Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

15.10.2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори, за участі третьої особи Реєстраційної служби Кременчуцького МУЮ про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог позивач [PERSON] зазначив, що його батьками є [PERSON] та [PERSON] Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 03.03.2008 року, яке набрало законної сили, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] Батьки не повідомили [PERSON] про розірвання шлюбу. [INFO] року [PERSON] помер, а тому відкрилась спадщина на 1/3 частини квартири [ADDRESS] (далі квартира). [PERSON] є спадкоємцем першої черги померлого батька [PERSON] На момент відкриття спадщини [PERSON] мав постійне місце проживання разом зі спадкодовцем, але тимчасово знявся з реєстрації на період навчався в м. Харьков. А тому [PERSON] довірив матері [PERSON] оформити спадщину батька відповідно до вимог закону. Але при оформленні спадщини [PERSON] не повідомила нотаріуса про наявність спадкоємців першої черги, які на момент відкриття спадщини мали постійне місце проживання разом зі спадкодавцем, а також не повідомила нотаріуса, що на момент відкриття спадщини розірвала шлюб зі спадкодавцем. [PERSON] від свого імені подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини та неправомірно отримала свідоцтво, посвідчене нотаріусом 26.01.2010 року, про право на спадщину за законом [PERSON], що складається з 1/3 частини квартири. Про порушення своїх прав на спадщину [PERSON] дізнався лише в жовтні 2013 року, коли під час сварки [PERSON] погрожувала вигнати його з дому. А тому [PERSON] вважав, що строк позовної давності ним не пропущений. Просив суд визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідчене державним нотаріусом Першої Кременуцької державної нотаріальної контори 26.01.2010 року на ім'я [PERSON] на 1/3 частину квартири померлого [PERSON] Визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частини квартири в порядку спадкування після померлого [PERSON] В судовому засіданні позивач [PERSON] просив залишити без розгляду позовні вимоги в частині визнання за ним права власності в порядку спадкування після померлого [PERSON] на 1/3 частину квартири. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 02.04.2014 року заяву позивача [PERSON] задоволено. Залишено без розгляду позовні вимоги в частині визнання за ним права власності в порядку спадкування після померлого [PERSON] на 1/3 частину квартири. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги з внесеними змінами, просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала. Подала письмові заперечення, в яких зазначила, що вона є спадкоємцем першої черги померлого [PERSON], оскільки на момент відкриття спадщини [INFO] року їх шлюб не було розірвано, так як органами РАЦС відповідний актовий запис не було внесено до Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб. Разом з тим, відповідач [PERSON] зазначила, що позивач [PERSON] відмовився від спадщини батька, подавши відповідну заяву нотаріусу, а тому не має права на спадщину. Пізніше в судовому засіданні відповідач [PERSON] змінила правову позицію, стверджувала, що вона правомірно отримала спадщину померлого [PERSON] як спадкоємець четвертої черги по закону, оскільки незважаючи на рішення суду про розірвання шлюбу, вона продовжила проживати з чоловіком разом спільним життям, вона піклувалася про чоловіка, доглядала його. Також представник відповідача подав письмове клопотання, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог у зв'язку з тим, що позивач пропустив строк позовної давності звернення до суду за захистом своїх прав. В обґрунтування представник відповідача зазначив, що спадкоємець [PERSON] помер [INFO] року. [PERSON] було відомо про оформлення спадщини, і наведене підтверджено тим фактом, що в 2009 році він разом з [PERSON] звертався до суду з позовом про виділ часток у спільній сумісній власності, щоб отримати спадщину [PERSON] 26.01.2010 року нотаріус посвідчив спадкоємцю [PERSON] оспорюване свідоцтво про право на спадщину померлого [PERSON], а тому з цієї дати почався перебіг строку позовної давності. Але [PERSON] звернувся до суду за захистом своїх прав з позовом про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину лише 15.10.2013 року, тобто коли сплинув трирічний строк позовної давності. Відповідач Перша Кременчуцька державна нотаріальна контора позовні вимоги не визнали, просила відмовити в їх задоволенні. Стверджували, що нотаріальна контора не є належним відповідачем у справі. Крім того зазначили, що [INFO] року відкрилася спадщина [PERSON], який не залишив заповіту. Спадкоємцями першої черги [PERSON] є дружина [PERSON] та син [PERSON] Єдиний спадкоємець першої черги, який прийняв спадщину є дружина [PERSON] Цей факт підтверджено поданими спадкоємцем свідоцтвом про одруження та паспортом на ім'я [PERSON] де зазначено, що померлий є її чоловіком. Спадкоємець першої черги [PERSON] спадщину [PERSON] не прийняв, оскільки не звертався до нотаріуса із відповідною заявою, та на момент відкриття спадщини проживав окремо від спадкодавця. [PERSON] не звертався із заявою про продовження строку для прийняття спадщини. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 20.12.2013 року було залучено до участі у справі третіх осіб Крюківську районну раду м. Кременчука Полтавської області та Кременчуцьку міську раду Полтавської області. Треті особи були повідомлені належним чином про місце і час розгляду справи, але подали письмові заяви про розгляд справи без участі їх представників. Заслухавши учасників процесу, дослідивши подані сторонами докази, суд встановив наступне. 25.07.1987 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] про що зроблено актовий запис №848. Цей факт підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим 25.07.1987 року Палацом шлюбів в м. Кременчук (а.с.48). Сторони визнали, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] [PERSON], [PERSON] та [PERSON] належала на праві спільної сумісної власності квартира [ADDRESS]. Цей факт підтверджено свідоцтвом про право власності від 08.01.1997 року УЖКГ виконкому міської ради народних депутатів. В 2008 році [PERSON] звернулась до Крюківського районного суду м. Кременчука з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що шлюбні відносини між нею та [PERSON] припинені з 2006 року по причині несхожості характерів, різних поглядів на життя, втрати почуття любові та поваги один до одного. В судовому засіданні [PERSON] підтримала позовні вимоги з наведених підстав, просила розірвати шлюб. [PERSON] був належним чином повідомлений про місце і час слухання справи, згідно з вимогами ст. 74 ЦПК України, але не з'явився в судове засідання. Тому 03.03.2008 року Крюківський районний суд м. Кременчука ухвалив заочне рішення, яким розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] Заочне рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 03.03.2008 року про розірвання шлюбу було вручено особисто відповідачу [PERSON] 21.03.2008 року що підтверджено поштовим повідомленням про вручення. Відповідач [PERSON] не скористався правом на оскарження заочного рішення про розірвання шлюбу диспозитивно розпорядившись своїм правом. А тому відповідно до вимог ст. 233 ЦПК України, заочне рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 03.03.2008 року про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] набрало законної сили 01.04.2008 року. В ст. 114 СК України (в ред. чинній в 2008 році) визначено момент припинення шлюбу у разі його розірвання. Так, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Таким чином, суд вважає доведеним факт, що з 01.04.2008 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Судом встановлено, що [INFO] року, помер [PERSON] Цей факт підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим повторно 08.10.2013 року Центральним відділом ДРАЦС реєстраційної служби Кременчуцького МУЮ у Полтавській області. (а.с.63). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 1/3 частини квартири [ADDRESS]. Цей факт підтверджено свідоцтвом про право власності від 08.01.1997 року, виданим УЖКГ виконкому міської ради народних депутатів, та рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 22.10.2009 року (а.с50-54). В ст.1216, ст.1217, ст.1218 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В ст.1223 ЦК України, встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як вбачається зі спадкової справи, [PERSON] за життя не склав заповіт. [PERSON] як дитина спадкодавця є спадкоємцем першої черги померлого [PERSON] На момент відкриття спадщини [PERSON], [PERSON] не була подружжям (дружиною) спадкодавця, а тому не мала права на спадщину як спадкоємець першої черги. Незважаючи на наведене, 26.01.2010 року [PERSON] звернулася до Першої кременчуцької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини [PERSON], вказавши, що є дружиною спадкодавця, і інших спадкоємців першої черги немає. На підтвердження цих фактів [PERSON] представила нотаріусу свідоцтво про укладення шлюбу та копію паспорту, в яких зазначено, що вона є дружиною померлого [PERSON], а також довідку (виписку з домової книги про склад сім'ї та реєстрації) №4989, видану ТОВ "Добробит", в якій зазначено, що зі спадкодавцем на момент смерті була зареєстрована лише [PERSON] (а.с.45, 48, 56.) [PERSON] не повідомила нотаріуса, що на момент відкриття спадщини розірвала шлюб зі спадкодавцем, не повідомила нотаріуса, що спадкоємець першої черги [PERSON] мав постійне місце проживання зі спадкодавцем, але на час відкриття спадщини був тимчасово знятий з реєстрації у зв'язку з навчанням в іншій місцевості. Державним нотаріусом Першої Кременчуцької нотаріальної контори [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 26.01.2010 року, яким посвідчено що спадкоємцем майна [PERSON], померлого [INFO] року, є його дружина [PERSON] Спадщина, на яку видане це свідоцтво, складається з 1/3 частини квартири [ADDRESS]. (а.с.59). Відповідно до ст. 1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Оскільки судом встановлено, що [PERSON] не мала права на спадкування майна померлого [PERSON], тому відповідно до ст. 1301 ЦК України суд вважає недійсним видане їй свідоцтво про право на спадщину за законом [PERSON], посвідчене 26.01.2010 року державним нотаріусом першої кременчуцької державної нотаріальної контори [PERSON] Суд критично відноситься до доводів [PERSON] про те, що вона є спадкоємцем четвертої черги [PERSON], а тому мала право на його спадщину. Так, відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Суду не подано доказів про встановлення факту спільного проживання [PERSON] з [PERSON] п'ять років до часу відкриття спадщини. Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що часом відкриття спадщини [PERSON] є [INFO] року. Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 03.03.2008 року про розірвання шлюбу встановлено, що [PERSON] не проживала з [PERSON] з 2006 року. Відповідно до ст. 124 Конституції України, та принципу приюдиційності, рішення суду постановляються іменем України, є обов'язковими для виконання. Обставини, встановлені рішенням суду не підлягають повторному доказуванню. З огляду на наведене, суд не вбачає підстав вважати [PERSON] спадкоємцем четвертої черги померлого [PERSON] В ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Як вбачається з довідки (виписки з домової книги про склад сім'ї та реєстрації) ТОВ "Добробит"№4989, в квартирі [ADDRESS] з 19.02.1991 року була зареєстрована [PERSON], та з 24.07.2007 року був зареєстрований [PERSON], який знятий з реєстрації [INFO] року у зв'язку зі смертю. Таким чином, на момент смерті [PERSON] разом з ним була зареєстрована [PERSON] Але [PERSON] як співвласник квартири [ADDRESS] також має в ній постійне місце проживання, був зареєстрований в цій квартирі з 16.07.2004 року по 22.08.2005 року та з 01.07.2010 року по теперішній час. [PERSON] був тимчасово знятий з реєстрації в зазначеній квартирі на період навчання в м. Харків з 23.09.2005 року по 01.07.2010 року. Цей факт не оспорювався сторонами, підтверджено формою А1, та копією паспорта [PERSON], а також довідкою Національного фармацевтичного університету №4793 від 25.06.2010 року про те, що в період з 01.09.2005 року по 24.06.2010 року [PERSON] навчався на денній формі навчання. З матеріалів спадкової справи померлого [PERSON] вбачається, що спадкоємець першої черги [PERSON] не подавав нотаріусу заяву про відмову від спадщини. Оскільки встановлення факту постійного проживання [PERSON] з [PERSON] на час відкриття спадщини, - не є предметом позовних вимог, тому відповідно до принципу змагальності та диспозитивності, суд не має права під час розгляду даної справи в суді, надати юридичну оцінку вище зазначеним обставинам. Суд не вбачає підстав для задоволення заяви відповідача [PERSON] про застосування строку позовної давності. Так, ст.256 ЦК України, встановлено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно, до ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідач та її представник зазначили, що [PERSON] звернувся до суду за захистом своїх прав 15.10.2013 року з пропуском трирічного строку позовної давності, оскільки перебіг строку позовної давності звернення до суду з позовом про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину починається з моменту посвідчення оскаржуваного свідоцтва, тобто з 26.01.2010 року. Але відповідно до вимог ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. З матеріалів спадкової справи [PERSON], померлого [INFO] року, вбачається, що [PERSON] не звертався до нотаріуса з приводу спадщини померлого. А тому суд вважає необґрунтованим твердження відповідача, що [PERSON] могло бути відомо про те, що 26.01.2010 року нотаріус посвідчив [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на майно померлого [PERSON] В судовому засіданні сторони визнали, що батьки не повідомляли сина [PERSON] про розлучення. З огляду на наведене суд не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача про застосування строку позовної давності звернення до суду. Зі змісту п. 1 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ " Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" від 01.03.2013 року вбачається, що у справах про спадкування нотаріальні контори є неналежним відповідачем. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне задовольнити частково позовні вимоги [PERSON] з внесеними змінами, визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідченим 26.01.2010 року державним нотаріусом Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори [PERSON] спадкоємцю [PERSON] на 1/3 частку квартири [ADDRESS] В іншій частині позовних вимог відмовити. Відмовити в задоволенні позовних вимог щодо Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: partial