Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-22 00:00:00

Позивач Києво - Святошинська районна державна адміністрація в інтересах малолітньої дитини [PERSON] звернулась до Ульяновського районного суду Кіровоградської області з вищевказаною позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав в якій зазначила, що відповідач являється батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Позов мотивовано тим, що малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , перебуває в Київському обласному центрі соціально- психологічної реабілітації дітей «Отчий дім» за направленням служби у справах дітей та сім`ї Київської обласної державної адміністрації. Батьки малолітньої [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі від якого мають трьох спільних дітей. 25 листопада 2011 року шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу [PERSON] повернулася на постійне місце проживання за адресою: [ADDRESS] , де проживали її малолітні діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , залишилася проживати з батьком - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . 28.05.2012 року рішенням Ульянівського районного суду Кіровоградської області було визначено місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з батьком - гр. [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . 20.08.2013 року рішенням апеляційного суду Кіровоградської області скасоване рішення Ульяновського районного суду Кіровоградської області та визначено місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з матір`ю - гр. [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , але дитина залишалася проживати з батьком. 19.11.2014 року Ульяновським районним судом Кіровоградської області прийнято рішення про відібрання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , від батька - гр. [PERSON] та передано на виховання матері [PERSON] . З [INFO] року малолітня дитина проживала з матір`ю - [PERSON] та братами [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та сестрою [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . З 08.07.2018 року малолітні діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , перебувають на обліку служби у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, як діти з сім`ї, які опинилися в складних життєвих обставинах. 16.04.2019 під час проведення рейду було відвідано сім`ю [PERSON] та виявлено, що малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , залякана, дуже брудна (вуха, шия, живіт вкриті брудом), вся в подряпинах, коротко стрижене волосся нерівними, вирваними клаптиками. На запитання до дитини, що вона їла, вона не змогла відповісти, також не змогла показати де вона спить. Зі слів сусідів старший брат [PERSON] , [INFO] , часто застосовує до [PERSON] фізичну силу, стриже дуже коротко, машинкою для волосся. Мати - гр. [PERSON] упереджено ставиться до малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в порівнянні з іншими дітьми [PERSON] в синцях подряпинах, брудна неохайно вдягнена має заляканий вигляд. Дівчинка часто пропускає заняття в школі без поважних причин, в розмові з дорослими боїться щось казати, якщо поряд є мама чи старший брат. Сім`я [PERSON] перебуває під соціальним супроводом Києво-Святошинського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді з 2015 року. Фахівець з соціальної роботи повідомила, що мати зовсім не приділяє ніякої уваги дівчинці, поводиться з нею агресивно, дитина обділена в увазі, їжі, одязі. Настю мати постійно стриже дуже коротко, неохайно. 23.04.2019 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при Києво-Святошинській районній державній адміністрації Київської області розглядалося питання щодо неналежного виконання батьківських обов`язків гр. [PERSON] відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та упередженого ставлення матір`ю - гр. [PERSON] до доньки [PERSON] , [INFO] , та було прийнято рішення з метою соціально-психологічної реабілітації дитини тимчасово влаштувати малолітню [PERSON] , [INFO] , до центру соціально-психологічної реабілітації дітей. З 04.06.2019 року малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , перебуває в Київському обласному центрі соціально-психологічної реабілітації дітей «Отчий дім» за направленням служби у справах дітей та сім`ї Київської обласної державної адміністрації. За запрошенням служби у справах дітей та сім`ї батько - [PERSON] 06.05.2019 року був запрошений до служби де написав заяву, що має намір забрати дитину до себе для постійного місця проживання за адресою: [ADDRESS] . Але батько - [PERSON] до служби у справах дітей та сім`ї більше не звертався, документів щодо повернення дитини не надавав. Крім того з 2014 року батько [PERSON] не відвідував малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , матеріально не допомагав, вихованням не займався. Відповідно до психологічної характеристики наданої Київським обласним центром соціально-психологічної реабілітації дітей «Отчий дім» за час перебування малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в центрі мати два рази її відвідувала, а батько один раз. Під час першого візиту дівчинка не ішла на контакт, сиділа пригнічена з понурою головою була боязкою, тривожною, замкнутою, не промовила жодного слова до матері. На другу зустріч мати прийшла в стані алкогольного сп`яніння, дівчинка відмовилася вийти до матері. З батьком [PERSON] відмовлялася спілкуватися, виявляла тривогу, хотіла, як найшвидше піти з кімнати. На теперішній час дівчинка побоюється зустрічей з батьками, боїться що її заберуть. Батько - [PERSON] не має постійного місця роботи, вживає алкогольні напої, не займається вихованням та утриманням дітей, не сплачує аліментні кошти, що зазначено в характеристиці наданої Синьківською сільською радою Благовіщенського району Кіровоградської області. Таким чином, вищевикладене свідчить про те, що [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом. Поведінку матері можна розцінювати як ухилення від виховання дитини, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідно до Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини. Батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батько, мати можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання свої обов`язків з виховання дитини, що передбачено с. 164 Сімейного кодексу України. Відповідач своїх батьківських обов`язків, зокрема обов`язку виховувати та утримувати дітей, умисно не виконують протягом тривалого часу та не здійснюють жодних дій, спрямованих на їх виконання. На комісії з питань захисту прав дитини при Києво-Святошинській районній державній адміністрації Київської області розглянуто питання щодо доцільності (недоцільності) позбавлення батьківських прав батька - [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та прийнято відповідне рішення від 05 листопада 2019 року (протокол № 21) Органу опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області рекомендовано надати висновок до Києво-Святошинського районного суду Київської області щодо доцільності позбавлення батьківських прав Відповідача. При складанні висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , Позивач врахував наступне. Пунктами 6 та 7 Декларації прав дитини, яка прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Як найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто відповідає за її освіту і навчання, ця відповідальність лежить насамперед на її батьках. Відповідно до ст. 151 Сімейного кодексу України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Право на здійснення особистого виховання дітей покликане сприяти найефективнішому здійсненню батьками своїх обов`язків щодо виховання дитини. Здійснюючи право на особисте виховання своїх дітей, батьки тим самим виконують обов`язки щодо виховання дітей та забезпечують реалізацію права на одержання належного сімейного виховання. Вищезазначене свідчить, що відповідач свідомо нехтує своїми обов`язками, не забезпечує харчування, медичний догляд та лікування малолітньої дитини, свідомо ухиляється від спілкування з ними, причому робить це без поважних причин, чим порушують вимоги ст. ст. 150, 152, 155, 180 Сімейного Кодексу України, якими передбачено обов`язок батьків виховувати та утримувати дитину. У судове засідання представник позивача не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, в разі неявки відповідача просили ухвалити заочне рішення. Відповідач, у судове засідання не з`явилася, про час та місце судового засідання повідомлялася у встановленому ЦПК України порядку, через оголошення веб-сайту "Судова влада", причини неявки суду не повідомила, заперечень (відзиву) проти позову не надавала. Представник третьої особи в судове засіданняне з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти задоволення позову. Суд, за згодою представника позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів у відповідності до ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. У відповідності зі ст. ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року з наступними змінами і доповненнями, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 11-12 цього ж Закону, кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні обов`язки щодо своїх дітей. Аналогічні приписи містить ст. 141 Сімейного Кодексу України. Частиною 1 ст. 275 СК України встановлено, що іноземці мають в Україні такі ж права і обов`язки у сімейних відносинах, як і громадяни України, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись саме на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України батько, мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. За загальним правилом, позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення поновлення батьківських прав», ухилення від виконання батьківських обов`язків має місце тоді, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Частиною 8 ст.7 СК України передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ульяновського районного управління юстиції Кіровоградської області за актовим записом №59, її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8 ). З 08.07.2018 року малолітні діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , перебувають на обліку служби у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, як діти з сім`ї, які опинилися в складних життєвих обставинах. 