Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 07 квітня 2014 року він був прийнятий на роботу в TOB комерційний центр футбольного клубу «Дніпро» на посаду заступника директора, що підтверджується записом у його трудовій книжці. Керівником підприємства був виданий наказ від 07.04.2014 № 11/1- К про прийняття його на роботу. 02 лютого 2015 року він звільнився з займаної посади за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України, про що було видано наказ № 2-К від 02.02.2015 року. В день звільнення відповідач остаточного розрахунку по заробітній платі не здійснив, що призвело до тяжкого матеріального становища позивача, у зв'язку з чим, він просив стягнути з відповідача на його користь компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 1007,40 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку про звільненні в розмірі 30350,00. У судове засідання позивач не з'явився, у адресованій суду заяві просив справу розглядати у свою відсутність та збільшив ползовні вимоги, просив суд компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 1007,40 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку про звільненні в розмірі 33100,00 грн. Представник відповідача в судове засідання не зявився, з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. На підставі ст. 224 ЦК України, зі згоди позивача, суд, вважає можливим ухвалити рішення при заочному розгляді справи, окрім того, суд вважає можливим, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою сторін, судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що наказом № 2-К від 02.02.2015 р. позивача звільнено з посади заступника директора Товариства з обмеженою відповідальністю комерційний центр футбольного клубу "Дніпро" на підставі п.1 ст. 38 КЗпП за власним бажанням. Відповідно до ст. 115 КЗпП України, ст. 24 ЗУ "Про оплату праці", заробітна плата виплачується працівникові не рідше 2 разів на місяць, через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів, а відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства провадиться в день звільнення. Відповідно до ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власниками або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці " від 24.12.1999 року № 13 передбачено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми у день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини, при цьому сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Розрахунок суми компенсації за невикористану відпустку проводиться відповідно до норм Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ №100 від 08 лютого 1995 р. за тим же алгоритмом, що й нарахування відпускних. Розрахунковим періодом для обчислення середньої заробітної плати для оплати компенсації є останні 12 календарних місяців (без урахування святкових та неробочих днів), які передують місяцю нарахування компенсації. В разі, якщо працівник відпрацював менше року, то розрахунок проводиться за період з першого числа місяця, наступного за місяцем прийняття на роботу до першого числа місяця, в якому нараховується компенсація. Отже, відпрацьований період в позивача з 07.04.2014 року по 02.02.2015 року, кількість днів, за які потрібно виплатити компенсацію за невикористану відпустку, визначається виходячи з встановленої працівнику тривалості щорічної відпустки та розраховується пропорційно до відпрацьованого часу, тобто 20 днів (24 дні : 12 місяців х 10 місяців (невикористана відпустка). Середньоденна заробітна плата визначається шляхом ділення загальної суми доходу за розрахунковий період на кількість календарних днів в розрахунковому періоді (за винятком святкових і неробочих днів, встановлених законодавством). Для отримання суми компенсації потрібно помножити середньоденну заробітну плату на кількість днів, за які сплачується компенсація. Розрахунковий період становить з 01.05.2014 року по 31.01.2015 року, кількість календарних днів у розрахунковому періоді складає 268 днів. Заробітна плата позивача складала 1500,00 грн. Отже, компенсація за невикористану відпустку складає: 1007,40 грн. (50,37 грн. (1500х9):268 - середньоденна заробітна плата х 20 днів) Пунктом 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМ України від 08.02.1995 р. № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Згідно довідки Пенсійного фонду України заробітна плата за два місяці, які передували місяцю звільнення становила 3000 грн. 00 коп. (грудень 2014 року - 1500 грн., січень 2015 року - 1500 грн.), відпрацьовано 60 робочих днів. Тому, середньоденна заробітна плата позивача становить 50,00 грн. (3000 : 60 = 50,00 грн.). Судом встановлено, що період затримки розрахунку становить 662 робочих дня. Загальна сума середнього заробітку за день затримки розрахунку, відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, становить: - з 01.12.2014 р. по 02.02.2015 р. - 50 грн. (середньоденна заробітна плата) Х 661 днів = 33100 грн., без утримання прибуткового податку й інших обов"язкових платежів, і в цій частині позовні вимоги суд знаходить обґрунтованими, які підлягають задоволенню. З цих підстав позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп.

Outcome: approved