Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даним позовом до відповідача про стягнення заборгованості з заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування позовних вимог вказала про те, що вона з 02.01.2013 р. по 19.02.2018 р. працювала в ПАТ «Сумське НВО». 19.02.2018 р. вона звільнився з ПАТ «Сумське НВО» за власним бажанням у зв'язку з невиконанням власником умов колективного договору за ч.3 ст.38 КЗпП України. На час її звільнення існувала заборгованість по виплаті їй заробітної плати за період з вересня 2017 р. по лютий 2018 р. в сумі 35111 грн. При звільнення з нею не було проведено повного розрахунку по заробітній платі. В порушення вимог ст.116 КЗпП України розрахунок по заробітній платі з нею не було проведено. У зв'язку з цим, позивач просить суд стягнути на її користь заборгованість по заробітній платі в сумі 35111 грн., середній заробіток за весь час затримку розрахунку при звільненні та 2000 грн. сплачених нею за надання їй правової допомоги. Представник відповідача - ПАТ «Сумське НВО» надіслав відзив на позов з приводу позовної заяви та зазначив, що відповідно до довідки товариства від 16.04.2018 р. №16-07/598, сума заборгованості по заробітній платі (враховуючи компенсацію за невикористану відпустку, з відрахуванням усіх податків та обов'язкових платежів), що підлягає сплаті позивачеві становить - 35111,13 грн. Крім того, згідно наказу від 21.03.2014 р. №75, в товаристві встановлений режим неповного робочого тижня, а саме триденний робочий тиждень з робочими днями: понеділок, вівторок, середа. Середньоденна заробітна плата на день звільнення позивача складала 270,13 грн. При обчисленні розміру середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні, виходячи із середньоденного заробітку, обчисленого відповідно до положень Порядку. Таким чином, кількість робочих днів для обчислення стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивача необхідно виходити із робочих днів, встановлених наказом від 21.03.2014 р. №75, яка станом на 04.05.2018 р. (на дату надання відзиву суду) складає 30 робочих днів. Таким чином, у разі задоволення судом позовних вимог позивача про стягнення з товариства на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку станом на 04.05.2018 р. підлягає стягненню з товариства 8103,90 грн. (з 19.02.2018 р. (дати звільнення позивача) по 04.05.2018 р. включно) х 270,13 грн. (середньоденна заробітна плата позивача на день звільнення). Із суми 8103,90 грн. підлягають утриманню податок з доходів фізичних осіб та військовий збір. Перевіривши матеріали справи і оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» та 19.02.2018 р. був звільнений з займаної посади за власним бажанням у зв'язку з невиконанням власником умов колективного договору за ч.3 ст.38 КЗпП України (а.с.7-10). Приписами ст. 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України,- при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Судом встановлено, що в день звільнення позивачеві в порушення ст.116 КЗпП України не виплачені належні суми заробітної плати, що є підставою для стягнення на користь позивача заборгованості по заробітній платі, а з урахуванням вимог ст. 117 КЗпП України, є підстави для стягнення середнього заробітку за весь час затримки. Відповідно до довідки №16-07/598 від 16.04.2018 р., виданої ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання»,- заборгованість по заробітній платі позивачеві (з відрахуванням податку на доходи фізичних осіб та військового збору) на день звільнення складала 35111 грн. 13 коп., в тому числі вихідна допомога (ч. 3 ст. 38, ст. 44 КЗпП України), без вирахування податку на доходи фізичних осіб та військового збору, складала 16612 грн. 87 коп. (а.с.21). Обчислюючи розмір середньої заробітної плати, яка підлягає стягненню, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України,- в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При цьому, суд не знаходить підстав для звільнення відповідача від сплати середнього заробітку за час затримки розрахунку, оскільки відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності його вини у невиплаті належних позивачеві сум в день звільнення. Відповідно до наказу № 75 від 21.03.2014 р. про встановлення режиму неповного робочого тижня, з 26.05.2014 р. на ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» встановлено триденний неповний робочий тиждень: понеділок, вівторок, середа (а.с.22). Відповідно до п. 21 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24.12.1999 р.,- при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівником, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ №100 від 08.02.1995 р. Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку №100,- середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарних місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Згідно п.8 Порядку, - нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Відповідно до довідки №16-07/598 від 16.04.2018 р., виданої ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання»,- середньоденна заробітна плата [PERSON] (без вирахування податку на доходи фізичних осіб та військового збору) складала 270 грн. 13 коп. Період затримки розрахунку при звільненні позивача на дату ухвалення даного рішення, тобто з 20.02.2018 р. по 11.05.2018 р. включно становить 32 робочих дні, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 8644 грн. 16 коп. (270,13 *32 дні) Враховуючи наведене, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі в розмірі 35111 грн. 13 коп., а також середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 8644 грн. 16 коп., з утриманням з цієї суми встановлених законом податків і зборів. Щодо стягнення 2000 грн. витрат за надання правової допомоги суд зазначає наступне: Відповідно до положень ч.1, п. 1 ч.3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Як роз'яснив Пленум ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.п.47,48 Постанови «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 р. №10, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Порядок надання безоплатної правової допомоги у цивільних справах передбачений у розділі III Закону України від 02 червня 2011 року N 3460-VI "Про безоплатну правову допомогу", положення якого забезпечуватимуться поетапно, починаючи з 01 січня 2015 року. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року N 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року N 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах". Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне відмовити [PERSON] у стягненні витрат на правову допомогу. Оскільки позивачем надано суду лише квитанцію про сплату 2000 грн. за складання позовної заяви, а документального підтвердження витрат на правову допомогу позивачем не надано. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з ПАТ «СМНВО» необхідно стягнути 1409,60 грн. судового збору в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved