Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся з позовом в суд, в якому просить поновити позивачу строк звернення до суду з даним позовом, визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Козятинської міської ради № 264 від 28 серпня 2014 року, яким було вирішено: надати суду висновок від 26.08.2014 року № 16 про доцільність надання дозволу гр. [PERSON], як законному представнику інтересів дитини, на виїзд її малолітньої доньки [PERSON], [INFO] за кордон без згоди та супроводу батька гр. [PERSON]. В порядку статті 211 ЦПК України винести окрему ухвалу суду і направити її до виконкому Козятинської міської ради Вінницької області для вжиття заходів щодо вирішення питання про притягнення всіх до жодного членів комісії з питань захисту прав дитини при виконкомі Козятинської міської ради до дисциплінарної відповідальності та їхньої відповідності займаним посадам. Стягнути з відповідача - виконавчого комітету Козятинської міської ради Вінницької області на користь [PERSON] понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 243,6 гривень. В обґрунтування позовних вимог вказав, що в провадженні Козятинського м/р суду Вінницької області знаходиться ц/с за позовом [PERSON] до [PERSON] про надання згоди на виїзд дитини за кордон. В зазначеному позові позивач просить суд: -Надати їй, [PERSON] дозвіл на периодичні виїзди її доньки [PERSON], 2010 р. н. за кордон без дозволу батька дитини [PERSON] -Дозволити їй, [PERSON] або офіційному представникові без згоди батька [PERSON] оформляти документи для тимчасового виїзду або супроводу неповнолітньої [PERSON], 2010 р. н. за межі України до країн ближнього та дальнього зарубіжжя до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Козятинського м/р суду Вінницької області від 28.07.2014 року було відкрито провадження у справі № 133/2167/14-ц. За вказаною ухвалою суд зобов'язав орган опіки та піклування Козятинської міської ради згідно статті 19 СК України надати висновок щодо доцільності надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу [PERSON] У судовому засіданні, яке відбулося 06 жовтня 2014 року відповідач дізнався про наявність рішення виконавчого комітету Козятинської міської ради № 264 від 28 серпня 2014 року, яким було вирішено: надати суду висновок про доцільність надання дозволу гр. [PERSON], як законному представнику інтересів дитини, на виїзд її малолітньої доньки [PERSON], [INFO] за кордон без згоди та супроводу батька гр. [PERSON]. У висновку комісії з питань захисту прав дитини від 26.08.2014 року за № 16 зазначено, що "комісія з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Козятинської міської ради дійшла до висновку пропонувати виконавчому комітету Козятинської міської ради. Як органу опіки та піклування за доцільне надати дозвіл на виїзд малолітньої дитини [PERSON], [INFO], за кордон без згоди та супроводу батька гр. [PERSON]". Особисто батька дитини на засідання опікунської ради з розгляду зазначеного питання у встановленому порядку чомусь не викликали, що призвело до порушення прав гр. [PERSON] бути присутнім та вислуханим під час його розгляду. [PERSON] є батьком малолітньої [PERSON], [INFO], а тому він не може погодитись з таким рішенням, оскільки воно порушує його права як батька дитини, є незаконним і на мою думку, підлягає скасуванню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 141 Сімейного Кодексу України, мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Вважаю, що перелічені вимоги матері дитини щодо: -Надати їй, [PERSON] дозвіл на периодичні виїзди її доньки [PERSON], 2010 р. н. за кордон без дозволу батька дитини [PERSON] -Дозволити їй або офіційному представникові без згоди батька [PERSON] оформляти документи для тимчасового виїзду або супроводу неповнолітньої [PERSON], 2010 р. н. за межі України до країн ближнього та дальнього зарубіжжя до досягнення дитиною повноліття, не конкретизовані, мають широкий характер і їх задоволення в повному обсязі позбавить батька дитини участі у вирішенні питання щодо виховання дитини, а матері дитини надасть можливість вирішувати такі питання в повному обсязі. При вирішенні питання щодо винесення оскаржуваного рішення, виконавчим комітетом не було взято до уваги наступні вимоги діючого законодавства України, а саме: Частиною 2 статті 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років, має право пересуватися по території України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Згідно зі ст. 4 Закону України від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" та постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України" виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, і без згоди та супроводу другого з батьків може бути дозволено на підставі й рішення суду. Відповідно до п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженого Постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України", встановлено, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним із батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон. У ст. 141 Сімейного кодексу України визначена рівність прав і обов'язків батьків відносно дитини. Враховуючи наведене, вважає, що у виконавчого комітету Козятинської міської ради були відсутні правові підстави для задоволення вимог гр. [PERSON] щодо прийняття рішення про надання висновку про надання дозволу виїзду дитини за кордон без зазначення конкретної держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі. Висновок про надання дозволу на виїзд дитини за кордон, зроблений Виконавчим комітетом міськради, як органом опіки та піклування, в особі служби у справах дітей повинен містити: рекомендації батькам, сторонам по даній справі, спільно узгоджувати питання виїзду малолітньої дитини за кордон у супроводі матері, у разі кожної конкретної поїздки, із зазначенням держави прямування та часового проміжку перебування у цій державі та доцільності надати дозвіл на оформлення проїзного документу для малолітньої дитини до досягнення нею 18 річного віку на виїзд за кордон без згоди батька. Зазначає, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню, оскільки: - при його винесенні не прийняті до уваги наведені вище факти; - засідання опікунської ради відбулось без участі батька дитини або його представника, батько дитини був поставлений в нерівні умови з колишньою дружиною оскільки його точка зору вислухана не була; - в оскаржуваному рішенні не зазначено, якими саме інтересами його доньки керувалась опікунська рада, проти чого я категорично заперечую. Крім того, Рішенням міськради в порушення вимог ст.ст. 153, 157 СК України фактично позбавлено батька можливості брати участь у її вихованні та можливості особистого спілкування з нею. Представник позивача [PERSON] в судовому засідання позовні вимоги, які викладені в позовній заяві підтримав та просить задовольнити позовні вимоги, але не виносити окрему ухвалу суду в адресу виконавчого комітету про притягнення членів комісії з питань захисту прав дітей до дисциплінарної відповідальності, оскільки представник відповідача виконавчого комітету Козятинської міської ради Вінницької області визнала позовні вимоги повністю. Крім того, представник позивача [PERSON] пояснив в судовому засіданні обгрунтовуючи позовні вимоги, що про існування рішення виконавчого комітету Козятинської міської ради № 264 від 28 серпня 2014 року, яким було вирішено: надати суду висновок від 26.08.2014 року № 16 про доцільність надання дозволу гр. [PERSON], як законному представнику інтересів дитини, на виїзд її малолітньої доньки [PERSON], [INFO] за кордон без згоди та супроводу батька гр. [PERSON] він, як представник позивача і сам позивач таким чином дізналися лише 06 жовтня 2014 року в судовому засіданні при слуханні справи під головуванням іншого судді в справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про надання згоди на виїзд дитини за кордон, а тому позивач та представник позивача не пропустив десятиденний строк для оскарження рішення виконавчого комітету Козятинської міської ради № 264 від 28 серпня 2014 року, звернувшись з позовом до суду 08.10.2014 року. Вважає, що при проведенні засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконкомі Козятинської міської ради, яке відбулося 26 серпня 2014 року при вирішенні питання про надання суду висновку про доцільність надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу батька [PERSON] були порушені права позивача [PERSON], який не був запрошений офіційно, а саме усвідомлений під письмову розписку з усвідомленням про засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконкомі Козятинської міської ради та належним чином повідомленням про час , місце та день проведення засідання, тобто були порушенні права позивача [PERSON]. А також [PERSON] не повідомлено і належним чином не направлено рішення виконавчого комітету Козятинської міської ради № 264 від 28 серпня 2014 року про затвердження висновку комісії, що свідчить про те, що [PERSON] не знав про прийняте рішення виконавчого комітету Козятинської міської ради № 264 від 28 серпня 2014 року, яке йому не направлялося для ознайомлення, хоча дане рішення стосується його інтересів. Крім того, зазначає, що при проведенні засідання комісії 26.08.2014 року при вирішенні питання про доцільність надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу батька [PERSON], склад комісії був не правоможним вирішувати дане питання, оскільки відповідно до Типового положення про комісію з питань захисту прав дитини та діючого положення про комісію з питань захисту прав дитини при виконкомі Козятинської міської ради, яке було надане суду, засідання комісії є правомочним, якщо на ньому присутні не менш як дві третини загальної кількості її членів, а поскільки комісія при виконкомі Козятинської міської ради складалася на момент розгляду спірно питання з 16 членів, що підтверджується наданим списком комісії представником відповідача, а на засіданні комісії були присутні всього лише 10 членів комісії, тобто при прийняті рішення комісією не було кворому, оскільки повинно було бути присутніх 11 членів комісії з питань захисту прав дитини, щоб складало 2/3 загальної кількості членів комісії. Тому вважає, що порушено процесуальний порядок прийняття висновку на засіданні комісії з питань захисту дітей, а якщо висновок прийнятий не правомочним складом комісії з питань захисту дітей, то цей висновок не повинен був бути затверджений виконавчим комітетом Козятинської міської ради Вінницької області. Представник відповідача - виконавчого комітету Козятинської міської ради Вінницької області в судовому засіданні позовні вимоги визнала, при цьому пояснила, що дійсно засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконкомі Козятинської міської ради при вирішенні питання про доцільність надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу батька громадянина [PERSON] проводилося без присутності самого батька [PERSON], який був повідомлений про час і місце засідання комісії лише по телефону, хоча повинен був бути повідомлений про засідання комісії у передбачений спосіб, а саме повісткою з повідомленням про вручення. За відсутності коштів на фінансування відправлення кореспонденції, батько [PERSON] не повідомлявся про засідання комісії при розгляді питання про дачу дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу батька [PERSON], крім того, рішення виконавчого комітету Козятинської міської ради № 264 від 28.08.2014 року, яким затверджено вищевказаний висновок, сам висновок комісії після засідання комісії , самому [PERSON] не направлялися для ознайомлення. Висновок комісії від 26.08.2014 року №16 з питань захисту прав дитини при виконкомі Козятинської міської ради та саме рішення виконавчого комітету Козятинської міської ради № 264 від 28 серпня 2014 року, яким вирішено надати суду даний висновок було надано суду в судове засідання 06 жовтня 2014 року при розгляді іншої справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про надання згоди на виїзд дитини за кордон. Третя особа на стороні відповідача [PERSON] її представник адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, вважають, що оскільки [PERSON] був повідомлений по телефону про час і місце проведення засідання комісії з питань захисту прав дитини, то засідання комісії правомірне і рішення виконавчого комітету Козятинської міської ради від 28.08.2014 року про надання висновку про доцільність надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу батька громадянина [PERSON] законне. Суд вислухавши, пояснення представника позивача, представника відповідача, третю особу на стороні відповідача та представника третьої особи, дослідивши інші докази, що є в матеріалах справи і надані представником відповідача, вважає, що позовні вимоги представника, які він підтримав в судовому засіданні слід задовольнити. Судом встановлено, що відповідно до Типового положення про комісію з питань захисту прав дитини, яке затверджено постановою КМ України від 24 вересня 2008 року № 866, пункту 8 засідання комісії є правоможним, якщо на ньому присутні не менше як дві третини загальної кількості її членів. Судом встановлено, що відповідно до наданого положення про комісію з питань захисту прав дитини при виконкомі Козятинської місткої ради, яке надано представником відповідача в судове засідання, яке затверджено рішенням виконавчим комітетом Козятинської міської ради від 24.12.2008 року № 894, пункту 8, засідання комісії є правоможним, якщо на ньому присутні не менше як дві третини загальної кількості її членів. Крім того, судом встановлено, що відповідно до витягу з протоколу № 7 засідання комісії з питань захисту прав дитини від 26 серпня 2014 року на засіданні, де вирішувалося питання про надання суду висновку про доцільність надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу батька [PERSON] було присутніх 10 членів комісії, що підтверджується копією витягу з протоколу, а комісія на момент прийняття рішення складалася з 16 членів, що підтверджується наданим складом комісії, який затверджений рішенням №90 від 27.03.2014 року виконавчого комітету Козятинської міської ради Вінницької області, тобто при прийнятті рішення засідання комісії повинно було проводитися в складі 11 членів , що становить дві третини загальної кількості її членів, а проводилося в складі 10 членів, тому комісія засідала неправомочному складі, а тому прийняте комісією рішення про надання суду висновку про доцільність надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу батька [PERSON] є незаконним, так як засідання комісії проведено з недотриманням вимог Типового положення про комісію з питань захисту прав дитини, яке затверджено постановою КМ України від 24 вересня 2008 року № 866 та положення про комісію з питань захисту прав дитини при виконкомі Козятинської місткої ради, яке надано представником відповідача в судове засідання, яке затверджено рішенням виконавчим комітетом Козятинської міської ради від 24.12.2008 року № 894, пункту 8. Судом встановлено, і це підтвердив представник відповідача в судовому засіданні, що на засідання комісії 26 серпня 2014 року при вирішенні питання про надання суду висновку про доцільність надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу батька [PERSON], останній не був присутній на засіданні особисто і належним чином не повідомлявся про час , день та місце проведення засідання під розписку, як того вимагає діюче законодавство, а лише був повідомлений по телефону і засідання пройшло без безпосередньої участі [PERSON] і його думка не була вислухана. Судом встановлено, це підтвердив представник відповідача в судовому засіданні, що висновок комісії з питань захисту прав дитини при виконкомі Козятинської міської ради про доцільність надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу батька [PERSON] та саме рішення виконавчого комітету Козятинської міської ради Вінницької області № 264 від 28.08.2014 року про надання суду висновку про доцільність надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу батька [PERSON] не направлялися для відома заказаною кореспонденцією для відома самому [PERSON] на його адресу. Судом встановлено, що про існування рішення виконавчого комітету Козятинської міської ради Вінницької області № 264 від 28.08.2014 року про надання суду висновку про доцільність надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу батька [PERSON], було надано представником органу опіки та піклування Козятинської міської ради Вінницької області в судове засідання 06 жовтня 2014 року при розгляді іншої цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про надання згоди на виїзд дитини за кордон і лише тоді представник [PERSON] дізнався про існування рішення виконкому, як органу опіки та піклування, а звернувся в суд про скасування даного рішення виконкому 08.10.2014 року, тому представник позивача і сам позивач не пропустив десятиденний строк для оскарження даного рішення у встановленому законом порядку, а тому позовна вимога про поновлення строку для оскарження рішення виконавчого комітету підлягає задоволенню, що підтверджується відповідною заявою представника [PERSON], яка міститься в матеріалах справи, про що не заперечував представник відповідача в судовому засіданні.

Outcome: approved