Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до Лохвицького районного суду Полтавської області з дійсним позовом, в обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 09.05.2014 року померла її мати [PERSON]. За життя [PERSON] на імя позивача склала заповіт. Після її смерті залишилося спадкове майно в склад якого входить: домоволодіння у с. Вирішальне (вул. Дунаєвського, буд. 20) Лохвицького району Полтавської області. При зверненні до державного нотаріуса Першої Лохвицької державної нотаріальної контори для оформлення своїх спадкових прав на спадковий будинок, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, в звязку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на будинок. Тому позивач була змушена звернуться до суду, так як не має можливості нотаріально оформити своє право власності на спадковий будинок. Позивач в судове засідання не з`явилася, але направила заяву в якій просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Лохвицького району Полтавської області в судове засідання не зявився, але надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає. Представник третьої особи Інспекції ДАБК у Полтавській області в судове засідання не зявився, але надіслав клопотання про розгляд справи без його участі. Відповідно до ч. 4\~ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Ознайомившись із матеріалами цивільної справи, дослідивши та давши оцінку доказам по справі суд прийшов до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованою Верховною радою України 17.07.1997р., кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обовязків або встановленні обґрунтованості будь якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Суд зазначає, що Конвенція про захист прав і основоположних свобод людини є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України. Згідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Як вбачається з письмових матеріалів справи 09.05.2014 року померла [PERSON] (свідоцтво про смерть від 10.05.2014 року, видане виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Лохвицького району Полтавської області, актовий запис №24), (а.с.4) - мати позивача (свідоцтво про народження від 21.03.1970 року, видане Перевалівською сільською радою Лохвицького району Полтавської області, актовий запис №17). За життя [PERSON] було складено заповіт, посвідчений 09.01.1998 року [PERSON] сільською радою, за реєстром № 4, на все майно на користь дочки спадкодавця [PERSON] (а.с.3). Після її смерті залишилось спадкове майно в склад якого входить житловий будинок із погосподарськими будівлями у с. Вирішальне (вул. Дунаєвського, буд. 20) Лохвицького району Полтавської області. Вказаний житловий будинок з господарчими побудовами належав померлій [PERSON] відповідно до запису в погосподарській книзі № 1-8 [PERSON] сільської ради (об"єкт погосподарського обліку № 01-0549), що підтверджується довідкою виконкому [PERSON] сільської ради №1827 від 02.11.2017 року. Спадкодавець [PERSON] з 1969 року і по день смерті 09.05.2014 року була зареєстрована і проживала в с. Вирішальне (вул. Дунаєвського, № 20) Лохвицького району Полтавської області, в житловому будинку були зареєстровані дочка [PERSON], внук [PERSON], що підтверджується довідкою виконкому [PERSON] сільської ради №1828 від 02.11.2017 року. У відповідності до ст. 1269 ЦК України позивач прийняла спадщину після смерті [PERSON], подавши відповідну заяву до нотаріуса. 29.05.2014 року заведена спадкова справа за № 159/2014, заповіт спадкодавцем посвідчувався, 06.03.2016 року державним нотаріусом Першої Лохвицької ДНК було видано свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку розміром 0,1529 га та 0,1873 га розташованих в с. Вирішальне Лохвицького району на користь дочки спадкодавця [PERSON], що вбачається з відповіді №1446/02-14 Першої Лохвицької ДНК від 08.11.2017 року. Першою Лохвицькою державною нотаріальною конторою позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, що залишилась після померлої, так як відсутні правовстановлюючі документи на будинок з допоміжними господарськими прибудовами, що підтверджується поясненням завідуючої Першої Лохвицької державної нотаріальної контори №1574/02-14 від 01.11.2016 року (а.с.6). На час будівництва будинку правовстановлюючі документи на будинки в сільській місцевості не виготовлялись та за життя спадкодавець оформити не встиг належним чином спадкове майно. У відповідності листа №12/5-126 від 23.03.1999 р. Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України, що обєкти збудовані до 05 серпня 1992 року тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається Бюро технічної інвентаризації. Відповідно до інформаційної довідки № 2262 від 20.08.2016 року, наданої приватним підприємством "Бюро послуг та консультацій", що житловий будинок розташований в с. Вирішальне по вул. Дунаєвського, №20 Лохвицького району Полтавської області не зареєстровано (а.с.7). Так, в узагальненні ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» з даного питання зазначено наступне. У разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності\~Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР 31.01.1966, яка була чинною до 13.12.1995, реєстрації підлягали усі будинки і домоволодіння, які були закінчені будівництвом і прийняті в експлуатацію за актом, затвердженим виконкомом місцевої [PERSON] депутатів трудящих, на підставі документів, що підтверджують право власності. До компетенції виконкомів місцевих [PERSON] відносилось питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у\~ погосподарські книги місцевих [PERSON], які є особливою формою статистичного обліку, що здійснювалось в Україні (УРСР) із 1979 року. На виконання\~[PERSON] Міністрів УРСР від 11.03.1985 року № 105\~сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних [PERSON] із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права, а записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Відповідно до даних технічного паспорту станом на 20.08.2016 року, виготовленого ПП "Бюро послуг та консультацій" вбачається, що до складу обєкту входить житловий будинок А-1 (блоки саманні, обкладені цеглою) загальною площею 49,3 м?, житловою площею 31,3 м?, під"В" - погріб (цегла керамічна), під"Д" - погріб (цегла керамічна), Б - літня кухня-гараж (шлакоблоки), В -погрібник (цегла керамічна), Г - сарай (блоки черепашнику обкл. цеглою), Д - погрібник (дошки), Е - убиральтня (цегла керамічна), №1 - огорожа (пл. шифер), №2 - ворота (метал). З наданої експлікації вбачається, що усі ці обєкти будівництва були побудовані в період 1969-1990 роки. Як убачається з довідки № 1829 від 02.11.2017 року, затвердженої головою [PERSON] сільської ради [PERSON], будинок № 20 по вул. Дунаєвського в с. Вирішальне Лохвицького району Полтавської області, в хорошому санітарному стані та придатний для проживання. Згідно ст. 328 ЦК України громадянин набуває права власності на майно на підставах, що не заборонені законом. Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ст. 1268 ЦК України [PERSON] є спадкоємцем за заповітом на спадщину, що залишилась після смерті [PERSON] Відповідно до вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є законними і обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved