Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

16.01.2015 року [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії. Позовні вимоги мотивує тим, що 14.12.2007 року між [PERSON] та ЗАТ "ОТП Банк", правонаступником якого є ПАТ "ОТП Банк", було укладено Кредитний договір №ML-002/1022/2007. Відповідно дог умов договору Банк зобов'язався надати позичальнику кредитні кошти в розмірі 403 881,23 швейцарських франків, з кінцевою датою повернення 14.12.2029 року та плаваючою процентною ставкою, яка обраховується виходячи з фіксованого відсотку в розмірі 1,99 річних та FIDR (процентна ставка у валюті, тотожній валюті кредиту, що розміщена в банку на 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору). На виконання умов договору сторонами було підписано Додаток №1 до договору «Графік платежів», в якому встановлено, що відсоткова ставка дорівнює 6.49% річних, тобто розмір FIDR склав 4,5 % . 08.02.2013 року позивач отримав від відповідача Додаток №1 до договору, в якому ПАТ "ОТП Банк" в односторонньому порядку встановив новий графік погашення заборгованості за договором, також встановив, що нова ставка відсотків за кредитом дорівнює 7,49% річних, що свідчить про підвищення ставки FIDR до 5.5%. Не погоджуючись з такими діями Банку, [PERSON] від підписання нового графіку відмовився, та продовжив сплачувати платежі в рахунок погашення кредиту за раніше встановленою ставкою. Водночас, відповідачем нараховувався розмір заборгованості та відсотків із застосуванням завищеної ставки в розмірі 7.49%. Позивач вважає вказані дії ПАТ "ОТП Банк" незаконними, оскільки одностороння зміна Банком розміру відсотків суперечить умовам кредитного договору та нормам чинного законодавства, а також порушує права позивача. За таких обставин, посилаючись на відповідні норми законодавства, позивач просив суд визнати дії ПАТ "ОТП Банк", які полягають в односторонньому підвищенні процентної ставки до 7,49%, неправомірними та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок зарахованих платежів, здійснених на погашення кредиту, виходячи зі ставки 6,49%. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених в позові. Додатково зазначив, що розмір FIDR перебуває в прямій залежності від волі банку, таким чином, одностороння зміна ставки FIDR є порушенням ст. 525 ЦК України. Вказав, що Правилами надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, що затвердженні Постановою Правління НБУ, визначено формулу розрахунку значення реальної процентної ставки, з метою точного обчислення всіх майбутніх грошових платежів споживача. Використання таких показників як FIDR для розрахунку реальної процентної ставки вказаною формулою не передбачено. Також посилався на те, що зміни до кредитного договору є чинними у разі їх викладення в письмовому вигляді та підписання обома учасниками правовідносин. Таким чином, одностороння зміна ставки, здійснена банком, наразі чинною вважатися не може. За таких обставин, просив позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував. Зазначив, що порядок та механізм розрахунку плаваючої процентної ставки був передбачений умовами договору №ML-002/1022/2007, а саме п.п. 3, 1.4.1.1.2, 1.4.1.1.3, 1.4.1.1.5. Вказаний договір підписаний позивачем, відтак останній висловив свою цілковиту згоду на коригування процентної ставки, відтак при зміні FIDR відбувається не одностороння зміна процентної ставки, а погоджене сторонами використання плаваючої розрахункової формули процентів. Стосовно посилань представника позивача на те, що [PERSON] не підписав додаток, який передбачено нову ставку, відтак останній є нечинним, зазначив, що умовами укладеного договору також передбачено цілковиту згоду сторін на зміну ставки без укладання будь-яких додаткових договорів. Тобто, отриманий позивачем додаток не потребував підписання, а просто містив інформаційний характер щодо зміни розміру платежів. З огляду на таке, представник відповідача вважає, що дії банку повністю узгоджуються з умовами договору, відтак позовні вимоги [PERSON] є безпідставними та не підлягають задоволенню. Суд, вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Враховуючи положення ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У відповідності до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Кредитний договір є двостороннім правочином. Це добровільне і належним чином оформлене волевиявлення обох сторін, які дійшли згоди стосовно всіх істотних умов, наслідком чого стало підписання кредитного договору. Таким чином, підписанням кредитного договору позичальник підтверджує своє ознайомлення із умовами договору та висловлює згоду на такі умови. Судом достовірно встановлено, що 14.12.2007 року між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством "ОТП Банк", правонаступником якого є ПАТ "ОТП Банк", було укладено Кредитний договір №ML-002/1022/2007. Відповідно до п. 3 Договору №ML-002/1022/2007 сторони погодили, що для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись плаваюча процентна ставка. Формула розрахунку плаваючої процентної ставки також вказана в п 3 Договору, та включає в себе фіксований відсоток + FIDR. Визначення, порядок обрахунку та процедуру встановлення FIDR також детально прописано в п. 3 Договору №ML-002/1022/2007. Позивач [PERSON] з такими умовами договору погодився в повному обсязі, про зо свідчить його особистий підпис, проставлений на примірнику договору. Крім того, п. 1.4.1.1.3 Договору №ML-002/1022/2007 передбачено, що плаваюча процентна ставка по кредиту підлягає корегуванню протягом дії цього договору, щоразу піл соя перебігу кожного дванадцятого календарного місяця, починаючи з дати укладення договору. Крім того, згідно застереження, що міститься в розділі 4 Договору №ML-002/1022/2007, після п. 1.4.1.5.4. передбачає, що підписанням цього договору сторони висловлюють свою цілковиту згоду з тим, що визначення порядку плати за кредит, встановлено вказаним розділом, повністю відповідає їх волевиявленню. Таким чином, суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що банком було неправомірно змінено розмір ставки FIDR, оскільки визначення, механізм розрахунку та порядок зміни даної ставки доводилися до відома позивачу, та були узгоджені ним при підписанні договору №ML-002/1022/2007. Стосовно посилань на те, що [PERSON] не підписав новий графік платежів, а отже, останній є нечинним, суд зазначає наступне. Відповідно до п. 1.4.1.1.5 Договору №ML-002/1022/2007 сторони висловили свою згоду щодо визначеної договором зміни процентної ставки стосовно всієї суми непогашеного кредиту, без укладення будь-яких додаткових договорів. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Таким чином, підписуючи Договір №ML-002/1022/2007 [PERSON] також погодився з його умовою щодо того, що для зміни процентної ставки не потрібне підписання будь-яких додаткових договорів. Таким чином, посилання сторони позивача та те, що новий графік платежів є ничинним з даних підстав, не приймаються судом до уваги. Відповідно до положень ст. 57 ЦПК України доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко і відеозаписів, висновків експертів. Згідно до приписів ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Враховуючи все вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач не навів достатніх доказів на підтвердження правомірності заявлених в позові вимог, зокрема не довів жодних обставин, які б свідчили про наявність підстав для визнання дій відповідача неправомірними, таким чином позов є необґрунтованим та безпідставним, з огляду на що задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed