Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги мотивувала тим, що на праві приватної власності одноосібного члена колгоспного двору її тітці [PERSON], яка померла 23.11.1995 року, належав житловий будинок по вул. Шкільній, 35 в с. Горішнє Залуччя, Снятинського району. Дане господарство відносилось до суспільної групи "колгоспний двір", в якому станом на 15.04.1991 р. була зареєстрована [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із вищевказаного будинковолодіння. Спадкоємцем другої черги з законом став рідний брат спадкодавиці - батько позивачки [PERSON], який після її смерті вступив в управління спадковим майном. Після смерті [PERSON], який помер 12.04.2013р., спадкоємцем першої черги за законом всього належного йому майна стала позивачка та його дружина- відповідач по справі. Позивачка на час смерті спадкодавця проживала разом із ним, а тому вважається такою, що прийняла спадщину, відповідачка, будучи зареєстрованою у спірному господарстві, фактично з померлим [PERSON] не проживала, до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталася, а тому спадщину не прийняла. У зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу позивачці відмовлено в оформленні спадщини. Просить визнати за нею право власності на спірне будинковолодіння. Позивачка в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву в якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задоволити. Відповідачка в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутності, позов визнала повністю, оскільки дійсно не прийняла спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON], так як фактично з ним не проживала. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-НМ № 290342 [PERSON] померла 23.11.1995 року. Відповідно до довідки Горішньозалучанської сільської ради від 03.02.2016р., у господарстві, що відносилось до суспільної групи "колгоспний двір" по вул. Шкільна, 35 в с. Горішнє Залуччя Снятинського району станом на 15.04.1991 р. була зареєстрована [PERSON]. Після смерті останньої спадкова справа не заведена, в управління спадковим майном вступив [PERSON], що підтверджується довідкою Першої Снятинської державної нотаріальної контори від 09.02.2016р. та довідкою Горішньозалучанської сільської ради від 19.02.2016р. Із довідки Горішньозалучанської сільської ради від 03.02.2016р. вбачається, що на день смерті [PERSON] разом із нею в господарстві була зареєстрована племінниця [PERSON] 12.04.2013 р. помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-НМ № 162131. На день смерті разом із ним в господарстві були зареєстровані: дружина [PERSON], донька [PERSON], зять Мойсик і.В. та онуки [PERSON], [PERSON] (довідка сільської ради № 06-05/389). Спадкова справа після смерті [PERSON] не заведена ( витяг із Спадкового реєстру та довідка Першої Снятинської державної нотаріальної контори від 23.03.2016р.). Із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану від 16.02.2016р. вбачається, що батьками [PERSON] були [PERSON] та [PERSON]. Факт родинних відносин між позивачкою та [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження серії І-НМ № 429523. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України\~"Про судову практику, у справах за позовами про захист права приватної власності"\~від 22.12.1995 року № 20 із змінами і доповненнями, щодо розяснення ст.ст. 17, 18 ЗУ\~«Про власність»\~вбачається, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР (1963 року) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року, коли відповідно до\~Постанови Верховної Ради Української РСР від 26 березня 1991 року\~\~№ 885-ХІІ\~буввведений в дію\~Закон України "Про власність". \~\~ Пленум Верховного Суду України у\~постанові від 22.12.1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності"\~(далі Постанова) роз'яснив, що положення статей 17, 18 Закону України "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього\~Закону\~(з 15.04.1991року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору.\~\~ Враховуючи те, що станом на 15.04.1991 року спадкове будинковолодіння відносилося до категорії колгоспний двір, головою двору була [PERSON], яка померла 23.11.1995 р., а тому їй належав на праві власності спірний житловий будинок. Після її смерті в управління спадковим майном вступив її брат -[PERSON], тобто вважається таким, що прийняв спадщину. Після смерті [PERSON] позивачка стала спадкоємцем першої черги за законом, прийняла спадщину, оскільки на час смерті проживала разом із ним. Відповідно ст. 392 ЦК України, власник може пред'явити позов про визнання за ним права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою. Дані факти ніким не спростовано в судовому засіданні. \~\~\~\~ Визнання відповідачем даного позову не суперечить закону і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб. Відповідно до ч.1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч. 1 ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. \~\~\~\~ Відповідно до вимог частини 4\~статті 174 ЦПК України\~у разі визнання позову відповідачами, суд за наявності підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно\~ст.11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами та іншими учасниками процесу доказів. \~ Згідно ч.1\~ст.57 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. \~\~ Згідно\~ст.60 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При таких обставинах зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову, а тому за позивачкою слід визнати право власності на житловий будинок що по вул. Шкілька, 35 в с. Горішнє Залуччя Снятинського району. На підставі наведеного, ст.1216, 1217, 1268, 1297 ЦК України,

Outcome: approved