18.04.2019 під час проведення рейду було відвідано сім`ю [PERSON] та виявлено, що малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , залякана, дуже брудна (вуха, шия, живіт вкриті брудом), вся в подряпинах, коротко стрижене волосся нерівними, вирваними клаптиками. Сімя проживає в неналежних умовах, будинок потребує ремонту та генерального прибирання, про що було складено акт обстеження житлово-побутових умов проживання сімї ( а.с.12). 23.04.2019 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при Києво-Святошинській районній державній адміністрації Київської області розглядалося питання щодо неналежного виконання батьківських обов`язків [PERSON] відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та упередженого ставлення матір`ю - [PERSON] до доньки [PERSON] , [INFO] , та було прийнято рішення з метою соціально-психологічної реабілітації дитини тимчасово влаштувати малолітню [PERSON] , [INFO] , до центру соціально-психологічної реабілітації дітей, що підтверджується витягом з протоколу №8 ( а.с.10). Згідно довідки виданої комунальним некомерційним підприєством "Центр первинної медико-санітарної допомоги Києво-Святошенської районної ради" від 16.01.2019 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] перебуває на диспансерному обліку, потребує обстеження та лікування ( а.с.13). Згідно довідки наданої Київським обласним центром соціально-психологічної реабілатації дітей "Отчий дім" від 11.10.2019 року за №216 вбачається, що малолітня [PERSON] , [INFO] знаходиться у Київському обласному центрі соціально-психологічної реабілітації "Отчий дім" за направленням №1012/01-14 від 04.06.2019 року з 04 червня 2019 року на повному державному утриманні. З час перебування дитини в даному центрі її мати відвідала 2 рази а батько лише 1 раз. Мати [PERSON] на зустріч з дитиною прийшла в нетверезому стані, внаслідок чого дитина відмовилась вийти до матері. Батько [PERSON] приїджав до доньки на день народження але контакт не відбувся ( а.с.15). Крім того, з психологічної характеристики на [PERSON] , наданою Київським обласним центром соціально-психологічної реабілітації дітей "Отчий дім", вбачається що спілкування та проведення діагностики з дитиною відбувалося за допомогою спостереження, тестів та методик у кабінеті психолога в невимушеній атмосфері. Дівчинка проявила себе як замкнута, боязка та тривожна дитина, дуже боїться покарання за жодну провину, боїться зробити помилку, замикається. Малолітня [PERSON] [INFO] побоюється зустрічей з матір"ю та батьком, боїться, що її заберуть батьки із закладу де вона почуває себе впевнено і захищено (а.с.16). На підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини при Києво-Святошинській районній державній адміністрації Київської області від 05 листопада 2019 року ( протокол №21) орган опіки та піклування на теперішній час вважає за доцільне позбавлення батьківських прав матір [PERSON] та батька [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , про що було надано відповідний висновок ( а.с.20-21). Відповідач свідомо самоусунувся від виконання батьківських обов`язків щодо виховання доньки, взагалі не бере участь у її вихованні, не цікавиться життям доньки, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не забезпечує її матеріально. Зазначений висновок повністю узгоджується з іншими матеріалами справи та наданими суду доказами. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. Згідно з ч.1 та ч.2 ст. 27 вказаної Конвенції, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Отже, позбавлення відповідача батьківських прав на даний момент, приймаючи до уваги конкретні обставини справи, враховуючи свідоме нехтування батьком своїми батьківськими обов`язками, що знайшло підтвердження у судовому засіданні, на думку суду є єдиним можливим засобом забезпечення дитині спокійного життя та гармонічного виховання, як того вимагає ст. 150 СК України. Таким чином, у судовому засіданні було встановлено, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, що є підставою відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України для позбавлення її батьківських прав. Зважаючи на встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав обґрунтовані та підлягають задоволенню в інтересах малолітньої дитини. При цьому застосовуючи такий крайній захід, як позбавлення батьківських прав, суд також враховує, що у разі зміни обставин, що стали підставою для позбавлення відповідача батьківських прав, він має право бути поновленим у батьківських правах відносно своєї дитини відповідно до положень ст.169 СК України. Враховуючи свідоме систематичне небажання батька виконувати батьківські обов`язки щодо участі у вихованні доньки, матеріальному забезпеченні доньки, духовному зростанні, взагалі будь-якої участі у житті дитини, що повністю узгоджується з зібраними у справі доказами, до відповідача слід застосувати таких крайній захід як позбавлення батьківських прав у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved