Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-08 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовною заявою про визнання факту проживання однією сім`єю та зміну черговості одержання права на спадкування, зазначивши, що з 17 березня 2007 року перебувала у незареєстрованому шлюбі та вела спільне господарство з [PERSON] , [INFO] , об`єднане спільним побутом по день його смерті - [INFO] . Протягом життя [PERSON] мав двох дітей: сина - [PERSON] , 1974 р.н., та доньку - [PERSON] , які проживають в Естонії. Останній раз спілкувались з сином - 20 років назад, з донькою близько 10 років тому. Відносини не підтримували. Вони не приймали участь в його житті, хоча він писав їм листи, хворів, потребував уваги своїх дітей. Позивачка протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Здійснила його поховання. Після його смерті залишилось спадкове майно - кімната № [NUMBER] в гуртожитку [ADDRESS] , яка належала йому на підставі свідоцтва про право власності [NUMBER] , виданого 08.06.2015 року, виданого управлінням обліку, розподілу та приватизації житла Херсонської міської ради на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 22266523 від 22.06.2015 року. Померлий чоловік проживав без реєстрації за адресою: [ADDRESS] разом із позивачкою з 17.03.2007 року по день його смерті. 15.05.2017 року у встановлений законом шестимісячний строк позивачка звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини та відкриття спадкової справи, яку відкрито 15.05.2017 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Комаренко А.М. та зареєстровано у спадковому реєстрі за № 60639745, у нотаріуса за № 44/2017.Просила суд встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] , [INFO] , з 17 березня 2007 року по день його смерті, а саме [INFO] , та надати їй право на спадкування за законом спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] в сел. Антонівка м.Херсона, у першій черзі спадкоємців за законом. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 05.02.2018 року відкрито провадження у справі. 19.08.2020 року позивачем подано до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій просила визнати право власності за нею на спадкове майно в порядку спадкування за законом. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 21.08.2020 року прийнято заяву про збільшення позовних вимог. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.08.2018 року у зв`язку із закінченням терміну повноважень судді Гаврилова Д.В. справу №766/22910/17 передано судді Майдан С.І. Ухвалою суду від 27.08.2018 року суддею Майдан С.І. прийнято цивільну справу до свого провадження та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження зі стадії підготовчого засідання. Ухвалою суду від 09.09.2020 року закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, надали заяву про підтримання позовних вимог та просили їх задовольнити. Відповідачі та їх представник в судове засідання не з`явились, надали заяву про визнання позовних вимог в повному обсязі. Зазначили, що підтверджують обставини, зазначені в позовній заяві позивачем. Третя особа - приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Комаренко Алла Михайлівна в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, у вирішенні спору поклалась на компетенцію суду. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку. Суд, враховуючи, що відповідно до вимог ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем заяви суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення заяви, враховуючи що визнання заяви заінтересованою особою не суперечить встановленим обставинам по справі дійшов висновку про задоволення заявленої заяви в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що з 17 березня 2007 року позивачка [PERSON] проживала та вела спільне господарство з [PERSON] , [INFO] , об`єднане спільним побутом, по день його смерті - [INFO] . Згідно довідки КП "Центр" [PERSON] з 01.12.200 року по 26.09.2014 року був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 26.09.2014 року по день видачі довідки (07.05.2015 року) зхареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки виконкому Антонівської селищної ради м. Херсона в Херсонської області від 16.05.2017 року №069, [PERSON] проживав без реєстрації за адресою: [ADDRESS] разом із [PERSON] з 17.03.2007 року по день його смерті - [INFO] . [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим Суворовським районним у місті Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області 03 квітня 2017 року, актовий запис про смерть № 280. Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №47709024 від 15.05.2017 року, виданого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Комаренко А.М., позивачка у встановлений законом шестимісячний строк звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини та відкриття спадкової справи, яку зареєстровано у спадковому реєстрі за №60639745, та у нотаріуса за №44/2017. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно - кімната № [NUMBER] в гуртожитку [ADDRESS] , яка належала йому на підставі свідоцтва про право власності [NUMBER] , виданого 08.06.2015 року управлінням обліку, розподілу та приватизації житла Херсонської міської ради на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 22266523 від 22.06.2015 року, та Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 39455477 від 22.06.2015 року. Із заявами про прийняття спадщини звернулася позивач [PERSON] та діти спадкодавця - відповідачі за справою [PERSON] та [PERSON] . Встановлення факту проживання однією сім`єю впливає на спадкові права позивачки. Згідно з положеннями ч.2 та ч.4 ст.3 Сімейного Кодексу України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно із частиною першою статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. За положеннями частини першої статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Рішенням Конституційного Суду України від 03.06.99р. №5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільного господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Відповідно до ст. 1221 ЦК України, вбачається, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування практики у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають рідні діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Частиною 2 ст.1259 ЦК України встановлено, що фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом зі спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Згідно із ст.1278 ЦК України, частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкоємець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Стаття 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950р. та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 18.12.1986 р. у справі «Джонсон проти Ірландії», яке є джерелом права в Україні, поважний суд визначив, що поняття сім`я виходить за межі формальних відносин та встановлених законом угод, тобто не обмежується виключно стосунками, заснованими на шлюбі, і може включати інші «родинні» зв`язки, коли сторони живуть спільно поза шлюбом. Відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Згідно зі п.5 ч 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту в тому числі й проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Виходячи з загальних положень права власності, власнику належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності регулюється нормами Цивільного кодексу України. Як зазначається в п.5.2 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13, судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред`явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом. В зазначеній категорії справ підлягає встановленню судом також факт належності сторін до спадкоємців за законом різних черг. Слід зазначити, що зміна черговості спадкування лише надає право спадкоємцю наступної черги на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, а не визнає його спадкоємцем цієї черги. Отримавши право на спадкування разом із спадкоємцями іншої черги, такий спадкоємець вважається спадкоємцем тієї черги, до якої він належить відповідно до ст.ст.1261 - 1265 ЦК України. За встановлених обставин, вбачаються наявні правові підстави для застосування ст.1259 ЦК України та зміни у позивача черговості на одержання права на спадкування з четвертої на першу чергу, оскільки відповідачі у відзиві підтвердили обставини, що позивач тривалий час опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про встановлення факту проживання позивача одніє сім`єю зі спадкодавцем та зміну черговості одержання права на спадкування, є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Щодо позовної вимоги про визнання права власності на спадкове майно за позивачем, суд вважає, що у задоволенні зазначених позовних вимог слід відмовити за відсутністю правових підстав, оскільки в матеріалахї справи наявне свідоцтво про право власності на житло, що належить спадкодавцю та позивач після встановлення факту її проживання одніє сім`єю зі спадкодавцем та зміну черговості одержання права на спадкування не має перешкод в отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом.

Outcome: partial