Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-18 00:00:00

20.03.2017 позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком №17 «а» по вул.Мічуріна в с. Марківка Марківського району Луганської області. В обґрунтування свого позову посилається на те, що їй на праві власності належить житловий будинок з належними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: с.Марківка Марківського району Луганської області ,вул. Мічуріна,17 «а», що підтверджується свідоцтвом про право власності на житловий будинок від 14 травня 2003 року , виданий виконавчим комітетом Марківської селищної ради та технічним паспортом. З її колишнім чоловіком, [PERSON] ,[INFO], шлюб розірвано 25.07.2002 року у Марківському відділі реєстрації актів громадського стану Луганської області шлюб , актовий запис №48. Відповідач [PERSON] зареєстрований в належному їй на праві власності житловому будинку за вищевказаною адресою. З 2010 року відповідач виїхав з с. Марківка , але з реєстраційного обліку не знявся і до цього часу значиться зареєстрованим в житловому будинку , який належить їй на праві власності. Його реєстрація у вказаному будинку створює їй труднощі у здійснення свого права власності , зокрема для оформлення житлової субсидії, при призначенні якої враховуються доходи всіх зареєстрованих в будинку осіб, чи його продажу. Той факт, що відповідач у справі не проживає в житловому будинку протягом 10 років підтверджується актом від 16 березня 2017 року , складеним депутатом Марківської селищної ради, що підтверджують свідки та довідкою про склад сімї та проживання №283 від 18.01.2017 року, виданою Марківською селищною радою. На даний час місце перебування відповідача невідоме , а тому вона не може зняти його з реєстраційного обліку. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала та просила їх задовольнити Відповідач в судове засідання, не зявився, оскільки його місце перебування невідоме виклик до суду здійснювався віжповідно до полочень ч.9 ст.74 ЦПК України, через оголошення у пресі- газеті "Урядовий курєр", а тому він вважається належним чином повідомленим про день, час та місце проведення судового засідання. Заперечень з приводу позову суду не надано. Допитані в судовому засіданні свідки, [PERSON], [PERSON], [PERSON] будучи попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання чи відмову від їх дачі засвідчили суду, що їм відомо, що відповідач [PERSON] за адресою: вул. Мічуріна,17 «а», с.Марківка Марківського району Луганської області не проживає приблизно з 2002 року, оскільки вони є сусідами та часто бувають на території вказаного домоволодіння. Також засвідчили, що ніяких речей відповідача там не має, бо він їх забрав коли виїжджав після розлучення з [PERSON] Суд, вислухавши пояснення позивача , допитавши свідків, вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази встановив наступні обставини та визначив до них правовідносини. [PERSON] є власником житлового будинку №17 «а» по вул. Мічуріна в с. Марківка Луганської області, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житловий будинок від 14 травня 2003 року серія САА №709067 витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії ВАА № 9823160 та технічним паспортом (а.с.7,8,12-14). Згідно копії паспорта громадянина України серії ЕК №813005 [PERSON] зареєстрована в [INFO] «а»(а.с.4). Згідно довідки Марківської селищної ради Луганської області [PERSON] , [INFO] зареєстрований за вказаною адресою, але тимчасово мешкає в м.Луганськ (а.с.9). Відповідно до акту про проживання за адресою: [INFO] «а», складеного комісією в складі депутата [PERSON], сусідів [PERSON], [PERSON], [PERSON] за зазначеною адресою [PERSON] прописаний, але фактично не проживає А.с.10). Згідно довідки відділу реєстрації актів громадянського стану Марківського РУЮ Луганської області від 19.05.2003 сторони перебували у шлюбі з 06.10.1990 по 25.07.2002 (а.с.11) Таким чином судом встановлено, що між позивачем та відповдачами виникли правовідносини, що регулюються\~главою 28,32 Цивільного кодексу України\~"Право власності на житло" та "Право користування чужим майном". Вирішуючи спір по суті заявлених поховних вимог суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 3 ст.\~10, ч.1 ст.60 ЦПК України\~кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Відповідно до положень\~ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно\~ст. 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 319 ЦК України\~встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною 1\~ст. 321 ЦК України\~регламентовано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із ст. 391 ЦК України,власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 06.10.1990 по 25.07.2002 та зареєстровані у домоволодінні за адресою: вул. Мічуріна,17 «а», с.Марківка Марківського району Луганської області, яке належить позивачу на праві приватної власності , проте з 2002 року відповідач не проживає за вказаною адресою, ніяких його речей там не має, що засвідчили свідки - [PERSON], [PERSON], [PERSON] (сусіди сторін) будучи попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання чи відмову від їх дачі . Позивач не може оформити субсидію, оскільки відповідач зареєстрований разом з нею, де він знаходиться, чи працює їй невідомо, а тому це створює перешкоди у користуванні власністю. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено між власником та членом сімї або законом. Отже суд вважає, що позивач має право вимагати визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, оскільки він відсутній понад один рік.. Відповідно до\~ст.7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізовані соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. Зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про виселення; 4) визнання особи безвісно відсутньою; 5) оголошення фізичної особи померлою. Таким чином за наявності рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням, особа підлягає зняттю з реєстрації місця проживання на підставі\~Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» . На підставі\~ викладено,

Outcome: approved