Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-16 00:00:00

Позивач в травні 2019 року звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив скасувати арешт нерухомого майна [PERSON] , що знаходиться в іпотеці ТОВ «Кредитні ініціативи», а саме з квартири за адресою: [ADDRESS] , накладений Ужгородським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області , обтяження зареєстроване 03.07.2018 та 13.03.2019 року за № 30746105, 30746070 . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що накладений арешт на нерухоме майно, порушує його права як іпотеко держателя, перешкоджає йому реалізувати право щодо володіння та розпорядження майном. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10 червня 2019 року провадження по справі відкрито. 05 вересня 2019 року позивач надав уточнену позовну заяву, в якій з підстав викладених в первісному позові просив суд скасувати арешт нерухомого майна [PERSON] , що знаходиться в іпотеці ТОВ «Кредитні ініціативи», а саме з квартири за адресою: [ADDRESS] , накладений Орджонікідзевським ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області , обтяження зареєстроване 28.11.2013 за № 30420604 . Представник позивача та представник третьої особи Вознесенівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області надали клопотання про розгляд справи у їх відсутність. Відповідач [PERSON] позов визнав в повному обсязі , в наданій заяві просив справу розглянути у його відсутність. З огляду на визнання відповідачем позову, суд на підставі ч.3 ст. 200, ч.4 ст. 206 ЦПК України вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження. Суд, дослідивши матеріали справи , приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні ним правовідносини. 19 травня 2008 року між юридичною особою публічним акціонерним товариством "Сведбанк", правонаступником всіх прав та зобов`язань якого є ТОВ «Кредитні ініціативи» та фізичною особою [PERSON] було укладено кредитний договір № 0703/0508/71-093 . У забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором № 0703/0508/71-093 [PERSON] було передано в іпотеку квартиру [ADDRESS] , про що укладений договір іпотеки № 0703/0508/71-093-Z-1 від 19.05.2008, посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Швецовою О.С. 19.05.2008 та зареєстрованим в реєстрі нотаріальних дій за № 2221 . У зв`язку з невиконанням [PERSON] зобов`язань за кредитним договором позивач звернув стягнення на предмет іпотеки, про що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області Ільющенковим С.О. 20.02.2019 за № 30420533 зареєстровано право власності па предмет іпотеки (квартиру) за позивачем. На даний час ТОВ «Кредитні ініціативи» (правонаступник Публічного акціонерного товариства «Сведбанк») - є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 1771959523101 від 01.03.2019. Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 1771959523101 від 01.03.2019 підтверджено наявність арешту, який накладений на належну на праві ТОВ «Кредитні ініціативи» квартиру за адресою: [ADDRESS] , а саме: 28.11.2013 Орджонікідзевським відділом державної виконавчої службі Запорізького міського управління юстиції винесено постанову серія та номер: ВП № 40964086, у зв`язку із чим у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вчинено запис № 30420604 про накладення арешту на нерухоме майно. Згідно ВП - спецрозділ постановою головного державного виконавця Касас Коньон О .Р. Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Запорізької області був накладений арешт майна боржника [PERSON] та оголошено заборону на його відчуження у виконавчому провадженні № 40964086 з примусового стягнення з [PERSON] на користь держави виконавчого збору у розмірі 124 312,29 гривень. 26.12.2013 року вказаний виконавчий документ було повернуто стягувачеві на підставі п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час винесення постанови). Іпотека, за визначенням, наведеним у статті 1 Закону України "Про іпотеку", - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно з частинами шостою та сьомою статті 3 названого Закону: - у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки; - пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Оскільки накладення арешту на майно має наслідком заборону відчуження арештованого майна, то ним порушується право іпотекодержателя в разі невиконання боржником забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. Зі змісту наведених приписів Закону України "Про іпотеку" випливає, що в разі коли належним чином зареєстрована іпотека виникла раніше за накладення арешту для задоволення вимог стягувачів, відмінних від іпотекодержателя, суд має звільнити з-під арешту іпотечне майно. При цьому відсутні підстави для відмови у звільненні з-під арешту зазначеного майна у зв`язку з відсутністю реального порушення боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання на момент пред`явлення відповідної вимоги; факт порушення основного зобов`язання, яке забезпечене іпотекою, виступає лише умовою реалізації гарантованих іпотекою прав іпотекодержателя і не пов`язується з його існуванням, а, отже, й порушенням шляхом арешту та заборони відчуження предмета іпотеки. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.9 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», за змістом частини четвертої статті 54 Закону про виконавче провадження у разі накладення державним виконавцем арешту на майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, заставодержатель цього майна має право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Згідно з ч. 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» арешт з майна може бути знятий за рішенням суду. Згідно зі ст.ст. 167, 170 ЦК України Держава діє у цивільних відносинах на рівні з іншими учасниками цих відносин, може створювати юридичні особи публічного права, набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом та діє у цивільних правовідносинах на рівних правах з іншими учасниками цих правовідносин. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про державну виконавчу службу» виконання рішень судів покладено на державну виконавчу службу. Здійснює виконання судових рішень, виконання яких покладено на державну виконавчу службу, державний виконавець (ч. 2 ст. 4 Закону України «Про державну виконавчу службу»). Такий висновок узгоджуються з позицією Верховного Суду України висловленою у постановах № 6-28цс15 від 18 листопада 2015 року, № 6-54цс16 від 27 квітня 2016 року, № 6-103цс16 від 27 квітня 2016 року. Судом беззаперечно встановлено, що власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] є позивач , який набув право власності на нерухоме майно звернувши стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Також, у п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом №3477 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі». Відповідно до ст.13 Конституції Українидержава забезпечує захист прав усіх субєктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі субєкти права власності рівні перед законом. Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободвстановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Зокрема, у п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. В силу ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Відповідно до вимог ч.ч.1, 2 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Відповідно до ч.ч.1, 2, 3ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Враховуючи те, що позивач є власником нерухомого майна, державна реєстрація права на іпотеку ПАТ «Сведбанк» ( правонаступником якого є ТОВ «Кредитні ініціативи») була здійснена до винесення 28.11.2013 Орджонікідзевським відділом державної виконавчої службі Запорізького міського управління юстиції постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження відповідача [PERSON] , та ТОВ «Кредитні ініціативи» має пріоритет на задоволення своїх забезпечених іпотекою вимог , суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Питання про судові витрати належить вирішити з урахуванням вимог ч.1 ст. 142 ЦПК України, та тієї обставини, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті.

Outcome: approved