Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-25 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про зобов'язання вчинити певні дії. На обрубування зазначив, що він є власником земельної ділянки № 76 площею 1,12 га., а відповідач є власником земельних ділянок № 71 та № 72 та є його сусідом в садовому товаристві "Дубок" поблизу с. Аксютівка на території Борівської сільської ради Зміївського району Харківської області. У 2014-2016 роках [PERSON] без будь-яких дозволів переніс огорожу своїх земельних ділянок на два метри вздовж всієї огорожі, захвативши самовільно прилеглі землі, поставив хвіртку та засипав прохід сміттям. Вказані дії відповідача не відповідають вимогам п.1.8 статуту садового товариства "Дубок", згідно якого, члени садового товариства на своїх особистих ділянках мають право будувати будинки для проживання. Обов'язковою умовою розташування будівель є дотримання мінімальних розмірів від межі з сусідськими ділянками у таких межах: садовий будинок - 4 метри. Особисті садові ділянки дозволяється огороджувати парканами, які не повинні виступати за червону лінію кордону. Відповідно до п.4.5 вказаного статуту, член садового товариства повинен дотримуватися правил внутрішнього розкладу та правил добросусідства, не допускати дій, які порушують умови відпочинку інших членів садового товариства. Відповідач [PERSON] не дотримався зазначеного, та захопив самовільно, також, землі Зміївського лісгоспу, даний факт вбачається із збірного схематичного плану землевласників та землекористувачів садового товариства "Дубок", виготовленого спеціалістом фірми "Промінь". Позивач просить відновити порушене право у спосіб : зобов"язати відповідача [PERSON] звільнити (до кордону) від огорожі вздовж будинку [PERSON] державну землю шириною в 4 метри, звільнити від огорожі прохід-стежку (тропу) шириною 1,5 метри вздовж його ділянок №71 та № 72 відповідно до ідентичних актів приватизації ділянок [PERSON] та [PERSON], звільнити від огорожі сам вихід-стежку на дорогу між садовими товариствами "Дубок" і "Провізор", відбудувати 20 метрів садової огорожі від Чемужівського лісу, що складалась із 5 товстих труб і сітки-рабиці, звільнити від сміття (по рівню 0,5 метрів) прохід-стежку до основи землі, як і раніше було, звільнити від огорожі (хвіртки) прохід в Чемужівський ліс, як було і раніше. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав свої позовні вимоги. Позов просив задовольнити з підстав наведених у ньому. Відповідач [PERSON] проти позову заперечував, та пояснив, що з 01 серпня 2016 року він є власником садового будинку № 71-72 у садівничому товаристві "Дубок" за адресою: Харківська область, Зміївський район, Борівська сільська рада і земельної ділянки, переданої для обслуговування вказаного будинку площею 0,12 га, кадастровий номер 6321781000:03:017:004. Жодних дій, що суперечать вимогам статуту товариства він не вчиняв. Савільного захоплення державної землі не здійснював. 03.09.2016 року він звернувся із інформативною заявою до голови правління садового товариства про те, що фактично використовує 0,02 га та просить урахувати цей факт при нарахуванні членських внесків. Голова правління садівничого товариства "Дубок" своєю резолюцією від 03.09.2016 року надав згоду на це. Крім того, за рішеннм загальних зборів садівничого товариства "Дубок" від 12.05.2012 року йому надано дозвіл на приватизацію землі загального користування та частки землі, що примикає до ділянок №71, №72, що належить [PERSON] Капітальний ремонт паркану, що прилягає до ділянок № 71, №72 садівничого товариства "Дубок" він провів у 2014-2016 роках за власний рахунок з дозволу членів правління садового товариства, що підтверджується відповідним актом виконаних робіт. Самовільного захоплення земель товариства, чи державних земель не здійснював. Суд, вислухавши думку сторін, дослідивши наявні у справі докази, дійшов наступного. Як убачається із державного акту на право власності на земельну ділянку від 21.12.2007 року [PERSON] належить на праві власності 0,1200 га земельної ділянки у садовому товаристві "Дубок" Борівської сільської ради Зміївського району Харківської області. (а.с. 6). Із копії протоколу узгодження меж земельної ділянки на ім'я [PERSON] не вбачається що його земельна ділянка межує із земельною ділянкою [PERSON], яка згодом перейшла на підставі цивільно-правової угоди до [PERSON] (а.с.130) Копією договору купівлі-продажу від 01.08.2016 року, укладеному між [PERSON] та [PERSON], посвідченому приватним нотаріусом ХМНО [PERSON], зареєстрованому в реєстрі нотаріальних дій під № 1869 підтверджено перехід право власності на садовий будинок № 71-72 у садівничому товаристві "Дубок" за адресою: Харківська область, Зміївський район, Борівська сільська рада і земельної ділянки, переданої для обслуговування вказаного будинку площею 0,12 га, кадастровий номер 6321781000:03:017:004 до [PERSON] (а.с.90). Із листа директора ДП "Зміївське лісове господарство" № 05-41/261 від 18.04.2017 вбачається, що межі земельних ділянок №71,72 садового товариства "Дубок" походять поблизу земель лісогосподарського призначення наданих у постійне користування ДП "Зміївське лісове господарство". самозахоплення чи прибудови земель лісогосподарського призначення не виявлено. (а.с.148). Копія виписки із протоколу загальних зборів садового товариства "Дубок" від 12.05.2012 року містить інформацію про те, що [PERSON] надано дозвіл на приватизацію землі загального користування та частки землі, що примикає до ділянок №71, №72, що належить [PERSON] (а.с. 149) Із заяви від імені [PERSON] на ім'я голови правління садового товариства "Дубок" від 03.09.2016 вбачається, що 03.09.2016 року відповідач [PERSON] звернувся до голови правління садового товариства про те, що фактично використовує 0,02 га та просить урахувати цей факт при нарахуванні членських внесків. Голова правління садівничого товариства "Дубок" своєю резолюцією від 03.09.2016 року надав згоду на це. (а.с.150). Копією акту про проведення капітального ремонту паркану садового товариства "Дубок", який прилягає до ділянок №71,72 від 15.06.2017 року підтверджено, що відповідач [PERSON] провів у 2014-2016 роках за власний рахунок з дозволу членів правління садового товариства. (а.с.151). Відомості, викладені у листі голови спілки садоводів Харківської обласної спілки садівницьких товариств № 01-10-42 від 28.05.2016 року про наявність самозахвату державної землі з боку [PERSON] спростовуються листом постійного користувача землі ДП "Зміївське лісове господарство" (а.с.131, а.с. 148) Згідно зі\~ст. 15 ЦК України,\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з положеннями\~ст. 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним. Загальні положення про право власності викладені у\~главі 23 ЦК України. Відповідно до ч. 1\~ст. 316 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 2\~ст. 373 ЦК України\~право власності на землю гарантується\~Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Статтею 391 ЦК України\~передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. На підставі\~ст. 90 ЗК України\~порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку встановленому законом. Згідно з ч. 1\~ст. 91 ЗК України\~власники земельних ділянок, зокрема,\~\~зобов'язані не порушувати права власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, та дотримуватися правил добросусідства. Відповідно до\~ст. 152 ЗК України\~держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Позивач [PERSON] не надав належних та допустимих доказів на обґрунтування свого позову. Не довів, що відповідач [PERSON] створює перешкоди у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зокрема, не надав доказів, що він має право чи юридичний інтерес до земельної ділянки державної власності, наданої в постійне користування ДП "Зміївське лісове господарство", меж його земельної ділянки та не вказав належних та допустимих доказів того, що спірна огорожа розміщена саме на його земельній ділянці. Позовні вимоги обґрунтовані на фотографіях (а.с. 48-53), суд визнає не допустимими доказами, так як вони не містять відомостей щодо дати та місця їх виконання, особи, яка їх виконала, та відомостей щодо зображених на них об'єктів, зокрема достовірності самозахоплення відповідачем [PERSON] землі, що належить позивачу [PERSON]. Крім того, суд не є спеціалістом у сфері фотосправи, а тому не може постановити своє рішення на припущеннях, що заборонено ч. 4\~ст. 60 ЦПК України. На підставі наведеного, у задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити у повному обсязі.

Outcome: dismissed