Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерне товариство «Лізинг інформаційних технологій» звернулися до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за договором №120384907 від 10.04.2012 року та зустрічний позов [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Лізинг інформаційних технологій», третя особа: [PERSON] про часткове визнання договору недійсним. ПАТ «Лізинг інформаційних технологій» обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що 10.04.2012 року Закрите акціонерне товариство «Лізинг інформаційних технологій» в особі ТОВ "Розетка. УА", який діяв на підставі довіреності №11080801 від 08.08.2011 року та [PERSON], як відповідача - 1, уклали Договір №120384907 про надання в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання. 12.04.2012 року [PERSON], як відповідач - 2 для забезпечення виконання зобов'язань перед позивачем, виступив в ролі поручителя, уклавши Договір поруки №120384907 від 12.04.2012 року за клієнта в системі LеаsеIТ. Згідно п. 5 Перехідних положень Закону України "Про акціонерні товариства" Закрите акціонерне товариство «Лізинг інформаційних технологій» змінило найменування, тому правонаступником його є [PERSON] акціонерне товариство «Лізинг інформаційних технологій». Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Згідно п. 1.1. Договору Клієнт (Відповідачі) бере участь в системі LеаsеIТ зокрема отримує ІТ-обладнання та інші товари від Постачальників - учасників системи LеаsеIТ, а також отримує послуги, на умовах, визначених обраним Клієнтом Пакетом фінансування LеаsеIТ (надалі- Пакет LеаsеIТ ), а Оператор LеаsеIТ. Позивач зобов'язується на підставі Договору забезпечити передачу Клієнту ІТ-обладнання (ІТ-обладнання, запасних частин, копмлектуючих, витратних матеріалів, тощо) обраним клієнтом постачальником та надання клієнту послуг, за умови виконання клієнтом вимог, передбачених пакетом LеаsеIТ. Відповідно до п. 1.2. Договору порядок отримання ІТ-обладнання, інших товарів та послуг клієнтом визначається Правилами отримання обладнання, інших товарів та послуг в системі LеаsеIТ (надалі - Правила), які є навід'ємною частиною цього Договору. Правила затверджені та введені в дію наказом Генерального директора ЗАТ "Лізинг ІТ" від 01.02.2006 року. Правила офіційно опубліковані на відповідному сайті і є незмінним з 01,02.2006 року, застосовуються до всіх договорів про отримання ІТ-обладнання, інших товарів та послуг в системі LеаsеIТ. Пунктом 8.7. Договору відповідач-1 підтвердив, що з Правилами ознайомлений, зміст Правил йому зрозумілий, і він погоджується їх дотримуватись і виконувати. На підставі п. 2.2. Договору, а також п. 4.9. Правил, позивач надав відповідачу-1 в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання. Про передачу обладнання свідчить Акт приймання-передачі майна №120384907 від 12.04.2012 року. Загальна первісна вартість переданого обладнання становить 4688,37 грн. Згідно п. 2.1. Договору умови, за яким ІТ-обладнання, інші товари та послуги надаються Клієнту, визначаються Пакетом LеаsеIТ. Відповідачем 1 обрано Пакет LеаsеIТ Трійка. Умовами пакету LеаsеIТ є: -платіж при отриманні обладнання (загальної суми платежів): 33,33%; -вид договору - фінансовий лізинг; -кількість місячних лізингових платежів (крім першого) - 2; -розмір місячних платежів - щомісяця рівними частинами; -перехід права власності - виплата повної вартості обладнання. Також п. 6.2. Правил визначено, що строк, протягом якого Клієнт повинен сплачувати платежі, починається з дня передачі обладнання Клієнту, і закінчується в останній день останнього календарного місяця встановленого Пакетом LеаsеIТ строку. Відповідач 1 зобов'язався сплачувати платежі у загальній сумі 4688,37 грн. в такому порядку: -перший платіж у розмірі 33,33% від загальної суми платежів; -2 платежі рівними частинами щомісячно до 20-го числа кожного місяця. Тобто, відповідач 1 повинен сплатити 3 платежі по 1562,79грн. Таким чином у відповідача 1 перед позивачем виникли зобов'язання щодо сплати орендних платежів. Позивач у повному обсязі виконав свої договірні зобов'язання щодо надання обладнання відповідачу 1 згідно Договору у відповідні строки та належної комплектації, але Відповідач не виконав своїх грошових зобов'язань за Договором, внаслідок чого йому нараховувалась плата за прострочення платежу, передбачена п. 14.2 Правил та п. 5.4.2 Договору, тому за ним рахується заборгованість, підтверджена розрахунком. Структура грошових нарахувань та надходжень №2015051511 від 15.05.2015 року відображає належні до виплати Відповідачем суми та порівнює їх з фактично здійсненими останніми платежами відповідачем 1. Останній стовпчик Структури є різницею між належними до сплати і фактично сплаченими сумами та відображає заборгованість відповідача - 1 щомісяця наростаючим підсумком. Згідно Структури відповідач - 1 сплатив лише 4062,79 грн., з яких на підставі ст. 534 ЦК України та п. 6.8. Правил зараховано: - 1242,59 грн. на погашення плати за прострочення щомісячних платежів (в Структурі колонка "Розподіл оплат. Штрафні санкції"); - 2820,20 грн. на погашення місячних орендних платежів (в Структурі колонка "Розподіл оплат. Місячний платіж"). В результаті розрахунку заборгованість відповідача - 1 станом на день подання заяви не погашена і становить - 22758,19 грн., що складається з: 1868,17 грн. компенсації вартості наданого обладнання; 20835,30грн. плата за прострочення щомісячних платежів та 54,72 грн. компенсація понесених витрат пов'язаних з отриманням виконання зобов'язання. Добровільно сплатити заборгованість в порушення договірних зобов'язань відповідачі не погоджуються. Відповідно до ч. 2 ст. 554 ЦК України та Договору Поруки відповідачі несуть солідарну відповідальність за неналежне виконання Клієнтом (відповідачем - 1) своїх зобов'язань, що виникають за Договором. Поручитель (відповідач - 2) несе відповідальність у тому ж розмірі, що й Клієнт (відповідач - 1) за Договором. У випадку порушення своїх зобов'язань за цим Договором, Клієнт (відповідач - 1) та Поручитель (відповідач - 2) несуть відповідальність згідно з чинним законодавством. Підписавши Договір поруки відповідач - 2 підтвердив, що він ознайомлений з Договором про отримання обладнання в системі LеаsеIТ, Правилами отримання обладнання, інших товарів та послуг в системі LеаsеIТ та Пакетами фінансування LеаsеIТ, та усвідомлює зобов'язання Клієнта, що виникають із вищезазначених документів. Також Відповідач 2 підтвердив, що всі вказані відомості та персональна інформація є достовірною та актуальною. Відповідачі станом на дату написання позовної заяви не погасили вказану суму заборгованості, тому не виконали договірних обов'язків, хоча згідно умов Договору на отримання обладнання та Договору Поруки, гарантували оплату зі свого боку. Позивач по первісному позову просить суд стягнути солідарно з Відповідача - 1 [PERSON] та відповідача - 2 [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства "Лізинг інформаційних технологій суму заборгованості за невиконання договірних зобов'язань у розмірі - 22758,19 грн. (двадцять дві тисячі сімсот п'ятдесят вісім гривень 19 копійок), а також стягнути солідарно з відповідача - 1 [PERSON] та з відповідача - 2 [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства "Лізинг інформаційних технологій» суму сплаченого судового збору у розмірі - 243,60 грн. (двісті сорок три гривні 60 копійок). По зустрічному позову представник [PERSON] за дорученням [PERSON] в обгрунтування своїх позовних вимог посилається на норми п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», де передбачено, що: «послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.» Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Представник [PERSON] [PERSON] вважає такі дії послугою, в контексті Закону України «Про захист прав споживачів» та на її переконання, за своєю правовою природою, вищезазначений договір має ознаки договору купівлі-продажу товару з розстрочкою платежів , оскільки, відповідно до п. 7.1 Правил отримання ІТ - обладнання, інших товарів та послуг в системі LеаsеIТ: «право власності на обладнання переходить до клієнта за умови сплати ним всіх передбачених платежів та ціни, за якою обладнання може бути викуплене.» Згідно з нормами ст. 5 Закону України «Про захист прав споживачів» держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров'я і життєдіяльності. Держава створює умови для здобуття споживачами потрібних знань з питань реалізації їх прав. Представник [PERSON] [PERSON] також вважає, що в даному випадку відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом - [PERSON] було позбавлено передбачених Законом України «Про захист прав споживачів» прав, а тому держава зобов'язана захистити її порушені права. Зокрема, п. 8.7. зазначеного Договору передбачено, що: «Клієнт ознайомився з Правилами отримання ІТ - обладнання, інших товарів та послуг в системі LеаsеIТ, зміст Правил є зрозумілим для Клієнта, і він погоджується їх дотримуватись та виконувати.» Крім того, п. 1.2. Договору передбачено, що порядок отримання ІТ-обладнання, інших товарів та послуг Клієнтом визначається Правилами отримання ІТ - обладнання, інших товарів та послуг в системі LеаsеIТ, які є невід,ємною частиною цього Договору. При цьому, позивач за зустрічним позовом категорично стверджує, що текст Правил отримання ІТ - обладнання споживачу для ознайомлення надано не було, а вказані Правила, в супереч п. 1.2. Договору не були приєднані до Договору в якості його невід'ємної частини. Споживачу послуг було лише вказано на місце розташування цих Правил в мережі Інтернет. Крім того, позивач за первісним позовом міг самостійно змінити текст цих Правил з мережі Інтернет, без будь-яких правових наслідків для себе та без жодного попередження відповідачів за первісним позовом, оскільки, останній не розписувався про ознайомлення з Правилами в певній конкретній редакції. Такі дії ПАТ «Лізинг інформаційних технологій» на переконання [PERSON] є грубим порушенням вимог п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», тобто, порушенням права на отримання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію чи послугу. Пунктом 14.2. Правил отримання ІТ - обладнання передбачено, що у разі несвоєчасної оплати Клієнтом нарахованого платежу Клієнт сплачує на користь Оператора LеаsеIТ, плату за прострочення платежу: в розмірі п'яти відсотків від погашеної суми простроченого платежу, якщо погашення простроченого платежу здійснюється у розрахунковому періоді, на якій припадає дата оплати за Договором; в розмірі десяти відсотків від суми простроченого платежу, якщо погашення здійснюється після закінчення розрахункового періоду, на який припадає дата оплати за Договором. Позивач за зустрічним позовом не погоджується з даною частиною Договору та вважає зазначений пункт таким, що повинен бути визнаний судом недійсним виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Відповідно до п. 5 ч. З ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації у разі невиконання ним зобов'язань за договором. За таких обставин, пункт 14.2. Правил отримання ІТ - обладнання, які відповідно до пункту 1.2. Договору № 120384907 від 10.04.2012р. «Про отримання обладнання в системі LеаsеIТ» є його невід'ємною частиною, суперечить п. 5 ч. З ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», а тому, на переконання [PERSON] повинен бути визнаний судом недійсним. Представник позивача [PERSON] акціонерного товариства «Лізинг інформаційних технологій» [PERSON] в судовому засіданні підтримала заявлений до суду первісний позов та заперечувала проти зустрічного позову. Окрім того зазначила, що відповідач [PERSON] відповідно до укладеного договору отримала обладнання і є її підпис про отримання обладнання, яким користується. 12.04.2012 року вона внесла перший платіж, а наступні платежі нею не вносились. Добровільно заборгованість погашати не погодилась. Їй направлялись телеграми, але клієнт на зв,язок не виходить. Відповідач по справі [PERSON] в судові засідання на розгляд справи не з,явився. Про розгляд справи повідомлявся належним чином. Представник відповідача по первісному позову та позивача по зустрічному позову [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти первісного позову та наполягав на задоволенні зустрічного позову. [PERSON] зазначив, що його доверителька продовжує користуватися майном, а саме ІТ-обладнанням і визнає, що [PERSON] сплатила перший платіж, а наступні два не сплатила, пославшись на скрутне матеріальне становище, але яке саме, суду не пояснив. Наполягає на визнанні недійсним п.14.2 «Правил отримання ІТ-обладнання, інших товарів та послуг у системі LеаsеIТ», які є невід,ємною частиною Договору №120384907 від 10.04.2012 року «Про отримання обладнання в системі LеаsеIТ». Суд, заслухавши представника позивача по первісному позову , представника відповідача по первісному та зустрічному позову, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлений первісний позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення. Заявлений зустрічний позов на переконання суду є не обґрунтований і таким, що не підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 10.04.2012 року Закрите акціонерне товариство «Лізинг інформаційних технологій» в особі ТОВ "Розетка. УА", який діяв на підставі довіреності №11080801 від 08.08.2011 року та [PERSON], як відповідача - 1, уклали Договір №120384907 про надання в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання. 12.04.2012 року [PERSON], як відповідач - 2 для забезпечення виконання зобов'язань перед позивачем, виступив в ролі поручителя, уклавши Договір поруки №120384907 від 12.04.2012 року за клієнта в системі LеаsеIТ. Позивач свої зобов'язання за Договором виконав. У порушення умов Договору відповідач 1, свої зобов'язання належним чином не виконав. [PERSON] внесла перший платіж, а наступні платежі нею не вносились, де в результаті невиконання договірних зобов,язань виникла заборгованість в розмірі 22758 грн. 19 коп. Суд звертає увагу на те, що [PERSON] частково почала виконувати договірні зобов,язання, з якими була згодна при підписанні Договору та не ставила питання щодо її незгоди з п.14.2 «Правил отримання ІТ-обладнання, інших товарів та послуг у системі LеаsеIТ», які є невід,ємною частиною Договору №120384907 від 10.04.2012 року «Про отримання обладнання в системі LеаsеIТ». Своїм підписом [PERSON] в Договорі про отримання обладнання підтвердила свою згоду за всіма істотними умовами Договору, що свідчить про те, що для дійсності правочину були виконані всі необхідні умови. Окрім того, як заявив представник [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні, вона продовжує користуватися ІТ-обладнанням, не погашає заборгованість та не йде на контакт з позивачем. Таким чином, зважаючи на невиконання відповідачем по первісному позову зобовязання, позивач вправі вимагати стягнення з відповідача заборгованість за договором №11080801 від 08.08.2011 року. Заявлений зустрічний позов [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Лізинг інформаційних технологій», третя особа: [PERSON] про часткове визнання договору недійсним не підлягає до задоволення, так як структура грошових нарахувань та надходжень відповідно до укладеного договору відображає належні до виплат суми та порівнює їх із фактично здійсненими останніми платежами. Відповідно до Структури [PERSON] сплатила лише 4062 грн. 79 коп. Станом на день подачі до суду позовної заяви заборгованість становить 22758 грн.190 коп., яка складається з 1868 грн. 17 коп. компенсації вартості наданого обладнання, 20835 грн. 30 коп. плата за прострочення щомісячних платежів та 54 грн. 72 коп. компенсація понесених витрат повязаних х отриманням виконання зобов,язання. Посилання представника [PERSON] на те, що вона не була ознайомлена з Правилами отримання ІТ-технологій є безпідставними та спростовуються пунктом 1.2 Договору від 10.04.2012 року. Окрім того в Договорі зазначено що клієнт ознайомився з Правилами, зміст яких є зрозумілим для нього і він погоджується дотримуватися зазначених правил, де згода скріплена підписом клієнта. Відповідно до п.5.4.2 Договору №120384907 від 10.04.2012 року клієнт зобовязаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати платежі, передбачені пакетом LеаsеIТ та Договором. В п.7.2 Договору вказано, що у разі прострочення сплати платежів, клієнт сплачує плату за прострочення платежів в порядку та розмірах визначеними Правилами. [PERSON], підписуючи договір, погодилася з усіма умовами даного правочину та прийняла на себе зобов,язання щодо його виконання. До вказаного Договору застосовуються загальні положення про найом (оренду), про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом ( ч.2 ст.806 ЦК України). Суд вважає що вказаний правочин відповідає вимогам, встановленим положеннями ст..203 ЦК України, оскільки укладений в письмовій формі. Суд також звертає увагу на те, що при укладенні договору сторони договору мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їхній внутрішній волі, вони досягли згоди щодо істотних умов даного договору, що підтверджено власноручними підписами сторін, правочин вчинений у формі, встановленій законом та був спрямований на отримання обладнання згідно умов договору. Таким чином позивач по первісному позову надав суду документи, які свідчать про об,єктивні дані щодо суті спору. А позовні вимоги, викладені в зустрічному позові [PERSON] про часткове визнання договору недійсним є надуманими. Відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників, кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або у повному обсязі, як від усіх боржників разом, так і від будь-яких з них окремо. Як встановлено судом, договір поруки був укладений з поручителем [PERSON] 12.04.2012 року, який відповідно до норм закону та договору несе солідарну відповідальність з [PERSON] за борг перед ПАТ «Лізинг інформаційних технологій». Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Крім того, за положеннями ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред,явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. З огляду на викладене, кредитор має права на задоволення позову, заявленого в межах вказаного строку. Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Стаття 610 ЦК України зазначає, що під порушенням зобов'язання передбачено його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України). Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплаті процентів, у разі прострочення повернення чергової частини. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Частина 2 статті 625 ЦК України вказую, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 109 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місця її перебування. Встановлене судом підтверджується письмовими матеріалами справи: - ксерокопією договору про отримання обладнання в системі LеаseIT №120384907 від 10.04.2012 року; - ксерокопією договору №120384907 від 12.04.2012 року поруки за клієнта в системі LеаseIT; - ксерокопією паспорта [PERSON], серії СМ №725359, виданого 16 серпня 2005 року; - ксерокопією наказу №2.6 від 01 лютого 2006 року; - ксерокопією акту приймання-передачі майна №120384907 від 12.04.2012 року; - структурою грошових нарахувань та надходжень №2015080505 від 05.08.2015 року; - ксерокопією правил отримання ІТ-обладнання, інших товарів та послуг у системі LеаseIT; - ксерокопією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців [PERSON] акціонерне товариство «Лізинг інформаційних технологій»; - ксерокопією витягу з протоколу №65 позачергових зборів акціонерів Закритого акціонерного товариства «Лізинг інформаційних технологій»; - ксерокопією довіреності; - іншими матеріалами справи. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Між [PERSON] та [PERSON] акціонерним товариством «Лізинг інформаційних технологій» Банком відповідно до укладеного Договору та на підставі ст. 509 ЦК України виникли зобов'язання: правовідносини, згідно з якими, одна сторона -Боржник, зобов'язана вчинити на користь іншої сторони - Кредитора, певну дію, а Кредитор має право вимагати від Боржника виконання його обов'язку. Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України, у разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. У відповідності із ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати, хоча б ця сторона і була звільнена від оплати судових витрат на користь держави. Суд вважає за необхідне задовольнити позов в частині стягнення витрат по сплаті судового збору солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] у сумі 243 грн. 60 коп. на користь ПАТ «Лізинг інформаційних технологій».

Outcome: approved