Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-01 00:00:00

Представник позивачів за довіреністю [PERSON], яка діє в інтересах [PERSON], [PERSON] звернулась до Лохвицького районного суду Полтавської області з даною позовною заявою, в обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 15.05.2013 року помер батько позивачів [PERSON]. Вони є спадкоємцями за законом першої черги усього спадкового майна, як сини померлого. Після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді домоволодіння у с. Вирішальне, Лохвицького району, по вул. Рокосовського, 18. При зверненні до Першої лохвицької державної нотаріальної контори з питанням отримання свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями, їм нотаріусом було відмовлено в звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на житловий будинок з допоміжними господарськими прибудовами. Тому позивачі змушені звернутися до суду, так як не має можливості нотаріально оформити своє право власності на спадковий будинок. Представник позивачів та позивачі в судове засідання не з`явилися, але направили заяву в якій просять справу розглядати без їх участі, позовні вимоги підтримують. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Лохвицького району Полтавської області в судове засідання не зявився, але надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає. Третя особа - нотаріус Першої лохвицької державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, але надіслав заяву про розгляд справи без її участі. Відповідно до ч. 4\~ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Ознайомившись із матеріалами цивільної справи, дослідивши та давши оцінку доказам по справі суд прийшов до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованою Верховною радою України 17.07.1997р., кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обовязків або встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Суд зазначає, що Конвенція про захист прав і основоположних свобод людини є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України. Згідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Судом встановлено, що 15.05.2013 року помер батько позивачів [PERSON], свідоцтво про смерть від 16.05.2013 року, видане виконкомом [PERSON] сільської ради Лохвицького району, Полтавської області, актовий запис № 24 ( а. с. 6). Після його смерті залишилось спадкове майно в склад якого входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: с. Вирішальне, вул. Рокосовського, б. 18, Лохвицького району Полтавської області. Позивачі доводяться синами спадкодавцеві [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 18,19). На підставі ст. 1261 ЦК України позивачі є спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON] Спадкодавець [PERSON] з 1996 року і по день смерті 15.05.2013 року був зареєстрований і проживав в [INFO], разом із [PERSON] на день його смерті в будинку були зареєстровані: син [PERSON], син [PERSON], що підтверджується довідкою [PERSON] сільської ради Лохвицького району Полтавської області № 1943 від 11.12.2017 року (а.с.17). У відповідності до\~ст. 1269 ЦК України\~позивачі прийняли спадщину після смерті батька [PERSON], подавши відповідні заяви до нотаріуса. 11.07.2013 року заведена спадкова справа за № 261/2013, заповіт спадкодавцем не посвідчувався, що вбачається з відповіді № 508/01-09 Першої лохвицької ДНК від 18.04.2018 року. Першою лохвицькою державною нотаріальною конторою позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, що залишилась після померлого, так як відсутні правовстановлюючі документи на будинок з допоміжними господарськими прибудовами, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Першої лохвицької державної нотаріальної контори № 1655/02-31 від 08.12.2017 року ( а. с. 5 ). На час будівництва будинку правовстановлюючі документи на будинки в сільській місцевості не виготовлялись та за життя спадкодавець оформити не встиг належним чином спадкове майно. У відповідності листа №12/5-126 від 23.03.1999 р. Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України, що об"єкти збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об"єктів при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається Бюро технічної інвентаризації. Відповідно до Інформаційної довідки № 3371 від 14.11.2016 року, наданої ПП "Бюро послуг та консультацій", вбачається, що на житловий будинок розташований в селі Вирішальне по вулиці Рокосовського б. 18, Лохвицького району, Полтавської області, право власності не зареєстровано ( а. с.10). Так, в узагальненні ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» з даного питання зазначено наступне. У разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР 31.01.1966, яка була чинною до 13.12.1995, реєстрації підлягали усі будинки і домоволодіння, які були закінчені будівництвом і прийняті в експлуатацію за актом, затвердженим виконкомом місцевої Ради депутатів трудящих, на підставі документів, що підтверджують право власності. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у\~погосподарські книги місцевих Рад, які є особливою формою статистичного обліку, що здійснювалось в Україні (УРСР) із 1979 року. На виконання Постанови Міністрів УРСР від 11.03.1985 року № 105 сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права, а записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Відповідно до даних Технічного паспорту станом на 14.11.2016 року, виготовленого ПП "Бюро послуг та консультацій" вбачається, що до складу об"єкту входить: А-1 житловий будинок (цегла), загальною площею 115,2 м?, житловою площею 79,3 м?, Б - сарай (цегла), б - погріб під "Б" (цегла), б1 - прибудова ( цегла), В - сарай (цегла), в - прибудова (цегла), в1 - убиральня (цегла), Г - котельня, прибудова до "А-1" ( піноблоки), Д - господарська будівля ( цегла), № 1- огорожа ( пл.шифер), № 2 -хвіртка (метал), № 3 - ворота (метал). З наданої експлікації вбачається, що усі ці об"єкти будівництва були побудовані в 1991 році ( а. с. 28-31). Згідно ст. 328 ЦК України громадянин набуває права власності на майно на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1268 ЦК України [PERSON], [PERSON] є спадкоємцями за законом на спадщину, що залишилась після смерті [PERSON] Відповідно до вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON], [PERSON] є законними і обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved