Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-15 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивачі звернулися з даним позов до суду і просять для усунення перешкод у користуванні витребувати у [PERSON] та передати в їхнє розпорядження водозабірний насос Євро-Аква 2560007555 з усім необхідним обладнанням (клапаном, трубою і кабелем), зварювальний апарат, шуруповерт, набір ключів від домоволодіння по [ADDRESS] . Також просять для відшкодування заподіяної їм шкоди, витребувати від відповідача та передати у їхнє володіння і користування автомобіль марки "Фольсваген Поло", 1997 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] і технічний паспорт до нього, судові витрати покласти на відповідача. \~ \~ \~ \~Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 11 жовтня 2016 року виділено в окреме провадження позовні вимоги про витребування у відповідача [PERSON] та передачу позивачам [PERSON] , [PERSON] автомобіля марки "VOLKSWAGEN POLO", державний номерний знак [NUMBER] , та технічний паспорт до нього. Після задоволення заяви про відвід судді Красовського О.О., і заяви про самовідвід судді Таргонія М.В. дана справа була передана до провадження судді Остапчук Л.В. \~ \~ \~ \~Свій позов позивачі мотивують тим, що [PERSON] і [PERSON] з 06.08.2006 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Рівненського районного суду від 19 березня 2013 року. В 2011 році за спільні кошти позивача [PERSON] та подружжя [PERSON] і [PERSON] , в інтересах їхньої малолітньої дитини, вищезгаданий автомобіль за 6000 доларів США був придбаний у [PERSON] , який на підтвердження купівлі-продажу даного транспортного засобу надав довіреність, посвідчену нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області, згідно якої всім трьом (кожен вправі діяти самостійно) надано право експлуатації даного транспортного засобу та на представництво інтересів власника в органах ДАІ, при вирішенні питань, пов`язаних з його відчуженням. Однак з квітня 2013 року відповідач забрав даний транспортний засіб та технічний паспорт, до теперішнього часу одноособово користується легковим автомобілем на підставі технічного паспорта на автомобіль, чим завдає позивачам майнову та немайнову шкоду. \~ \~ \~ \~В процесі розгляду справи за заявою позивача [PERSON] ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 16 жовтня 2019 року позовні вимоги [PERSON] залишено без розгляду. \~ \~ \~ \~Крім того, від позивачки [PERSON] надійшла заява про зміну предмету позову, згідно якої вона просить стягнути з [PERSON] на її користь 3000,00 доларів США (половина вартості автомобіля), що по курсу НБУ становить 75000,00 гривень. \~ \~ \~ \~Позивачка [PERSON] , з`являючись у підготовче судове засідання, позов підтримувала, просила його задоволити. В судове засідання вона не з`явилася, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином. В ході розгляду справи, подавала заяви про слухання справи у її відсутності. \~ \~ \~ \~Представник позивачки [PERSON] , адвокат Дем`яненко Л.П., в судовому засіданні позов з урахування змінених позовних вимог підтримала. Пояснила, що спірний автомобіль був придбаний [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у [PERSON] В 2013 році між [PERSON] та [PERSON] було розірвано шлюб, після чого відповідач забрав спірний автомобіль та технічний паспорт, залишивши позивачам лише довіреність, з якою нічого зробити неможливо. Після цього позивачі зверталися із заявами до прокуратури та до поліції, але всі провадження на сьогодні закриті, автомобіль залишається у користуванні відповідача, хоча зареєстрований за [PERSON] . Зазначила також, що автомобіль був придбаний за спільні кошти, а саме за 6000,00 доларів США, на сьогоднішній день визначити вартість автомобіля неможливо, тому що відповідач відмовляється це робити. Виходячи з вищевикладеного, просить позов задоволити. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином і в установлений строк повідомлявся про слухання справи. Подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності. Позов не визнає і просить відмовити у його задоволенні. \~ \~ \~ \~Представник відповідача [PERSON] , адвокат Ільїн В.А., з`явившись в судове засідання позов з урахування змінених позовних вимог не визнав, у його задоволенні просив відмовити. Від адвоката Ільїна В.А. до суду надійшла заява, в якій він просить розгляд справи проводити без участі відповідача та його представника, зазначив, що позовні вимоги вони не визнають, оскільки витребовувати майно з чужого незаконного володіння може тільки власник, а позивачі такими не являються. Що стосується стягнення половини вартості автомобіля, то вважає, що оскільки автомобіль ніколи не був у власності сторін, доказів того, що вони сплачували якісь кошти за автомобіль немає, то не може бути стягнуто половину його вартості. \~ \~ \~ \~Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що спірний автомобіль, який зареєстрований на [PERSON] , був придбаний ним, позивачкою, його дочкою, та відповідачем в м.Луцьк на авторинку за 6000,00 доларів США. Після того як відремонтували автомобіль, хотіли переоформити його на своє ім`я, але строк довіреності закінчився. На кого зараз оформлений транспортний засіб не знає, оскільки ніхто не йде на контакт, крім того, з 2014 року відповідач не дає автомобіль. \~ \~ \~ \~Заслухавши пояснення учасників справи, показання свідка, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що з 06.08.2006 року позивачка [PERSON] і відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Рівненського районного суду від 19 березня 2013 року. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину і відповідач [PERSON] позбавлений батьківських прав відносно цієї дитини. \~ \~ \~ \~07 серпня 2011 року [PERSON] було видано [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] нотаріально посвідчену довіреність, якою він уповноважив їх бути його представниками в державних та інших підприємствах і установах та організаціях незалежно від форм власності, в тому числі у відповідних органах Державтоінспекції України (в т.ч. при знятті з обліку ТЗ), органах нотаріату при вирішенні питань, пов`язаних з відчуженням (продажем або обміном), а також здачею в оренду належного йому на праві власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію ТЗ (технічного паспорту автомобіля) серії [NUMBER] , виданого 18 червня 2011 року ВРЕР ДАІ м.Дубно УДАІ УМВС України в Рівненській області, транспортним засобом моделі "VOLKSWAGEN POLO", випуску 1997 року, двигун (об`єм) 1598, шасі (рама, коляска, кузов) № VIN [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , тип легковий-в комбі. Дана довіреність була видана з правом передоручення повноважень третім особам з правом виїзду за кордон і дійсна до 07 серпня 2014 року. \~ \~ \~ \~Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 14 жовтня 2014 року у задоволенні позову [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , третя особа - [PERSON] про визнання довіреності удаваним правочином, договору купівлі-продажу укладеним та визнання права власності на автомобіль відмовлено. \~ \~ \~ \~Ухвалою Колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області від 15 грудня 2014 року апеляційну скаргу [PERSON] та [PERSON] відхилено, рішення Дубенського міськрайонного суду від 14 жовтня 2014 року залишено без змін. \~ \~ \~ \~Вищезгаданими рішеннями судів встановлено, що підстави набуття права власності на майно чітко визначені цивільним законодавством, проте належних і допустимих законом доказів про те, що сторони насправді уклали між собою договір купівлі-продажу автомобіля, позивачами суду не подано. А тому, спірний автомобіль, відповідно до свідоцтва про реєстрацію [NUMBER] , залишається зареєстрованим на праві власності за [PERSON] . \~ \~ \~ \~Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. \~ \~ \~ \~Така ситуація залишається і по даний час. Жодного належного і допустимого доказу того, що автомобіль був куплений у [PERSON] суду при розгляді даної справи надано не було. Автомобіль не був зареєстрований ні за [PERSON] , ні за [PERSON] , ні за [PERSON] . До цього часу автомобіль зареєстрований за [PERSON] . Цей факт підтверджується повідомленням Територіального сервісного центру 5642 РСЦ МВС в Рівненській області, копія якого знаходиться в матеріалах даної цивільної справи (а.с.53-55). \~ \~ \~ \~Виходячи з цього, суд приходить до висновку, що спірний автомобіль був лише у користуванні сторін, а згідно наданої [PERSON] довіреності в певний проміжок часу сторони могли розпорядитися автомобілем, перереєструвати його на своє ім`я, але цього не зробили. \~ \~ \~ \~Хоча позивачка в позові не посилається на норми Сімейного кодексу України, проте із доводів, на які посилається сторона позивачки, як на обґрунтування позову та заяви про забезпечення позову, вбачається, що спір стосовно автомобіля випливає саме із сімейних правовідносин і застосуванню підлягають саме норми Сімейного кодексу України, оскільки вона вказує, що спірний автомобіль було придбано за час перебування у шлюбі, скільки коштів вклала вона, скільки відповідач не вказує, тобто вклали вони спільні кошти подружжя, вимогою [PERSON] є стягнення половини вартості автомобіля, тобто у відповідності з приписами ст.70 вищезгаданого кодексу. Про це також свідчить і заява [PERSON] про залишення його позовних вимог без розгляду і заява позивачки [PERSON] про зміну предмета позову, де вона просить стягнути саме половину вартості спірного автомобіля. \~ \~ \~ \~Проте з цим суд погодитися не може з наступних міркувань. \~ \~ \~ \~Згідно ст.60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. \~ \~ \~ \~Стаття 61 Сімейного кодексу України передбачає, що об`єктами права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.ст.63, 70 цього Кодексу встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном. В разі поділу майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. \~ \~ \~ \~Аналогічні положення встановлені і в ст.ст.368, 369, 372 Цивільного кодексу України. \~ \~ \~ \~Суд оцінює докази відповідно до вимог ст.ст.58, 59, 61, 212 ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд також оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. \~ \~ \~ \~Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть вважатися встановленими в цивільній справі, якщо такі засоби доказування відсутні. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. \~ \~ \~ \~Згідно з ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 ст.334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. \~ \~ \~ \~У п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" № 11 від 21 грудня 2007 року роз`яснено, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. \~ \~ \~ \~Згідно роз`яснень, викладених в п.30 зазначеної Постанови, рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК України. \~ \~ \~ \~Таким чином, суд приходить до переконання, що право власності на автомобіль марки "VOLKSWAGEN POLO", випуску 1997 року, двигун (об`єм) 1598, шасі (рама, коляска, кузов) № VIN [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , тип легковий-в комбі, у встановленому законом порядку не було зареєстровано ні за позивачкою, ні за відповідачем під час перебування їх у зареєстрованому шлюбі, а тому не є спільно придбаним майном подружжя, а отже поділу не підлягає. \~ \~ \~ \~Відповідно, не може бути стягнуто з відповідача і половину вартості автомобіля, про що просить відповідачка [PERSON] у заяві про зміну предмету позову. \~ \~ \~ \~Посилання сторони позивачки на постанови слідчих органів, де зазначалось про те, що [PERSON] вказує, що спірний автомобіль є його автомобілем, суд не може прийняти до уваги і оцінює їх критично. Судом було досліджено матеріали двох кримінальних проваджень № 12014180180000905 за ст.289 ч.1 КК України та № 1201718018000513 за ст.190 ч.2 КК України, які постановою слідчих були закриті за відсутності складу кримінального правопорушення. В постанові було зазначено, що в даному випадку мають місце цивільно-правові відносини. Також було досліджено два матеріали Єдиного обліку № 1612 від 20.01.2016 року (висновок № 1163) та №1673 від 28.02.2017 року (висновок № 1252), де зазначалось, що в даному випадку мають місце цивільно-правові відносини. Однак, в досліджених матеріалах і кримінальних провадженнях немає жодного доказу того, що спірний автомобіль перебував у власності кого-небудь із сторін. \~ \~ \~ \~Посилання в позові на ст.22 ЦК України, згідно якої особа, якій завдано збитків, має право на їх відшкодування, на думку суду є недоречним. Згідно норм ЦК України (ст.1166) шкода відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Для цього необхідно встановити вину цієї особи в спричиненні шкоди. Однак, жодного належного і допустимого доказу того, що позивачці [PERSON] і її батьку [PERSON] з вини відповідача було спричинено якусь конкретну шкоду і що в спричиненні цієї шкоди винен саме [PERSON] , суду надано не було. \~ \~ \~ \~Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. \~ \~ \~ \~Виходячи із заявлених позовних вимог, беручи до уваги надані сторонами належні і допустимі докази, суд приходить до висновку, що позов є безпідставним, він не доведений належними і допустимими доказами, а отже до задоволення не підлягає. \~ \~ \~ \~Оскільки в позові відмовляється, то відповідно до ст.141 ЦПК України не підлягає стягненню з відповідача і судовий збір. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed