Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом [PERSON], за участю третіх осіб - Хорольської районної державної адміністрації Полтавської області, центр соціальних служб для сім"ї, дітей та молоді, опікунської ради при виконкомі Петракіївської сільської ради Хорольського району Полтавської області про позбавлення батьківських прав, в обгрунтування якого зазначила, що в [PERSON] і [PERSON] в [INFO] році народилась донька - [PERSON]. [INFO] року померла [PERSON] , мати - [PERSON] Батько [PERSON], [PERSON], достатньої уваги їй не приділяв, тому у зв'язку з цим було проведено засідання опікунської ради при виконкомі Петракіївської сільської ради Хорольського району Полтавської області від 04 липня 2013 року , призначено опікуном - [PERSON], щодо малолітньої - [PERSON] [INFO]. 10 липня 2013 року рішенням Виконавчого комітету Петракіївської сільської ради Хорольського району Полтавської області №24 „Про встановлення опіки" - позивачку [PERSON] було призначено опікуном щодо малолітньої - [PERSON] [INFO]. З червня 2011 року [PERSON], [INFO] року, проживає у позивачки за адресою: [ADDRESS] Весь цей час відповідач життям доньки не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватися з дитиною та приймати участь у її вихованні. На сьогоднішній день дитині вже одинадцять років, вона погано пам'ятає свою матір , її батько - відповідач [PERSON] до неї ніяких почуттів немає, оскільки за всі ці роки жодного разу її не бачив, також в спілкуванні з позивачкою ніколи про неї не питав та не цікавився. Дитина забезпечена гідними умовами проживання та гармонійною атмосферою оточення. Між позивачкою та дитиною і сім'єю склалися усталені доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дитини, її повноцінному світосприйманню життя та оточуючих людей. Дитині вчасно проведені профілактичні щеплення, проводились регулярні амбулаторні огляди, стан здоров'я задовільний. Нагляд за станом здоров'я дитини з червня 2011 року і по сьогоднішній день здійснює позивачка. Батько участі в цій сфері життя дитини не приймає. Відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї доньки , її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з донькою та не надає їй доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. В судове засідання позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] не з"явилися, подили письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав повністю. Представник третьої особи - служби в справах дітей Хорольської РДА Загрива М.А. в судове засідання не з"явилася, подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, вказала що не заперечує проти задоволення позову. Представник третьої особи - опікунської ради при виконавчому комітеті Петракіївської сільської ради Хорольського району Полтавської області, в судове засідання не з'явився, подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що не заперечує проти задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, належно оцінивши всі зібрані по справі докази, з»ясувавши позицію сторін, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ч. 2 ст. 25 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, материнство і дитинство дають право на особливе піклування і допомогу. Всі діти, народжені у шлюбі або поза шлюбом, повинні користуватися однаковим соціальним захистом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] є батьком малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Однак відповідач ухиляється та фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов»язків, так як вихованням та утриманням доньки не займається. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно зі ст.164 ч. 2 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п.15 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» вбачається, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до абз.2 п.16 вищевказаної постанови вбачається, що, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно зі ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до абз.7 п.16 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» вбачається, що одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Позбавляючи батьківських прав відповідача, суд в першу чергу виходить з найкращих інтересів дитини, яка потребує належного виховання з метою духовного та фізичного розвитку її особистості. Саме на це звернув увагу Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року. Згідно ст. 18 Конвенції про права дитини, ухваленою Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1989 року, ратифікованою ВРУ 27.02.1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. На думку суду, факт ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків відносно доньки, що грубо порушує її права та інтереси, є доведеним, а тому позов є обґрунтованим. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до твердого переконання про необхідність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись на дитину визначається судом. Відповідно до п.п. 3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім'ї. Під зміною сімейного стану розуміється з'явлення у сім'ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов'язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров'я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров'я платника аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ст.79 ч.1 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, тобто з 25.01.2017 року. Відповідно до ст. 367 ч.1 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. При задоволенні позову, суд стягує з відповідача на користь позивачки витрати у справі по оплаті судового збору у розмірі 640, 00 грн. При зверненні до суду позивачка була звільнена від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів, тому, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір за дану позовну вимогу в розмірі 640 грн. 00 коп. На підставі наведеного,

Outcome: approved