Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з цивільним позовом до Соколівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно. Позов мотивовано тим, що [INFO] року померла тітка позивача - [PERSON], яка після своєї смерті залишила заповіт, відповідно до якого все своє майно заповіла позивачу. Позивач зазначає, що він фактично прийняв спадщину, оскільки постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Також після відкриття спадщини, позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] та земельну ділянку площею 2,11 га., що розташована на території Соколівської сільської ради. Проте, довідкою Соколівської сільської ради, а також копією державного акта підтверджено, що вказане майно належало [PERSON] За таких підстав позивач просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS], а також земельну ділянку площею 2,11 га., що розташована на території Соколівської сільської ради, що належали померлій [PERSON] Також позивач зазначає, що оригінал державного акту на земельну ділянку втрачено, про що опубліковано оголошення в газеті «Життєві обрії». У судове засідання позивач, представник позивача не з'явились, відповідно до поданих заяв, просили розглянути справу за їх відсутності, в якій зазначили, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник відповідача - Соколівської сільської ради у судове засідання не з'явився, відповідно до заяви від 27.11.2014 року відповідач позовні вимоги визнав повністю, просив розглядати справу у відсутності представника відповідача. Враховуючи подані сторонами заяви, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим Соколівською сільською радою Хмільницького району Вінницької області від 16.12.2013 року підтверджено, що [PERSON] померла [INFO] року (а.с.8). Відповідно до заповіту від 02 липня 1988 року посвідченого секретарем Соколівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області зареєстрованого в реєстрі № 1 [PERSON] заповіла належний їй житловий будинок і все її майно - [PERSON]. Згідно запису сільського голови від 13.10.2014 року вказаний заповіт не змінено і не відмінено (а.с.9). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, серед якого: - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] загальною площею 50,5 кв. м., житловою площею 19,2 кв. м., допоміжною площею 24,3 кв.м., площею літніх приміщень 7,0 кв. м. зазначений під літерою "А", а також відповідні господарські споруди. Вказане підтверджується технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виданий АПНВП "Візит" від 04.11.2014 року (а.с.12-14). При цьому суд враховує, що у технічному паспорті відсутні відмітки що про те, що дане нерухоме майно є самочинно побудованим, наявний запис про відсутність правовстановлюючих документів. Як видно з технічного паспорта житловий будинок був збудований 1966 року, а господарські споруди 1960, 1962, 1965 р. Довідкою Соколівської сільської ради №265 від 09.10.2014 року (а.с.34), виписками з погосподарської книги №3 (а.с.32) підтверджено, що будинок [ADDRESS] належить [PERSON]. Копією державного акта на право приватної власності на землю (а.с.15), витягом №2937 від 02.10.2014 року (а.с.16), а також листом управління Держземагенства у Хмільницькому районі Вінницької області (а.с.31) підтверджено, що [PERSON] на підставі рішення 20 сесії 3 скликання Соколівської сільської ради від 07.07.2001 року передано у приватну власність земельну ділянку площею 2.11 га., що розташована на території Соколівської сільської ради, акт зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за ВН №9. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 1 липня 2004 року N 1952-ІV, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. На час виникнення спірних правовідносин діяла Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, згідно із ст. 1, ст. 6 якої встановлено, що реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР проводять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих. Не підлягають реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Відповідно до пп. 6-7 Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 12.05.1985 року № 5-24/26, дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності громадян. Судом встановлено, а також доведено належними та допустимими доказами факт належності вищевказаного будинку з господарськими спорудами [PERSON] Здобуті докази свідчать про те, що за життя вона володіла, користувалась та розпоряджалась вищевказаним будинковолодінням, яке перебувало у її власності, відповідно до вимог діючого на той момент законодавства. Також підтверджено, що [PERSON] на праві приватної власності належала земельна ділянка, що підтверджується копією державного акта на право приватної власності на землю (а.с. 15), а також листом Управління Держземагенства у Хмільницькому районі Вінницької області № 5107 від 08.12.2014 року відповідно до якого, на підставі рішення 20 сесії 3 скликання Соколівської сільської ради від 07.07.2001 року [PERSON] був виданий державний акт на право приватної власності на землю серії ВН, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,11 га. на території Соколівської сільської ради, акт зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 9 (а.с. 31). Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Довідкою Соколівської сільської ради №250 (а.с.33) підтверджено, що [PERSON] за пів року до дня смерті своєї тітки [PERSON], яка померла [INFO] року постійно проживав з нею без реєстрації в будинку по [ADDRESS]. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах не заборонених законом. Як встановлено судом, позивач звертався до приватного нотаріуса Хмільницького районного нотаріального округу [PERSON], однак свідоцтво про право на спадщину не отримав, оскільки відсутні правовстановлюючі документи як на будинок так і на земельну ділянку (а.с.18). Про втрату державного акту на право приватної власності на землю серії ВН, виданого жительці с. Соколови [PERSON] було розміщено оголошення в газеті "Життєві обрії", випуск від 26.09.2014 року (а.с. 17). Листом завідуючої Хмільницької районної державної нотаріальної контори Горщинської Ю.П. №972/01-16 від 08.12.2014 року повідомлено, що після смерті [INFO] року [PERSON], спадкоємці з заявами про прийняття та/або відмову від спадщини не звертались, спадкова справа не заводилась і відповідно свідоцтва про право на спадщину не видавались (а.с.29). Враховуючи встановлені судом обставини, наявні підстави для задоволення позову, оскільки доведено, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, який прийняв спадщину після смерті [PERSON], відповідач позов визнав, задоволення позову не суперечить вимогам та законним інтересам сторін та відповідає чинному законодавству України. Судові витрати залишити за сторонами.

Outcome: approved