Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання останньої такою, що втратила право на користування житлом, а саме, квартирою [ADDRESS]. В обґрунтування вимог позову покликається на те, що являється власником спірної квартири на підставі договору дарування від 30 жовтня 2007 року, в якій прописана також і відповідачка, остання являється її колишньою дружиною. Однак, з листопада 2011 року, після припинення шлюбних стосунків, така у квартирі не проживає, коштів на її утримання не надає, йому важко нести витрати по оплаті комунальних послуг, завдає йому, як власнику, незручностей, оскільки у нього відсутня можливість оформити субсидії, тому змушений звернутись до суду про визнання [PERSON] такою, що втратила право на користування житлом. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовну заяву підтримав, дав аналогічні пояснення, що й її мотиви. Просить позов задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча повідомлявся про таке належно та вчасно, про причини неявки суд не повідомив, подав заяву про розгляд справи у його відсутність (а.с.34). Відповідачка у судове засідання не з'явилась, хоча повідомлялась про таке належно та вчасно, зокрема через опублікування оголошення в пресі, про причини неявки суд не повідомила, у зв'язку з чим суд вважає можливим розгляд справи у її відсутності за наявними у справі доказами з постановленням заочного рішення, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, з наданої згоди представника позивача. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, хоча про розгляд справи був повідомлений належно та вчасно, про причини неявки суд не повідомив. Заслухавши представника позивача, опитавши свідка [PERSON], вивчивши матеріали справи, суд приходить до переконання про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Як вбачається з договору дарування квартири від 30 жовтня 2007 року [PERSON] прийняв в дар квартиру [ADDRESS] (а.с.3), про що свідчить і витяг з Державного реєстру правочинів № 4862364, виданий 30 жовтня 2007 року (а.с.4) та витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 16749032 від 21 листопада 2007 року (а.с.5). З копії домової книги вбачається, що у спірній квартирі зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.7-9), про що свідчить і довідка ММКП "Житлове господарство" № 501 від 07 квітня 2015 року (а.с.21). З положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутись до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 21 серпня 2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.30). Як вбачається з ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як вбачається з акту, складеного 06 квітня 2015 року ММКП "Житлове господарство" [PERSON] зі слів сусідів і позивача не проживає по даній адресі понад 4-и роки, а саме, з жовтня 2011 року по даний час (а.с.22). Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11 грудня 2003 року, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. Відповідно до п.14 Тимчасового порядку реєстрації фізичних осіб від 16 січня 2003 року, на підставі рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням чи права власності на квартиру, особа знімається з реєстраційного обліку. Враховуючи те, що відповідачка не проживає у спірному житлі, однак продовжує бути зареєстрованою у ньому, суд приходить до висновку, що її слід визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS]. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому, з відповідачки слід стягнути на користь позивача сплачені ним при зверненні до суду 243 грн. 60 коп. судового збору.

Outcome: approved