Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-07 00:00:00

У жовтні 2010 р. [PERSON] звернулась з вказаним позовом, у якому просить розділити набуте за час шлюбу майно, виділивши їй та визнавши за нею право власності на майно загальною вартістю 7 500,00 грн., а саме: холодильник LG вартістю 1 000,00 грн., пральну машину LG вартістю 600,00 грн., плиту газову "Гефест" вартістю 400,00 грн., телевізор LG плазмовий, діагоналлю 30?50, вартістю 600,00 грн., меблі для спальні "Сон" (шафа, ліжко, комод, дві тумбочки, трюмо) вартістю 1 000,00 грн., м`який кухонний куточок вартістю 500,00 грн., стіл кухонний вартістю 400,00 грн., комп`ютер LG вартістю 600,00 грн., принтер "Кенон" вартістю 200,00 грн., шафу-купе вартістю 800,00 грн., кухонний комбайн Kenwood вартістю 400,00 грн., відеокамеру Sonі вартістю 600,00 грн. та фотоапарат Olimpus вартістю 400,00 грн., та визнати за [PERSON] право власності на майна загальною вартістю 9 200,00 грн., а саме: меблеву стінку "Юніор" (4 предмета) вартістю 1 000,00 грн., м`який куточок (вітальня) вартістю 2 000,00 грн., ліжко 1,5 - 2 шт. вартістю 1 000,00 грн., стільці кухонні 2 шт. вартістю 200,00 грн., тумбочку під телевізор вартістю 100,00 грн., телевізор Soni, діагоналлю 50?80, вартістю 4 000,00 грн. (знаходиться у відповідача), електром`ясорубку Moulinex вартістю 600,00 грн. (знаходиться у відповідача) та пилосос LG вартістю 300,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] та [PERSON] з 24.07.1999 р. зареєстрували шлюб, який було розірвано рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 20.04.2017 р. За час перебування у шлюбі вони набули у власність майно, щодо якого виник спір. Після розірвання шлюбу між ними склались неприязні стосунки, які перешкоджають користуватись цим майном, добровільно поділити майно [PERSON] відмовляється. [PERSON] проти позову заперечив та просить відмовити у його задоволенні, остаточно посилаючись на те, що з 05.04.2019 р. він проживає разом з [PERSON] у їхній спільній квартирі, де розташовано майно, щодо якого виник спір. Він користується окремими предметами зі складу цього майна. Вважає, що у разі задоволення позову не зможе ними користуватись, а відтак за таких обставин здійснення поділу майна недоцільним. Судом з`ясовано, що між [PERSON] та [PERSON] 24.07.1999 р. було зареєстровано шлюб, що встановлено рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 20.04.2017 р. у справі № 274/501/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили 03.05.2017 р. (а. с. 11). Цим же рішенням зазначений шлюб розірвано. [PERSON] та [PERSON] визнається, що за час перебування у шлюбі ними було набуто майно, щодо якого виник спір, це майно на даний час є у наявності. Відповідно до частин першої та четвертої статті 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. [PERSON] не заперечив проти вартості майна, щодо якого виник спір, наведеної у позовній заяві. Існування окремих предметів з майна, щодо якого виник спір, також підтверджується наявними у справі документами, зокрема, керівництвами з експлуатації, гарантійними талонами, видатковими накладними. Приймаючи до уваги наведене, Суд приходить до висновку, що майно, щодо якого виник спір, було набуто [PERSON] та [PERSON] за час шлюбу, на даний час це майно в наявності. Згідно з частиною третьою статті 368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 60, частиною першою статті 61 Сімейного кодексу України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Таким чином майно, щодо якого виник спір, є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] . Частиною першою статті 69 Сімейного кодексу України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Статтею 70 Сімейного кодексу України визначено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Відповідно до статті 71 Сімейного кодексу України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Враховуючи викладене, Суд вважає, що позов [PERSON] ґрунтується на вимогах законодавства України. Заперечення [PERSON] проти позову, зважаючи на встановлені вище обставини та норми законодавства України, не є підставами для відмови у задоволенні позову. Таким чином позов [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі статі 141 Цивільного процесуального кодексу України з [PERSON] на користь [PERSON] у якості відшкодування судових витрат підлягає стягненню сплачений нею судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved