Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Директора МПП «МММ» [PERSON] про стягнення заборгованості по заробітній платі та моральної шкоди вказуючи, що вона у період з 2001 року 01 лютого 2011 року вона працювала у МПП «МММ» бухгалтером за сумісництвом. Однак, у період з травня 2008 року по 01 лютого 2011 року заробітна плата відповідачем їй не нараховувалась та сплачувалась. Просить суд стягнути з відповідача на її користь невиплачену їй заробітну плату за період з травня 2008 року по 20 грудня 2013 року у розмірі 53 080, 45 гривень. Також вказує, що неправомірними діями відповідача з невиплати їй заробітної плати їй була спричинена моральна шкода, яку позивач оцінює у 10 000, 00 гривень та також просить стягнути з відповідача на її користь. Представник позивача - [PERSON] - у судовому засіданні повністю підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, мотивуючи це наступним. Позивач - [PERSON], працювала за сумісництвом бухгалтером МПП «МММ» з 2001 року. Наказом керівника цього підприємства від 01.02.2011 року № 1 вона, нібито, була звільнена з займаної посади за власним бажанням. Однак, як вказує представник позивачки, заява позивачки щодо її звільнення, згідно перевірки територіальної державної інспекції з питань праці Одеської області від 21.11.2013 року, відсутня. Тобто, відповідачем відносно позивача порушені вимоги ст. 8 КЗпПУ. За наслідками вказаної перевірки було складено відповідний акт. За поновленням свої порушених прав позивачка зверталась безпосередньо до відповідача, але їй було відмолено у визнанні її законних вимог. Далі, як вказує представник позивачки, заробітна плата у позивачки була мінімальна. У відповідача позивачка працювала до 01 лютого 2011 року, однак, заробітну плату вона не отримувала з травня 2008 року по 01 лютого 2011 року. 01 лютого 2011 року позивачкою була написана заява про звільнення за ст. 38 КЗпПУ. Але з Наказом про звільнення позивачка не була ознайомлена. Також вказує, що трудова книжка не була оформлена та не була їй повернута. Відповідно до розрахунку .невиплаченої заробітної плати бухгалтеру МПП «МММ» [PERSON], директором МПП «МММ» [PERSON] у 2008 році позивачці не виплачено 3 840,00 гривень, 5760 гривень у 2009 році, 5760 гривень у 2010 році, 11096 гривень у 2011 році, 13177 гривень у 2012 році, 13447, 45 гривень у 2013 році, а всього станом на 20.12.2013 року сума заборгованості по заробітній платі складає 53080,45 гривень. Також представник позивача вказує, що у результаті неправомірних дій відповідача позивачці була завдана моральна шкода, яка полягає у тому, що позивачка замість того, щоб нормально жити, радіти життю, працювати, з вини відповідача нервує, змушена звертатися до правоохоронних органів, до юристів, в суд, так як порушення її законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від позивачки додаткових зусиль для організації її життя. Виходячи з наведеного, моральну шкоду позивачка оцінює в 10 000 гривень. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні повністю підтримала доводи свого представника, підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача - [PERSON] - у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити у задоволенні позову з огляду на наступне. Відповідач - [PERSON] є єдиним засновником і директором малого приватного підприємства "МММ", Статут якого був зареєстрований виконавим комітетом Білгород-Дністровскої міської ради 01.07.1998 року. Основним видом діяльності підприємства є проведення будівельно-монтажних і ремонтних робіт. Окрім відповідача, у МПП «МММ» постійно працював будівельником і виконробом чоловік відповідачки - [PERSON] Також, іноді, в певні періоди роботи МПП "МММ" відповідачка брала на роботу ще одного будівельника в допомогу [PERSON], за якого вона звітувала до податкової інспекції і до Пенсійного Фонду України, сплачуючи відповідні податки. У зв'язку з тим, що в ході функціонування МПП "МММ" виникла необхідність у складанні різних бухгалтерських документів і податкових звітів, у відповідача з'явилась потреба в консультаціях фахівця в цій області. Раніше відповідачка була знайома з [PERSON], яку вона знала як фахівця в області бухгалтерії. Як вказує відповідачка, кілька разів вона зверталась за допомогою до [PERSON] з проханням допомогти їй у складанні податкових і пенсійних звітів по МПП "МММ". [PERSON] дала згоду та допомагала відповідачці у складанні цих звітів. Оскільки, відповідачці часто доводилося звертатися до [PERSON] за консультаціями, їй було незручно, що [PERSON] надає ці консультації безоплатно, тому відповідачка запропонувала оплачувати її консультації. Позивач [PERSON] погодилась на це, і відповідачка стала платити їй за її консультації гроші зі свого сімейного бюджету з розрахунку однієї мінімальної заробітної плати, яка була встановлена на той момент. Згодом, відповідачка [PERSON] стала просити [PERSON] також допомогти їй виписати банківські документи для перерахування необхід\-них податкових і пенсійних відрахувань. Ці документи складала від імені відповідачки [PERSON] і передавала їх відповідачці, а вона подавала їх в банк і здійснювала необхідні перерахування з банківського рахунку МПП "МММ". З початку 2009 року МПП «МММ» практично перестало працювати і відповідачка дуже рідко стала консультуватися у [PERSON], відповідно, і грошей їй в цей рік практично не платила. На початку 2010 року МПП "МММ" отримало на розрахунковий рахунок суму заборгованості від TOB "Винконцерн" за мировою угодою і відповідачу необхідно було сплатити певні податки, тому їй знову знадобилися консу\-льтації [PERSON], яка їй і допомогла своїми консультаціями. В лютому 2010 року МПП "МММ" взагалі не працювало, тому відповідачка з власних грошових коштів сплатила [PERSON] за її роботу з розрахунку однієї мінімальної заробітної плати за кожен місяць 2009 року і за два перші місяці 2010 року. Більше консультаціями [PERSON] відповідачка не користувалася і, відповідно, їх не оплачувала. Ніяких претензій ні в усній, ні у письмовій формі [PERSON] відповідачу не пред'являла. МПП "МММ" з початку 2009 року ніякої діяльності не проводило, грошових перерахувань не отримувало і прибутків не мало, про що свідчать наявні у відповідача копії звітів до Білгород-Дністровської державної податкової інспекції. У січні 2014 року відповідачці стало відомо, що [PERSON] подала позовну заяву до Білгород-Дністровського міськрайонного суду, в якій вказала, що вона працювала бухгалтером в МПП "МММ", просить стягнути на її користь заборгованість із заробітної плати за період з 2008 року по 2013 рік, і в якості доказу долучила до своєї позовної заяви індивідуальні відомості на застраховану особу, видані Пенсійним фондом України. Ознайомившись з наданими позивачем індивідуальними відомостями на застраховану особу, виданими Пенсійним фондом України, відповідачкою було виявлено, що у період з січня 2000 року по грудень 2005 року, а також з січня 2007 року по грудень 2008 року, [PERSON], користуючись відсутністю у відповідача бухгалтерських навичок, ввівши відповідача в оману, обманним шляхом заносила в банківські документи, що вона надавала відповідачці для перерахування необхідних податкових і пенсійних відрахувань, свідомо помилкові відомості про те, що вона, нібито, працює в МПП «МММ». Далі, як вказує представник відповідача, довіряючи [PERSON], складені нею банківські докумен\-ти відповідач подавала до відділення банку і, таким чином, перераховувала страхові внески до Пенсійного фонду України не лише за відповідача та її чоловіка [PERSON], а також найнятого будівельника, але і за [PERSON] не знаючи цього. Ніяких заяв про прийняття на роботу в МПП "МММ" [PERSON] не подавала і ніяких наказів про прийняття її на роботу відповідачка не видавала і не підписувала. У звітах, що подаються відповідачем до Білгород-Дністровської податкової інспекції, у графі «місце бухгалтера МПП ''МММ"» розписувалась відповідачка особисто, або вказувала, що бухгалтер не передбачений. Окрім цього, як вбачається з індивідуальних відомостей на застраховану особу, виданих Пенсійним фондом України, відповідачка виявила, що в період 2000-2012 роки на ім'я [PERSON] також перераховували страхові відрахування ще 11 підприємств, окрім МПП "МММ". Допитаний в якості свідка у судовому засіданні [PERSON] пояснив, що він є чоловіком [PERSON] також пояснив, що його дружина відкрила будівельну фірму, і у процесі діяльності фірми дружині були необхідні консультації бухгалтера. [PERSON] він знає тривалий час, тому саме він попросив її надавати консультації за певні грошові кошти. [PERSON] погодилась на це. Пізніше [PERSON] пропонував [PERSON] офіційно її працевлаштувати, однак, вона відмовилась. На МПП «МММ» працювали [PERSON], [PERSON], а також робітники, яких наймали у смт. Сергіївка. Далі, як пояснив свідок [PERSON], [PERSON] на МПП «МММ» не працювала, вона лише допомагала, надавала консультації по бухгалтерії. Жодних документів щодо працевлаштування [PERSON] до податкової інспекції не подавали, оскільки, як відомо свідку [PERSON], офіційно [PERSON] працювала у ТОВ «Белтранс». Що стосується того, хто розписувався у відомостях, які подавались до податкової інспекції, то у цих відомостях розписувалась [PERSON], що стосується відомостей по Пенсійному фонду - свідку це не відомо. Також, як пояснив свідок, відомості щодо оплати консультацій [PERSON] ні де не фіксувались, оскільки це була лише допомога. Як відомо свідку [PERSON], з [PERSON] після надання нею консультацій, був проведений повний розрахунок, ніякої заборгованості перед нею не має. Допитана в якості свідка у судовому засіданні [PERSON] пояснила, що вона добре знає позивача [PERSON] багато років. Коли [PERSON] почала працювати бухгалтером, [PERSON] їй багато допомагала, надавала їй безкоштовні консультації, вони разом їздили до податкової інспекції, де вона бачила, що [PERSON] здавала звіти до податкової інспекції, які вона заповнювала, а [PERSON] ставила на цих звітах печатки. Це було приблизно у 2005-2009 роках. Що стосується того, чи була [PERSON] офіційно працевлаштована та чи отримувала вона за це заробітну плату, свідку це не відомо. Допитана в якості свідка у судовому засіданні [PERSON] пояснила, що вона допомагала [PERSON] як бухгалтер на протязі останніх трьох років. МПП «МММ» ніякої діяльності не веде, однак, це підприємство не є закритим, тому здавали пусті звіти з 2010 року щоб уникнути штрафних санкцій. Як також пояснила свідок, у МПП «МММ» вона офіційно не працює, лише допомагає здавати звіти. [PERSON] вона не бачила, з нею не знайома. [PERSON] розповідала [PERSON], що [PERSON] є її бухгалтером та одночасно її клієнтом як парикмахера, чи була [PERSON] офіційно працевлаштована у МПП «МММ», свідку не відомо. Також пояснила, що вже тривалий час, приблизно 10 років, вона знає [PERSON] та її чоловіка [PERSON], допомагає здавати бухгалтерські звіт и у податкову інспекцію. Вивчивши матеріали справи, вислухавши представника позивача, позивача, представника відповідача, свідків, дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до наступного. У відповідності до ч. 1, ч. 2 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно позовної заяви [PERSON], позивачка просить стягнути на її користь з відповідача - директора МПП «МММ» [PERSON] заборгованість по заробітній платі у період з травня 2008 року по 20 грудня 2013 року та моральну шкоду у розмірі 10 000,00 гривень. Таким чином, оскільки правовою підставою для звернення позивачки до суду нею обрані статті 116 (Строки розрахунку при звільненні), 117 (відповідальність за затримку розрахунку при звільненні), 237-1 (відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди), 238 (задоволення грошових вимог), то доказуванню позивачкою підлягає саме факт нарахування та невиплати їй загробної плати з вини відповідача у розмірі, вказаному позивачкою у позові. На підтвердження обставин, викладених позивачкою у позовній заяві, нею суду надані наступні докази : - відповідь Територіальної інспекції з питань праці в Одеській області № 15-к1434/6360-037 від 21.11.2013 року, згідно якої вказано, з 2001 року [PERSON] працювала на підприємстві «МММ» бухгалтером за сумісництвом. З травня 2008 року відсутні бухгалтерські документи щодо нарахування та виплати [PERSON] заробітної плати. Наказом керівника МПП «МММ» №1від 01.02.011 року [PERSON] звільнена з роботи за власним бажанням, однак заява [PERSON] щодо звільнення відсутня (а.с. 7-8); - копії індивідуальних відомостей про застраховану особу Пенсійного Фонду України (форма ОК-5), за період 2000, 2001, 2002, 2003, 2004, 2005, 2006, 2007, 2008, 2009, 2010, 2011, 2012 роки, згідно яких вбачається, що МПП «МММ» здійснювало відрахування до Пенсійного фонду України на [PERSON] (а.с. 11-20); - розрахунок невиплаченої заробітної плати бухгалтеру МПП «МММ» [PERSON] за період з 2008 по 2013 роки (а.с. 21); - книга обліку придбаних товарів у МПП «МММ» з 1999 року, яка велась [PERSON] (а.с. 85-87); - книга обліку продажу товарів, яка велась [PERSON] з 2002 року (а.с. 88-90); - податкові накладні (а.с. 92-93); - індивідуальні відомості про застраховану особу Пенсійного Фонду України (а.с. 94-98); - акт звірки розрахунків суми страхових внесків станом на 01.01.2006 року (а.с. 100); - Наказ директора МПП «МММ» № 1 від 01.02.2011 року про звільнення [PERSON] з займаної посади за власним бажанням (а.с. 102); - Наказ МПП «МММ» № 11, згідно якого [PERSON] перебуває у відпустці по 1 січня 2000 року у зв'язку із лікуванням (а.с. 105); - акт перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та своєчасності сплати зобов'язання зі збору на обов'язкове державне пенсійне страхування на МПП «МММ» (а.с. 112-113); - акти Білгород-Дністровської об'єднаної Державної податкової інспекції від 19.08.2003 року, 03.09.2003 року, від 18.09.2003 року (а.с. 112-118); - копії чеків та платіжних доручень, квітанцій (а.с. 124-136) та інші документи. Ретельно дослідивши матеріали, надані суду сторонами докази, суд приходить до наступних висновків. Доказуванню позивачкою підлягає факт наявності заборгованості у відповідача по заробітній платі позивачці та, відповідно, розмір суми цієї заборгованості. На підтвердження наявності заборгованості та суми цієї заборгованості позивачкою суду надано розрахунок невиплаченої заробітної плати бухгалтеру МПП «МММ» [PERSON] з травня 2008 року (а.с. 21). Згідно статті 57 ЦПК України, доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 58 ЦПК України передбачає, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Розрахунок, на який посилається позивачка в обґрунтування своїх позовних вимог, не є належним та допустимим доказом, оскільки цей розрахунок не містить інформації щодо того, коли та ким він складений, розрахунок виконаний не на фірмовому бланку підприємства, та на цьому розрахунку відсутня печатка підприємства, крім того, суду не надано жодних даних, на підставі яких був зроблений цей розрахунок (тобто даних про заробітну плату позивача), що позбавляє суд можливості прийняти цей доказ як належний . Тобто, наявні у матеріалах справи письмові докази про наявність обставин, викладених позивачкою у своєму позові, не свідчать, тобто позивачкою не доведено наявності заборгованості по заробітній платі з боку відповідача. Згідно статті 10,11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 6 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно статті 57 ЦПК України, доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 58 ЦПК України передбачає, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ч.ч. 1,2,3 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно статті 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно статті 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне у задоволенні позовних вимог [PERSON] до Директора МПП «МММ» [PERSON] про стягнення заборгованості по заробітній платі та моральної шкоди - відмовити. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed