Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-05 00:00:00

04.12.2015 позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON], який продовжує навчання, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення сином 23-річного віку (яка з цих обставин настане першою) у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму, а також про стягнення з відповідача додаткових витрат на оплату навчання спільного повнолітнього сина [PERSON] у Полтавській державній аграрній академії у розмірі 1/2 витрат на навчання згідно договору про надання освітніх послуг до закінчення навчання чи до досягнення сином 23-річного віку (яка з цих обставин настане першою). Ціну позову визначено у розмірі 8005,00 грн (а.с. 17, 18). Позовні вимоги про стягнення аліментів обґрунтовано тим, що у позивача і відповідача є спільний повнолітній син [PERSON], який є студентом денної форми навчання Полтавської державної аграрної академії. Після досягнення сином повноліття відповідач не підтримує його матеріально, хоча має постійне місце роботи і заробіток; син потребує матеріальної допомоги у звязку із продовженням навчання. Навчання у академії є платним, тому відповідач повинен нести 1/2 частину витрат з оплати вартості навчання як додаткових витрат на навчання. У судове засідання з'явилися позивач і відповідач. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності і про не заперечення проти задоволення позовних вимог (а.с.\~24). Ураховуючи зазначені обставини суд, за правилами ч.ч. 1, 2 ст. 158 ЦПК України, та, з урахуванням згоди сторін, ухвалив розглядати справу за відсутності третьої особи. У судовому засіданні позивач повністю підтримав первинні позовні вимоги та збільшив вимогу щодо стягнення із відповідача витрат на навчання сина з 8005 грн до 15700,00 грн, вказавши, що ця сума є половиною повної вартості навчання сина у аграрній академії. Позивач пояснив, що син потребує матеріальної допомоги також у звязку із необхідністю оплати вартості проживання у гуртожитку, проїзду до смт Семенівка із м. Полтави (до матері), придбання продуктів харчування, одягу тощо. Позивач наголосив, що усі витрати щодо навчання повнолітнього сина сторони повинні нести однаково, тобто порівну незалежно від статків кожного із батьків. Відповідач повинен наперед сплатити позивачеві половину вартості навчання сина в академії, період якого складає 4 роки. Відповідач заперечував проти задоволення позову повністю, пояснивши, що не має матеріальної можливості сплачувати аліменти у предявленому розмірі та сплачувати половину витрат на навчання сина. З відповідачем не погоджували навчання сина на платній основі у ВУЗі. До досягнення сином повноліття він сплачував аліменти на утримання сина за відповідним рішенням суду у розмірі 1/4 частини свого доходу. [PERSON] дохід відповідача є малим, він працює вчителем у школі. Відповідач вже має нову сімю, у якій народилася дочка. Має на утриманні дружину, яка не працює і перебуває у відпустці по догляду за спільною дитиною до досягнення нею трирічного віку, а також малолітню дочку. Заробіток відповідача складає у середньому 2800,00 грн на місяць, близько 1000,00 із яких ідуть на сплату комунальних послуг, 500,00 грн на погашення житлового кредиту. На життя залишається незначна сума. Сім'я відповідача отримує субсидію. Відповідач вказав, що позивач проживає із іншим чоловіком, позивач є забезпеченою жінкою, постійно користується легковим автомобілем та інколи відпочиває за кордоном. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 11 ЦПК України). Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України (ч. 1 ст. 60 ЦПК України). Відтак, вислухавши пояснення позивача і відповідача, вивчивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Шлюб між сторонами зареєстровано 25.11.1995, шлюб розірвано за позовом відповідача рішенням Семенівського районного суду Полтавської області від 26.12.2012 (а.с. 8). [PERSON] (третя особа) народився 03.12.1997, він є спільним сином позивача і відповідача (а.с. 7). Відповідно до договору про навчання від 17.08.2015 № 159 (а.с. 4, 5) Полтавська державна аграрна академія взяла зобовязання із навчання [PERSON] строком 4 роки на денній формі навчання за напрямом підготовки "Агрономія"; загальна вартість освітньої послуги складає 31400,00\~грн, за один навчальний рік 7850,00 грн, за один навчальний місяць 785,00 грн. Пунктом 5.4 договору визначено можливість плати за отриману освітню послугу одноразово на весь період навчання, за 3, за 2 роки, за рік або по семестрах, або помісячно. Пункт 5.3 договору не визначив обраний сторонами спосіб оплати навчання з-поміж одного із способів, визначених пунктом 5.3 договору. [PERSON][PERSON] є студентом І курсу факультету агротехнологій та екології денної форми навчання напряму підготовки "Агрономія" Полтавської державної аграрної академії; термін навчання 01.09.2015 30.06.2019, про що зазначено у довідці вказаної академії від 20.11.2015 № 524/15-16 (а.с. 6). Отже на очікуваний момент закінчення навчання [PERSON] не виповниться 23 роки. За навчання [PERSON] позивач сплатила у 2015 році 2355,00 грн і двічі по 785,00 грн, що підтверджено відповідними квитанціями (а.с. 36), а всього 3925,00 грн. [PERSON] не працює, не має самостійного джерела доходу. Між сторонами не досягнуто домовленості щодо способу виконання відповідачем обовязку утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання. Син (третя особа) не заперечує проти задоволення позову матері (позивача). Заяви платника або одержувача аліментів про визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі судові не надано. Позивач працює методистом у будинку культури смт Семенівка Полтавської області, його заробітна плата є приблизно однаковою із заробітною платою відповідача. Позивач перебуває у фактичних шлюбних відносинах із іншим чоловіком та проживає у нього. Зазначені обставини повідомлені позивачем, визнані і підтверджені відповідачем у судовому засіданні. Із 21.02.2014 відповідач перебуває у шлюбі із [PERSON] (а.с. 25), у шлюбі у них 22.07.2014 народилася дочка [PERSON] (а.с. 26). Дружина відповідача [PERSON] з 05.05.2014 перебуває у відпустці до догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (а.с.\~27), не працює. Дружина і малолітня дитина відповідача перебувають на утриманні останнього. Відповідачеві призначено субсидію щодо оплати електроенергії, опалення газом, газопостачання з жовтня 2015 по квітень 2016 року (а.с. 29), що є свідченням незначного доходу сім'ї відповідача. Відповідач працює вчителем у Семенівському НВК № 2, по грудень 2015 року із його заробітної плати утримувалися аліменти на утримання сина [PERSON] до досягнення сином повноліття (а.с. 30). Сторони повідомили, що аліменти сплачувалися у розмірі\~1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно. [PERSON] як позичальник сплачує кошти за кредитною угодою про надання кредиту на будівництво (добудову) житлового будинку від 16.04.2009, щоквартальний платіж складає 1550,00\~грн, строк погашення кредиту 2010 2018 роки (а.с. 31-35). Угоду укладено під час перебування сторін у шлюбі. Пунктом 9.3 договору передбачено, що позивач несе солідарну відповідальність із відповідачем за кредитною угодою. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 199 Сімейного кодексу України (далі СК) якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Статтею 201 СК передбачено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми\~статей 187,\~189-192\~і\~194-197\~цього Кодексу. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (ст. 200 СК). Заяви платника або одержувача аліментів про визначення розміру аліментів у твердій сумі, судові не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Абзацом третім пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 № 3 визначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову (ч.\~1\~ст.\~191, ст. 201 СК). За вказаних обставин суд робить висновок, що повнолітній син сторін [PERSON] продовжує навчання, у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, а позивач і відповідач в змозі її надавати. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує зазначені положення СК, встановлені обставини справи, у\~т.ч. щодо матеріального становища сторін: майже однакової заробітної плати сторін, перебування позивача у фактичних шлюбних відносинах із іншим чоловіком, наявністю у відповідача нової сімї, перебування на утриманні відповідача дружини і малолітньої дочки, отримання сім'єю відповідача субсидії, існування набутих у шлюбі (розірваному на час вирішення справи) сторін кредитних зобовязань, суд стягує з відповідача на користь позивача для утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання (третьої особи), аліменти у розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, а не предявлену у позові 1/4 частину. Тобто задовольняє таку вимогу частково. Щодо стягнення аліментів у розмірі не менше 30 % прожиткового мінімуму щомісяця суд зазначає, що ч. 2 ст. 182 СК пов'язує мінімальний розмір аліментів не менш як 30\~% прожиткового мінімуму виключно із дитиною відповідного віку. Статтею 6 СК передбачено, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Як встановлено у справі третя особа (син сторін) є повнолітньою, відтак не може бути субєктом правовідносин, визначених ч. 2 ст. 182 СК. Ураховуючи зазначене суд відмовляє у визначенні аліментів у розмірі не менше 30 % від прожиткового мінімуму щомісяця. Ураховуючи, що позивач предявив позов 04.12.2015, а термін закінчення навчання сина визначено 30.06.2019, суд вважає вимоги позивача щодо періоду стягнення аліментів обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з дня звернення до суду і до дня закінчення навчання сина у академії. Стосовно позовної вимоги про стягнення з відповідача додаткових витрат на оплату навчання повнолітнього сина у Полтавській державній аграрній академії у розмірі 1/2 витрат на навчання згідно договору про надання освітніх послуг до закінчення навчання чи до досягнення сином 23-річного віку (яка з цих обставин настане першою), а з урахуванням збільшених позивачем до 15700,00 грн позовних вимог, тобто повного авансування половини не понесених усіх витрат на навчання на перед (майже на 3,5 років), суд зазначає таке. Відповідно до ст. 185 СК той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Статтею 201 СК "Застосування норм цього Кодексу до відносин щодо обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина" передбачено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми\~статей 187,\~189-192\~і\~194-197\~цього Кодексу. Суд наголошує, що ст. 185 СК у ст. 201 СК відсутня, тобто не застосовується щодо повнолітніх дітей. Правила ст. 185 СК поширюються на правовідносини щодо обовязку батьків по утриманню неповнолітніх дітей. Обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, передбачений главою 16 СК, однак норми цієї глави не поширюють дію положень ст. 185 СК на правовідносини, які виникають між батьками з приводу їх участі в утриманні повнолітніх дочки, сина. Зазначений висновок щодо застосування норм статей 185, 199 СК сформульовано у постанові Верховного Суду України від 24.12.2014 № 6-186ц14, який, відповідно до приписів ст. 3607 ЦПК України і ч. 5 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" враховується судом при застосуванні зазначених норм права. Ураховуючи зазначене у суду відсутні правові підстави для задоволення вимоги про стягнення з відповідача додаткових витрат на оплату навчання повнолітнього сина [PERSON] у Полтавській державній аграрній академії у розмірі 1/2 витрат на навчання, що складає 15700,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved