Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-02 00:00:00

14.02.2017 позивач звернулася до суду до відповідачів з вищезазначеним позовом. В обгрунтування заявлених вимог посилається на те, що між позивачем та ТОВ «Західінкомбанк» було укладено два договори про участь у Фонді фінансування будівництва, а саме: -договір № Б/43 про участь у ФФБ від 11.11.2005, згідно з п. 1.5 якого за позивачем закріплено об'єкт інвестування - квартира № 43, загальною площею 62,8 кв.м., яка складається з 1 - єї кімнати на знаходиться на 10 поверсі в житловому комплексі по [ADDRESS]. Строк введення в експлуатацію: 4 квартал 2007 - 1 квартал 2008 року. - договір № 51-60-61-62-63-Н про участь у ФФБ від 15.02.2007, згідно з п. 1.5 якого за позивачем закріплено об'єкти інвестування в житловому комплексі по [ADDRESS]: 1) нежитлове приміщення, санвузол за № 51, загальною площею 11,8 кв.м. на 2 - му поверсі житлового комплексу; 2) нежитлове приміщення, офісне приміщення за № 60, загальною площею 76,3 кв.м. на 2 - му поверсі житлового комплексу; 3) нежитлове приміщення, офісне приміщення за № 61, загальною площею 80,8 кв.м. на 2 - му поверсі житлового комплексу; 4) нежитлове приміщення, технічне приміщення за № 62, загальною площею 43,45 кв.м. на 2 - му поверсі житлового комплексу; 5) нежитлове приміщення, технічне приміщення за № 63, загальною площею 43,45 кв.м. на 2 - му поверсі житлового комплексу. Запланований строк введення в експлуатацію - 2 квартал 2008 року. На виконання умов вищезазначених договорів, позивач сплатила повну вартість (100%) об'єктів інвестування: -298 300,00 грн. - за договором № Б/43 про участь у ФФБ від 11.11.2005; -2 430 100, 00 грн. - № 51-60-61-62-63-Н про участь у ФФБ від 15.02.2007. Факт сплати підтверджується також свідоцтвами від 11.11.2005 та від 21.02.2007, виданими позивачу, як довірителю ФФБ на виконання умов п. 2.1.1 договорів про участь у ФФБ. Зазначає, що у зв'язку з повним виконання зобов'язань, 22.02.2007 між позивачем та ТОВ «Західінкомбанк» було укладено договори про уступку майнових прав на вказані об'єкти інвестування - договір про уступку майнових прав № 43 та договір про уступку майнових прав № 51-60-61-62-63-Н. Відповідно до п. 1 вказаних договорів, управитель уступає довірителю майнові права на об»єкти інвестування, які він набув відповідно до умов угоди № 24/06-05-УМП від 24.06.2005, укладеної між управителем та ВАТ «Акціонерна компанія «Київреконструкція». Пунктом 2 вказаних угод було змінено строк введення в екплуатацію - 3 квартал 2009 року. Вказує, що станом на 10.02.2007 відповідачами не виконано обов'язок щодо введення об'єкта будівництва в експлуатацію та передачі права власності позивачу на об'єкти інвестуванні. Будівництво комплексу зупинено. Крім того, зазначає, що управитель змінив забудовника житлового комплексу та передав всі права і повноваження Обслуговуючому кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «НАШ ДОМ». Позивач вважає, що права його порушені, а тому просить задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача 3 - Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «НАШ ДОМ» з пред'явленим позовом не погодився, подав письмові заперечення в яких зазначає, що не є учасником Фонду фінансування будівництва та стороною договору участі у Фонді фінансування будівництва. Зазначає, що відповідач - 3 не має будівельної ліцензії, а тому не може виступати забудовником та здійснювати спорудження та введення експлуатацію об'єкта будівництва. Крім того, позивачем не надано до суду жодного доказу на підтвердження того, що ПАТ «ЗАХІДІНКОМБАНК» уклав з ОК ЖБК «НАШ ДОМ» договору про переведення зобов'язання за раніше укладеними договорами про участь у ФФБ. Також, просив застосувати строк позовної давності, оскільки, позивач в своїй заяві та поясненнях зазначає, що граничний термін передачі об'єкту інвестування - 3 квартал 2009 року. У зв'язку з цим, вважає, що перебіг строку на звернення позивача до суду розпочався з 01 жовтня 2009 року та сплив 01 жовтня 2012 року. На підставі викладених заперечень відповідач просив відмовити у задоволенні позову повністю. 15.02.2017 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. Ухвалою суду від 15.02.2017 в справі відкрито провадження та призначено до судового розгляду. У судовому засідання представник позивача підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити з наведених у позові підстав. Крім того, просила відмовити відповідачу - 3 в застосуванні строку позовної давності, оскільки порушене відповідачами право власності на майнові права є триваючим та позов подано у зв'язку з не набуттям права власності на нерухоме майно. У судовому засіданні представник відповідача - 3 Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «НАШ ДОМ» проти задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі та просив відмовити в задоволенні позову. Представники відповідача - 1 та відповідача - 2 в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи неодноразово повідомлялися належним чином у порядку, визначеному ч. 1 ст. 130 ЦПК України. Про причину неявки суд до відома не поставили. Судова повістка, що направлялася на адресу місцезнаходження, повернулася до суду без вручення з відміткою поштового відділення про повернення в зв'язку з закінченням встановленого терміну зберігання. Представник третьої особи - Київської міської ради в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд до відома не поставив. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача - 3, дослідивши та оцінивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 11 листопада 2005 року між Товариством з обмеженою відповідальністю КБ «ЗАХІДІНКОМБАНК» і [PERSON] було укладено договір № Б/43 про участь у ФФБ, згідно з п. 1.5 якого за [PERSON] закріплено об'єкт інвестування - квартира № 43, загальною площею 62,8 кв.м., яка складається з 1 - єї кімнати та знаходиться на 10 поверсі в житловому комплексі по [ADDRESS]. Запланований строк введення об»єкта будівництва в експлуатацію - IV квартал 2007 - I квартал 2008 (т.1 а.с.16-22). 15 лютого 2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю КБ «ЗАХІДІНКОМБАНК» і [PERSON] було укладено договір № 51-60-61-62-63-Н про участь у ФФБ, згідно з п. 1.5 якого за [PERSON] закріплено об'єкти інвестування в житловому комплексі по [ADDRESS]: 1) нежитлове приміщення, санвузол за № 51, загальною площею 11,8 кв.м. на 2 - му поверсі житлового комплексу; 2) нежитлове приміщення, офісне приміщення за № 60, загальною площею 76,3 кв.м. на 2 - му поверсі житлового комплексу; 3) нежитлове приміщення, офісне приміщення за № 61, загальною площею 80,8 кв.м. на 2 - му поверсі житлового комплексу; 4) нежитлове приміщення, технічне приміщення за № 62, загальною площею 43,45 кв.м. на 2 - му поверсі житлового комплексу; 5) нежитлове приміщення, технічне приміщення за № 63, загальною площею 43,45 кв.м. на 2 - му поверсі житлового комплексу. Запланована дата введення обєкта будівництва в експлуатацію - II квартал 2008 р.( т.1 а.с.26-33). Відповідно до свідоцтва про шлюб [NUMBER] від 07.07.2007, [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]» ( т.1 а.с.15). Згідно з пунктом 1.1. вказаних договорів, довіритель на підставі повного визнання ним правил ФФБ за програмою ВАТ «АК «КИЇВРЕКОНСТРУКЦІЯ», затверджених рішенням правління ТОВ «Комерційний Банк «ЗАХІДІНКОМБАНК» дає згоду на участь у ФФБ, бере на себе зобов'язання виконувати правила ФФБ, передає кошти управителю у довірче управління з метою отримання у власність об'єкту інвестування та встановлює обмеження щодо окремих дій управителя цими коштами, а управитель приймає кошти на рахунок ФФБ у довірче управління з подальшим використанням коштів ФФБ у порядку, визначеному правилами ФФБ. Відповідно до п. 2.1.1 договорів про участь у ФФБ управитель зобов'язаний після зарахування коштів довірителя до ФФБ видавати довірителю свідоцтво про участь у ФФБ та закріпити відповідну кількість вимірних одиниць об'єкту інвестування за довірителем у цьому свідоцтві; передати довірителю, в разі якщо він повністю проінвестує закріплений за ним об'єкт інвестування, майнові права на цей об'єкт інвестування за договором про уступку майнових прав. Судом встановлено, що позивач належним чином виконала взяті на себе зобов'язання за умовами договору та повністю сплатила вартість об'єкту інвестування, що підтверджується наявним в матеріалах справи довідкою ТОВ «КБ «ЗАХІДІНКОМБАНК» від 30.10.2008 № 1348 про внесення до каси банку 298 300,00 грн. та квитанцією № 26 від 21.02.2007 на суму 2 430 100, 00 грн.(а.с. 25, 36). Крім того, даний факт підтверджується виданими на ім'я позивача свідоцтвами про участь у ФФБ від 11.11.2005 та 21.02.2007( т.1 а.с.24, 37-41). Відповідно до листа КП Київське міське бюро технічної інвентаризації від 03.04.2017 за № 062/14-3938 (И-2017) встановлено, що загальна кількість квартир не відповідає висновку комплексної державної експертизи ( т.1 а.с. 162-165). Відповідно до листа голови Правління ВАТ «АК Київреконструкція», нумерація квартир будинку [ADDRESS] була змінена і не відповідає нумерації, яка зазначена в інвестиційних договорах про участь у ФФБ і зокрема номер квартири 43 був змінений на номер 53 ( т.1 а.с. 166-171). Таким чином, 08.11.2014 КП БТІ був складений технічний паспорт на проінвестовану позивачем квартиру відповідно до укладеного договору № Б/43 від 11 листопада 2005 року , згідно якого за позивачем рахується квартира під №53 ( т.1 а.с. 172-174). Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до положень ч. 1 ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. 22.02.2007 між Товариством з обмеженою відповідальністю КБ «ЗАХІДІНКОМБАНК» і позивачем був укладений договір № 51-60-61-62-63-Н про уступку майнових прав (т.1 а.с.34-35). Згідно п. 1 договору, управитель уступає довірителю майнові права на об'єкт інвестування, які управитель набув відповідно до умов угоди № 24/06-05-УМП від 24.06.2005 року, укладеним між управителем і Відкритим акціонерним товариством «АК «КИЇВРЕКОНСТРУКЦІЯ». Пунктом 3 даного договору закріплено, об'єкт інвестування за довірителем на підставі договору № 51-60-61-62-63-Н від 15.02.2007 про участь у ФФБ. Строк введення об'єкту будівництва в експлуатацію - 3 квартал 2009 р. Як вбачається з матеріалів справи, 22 вересня 2009 року між Товариством з обмеженою відповідальністю КБ «ЗАХІДІНКОМБАНК» та Обслуговуючим кооперативом «Житлово-будівельний кооператив «НАШ ДОМ», Відкритим акціонерним товариством «Акціонерна Компанія «КИЇВРЕКОНСТРУКЦІЯ» було укладено угоду щодо організації добудови об'єкту будівництва (т.1 а.с.53-59). Відповідно до п. 1.1 даної угоди, управитель та замовник 2 на умовах, встановлених цією угодою, замовляють та фінансують добудову об'єкту будівництва, а забудовник зобов'язується добудувати об'єкт будівництва, ввести його в експлуатацію та передати об'єкти інвестування установникам ФФБ на умовах та строки, встановленій в цій угоді та правилами ФФБ та чинного законодавства України. Відповідно до п. 2.8 забудовник делегує замовнику 2 право на оформлення прав власності на об'єкти інвестування для установників ФФБ (членів ЖБК) після введення об'єкту будівництва в експлуатацію, про що видають відповідну довіреність, для всіх інших установників ФФБ оформлення прав власності на об'єкти інвестування відбувається згідно чинного законодавства. Та обставина, що ОК «Житлово-будівельний кооператив «Наш дом» має виконувати всі функції забудовника (замовника) підтверджується наявними у справі доказами та не спростовано відповідачем-3 в суді. Крім того, дані обставини встановлені рішенням Солом'янського районного суду м.Києва від 29.05.2017 , рішенням Солом'янського районного суду м.Києва від 11.05.2017, які залишенні без зміни ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 06.12.2017 та відповідно ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 22.11.2017 ( т.2 а.с. 123-132, 152-163). Пунктом 2.3 цієї угоди встановлено, що строк введення об'єкту будівництва в експлуатацію становить червень 2010 року. Відповідно до інформації, викладеної в листі Департаменту будівництва та житлового забезпечення КМДА від 19.11.2015 № 056/934-5205, 12 липня 2012 року Київська міська рада прийняла рішення №820/8157, яким передала у власність ОК «ЖБК «Наш Дом» земельну ділянку загальною площею 1,1528 для житлового будівництва по [ADDRESS] (т.1 а.с.67-68, 74-75). 14 травня 2015 року Державна архітектурно - будівельна інспекція України зареєструвала повідомлення про зміну даних у дозволі на виконання будівельних робіт за №ІУ 120151400709, за яким було змінено замовника будівництва на ОК «ЖСК «Наш ДОМ», на генерального підрядника на ТОВ «БК «Техносила» (т.1 а.с.70). Частиною 5 ст. 7 Закону України "Про інвестиційну діяльність" визначено, що інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об'єктами та результатами інвестицій відповідно до законодавчих актів. Згідно ст. 4 Закону України "Про інвестиційну діяльність", об'єктами інвестиційної діяльності можуть бути будь яке майно, а також майнові права. Статтею 9 вищевказаного Закону передбачено, що основним правовим документом, який регулює взаємовідносини між суб'єктами інвестиційної діяльності, є договір (угода). Укладення договорів, вибір партнерів, визначення зобов'язань, будь-який інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України, є виключною компетенцією суб'єктів інвестиційної діяльності. Згідно ст. 2 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» об'єктом інвестування є квартира або приміщення в об'єкті будівництва, яке після завершення будівництва стає окремим майном. Як встановлено вище, відповідачі порушують права позивача на про інвестовані об»єкти будівництва, об'єкт будівництва не введений в експлуатацію до цього часу, будівництво об'єкту на даний час не здійснюється, внаслідок чого позивач не набула права власності на квартиру та нежитлові приміщення у визначений договором строк, що у відповідності до ч. 2. ст. 5 Закону України «Про інвестиційну діяльність» інвестори - суб'єкти інвестиційної діяльності, які приймають рішення про вкладення власних, позичкових і залучених майнових та інтелектуальних цінностей в об'єкти інвестування. Також відповідно до ч. 5 ст. 7 Закону України «Про інвестиційну діяльність» передбачено, що інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об'єктами та результатами інвестицій, включаючи реінвестиції та торговельні операції на території України, відповідно до законодавчих актів України. Умови договорів, укладених між суб'єктами інвестиційної діяльності, згідно із ст. 18 Закону, чинні на весь строк дії цих договорів і у разі, коли після їх укладення законодавством (крім податкового, митного та валютного законодавства, а також законодавства з питань ліцензування певних видів господарської діяльності) встановлено умови, що погіршують становище суб'єктів або обмежують їх права, якщо вони не дійшли згоди про зміну умов договору. Стаття 19 Закону України "Про інвестиційну діяльність" визначає, що захист інвестицій - це комплекс організаційних, технічних та правових заходів, спрямованих та створення умов, які сприяють збереженню інвестицій, досягненню цілі внесення інвестицій, ефективній діяльності об'єктів інвестування та реінвестування, захисту законних прав та інтересів інвесторів, в тому числі права на отримання прибутку (доходу) від інвестицій. Держава гарантує захист інвестицій незалежно від форм власності. Так, Законом України "Про інвестиційну діяльність" не передбачено механізму передачі майнових прав інвестору на об'єкти інвестицій. Разом з тим, ч. 9 ст. 10 ЦПК України визначено, що якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Подібні за змістом відносини врегульовано Законом України "Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю". Згідно із ст. 9 вищевказаного Закону управитель укладає із забудовником договорів за яким замовляє забудовнику збудувати один або декілька об'єктів будівництва, ввести їх в експлуатацію та передати об'єкти інвестування установникам цього фонду та на умовах, визначених цим Законом та Правилами фонду. Відповідно до ст. 10 Закону в договорі має бути передбачене зобов'язання забудовника уступити управителю майнові права на нерухомість, яка є об'єктом будівництва, у разі виникнення обумовленого цим договором ризику невиконання забудовником своїх зобов'язань перед управителем. За кожним об'єктом будівництва забудовник та управитель укладають, зокрема, договір уступки майнових прав на нерухомість, яка є об'єктом будівництва, з відкладальними умовами. Система функціонування Фонду фінансування будівництва передбачає, згідно із ст. 13 Закону, зокрема, передачу управителем довірителям, які повністю проінвестували закріплені за ними об'єкти інвестування, майнових прав на ці об'єкти інвестування за договором про уступку майнових прав. Таким чином, спеціальне законодавство України передбачає передачу майнових прав на об'єкти інвестування, в тому числі й на ті об'єкти, які на момент передачі таких прав не прийняті в експлуатацію, а отже і право на визнання за конкретною особою - інвестором - майнового права на об'єкт інвестування. Статтею 177 ЦК України передбачено, що об'єктами цивільних прав є речі, в тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Стаття 178 ЦК України встановлює, що об'єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід'ємними від фізичної чи юридичної особи. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 190 ЦК України майном як особливим об'єктом вважаються, зокрема, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Майнові права є неспоживною річчю та визнаються речовими правами. Закон України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" дає визначення поняття "майнові права", які можуть оцінюватися, як будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги (ст. 3 Закону). Отже, майнове право, яке можна визначити як "право очікування", є складовою частиною майна як об'єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому. Листом Міністерства юстиції України № 19-50-2309 від 22. 06. 2007 року роз'яснено, що квартира є об'єктом інвестування в об'єкті будівництва, який після завершення будівництва стає окремим майном. До завершення будівництва проінвестованого об'єкта нерухомого майна та прийняття його до експлуатації Інвестору належать майнові права на нього. Також, відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Враховуючи те, що відповідачами були внесені зміни щодо умов набуття права власності згідно укладених позивачем договорів, невиконання ними своїх обов'язків щодо закінчення будівництва житлового комплексу, введення його в експлуатацію та передачу права власності на вказані об'єкти інвестування, суд вважає, що обраний спосіб поновлення порушених прав позивача , відповідає вимогам ст.16 ЦК України. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо доводів відповідача-1 про відмову у задоволенні позову з підстав пропуску позивачем строку на звернення з даним позовом до суду, слід зазначити. Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Згідно з ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 267 ЦК України). Суд вважає, що позивачем не пропущено строк позовної давності на звернення до суду з даним позовом, оскільки позови про визнання права власності, що пред'явлені на підставі статті 392 ЦК, пов'язані з невизначеністю відносин права власності позивача щодо свого майна, то на ці позови не поширюються правила про позовну давність. Такої правової позиції дійшов Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі у своїй постанові № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав». Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з Публічного акціонерного товариства «ЗАХІДІНКОМБАНК», Відкритого акціонерного товариства «Акціонерна компанія «КИЇВРЕКОНСТРУКЦІЯ», Обслуговуючого кооперативу «Житлово-Будівельний Кооператив «НАШ ДОМ» на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2 666, 67 грн. з кожного.

Outcome: approved