг правової охорони товарного знаку визначається зображенням знака та переліком товарів і послуг, внесеним до Реєстру, і засвідчується свідоцтвом України на товарний знак. Відповідно до ч. 2 ст. 157 ГК України визначено, що використанням торговельної марки у сфері господарювання визнається застосування її на товарах та при наданні послуг, для яких вона зареєстрована, на упаковці товарів, у рекламі, друкованих виданнях, на вивісках, під час показу експонатів на виставках і ярмарках, що проводяться в Україні, у проспектах, рахунках, на бланках та в іншій документації, пов'язаній з впровадженням зазначених товарів і послуг у господарський (комерційний) обіг. Використанням знаку для товарів і послуг в Україні відповідно до п. 4 ст. 16 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг", визнається: - нанесення його на будь-який товар, для якого знак зареєстровано, упаковку, в якій міститься такий товар, вивіску, пов'язану з ним, етикетку, нашивку, бирку чи інший прикріплений до товару предмет, зберігання такого товару із зазначеним нанесенням знака з метою пропонування для продажу, пропонування його для продажу, продаж, імпорт (ввезення) та експорт (вивезення); - застосування його під час пропонування та надання будь-якої послуги, для якої знак зареєстрований; - застосування його в діловій документації чи в рекламі та в мережі Інтернет. Знак визнається використаним, якщо його застосовано у формі зареєстрованого знака, а також у формі, що відрізняється від зареєстрованого знака лише окремими елементами, якщо це не змінює в цілому відмітності знака. Згідно з п. 5 ст. 16 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг", свідоцтво надає його власнику виключне право забороняти іншим особам використовувати без його згоди, якщо інше не передбачено цим Законом: зареєстрований знак стосовно наведених у свідоцтві товарів і послуг; зареєстрований знак стосовно товарів і послуг, споріднених з наведеними у свідоцтві, якщо внаслідок такого використання можна ввести в оману щодо особи, яка виробляє товари чи надає послуги; позначення, схоже із зареєстрованим знаком, стосовно наведених у свідоцтві товарів і послуг, якщо внаслідок такого використання ці позначення і знак можна сплутати; позначення, схоже із зареєстрованим знаком, стосовно товарів і послуг, споріднених з наведеними у свідоцтві, якщо внаслідок такого використання можна ввести в оману щодо особи, яка виробляє товари чи надає послуги, або ці позначення і знак можна сплутати. У відповідності зі ст. 21 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" будь-яке посягання на права власника свідоцтва, передбачені статтею 16 цього Закону, в тому числі вчинення без згоди власника свідоцтва дій, що потребують його згоди, та готування до вчинення таких дій, вважається порушенням прав власника свідоцтва, що тягне за собою відповідальність згідно з чинним законодавством України. На вимогу власника свідоцтва таке порушення повинно бути припинено, а порушник зобов'язаний відшкодувати власнику свідоцтва заподіяні збитки. Власник свідоцтва може також вимагати усунення з товару, його упаковки незаконно використаного знака або позначення, схожого з ним настільки, що їх можна сплутати, або знищення виготовлених зображень знака або позначення, схожого з ним настільки, що їх можна сплутати. Вимагати поновлення порушених прав власника свідоцтва може за його згодою також особа, яка придбала ліцензію. Судом встановлено, що 26.09.2011р. Головою Державної служби інтелектуальної власності України відповідно до Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» було видано [PERSON] та [PERSON] Свідоцтво України на знак для товарів і послуг [NUMBER], що засвідчує право власності даних осіб на зареєстровану торговельну марку (знак для товарів і послуг) «[INFO]» за наступним індексом Ніццької угоди про міжнародну класифікацію товарів і послуг для реєстрації знаків, прийнятої 15 червня 1957 року та зміненої 28 вересня 1979 року (Україна приєдналася з 1 червня 2000 року згідно Закону №1762 -III). - клас 43: Послуги щодо забезпечування харчами і напоями; послуги барів; їдальні; кав'ярні; кафе; кафетерії; ресторани; ресторани самообслуговування; наймання (прокат) стільців, столів, скатерок, скляного посуду; послуги щодо готування страв та напоїв і доставлення їх додому; шинку чи буфети (заклади швидкого і повсякчасного обслуговування). Як стверджують позивачі ними було виявлено факт неправомірного використання зазначеного вище знаку та позначення, схожого з ним настільки, що їх можна сплутати, на об'єкті громадського харчування «MAFIA lounge cafe» за адресою: м. Сімферополь, вул. Пушкіна, 5/8, який належить ТОВ «АЯСТАН», що завдає суттєвої шкоди їх, позивачів, правам та інтересам, як осіб, що мають право на використання торгового знаку «[INFO]» на території України, оскільки відповідач використовує без їх дозволу у назві ресторану «MAFIA lounge cafe» слово «Мафія», що може призвести до змішування зі знаком для товарів та послуг «[INFO]». Представник відповідача не спростовував того факту, що в назві кафе, що належить ТОВ «АЯСТАН» дійсно міститься слово MAFIA. Проте, наполягає на тому, що окремо слово MAFIA відсутнє у переліку товарів і послуг яки внесені до Реєстру, і засвідчується свідоцтвом з наведеними у ньому копією внесеного до Реєстру зображення знака та переліком товарів і послуг, та окремо його не було у поданій заявці. Тобто окремо слово MAFIA не є і не може бути охоронюваним. Так як не є і не може бути охоронюваним сполучення слів «семенные ценности», «итальянская и японская кухня». Більш того слово MAFIA є загальновживаним. Посилання на ст. 20 «Порушення прав власника свідоцтва» Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» є необґрунтованим та безпідставним та не може бути застосоване оскільки «Власник свідоцтва може вимагати усунення незаконно використаного знака або позначення, схожого з ним настільки, що їх можна сплутати», оскільки сплутати фірмовий ресторан у Києві, Харкові, Дніпропетровську, Винниці, Луганську та «Lounge-cafe MAFIA-HOUSE» у м.Сімферополь неможливо з тих підстав, що візуальне оснащення значно відрізняється, є відмінність меню, відсутність схожих страв, у «Lounge-cafe MAFIA-HOUSE» у м.Сімферополь є європейська кухня, різний режим роботи, відмінність у обстановці та інтер'єрі та кафе взагалі істотно відрізняється від ресторану. Між тим, суд не може погодитися з такою думкою представника відповідача виходячи з наступного. Згідно ч.1 ст.143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. В ході розгляду справи представником позивачів було заявлене клопотання про призначення по справі судової експертизи для визначення чи є позначення «МАFIA», застосоване ТОВ «АЯСТАН» для закладу громадського харчування «МАFIA», тотожним або схожим настільки, що його можна сплутати із зареєстрованим знаком для товарів і послуг за свідоцтвом України [NUMBER] «MAFIA» за графічним, семантичним та фонетичним чинниками, чи є послуги, для яких використано позначення «МАFIA» однорідними з послугами, зазначеними у переліку знака для товарів і послуг за свідоцтвом України [NUMBER] «MAFIA», та чи буде позначення «МАFIA» вводити в оману споживача відносно особи ТОВ «АЯСТАН» стосовно надання послуг 43 класу. Вказане клопотання було задоволено ухвалою суду від 04 вересня 2013 року. Згідно наданого Науково-дослідницьким інститутом інтелектуальної власності Національної академії правових наук висновку № 925 від 09 грудня 2013 року встановлено, що позначення «MAFIA», застосоване ТОВ «АЯСТАН» для закладу громадського харчування «MAFIA», є схожим настільки, що його можна сплутати із знаком для товарів і послуг за свідоцтвом України [NUMBER]. Позначення «MAFIA», що застосовується ТОВ «АЯСТАН», може ввести в оману споживача відносно особи, що надає послуги. Ст. 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Однак, висновок експерта для суду не є обов'язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими статтею 212 ЦПК України. З огляду на викладене та оцінюючи висновок експертного дослідження об'єктів права інтелектуальної власності № 925 від 09 грудня 2013 року за правилами встановленими ст. 212 ЦПК України, суд приймає його до уваги в якості належного та допустимого доказу. Суд вважає встановленим, що дії Товариства з обмеженою відповідальністю «АЯСТАН» щодо використання знаку для товарів і послуг «MAFIA» за свідоцтвом України [NUMBER] від 26.09.2011 року, та схоже з ним позначення «МАFІА» підпадають під визначення порушення прав власника свідоцтва України на знак для товарів та послуг, передбачених п. 5 ст. 16 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг". З огляду на викладене, суд вважає, що таке посягання з боку відповідача на права власників Свідоцтво України на знак для товарів і послуг [NUMBER], що засвідчує право власності даних осіб на зареєстровану торговельну марку (знак для товарів і послуг) «[INFO]» повинно бути припинено. Оцінюючи матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача в частині зобов'язання ТОВ «АЯСТАН» демонтувати вивіски, логотипи та обладнання з позначенням знаку для товарів і послуг «MAFIA» за свідоцтвом України [NUMBER] від 26.09.2011 року, та схоже з ним позначення «МАFІА» з закладу громадянського харчування «МАFІА lounge cafe» за адресою: м.Сімферополь, вул. Пушкіна, 5/8 та припинення виготовляння та розповсюджування будь-якої рекламної, друкованої продукції (у тому числі меню) з використанням знаку для товарів і послуг «MAFIA» за свідоцтвом України [NUMBER] від 26.09.2011 року, та схоже з ним позначення «МАFІА» підлягають задоволенню. Разом з тим, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з ТОВ "АЯСТАН" на користь позивачів суми завданої моральної шкоди в розмірі по 25000 грн., оскільки останніми не надано належних та допустимих доказів того, що діями ТОВ "АЯСТАН" їм загалі завдано моральну шкоду тим паче у визначеному розмірі. Відповідно до ч.3 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленого цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 року у справі N 1-10/2004 поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в ч. 1 ст. 4 ЦПК України та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально-правовим засадам". Суд вважає, що права Позивачів, що випливають зі Свідоцтва України на знак для товарів і послуг [NUMBER], що засвідчує право власності даних осіб на зареєстровану торговельну марку (знак для товарів і послуг) «[INFO]», є порушеними та знайшли своє підтвердження в суді, а тому звернення до суду з даним позовом узгоджується з вимогами чинного законодавства.

Outcome: partial