Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-02 00:00:00

17.05.2017 року [PERSON] в особі представника [PERSON] звернувся\~ до суду з позовною заявою, а 03.08.2017 року з уточненою позовною заявою, з вимогами:\~ визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташованими за адресою: Харківська область, м. Зміїв, вул. Мистецька (колишня Щорса), 4, в порядку спадкування за законом після померлого 27 квітня 2016 року [PERSON]. В обґрунтування позову зазначено, що 27.04.2016 року помер [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями, розташовані за адресою: Харківська область. м. Зміїв, вул. Мистецька (колишня Щорса), 4, який був придбаний на підставі договору рег. №Н9-439 купівлі-продажу від 05 травня 1998 року, укладеного на Біржі нерухомості та основних фондів "Україна". [PERSON] постійно проживав з батьком [PERSON], у тому числі і на момент смерті останнього, тому, відповідно до статті 1268 Цивільного кодексу України прийняв спадщину. Проте, оформити за собою право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з надвірними будівлями, розташованими по вул. Мистецькій (колишня Щорса) 4 м. Змієва Харківської області, [PERSON] не має можливості, оскільки при придбанні на біржових торгах вказаного майна [PERSON] та безпосередньо біржею не було дотримано порядку оформлення зазначеного вище договору, про що [PERSON] було повідомлено при його зверненні до [PERSON] державної нотаріальної контори за одержанням свідоцтва про право власності в порядку спадкування за законом на вказаний будинок після смерті [PERSON] Так, у відповідності до частини першої статті 227 Цивільного кодексу Української РСР, положення якого були чинним на дату укладення Договору рег №Н9-439 купівлі-продажу від 05 травня 1998 року, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Відповідно, при укладенні вказаного вище Договору рег №Н9-439 купівлі-продажу від 05 травня 1998 року, не було дотримано саме процедури його нотаріального посвідчення, що є підставою для визнання його недійсним. Проте, після укладення вказаного вище договору, [PERSON] такий договір було зареєстровано, спочатку, в [PERSON] МТП та в подальшому в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. У відповідності до статті 153 Цивільного кодексу Української РСР, положення якого були чинним на дату укладення Договору рег №Н9-439 купівлі-продажу від 05 травня 1998 року, договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Також, згідно із статтею 161 зазначеного вище Кодексу зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до пункту 1 Договору рег №Н9-439 купівлі-продажу від 05 травня 1998 року член Біржі нерухомості та основних фондів «Україна» [PERSON], як продавець, продав а [PERSON], як покупець, купив житловий будинок з надвірними будівлями, а саме: літ. А-1 житловий будинок, літ. Б сарай, №№1 та 2 огорожі, розташовані за адресою: Харківська область, м. Зміїв, вул. Мистецька (колишня Щорса), 4. Також, у пункті 2 вказаного договору було засвідчено твердження продавця що вказане майно, яке відчужується, до часу укладання даного договору не продано, не подаровано, не закладено, у спорі та під арештом не перебуває. Крім того, пунктом 4 вказаного вище договору зазначене вище нерухоме майно продане за 12089 грн. Пунктом 5 зазначеного договору передбачено те, що сума, вказана у пункті 4 договору, сплачується покупцем до реєстрації правочину на Біржі. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, без фіксування судового процесу технічними засобами фіксування, на задоволенні позовної заяви наполягала. Представник відповідача [PERSON] міської ради Харківської області у судове засідання не з'явився, представник по довіреності [PERSON] надала заяву про розгляд справи за відсутності представника. Представник третьої особи [PERSON] державної нотаріальної контори Харківської області у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Розгляд справи проведено за відсутності сторін та інших осіб, які беруть участь у справі за правилами ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 27.04.2016 року в м. Харків помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ВЛ №546976, виданого 29.04.2016 року відділом реєстрації актів цивільного стану [PERSON] районного управління юстиції у Харківській області. (а. с. 11) Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з надвірними будівлями, розташовані за адресою: Харківська область. м. Зміїв, вул. Мистецька (колишня Щорса), 4, який був придбаний [PERSON] на підставі договору рег. №Н9-439 купівлі-продажу від 05 травня 1998 року, укладеного на Біржі нерухомості та основних фондів "Україна". (а. с. 14). Вказаний договір 27.05.1998 року зареєстрований [PERSON] МТП за №2897. (а. с. 14 зв. стор.) Згідно даних технічного паспорту на житловий будинок, розташований за адресою: Харківська область. м. Зміїв, вул. Мистецька (колишня Щорса), 4, власником зазначено [PERSON] (а. с. 15-17). Відповідно до довідки директора КП "[PERSON] БТІ" від 23.12.2016 року №3505, згідно архівних матеріалів, житловий будинок, розташований за адресою: Харківська область, м. Зміїв, вул. Мистецька (колишня Щорса), 4, станом на 31.12.2012 року належав в цілому [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу №Н9-439, підписаного і зареєстрованого на біржі нерухомості та основних фондів "Україна" 05.05.1998 року, зареєстрованого в КП "[PERSON] БТІ" 27.05.1998 р. в кн 29-2897. Дійсна інвентаризаційна вартість житлового будинку з надвірними будівлями станом на 13.12.12016 року становить 122627 грн. (а. с. 18). Факт родинних відносин між [PERSON] та померлим [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження 22.01.1993 року в м. Зміїв Харківської області [PERSON] серії V-ВЛ №344546, виданого [PERSON] відділом ЗАГС Харківської області 12.02.1993 року. (а. с. 12). Відповідно до довідки [PERSON] міської ради №4393 від 12.09.2016 року, [PERSON] дійсно зареєстрований за адресою: [INFO] та був зареєстрований та проживав на день смерті батька - 27.04.2016 року. (а. с. 13). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, трудових відносин. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. У відповідності до вимог ст. 224 ЦК УРСР, що діяв на момент укладення договору купівлі-продажувід від 05 травня 1998 року, укладеного на Біржі нерухомості та основних фондів "Україна", за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 227 ЦК УРСР передбачено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 27 цього Кодексу). Відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками є члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. На дату укладання договору купівлі-продажу, товарні біржі в Україні реєстрували подібні договори, посилаючись на ст. ст. 3, 15, 17 Закону України «Про товарні біржі». Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, на підставі договору рег. №Н9-439 купівлі-продажу від 05 травня 1998 року, укладеного на Біржі нерухомості та основних фондів "Україна" померлий [PERSON] набув право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташованими за адресою: Харківська область, м. Зміїв, вул. Мистецька (колишня Щорса), 4. Крім того, право власності [PERSON] було зареєстровано 27.05.1998 року в [PERSON] МТП Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Стаття 1223 ЦК України передбачає право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який пережив, та батьки. Частиною 3 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У той же час, згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відповідачами у справах про спадкування є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги після смерті 27.04.2016 року батька [PERSON], та відповідно до положень ч. 3 ст. 1269 ЦК України прийняв спадщину. Таким чином, оскільки [PERSON] не може отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі, право власності може бути визнане судом.

Outcome: approved