Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

В листопаді 2014 р. позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, в якому просить зобовязати відповідача не чинити перешкоди у користуванні водопроводом в квартиру [ADDRESS]; зобов'язати [PERSON] надати доступ працівникам ТОВ "Добробут" та МКП "Миколаївводоканал " до квартири [ADDRESS] для можливості технічного огляду та усунення недоліків системи водопостачання та водовідведення ; стягнути моральну шкоду на її користь 6000 грн. В судовому засіданні позивачка та представник позивача вимоги позову підтримали, посилаючись на те, що [PERSON] самовправно припинила водопостачання до квартири позивачки, квартира якої знаходиться безпосередньо над квартирою [PERSON], а кран на трубі водопостачання знаходиться в квартирі останньої. Також зазначила, що відповідачка відмовляється пускати до своєї квартири представаників житлово-експлуатуючої та водопостачальної організацій для обстеження системи водопроводу, отже позбавляє права [PERSON] перенести кран пререкриття води до своєї квартири. Такими протиправними діями відповідачки їй спричинена значна моральна шкода, адже протягом двох місців вона проживає у квартирі без водопостачання. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала. Суду пояснила, що [PERSON] дійсно перекрила водопостачання до квартири позивача, оскільки, по-перше, остання затопила її квартиру . По-друге, водопровід до будинку проводився мешканцями самостійно , власними силами, без затвердженого проекту та узгодження з Миколаївводоканалом, отже еористування ним взагалі є незаконним. Також посилался на нетоторканість приватного житла особи. Представник МКП "Миколаївводоканал" вимоги позову підтримала. Суду пояснила, що внутрішньобудинкові мережі водопроводу перебувають на балансі відповідного ЖЕКу , отже всі роботи по його ремонту чи переобладнання повинні проводити їх працівники. Звернула увагу суду, що ТОВ "Добробут" є абонентом водоостачання за цією адресою, усі мешканці квартири укладають відповідні договори з Товариством і користуються водопостачанням як споживачі на законних підставах та оплачують комунальні послуги з водопостачання в установленому законом порядку. Представник ТОВ "Добробут" позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Суду пояснила, що дійсно відповідачка самовправно перекрила водопостачання до квартири позивачки і не допускає їх працівників до обстеження квартири та системи водопостачання. За поясненням сантехника ЖЕКу, кран, який перекриває воду до квартири № 8 дійсно знаходиться в квартирі поверхом нижче - квартирі № 5 і власник цієї квартири може перекриватьи воду в квартиру № 8 , не заважаючи водопостачанню у власній квартирі. Будинок № 10 по [ADDRESS] є забудовою до 1917 року - при його проектуванні не передбачалося централізованого водопостачання. Тому приблизно в 1970 -роках мешканцуі будинку провели водопровід і підключилися до цієї ситеми, отже таке не можна вважати незаконним користуванням . Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], 10 в м. Миколаєві, а [PERSON], - квартири № 5, що знаходиться безпосередньо поверхом нижче у цьому будинку. Згідно пояснень сторін, і таке визнав сам відповідачу своїх письмових запереченнях та її представник в судовому засіданні, після затоплення квартири № 5 з вини мешканців квартири № 8 , [PERSON] повністю перекрила водопостачання до квартири позивачки. Тобто з наявних в матеріалах справи правовстановлюючих документів сторін дійсно вбачаються розбіжності щодо належності вбиральні до квартири № 10а чи до спільного користування. Але суд виходить з того, що з пояснень сторін в судовому засіданні та наданих відповідачем фотокарток коридору та вбиральні випливає, що дійсно ці приміщення передбачалися до спільного користування цих двох квартир і між правопопередніками сторні існував саме такий порядок користування. При цьому суд не може прийняти до уваги заперечення предстаника відповідача стосовно незаконності використання системи водовідведення позивачем. Так, в обгрунтування своїх заперечень відповідач посилається на нормативно-правові акти, що не діяли на час підключення будинку до централізованої міської системи комунікацій . До того ж , як позивачка, так і сама відповідачка користуються єдиною системою водопостачання, отже незрозумілою є позиція останньої, яка водночас не заперечує правомірність свого користування водопостачанням. Крім того, при будь-яких обставинах відповідачка не має жодних повноважень приймати рішення щодо законності чи незаконності користування комунальними послугами інших осіб і вирішувати самостійно, яким чином слід користуватися цими послугами . Крім того, згідно Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах та селищах України, затв. Наказом Держжитлокомунпослуг від 01.07.1994 року № 65 , внутрішні водопровідні мережі перебувають на балансі абонентів та ними користуються. Стояк холодного водопостачання відноситься до внутрішньобудинкових мереж, отже в силу ст.. 382 ЦК України, не може належати лише власнику квартири. Пунктами 2,7 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець (експлуатуюча організація) зобов'язаний здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання, будинків, квартир, приміщень, утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування та ремонт внутрішньо будинкових мереж, вживати заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій. Частина 3 ст. 20 цього Закону покладає на споживача обов'язок своєчасно вживати заходів щодо усунення виявлених неполадок, пов'язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, за власний рахунок ремонтувати та міняти санітарно-технічні прилади і пристрої, обладнання, що вийшли з ладу чи виникли з власної вини. Згідно положень Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затв. Постановою КМУ від 12.07.2005 року, яка діяла на той час і дія якої розповсюджуються на виконавця послуг - суб'єкта господарювання ( в даному випадку - ПП «Аріадна»), витрати з технічного обслуговування внутрішньо будинкових систем гарячого і холодного водопостачання покладаються на виконавця, включаються до тарифів на послуги. Згідно цієї Постанови, холодне водопостачання - система від першої розташованої в будинку по ходу холодної води запірної гідравлічної арматури, за винятком внутрішньоквартирних мереж, які починаються з трійника (врізки) до внутрішньо квартирної мережі у стояк такої системи. Згідно Типового переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій - технічне обслуговування внутрішньобудинових систем холодного та гарячого водопостачання, в тому числі їх поточний ремонт, покладається на виконавця послуг. Згідно положень ч. 1, ст. 29 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувачем вказаного будинку є організація, підприємство, яке здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального та поточного ремонту та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію. Згідно ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За такого, оскільки в судовому засіданні знайшли своє підтвердження факт здійснення перешкод з боку відповідача у користуванні позивачки власним майном - квартирою № 8 за зазначеною адресою , оскільки неправомірно припинила водопостачання цієї квартири. Отже, позовні вимоги позивачки в частині зобов'язання відповідачки не чинити перешкоди у користуванні водопроводом обгрунтовані та підлягають задоволенню. Суд також не може прийняти до уваги заперечення [PERSON] щодо затоплення її квартири з вини позивача, оскільки таке не має правового значення для вирішення данного спору. До того ж законодавством передбачений захист порушеного права виключно у встановлений законом спосіб, а не шляхом самовправного використання чи здійснення перешкод у використанні чужого майна. При цьому суд не може погодитися з вимогами позивача щодо зобов'язання [PERSON] надати доступ працівникам ТОВ "Добробут" та МКП "Миколаївводоканал " до квартири [ADDRESS] для можливості технічного огляду та усунення недоліків системи водопостачання та водовідведення , оскільки такі вимоги не є конкретними і необхідність в застосуванні таких заходів з метою усунення дійсного порушеного права позивача не доведена належними доказами в судовому засіданні. Адже на перенесення відповідного крану на системі водопостачання необхідний відповідний дозівіл тачи погодження компетентних органів щодо дотримання технічних умов, про що сторонами не зазначено. Що стосується позовних вимог про стягнення моральної шкоди на користь позивача, то суд вважає їх частково обгрунтованими. Так, відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, у приниженні честі та гідності фізичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Пунктом 3 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»№ 4 від 31.03.1995 р. встановлено, що моральна шкода може полягати, зокрема,зокрема, у порушенні права власності.. При цьому при визначенні розміру моральної шкоди слід враховувати тяжкість вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках потерпілої особи, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Як стверджує позивач, моральна шкода, завдана йому відповідачкою, полягає у тривалих душевних стражданнях через значні незручності - необхідність носити воду до свого помешкання у відрах та необхідністю витрат на відновлення його попереднього стану. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що в частині відшкодування моральної шкоди, позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме у розмірі компенсації 500 гривень. З наведеного випливає, що позов підлягає частковому задоволенню . У відповідності зі ст. 88 ЦПК України на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 243 грн. 60 коп..

Outcome: partial