Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, посилаючись на те, що сторони перебували в юридичному шлюбі з 15 липня 2005 року до 09 січня 2013 року, від подружнього життя мають дітей: сина [PERSON], [INFO] і дочку [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачкою. Вказала, що за час перебування у шлюбі сторони набули майна згідно з списком, вказаним у позові на загальну суму 127 тисяч 159 грн. та автомобіль марки „Фольксваген Гольф", 2009 року випуску, вартістю 200 тисяч грн. і просила суд здійснити його розподіл, шляхом виділення у володіння позивачки і відповідача майна у спосіб, зазначений у її позовній заяві. У зустрічній позовній заяві [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, посилаючись на ті ж обставини, зустрічний позивач, погодившись з оцінкою майна первісного позивача, просив суд виділити у власність [PERSON] майна, вказаного в його зустрічному позові, на суму 24 тисячі 496 грн., а [PERSON] - майна на суму 24 тисячі 722 грн. Також просив суд стягнути з [PERSON] в його користь грошову компенсацію в розмірі 1/2 частини вартості використаних без його згоди коштів, розміщених на депозитному рахунку [NUMBER] в ПАТ „Державний експортно-імпортний банк України" в сумі 123 тисячі 180 грн. 30 коп. та судові витрати по справі. У подальшому первісний позивач просила суд з врахуванням висновку судової автотранспортної експертизи від 18 травня 2015 року стягнути з [PERSON] в її користь в якості грошової компенсації за належну їй 1/2 частку у праві спільної сумісної власності на автомобіль „Фольксваген Гольф" з урахуванням уточнення в апеляційному суді в розмірі 105 тисяч 753 грн. 51 коп., а зустрічний позивач у заяві про збільшення розміру позовних вимог, просив суд стягнути з [PERSON] в його користь грошову компенсацію 1/2 частини вартості використаних без його згоди коштів, розміщених на депозитному рахунку в ПАТ „Державний експортно-імпортному банку України" в сумі 217 тисяч 968 грн. 50 коп.. Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 21 вересня 2015 року позов [PERSON] було задоволено частково. Виділено [PERSON] у власність пилосос „Філіпс", вартістю 1300 грн., ультразвуковий зволожувач повітря „Бонеко 7133", вартістю 1300 грн., електром"ясорубку „Браун" Г 1500 вартістю 500 грн., телевізор „Філіпс" вартістю 3500 грн., холодильник „Арістон", вартістю 3500 грн., диван шкіряний бежевий, вартістю 5 000 грн., програвач ДВД портативний вартістю 1422 грн., дві шафи вартістю по 1000 грн. кожна, письмовий стіл вартістю 1000 грн., журнальний стіл вартістю 500 грн., і всього на суму 20 022 грн.. В іншій частині позову [PERSON] було відмовлено. Зустрічний позов [PERSON] було задоволено частково та виділено [PERSON] у власність ліжко дерев"яне вартістю 2530 грн., матрац „Коко Латекс" вартістю 2567 грн., витяжку „Ката" вартістю 1070 грн., крісло гобеленове вартістю 229 грн., кухонний меблевий гарнітур вартістю 3000 грн., стіл дерев"яний круглий вартістю 800 грн., сейф металевий для зберігання зброї вартістю 1000 грн., меблевий гарнітур (для гостинної кімнати) вартістю 2500 грн., пилосос „Самсунг" вартістю 1200 грн., пральну машину „Гореніє" вартістю 3000 грн., диван „Венето" вартістю 3000 грн., стіл дерев"яний овальний вартістю 800 грн., сейф металевий вартістю 1000 грн. і всього на суму 22 696 грн. В іншій частині зустрічного позову було відмовлено. Також було стягнуто з [PERSON] в користь [PERSON] 2 674 грн. У апеляційній скарзі [PERSON] ставить питання про скасування рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 21 вересня 2015 року в частині відмови у задоволенні її вимог про стягнення грошової компенсації за частку у праві спільної сумісної власності на автомобіль „Фольксваген", 2009 року випуску, д.н.з. [NUMBER] та про постановлення нового рішення в цій частині про задоволення її вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує на те, що суд помилково не звернув уваги на те, що матеріалами справи підтверджується факт реалізації спірного автомобіля відповідачем на власний розсуд (який було придбано в період перебування сторін у юридичному шлюбі і який є спільною сумісною власністю подружжя) після припинення сторонами спілкування та проживання однією сім"єю і цих обставин у судовому засіданні не заперечував і сам відповідач та що гроші від продажу автомобіля відповідач залишив собі. Заслухавши доповідача, пояснення [PERSON], дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Постановивши рішення в частині, що оскаржується, місцевий суд виходив з того, що в судовому засіданні було встановлено, що спірний автомобіль „Фольксваген Гольф" було відчужено під час, коли сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, тому за відсутністю вимог про визнання угоди купівлі-продажу недійсною як такої, що укладена без згоди другого з подружжя, і за недоведеністю позивачем [PERSON] відчуження спірного майна відповідачем на власний розсуд проти її волі і не в інтересах сім"ї чи не на її потреби, позовні вимоги [PERSON] про врахування при розподілі майна подружжя вартості проданого автомобіля, на думку місцевого суду, задоволенню не підлягають. Проте з таким висновком в наведеній частині рішення, що оскаржується, не може погодитись апеляційний суд. Рівність прав кожного з подружжя на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об"єктом права його спільної сумісної власності, передбачено частиною 1 статті 63 і частиною 1 статті 65 СК України. Згідно з правилами ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини і чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до правил п.30 постанови Пленуму Верховного суду України „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на власний розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім"ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при такому поділі. З матеріалів справи слідує, що спірний автомобіль марки „Фольксваген Гольф" був набутий сторонами під час їх перебування в юридичному шлюбі (а.с.2-5 і 61-65); що позивачка [PERSON] з червня 2012 року і до даного часу разом з дітьми сторін проживає в [ADDRESS] (а.с.24 і 200, зі зворотом), а відповідач [PERSON] проживає в [ADDRESS] (а.с.61); що на підставі рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 09 січня 2013 року, яке набуло чинності, юридичний шлюб між сторонами було розірвано та визначено місце проживання дітей сторін разом з матір"ю [PERSON] в будинку [ADDRESS] (а.с.23-25). Що позивачка [PERSON], заявивши даний позов у червні 2014 року, вказала (і дані обставини не були спростовані в судовому засіданні відповідачем [PERSON].), що під час окремого проживання подружжя [PERSON] розпорядився спірним автомобілем на свій розсуд і частини грошових коштів за його реалізацію іншому з подружжя [PERSON] не надав та що з довідки від 21.10.2014 року Управління державної автомобільної інспекції Головного управління МВС України в м.Києві, отриманої судом відповідно до його запиту, вбачається, що спірний автомобіль зареєстровано 18.08.2012 року на ім"я гр-на [PERSON], мешканця м.Києва (а.с.56). Зі змісту зустрічного позову [PERSON] слідує, що він розпорядився спірним автомобілем 18 серпня 2012 року, уклавши договір купівлі -продажу і виручивши від його продажу 105879,49 грн. і вважає, що [PERSON] за судовим рішенням він має сплатити половину від цієї суми, тобто 52939,75 грн. З висновку судової автотоварознавчої експертизи від 18 травня 2015 року (а.с.134-146) видно, що середня ринкова вартість колісного транспортного засобу легкового автомобіля „Volkswagen Golf", 2009 року випуску, кузов [NUMBER], двигун [NUMBER], станом цін на дату складення висновку - 18.05.2015 року, складає 211 тисяч 507 грн. 02 коп. Звідси, 1/2 частина його вартості складає відповідно - 105 тисяч 879 грн. 49 коп. (211507,02: 2 = 105879,49). За таких обставин висновки місцевого суду, покладені ним в основу рішення, про те, що [PERSON], укладаючи договір купівлі-продажу спірного автомобіля діяв зі згоди іншого з подружжя згідно з ч.2 ст.65 СК України, що [PERSON] не заявляла вимог про визнання угоди купівлі-продажу недійсною як такої, що укладена без згоди іншого з подружжя та що [PERSON] не довела, що [PERSON] відчужив спірне майно на власний розсуд проти її волі і не в інтересах сім"ї суперечать встановленим обставинам у справі і призвели до ухвалення незаконного рішення в цій частині. Тому апеляційний суд вважає, що рішення в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, не може вважатись законним та обгрунтованим і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення в цій частині про задоволення позову, а доводи апеляційної скарги про те, що суд помилково не звернув уваги на те, що матеріалами справи підтверджується факт реалізації відповідачем спірного автомобіля на власний розсуд після припинення сторонами проживання однією сім"єю підлягають врахуванню. Відповідно до правил ст.88 ЦПК України підлягає вирішенню питання про судові витрати.

Outcome: approved