Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

25.02.2016 року померла мати позивача [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок №8 з господарськими будівлями і спорудами по вулиці Дерибасівська в с.Ставки Бершадського району, Вінницької області. Вищевказаний будинок відносився до категорії колгоспних дворів і в ньому станом на 15 квітня 1991 року проживала тільки мати позивача, що підтверджується довідкою виданої Ставківською сільською радою. [PERSON] є сином померлої та спадкоємцем першої черги за законом до її майна. Відповідач, [PERSON], також є спадкоємцем першої черги за законом, що підтверджується довідкою Ставківської сільської ради. Інших спадкоємців немає. Після смерті матері позивач прийняв спадщину шляхом подачі заяви до нотаріальної контори, але оформити право власності на спадкове майно у визначеному законом порядку позбалвлений можливості у зв'язку з тим, що за життя [PERSON] не оформляла на себе спадковий будинок. Враховуючи вищенаведене, [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], в якому просить визнати за ним в порядку спадкування після смерті [PERSON], померлої 25.02.2016 року, право власності на житловий будинок, загальною площею 78.0 кв.м., житловою площею 46.0 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: вул.Дерибасівська, №8, с.Ставки, Бершадського району, Вінницької області.: А)Житловий будинок; а)Веранда; а1)Ганок; Б)Літня кухня; В)Сарай; Г)Сарай; Д)Сарай; Дпід)Погріб; 1,2,к)Споруди. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, а справу слухати без його участі. Відповідач, [PERSON]Ф, в судове засідання не з'явилася, надала письмову заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності. Враховуючи те, що сторони скористались своїм правом передбаченим ч.2 ст.158 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що 25.02.2016 року померла мати позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ЖД №442152, виданого 26.02.2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Комінтернівського районного управління юстиції в Одеській області (а.с.6). Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок №8 з господарськими будівлями і спорудами по вулиці Дерибасівська в с.Ставки Бершадського району, Вінницької області, що підтверджується довідкою Ставківської сільської ради від 21.07.2016 року №207 (а.с. 11) Вищевказаний будинок відносився до категорії колгоспних дворів і в ньому станом на 15 квітня 1991 року проживала тільки мати позивача, що підтверджується довідкою виданої Ставківською сільською радою на підставі записів в погосподарській книзі № 7 (а.с.10). [PERSON] є сином померлої та спадкоємцем першої черги за законом до її майна. Відповідач, [PERSON], також є спадкоємцем першої черги за законом, що підтверджується довідкою Ставківської сільської ради. Інших спадкоємців немає, що підтверджується довідкою Ставківської сільської ради №326 від 12.07.2016 року (а.с. 9). Після смерті матері позивач прийняв спадщину відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України, але оформити право власності на спадкове майно у визначеному законом порядку позбавлений можливості у зв'язку з тим, що за життя [PERSON] не оформляла на себе спадковий будинок, що підтверджується постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії №02-31/198 від 11.09.16 (а.с. 7). Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Ч. 1 ст. 1220 ЦК України, зазначає, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Відповідно до ст. ст. 1217-1219 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та припинились внаслідок його смерті, крім прав та обов'язків, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця. В силу ст.ст.1268-1270 ЦК України, спадкоємець повинен прийняти спадщину у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право а спадщину на нерухоме майно. Згідно з абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на новостворене нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до п.г. 4 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 1 липня 2004 року N 1952-IV права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. На час виникнення спірних правовідносин діяла Інструкція порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року згідно із ст. 1, ст. 6 якої встановлено, що реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР проводять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих. Не підлягають реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Вищевказана інструкція втратила чинність 19 січня 1996 року. Відповідно до пп. 6-7 Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 12.05.1985 року № 5-24/26, дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності громадян. Враховуючи, що станом на 15.04.1991 року членами колгоспного двору, який є предметом позову була лише [PERSON], яка проживала одиноко, вищеописаний будинок належав їй. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справі про спадкування" роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п. 6постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності "визначено, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору , а саме : а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. У відповідності із вимогами листа Міністерства Юстиції України за № 19-32/319 від 21.02.2005 року згідно якого у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і право встановлювальний документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. Згідно ст.ст. 319, 321 ЦК України та ст. 41 Конституції України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до п.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищенаведене суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та законними, а отже такими, що підлягають до задоволення із зазначених підстав.

Outcome: approved