Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-19 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Середньоводянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області, треті особи без самостійних вимог: Рахівська державна нотаріальна контора Закарпатської області, Рахівське районне управління юстиції в Закарпатській області в особі реєстраційної служби про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування позову зазначено, що після смерті [INFO] року батька позивача, [PERSON] залишилося спадкове майно, яким являється житловий будинок [ADDRESS] Рахівського району Закарпатської області. У встановленому законодавством порядку, з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, він звернувся до нотаріальної контори із відповідною заявою, але у видачі свідоцтва нотаріусом йому було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на дане спадкове майно. На підставі наведеного, просив визнати за ним, [PERSON], право власності на спадкове майно - житловий будинок [ADDRESS] Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав,наведених в позові. Просить позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача - Середньоводянської сільської ради Рахівського району в судове засідання не з"явився. Сільський голова Шіман Н.І. направив суду заяву, в якій просить справу розглянути без участі представника сільської ради, позовні вимоги визнають. Представник третьої особи - Рахівської державної нотаріальної контори в судове засідання не з"явився. Завідуюча Рахівською державною нотаріальною конторою Пріц О.І. надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та підтримання позовних вимог. Представник третьої особи без самостійних вимог - Реєстраційної служби Рахівського районного управління юстиції в Закарпатській області в судове засідання не з"явився. Начальник служби Делятинчук А.І. надав заяву, в якій просить спрву розглянути без представника реєстраційної служби та на розсуд суду. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами суд приходить до наступного висновку. При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. Так, відповідно до ст.. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Встановлено, що позивач [PERSON] являється сином спадкодавця [PERSON], померлого [INFO] року, а отже є, в силу ст. 529 ЦУ УРСР спадкоємцем першої черги спадкування за законом. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яким являється житловий будинок [ADDRESS] Рахівського району Закарпатської області. Звернення позивача до суду з вимогою визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням його права на отримання власності в порядку спадкування згідно відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в його користь, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на право власності на спадковий будинок. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Норми ст. 392 ЦК не застосовуються щодо вимог про визнання права власності на об'єкти самочинного будівництва (ч. 3 ст. 376 ЦК), оскільки особа не є власником, а лише заявляє вимогу про встановлення права власності на об'єкт самочинного будівництва. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд [ADDRESS] виданої КП "БТІ" Рахівської районної ради спірний будинок побудований у 1968 році. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Згідно довідки виконавчого комітету Середньоводянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області № 359 від 18.12.2014 року, житловий будинок [ADDRESS], згідно погосподарським книгам, належав нині померлому [PERSON]. Також факт належності вказаного будинку останньому свідчить будівельний паспорт на забудову земельної ділянки, свідоцтво на забудову садиби в сільских населених пунктах Україниської РСР, а отже його не можна розцінювати як об'єкт самочинного будівництва. При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Для набуття спадщини необхідна наявність ряду умов. Першою необхідною умовою є відкриття спадщини, під якою розуміють настання таких юридичних фактів, які обумовлюють виникнення у спадкоємця права на набуття спадщини - права на спадкування. До таких юридичних фактів, передусім, відноситься смерть спадкодавця. Але в момент відкриття спадщини спадкоємець набуває лише право на спадкування, але не право власності на саму спадщину. Для виникнення права власності на спадщину спадкоємець повинен належним чином здійснити (реалізувати) право на прийняття спадщини. Здійснення права на спадкування, передусім, полягає в тому, що спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини можливе двома способами: шляхом пасивної поведінки спадкоємця, яка передбачена ст. 549 ЦК УРСР, яка встановлює, що для прийняття спадщини достатньо того факту, що спадкоємець вступив у оперативне управління та володіння спадвим майном. Такі спадкоємці також подають заяву про видачу їм документа, що підтверджує їх право на успадковане майно, але можуть це зробити незалежно від закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини; шляхом активної поведінки, тобто подачі заяви про прийняття спадщини та видачі їм відповідного свідоцтва. Для такого способу прийняття спадщини, який буде стосуватися всіх інших спадкоємців, існує певний строк для подачі заяви. Судом встановлено, що позивач прийняв спадщину, оскільки після відкриття спадщини вступив у оперативне управління та володіння спадковим будинком, крім того, звернувся до нотаріальної контори про прийняття спадщини, у зв'язку з чим набув правового статусу особи, яка цю спадщину прийняла. Спору щодо набуття права на спадщину не існує, оскільки в матеріалах справи містяться нотаріально засвідчені заяви інших спадкоємців за законом - [PERSON], [PERSON] та [PERSON], про відмову від спадщини. Таким чином, враховуючи, що позивач по справі належить до спадкоємців за законом, спадщину прийняв, майнового спору з приводу спадкування не існує, оскільки інші спадкоємці відмовилися від спадщини, про що ними складені належні заяви, посвідчені нотаріально, суд вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню. Питання відшкодування судових витрат позивачем не ставилось.

Outcome: approved