Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-22 00:00:00

Публічне АТ «Український [PERSON]», від імені якого виступає уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Укрбізнесбанк» [PERSON], звернулось до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на успадковане майно для задоволення майнових вимог кредитора на суму 2202623,38 грн.. Свої вимоги позивач обґрунтовує наступними обставинами. 29.11.2012 року між ПАТ «Укрбізнесбанк» та фізичною особою-підприємцем [PERSON] Габіб-огли був укладений кредитний договір № КСПДЮ/322377.2, за яким банк зобовязався надати позичальнику грошові кошти в розмірі, на строк та на умовах, визначених договором, а позичальник зобовязався повернути кредит, сплатити комісії та проценти за користування кредитом, виконати інші свої зобовязання в повному обсязі у строки та на умовах, передбачених договором. Банк виконав свої зобовязання за кредитним договором, надавши [PERSON] довгостроковий кредит у формі не відновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитування у сумі 267000,00 грн. строком до 28.11.2017 року зі сплатою 15% річних за користування коштами. Позичальником зобовязання за вказаним кредитним договором виконані належним чином не були, внаслідок чого утворилась заборгованість станом на 09.02.2015 року в сумі 238235,18 грн. 16.01.2013 року між ПАТ «Укрбізнесбанк» та фізичною особою-підприємцем [PERSON] Габіб-огли був укладений кредитний договір № КСПДЮ/322377.5, за яким банк зобовязався надати позичальнику грошові кошти в розмірі, на строк та на умовах, визначених договором, а позичальник зобовязався повернути кредит, сплатити комісії та проценти за користування кредитом, виконати інші свої зобовязання в повному обсязі у строки та на умовах, передбачених договором. Банк виконав свої зобовязання за кредитним договором, надавши [PERSON] довгостроковий кредит у формі не відновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитування у сумі 1185000,00 грн. строком до 15.01.2018 року зі сплатою 15% річних за користування коштами. Також 16.01.2013 року між банком та [PERSON] для забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № КСПДЮ/322377.5 було укладено договір застави, 16.01.2013 року між банком та [PERSON] було укладено з тією ж метою договір поруки. Позичальником зобовязання за кредитним договором № КСПДЮ/322377.5 від 16.01.2013 року виконані належним чином не були, внаслідок чого утворилась заборгованість станом на 09.02.2015 року в сумі 1090900,46 грн.. 20.05.2013 року між ПАТ «Укрбізнесбанк» та фізичною особою-підприємцем [PERSON] Габіб-огли був укладений кредитний договір № КСПДЮ/322377.10, за яким банк зобовязався надати позичальнику грошові кошти в розмірі, на строк та на умовах, визначених договором, а позичальник зобовязався повернути кредит, сплатити комісії та проценти за користування кредитом, виконати інші свої зобовязання в повному обсязі у строки та на умовах, передбачених договором. Банк виконав свої зобовязання за кредитним договором, надавши [PERSON] довгостроковий кредит у формі не відновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитування у сумі 877500,00 грн. строком до 19.05.2018 року зі сплатою 15% річних за користування коштами. Також 20.05.2013 року між банком та [PERSON] для забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № КСПДЮ/322377.10 було укладено договір застави, 20.05.2013 року між банком та [PERSON] було укладено з тією ж метою договір поруки. Позичальником зобовязання за кредитним договором № КСПДЮ/322377.10 від 20.05.2013 року виконані належним чином не були, внаслідок чого утворилась заборгованість станом на 09.02.2015 року в сумі 873478,74 грн.. Загальна сума заборгованості позичальника [PERSON] за кредитними договорами № КСПДЮ/322377.2 від 29.11.2012 року, № КСПДЮ/322377.5 від 16.01.2013 року, № КСПДЮ/322377.10 від 20.05.2013 року, таким чином, за підрахунками позивача, становить 2202623,38 грн.. 09.02.2015 року [PERSON] помер. Про смерть позичальника позивачеві стало відомо після отримання від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] повідомлення за вих. № 21/01-16 від 05.02.2016 року. Згідно з вказаним повідомленням свідоцтво про право на спадщину за законом на майно, що залишилось після смерті [PERSON]Г.(зокрема, транспортні засоби), було видане на імя [PERSON]. ПАТ «Укрбізнесбанк» через приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] 03.03.2016 року звернулось із претензіями щодо задоволення вимог кредитора до [PERSON] як до спадкоємиці позичальника. [PERSON] не були задоволені вимоги кредитора ПАТ «Укрбізнесбанк». У звязку з цим позивач посилається на норми ст.ст. 1216,1218,1281, 1282 ЦК України, зазначає, що спадкуванням є перехід від фізичної особи, яка померла, не тільки прав, але й обовязків до іншої особи, відносини, що склались між кредитором і позичальником, допускають правонаступництво і не припинились із смертю [PERSON], отже, спадкоємиця [PERSON] має задовольнити вимоги кредитора у межах вартості успадкованого майна,але оскільки відповідач не задовольнила вимоги банку шляхом одноразового платежу, як це передбачено ст. 1282 ЦК України, то належним способом захисту порушеного права кредитора позивач вважає звернення стягнення на майно, яке було передане спадкоємиці [PERSON] в натурі. Відповідно до ч.9 ст. 110 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, предявляються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи). Останнім відомим позивачеві місцем реєстрації проживання [PERSON] є [ADDRESS] (Петровський район м. Донецька). Згідно із ст.1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції» розпорядженням голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року була визначена зміна територіальної підсудності судових справ,підсудних розташованим у районі проведення антитерористичної операції місцевим загальним судам,зокрема, для справ, підсудних Петровському районному суду м. Донецька, визначена підсудність Краснолиманському міському суду Донецької області. За таких обставин цивільна справа відносно відповідача [PERSON] підлягає розгляду Краснолиманським міським судом Донецької області. Відповідача [PERSON] було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду цивільної справи шляхом розміщення оголошень в друкованому засобі масової інформації, направлено копії позовної заяви та доданих до неї позивачем матеріалів. Однак відповідач в судове засідання не прибула, про наявність поважних для цього причин суд не повідомила, заперечень проти вимог позивача не висунула, клопотань про необхідність відкладення судового розгляду відповідачем заявлено не було. З огляду на це, суд вважає за можливе здійснювати заочний розгляд цієї цивільної справи за правилами гл. 8 розділу ІІІ ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, зясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановив такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини. Згідно зі Статутом ПАТ «Укрбізнесбанк» є юридичною особою, є універсальною банківською установою, має право на надання банківських послуг, визначених ч.3 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», на підставі ліцензії Національного банку (а.с.71-74). Місцезнаходженням юридичної особи визначено м. Донецьк, вул. Артема, буд.125 (а.с.75). Постановою Національного банку України від 23.04.2015 року № 265 відкликана банківська ліцензія ПАТ «Укрбізнесбанк» та прийнято рішення про ліквідацію цієї банківської установи (а.с.76). Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24.04.2015 року № 87 розпочата процедура ліквідації ПАТ «Укрбізнесбанк»(а.с.77-78). Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 25.08.2015 року № 155\\10 всі повноваження ліквідатора вказаної банківської установи делеговано уповноваженій особі Фонду [PERSON] (а.с.79). Згідно з положеннями ст. 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у разі делегування їй повноважень має право, зокрема,вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку,укладати від імені банку будь-які договори (вчиняти правочини), необхідні для забезпечення операційної діяльності банку, здійснення ним банківських та інших господарських операцій, діє без довіреності від імені банку, має право підпису будь-яких договорів (правочинів), інших документів від імені банку, видає накази та розпорядження, дає доручення, обовязкові до виконання працівниками банку. Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24.03.2016 року № 404 строки здійснення ліквідації ПАТ «Укрбізнесбанк» продовжені до 23.04.2018 року (а.с.80). 29.11.2012 року між ПАТ «Укрбізнесбанк» та фізичною особою-підприємцем [PERSON] Габіб-огли був укладений кредитний договір № КСПДЮ/322377.2, за яким банк зобовязався надати позичальнику грошові кошти в розмірі, на строк та на умовах, визначених договором, а позичальник зобовязався повернути кредит, сплатити комісії та проценти за користування кредитом, виконати інші свої зобовязання в повному обсязі у строки та на умовах, передбачених договором. Банк виконав свої зобовязання за кредитним договором, надавши [PERSON] довгостроковий кредит у формі не відновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитування у сумі 267000,00 грн. строком до 28.11.2017 року зі сплатою 15% річних за користування коштами. Позичальником зобовязання за вказаним кредитним договором виконані належним чином не були, внаслідок чого банком нарахована заборгованість станом на 09.02.2015 року в сумі 238235,18 грн.(а.с. 33-35). 16.01.2013 року між ПАТ «Укрбізнесбанк» та фізичною особою-підприємцем [PERSON] Габіб-огли був укладений кредитний договір № КСПДЮ/322377.5, за яким банк зобовязався надати позичальнику грошові кошти в розмірі, на строк та на умовах, визначених договором, а позичальник зобовязався повернути кредит, сплатити комісії та проценти за користування кредитом, виконати інші свої зобовязання в повному обсязі у строки та на умовах, передбачених договором(а.с.42-50). Банк виконав свої зобовязання за кредитним договором, надавши [PERSON] довгостроковий кредит у формі не відновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитування у сумі 1185000,00 грн. строком до 15.01.2018 року зі сплатою 15% річних за користування коштами. Також 16.01.2013 року між банком та [PERSON] для забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № КСПДЮ/322377.5 було укладено договір застави, 16.01.2013 року між банком та [PERSON] було укладено з тією ж метою договір поруки(а.с. 51-56). Позичальником зобовязання за кредитним договором № КСПДЮ/322377.5 від 16.01.2013 року виконані належним чином не були, внаслідок чого банком нарахована заборгованість станом на 09.02.2015 року в сумі 1090900,46 грн.(а.с.36-38). 20.05.2013 року між ПАТ «Укрбізнесбанк» та фізичною особою-підприємцем [PERSON] Габіб-огли був укладений кредитний договір № КСПДЮ/322377.10, за яким банк зобовязався надати позичальнику грошові кошти в розмірі, на строк та на умовах, визначених договором, а позичальник зобовязався повернути кредит, сплатити комісії та проценти за користування кредитом, виконати інші свої зобовязання в повному обсязі у строки та на умовах, передбачених договором(а.с.57-63). Банк виконав свої зобовязання за кредитним договором, надавши [PERSON] довгостроковий кредит у формі не відновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитування у сумі 877500,00 грн. строком до 19.05.2018 року зі сплатою 15% річних за користування коштами. Також 20.05.2013 року між банком та [PERSON] для забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № КСПДЮ/322377.10 було укладено договір застави, 20.05.2013 року між банком та [PERSON] було укладено з тією ж метою договір поруки (а.с.64-67). Позичальником зобовязання за кредитним договором № КСПДЮ/322377.10 від 20.05.2013 року виконані належним чином не були, внаслідок чого банком нарахована заборгованість станом на 09.02.2015 року в сумі 873478,74 грн.(а.с. 39-41). Незважаючи на те, що позивачем не були надані до суду оригінали окремих документів, що підтверджують факт виникнення між ПАТ «Укрбізнесбанк» та [PERSON] кредитних правовідносин, з поважних причин (захоплення офісу ПАТ «Укрбізнесбанк» у м. Донецьку невідомими озброєними особами у березні 2015 року, а.с.68-70), суд звертає увагу на встановлення факту укладення кредитних договорів № КСПДЮ/322377.2 від 29.11.2012 року, № КСПДЮ/322377.5 від 16.01.2013 року, № КСПДЮ/322377.10 від 20.05.2013 року та існування відповідних правовідносин між ПАТ «Укрбізнесбанк» та [PERSON] рішенням Господарського суду Донецької області від 17.11.2015 року по справі № 905/1966/15, постановою Донецького апеляційного господарського суду від 06.04.2016 року по справі № 905/1966/15, рішенням Господарського суду Донецької області від 18.11.2015 року по справі № 905/1968/15,постановою Донецького апеляційного господарського суду від 18.07.2016 року по справі № 905/1964/15. Зазначені судові рішення набрали законної сили, внесені до Єдиного державного реєстру судових рішень. Згідно з ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Отже, між ПАТ «Укрбізнесбанк» та фізичною особою-підприємцем [PERSON] Габіб-огли на підставі кредитних договорів № КСПДЮ/322377.2 від 29.11.2012 року, № КСПДЮ/322377.5 від 16.01.2013 року, № КСПДЮ/322377.10 від 20.05.2013 року виникли господарські правовідносини. Відповідно до ст. 7 ГК України відносини у сфері господарювання регулюються Конституцією України, Господарським кодексом України, законами України, нормативно-правовими актами Президента України та Кабінету Міністрів України, нормативно-правовими актами інших органів державної влади та органів місцевого самоврядування, а також іншими нормативними актами. Згідно зі ст. 333 ГК України фінансова діяльність суб'єктів господарювання включає грошове та інше фінансове посередництво, страхування, а також допоміжну діяльність у сфері фінансів і страхування. Фінансовим посередництвом є діяльність, пов'язана з отриманням та перерозподілом фінансових коштів, крім випадків, передбачених законодавством. Фінансове посередництво здійснюється установами банків та іншими фінансово-кредитними організаціями. За змістом ст. 334 ГК України банки - це фінансові установи, функціями яких є залучення у вклади грошових коштів громадян і юридичних осіб та розміщення зазначених коштів від свого імені, на власних умовах і на власний ризик, відкриття та ведення банківських рахунків громадян та юридичних осіб. Банки у своїй діяльності керуються Господарським кодексом, законом про банки і банківську діяльність, іншими законодавчими актами. Фінансове посередництво здійснюється банками у формі банківських операцій. Основними видами банківських операцій є депозитні, розрахункові, кредитні, факторингові та лізингові операції(ст. 339 ГК України). Відповідно до ст. 345 ГК України кредитні операції полягають у розміщенні банками від свого імені, на власних умовах та на власний ризик залучених коштів юридичних осіб (позичальників) та громадян. Кредитними визнаються банківські операції, визначені як такі законом про банки і банківську діяльність. Кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов'язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту. Правові наслідки недійсності кредитного договору, а також недійсності договору застави, яким забезпечується виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором, визначаються ЦК України. За змістом ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договір. Згідно із ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до вимог договору та вимог закону. За загальним правилом одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускаються (ст. ст. 525, 526 ЦК України). В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється його належним виконанням. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобов'язаний повернути позику у строк та у порядку, що встановлені договором (ст. 1049 ЦК України). На підставі ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. [PERSON] не надавав своєчасно позивачеві грошових коштів на погашення заборгованості за кредитним договором, зобов'язання належним чином не виконав. Отже, у банку виникло право вимагати від [PERSON] повернення суми кредиту. Поряд з цим, суд враховує норми Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». [PERSON] визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки субєктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення. Статтею 2 цього Закону запроваджено мораторій на нарахування пені та штрафів на основну суму заборгованості за кредитними зобовязаннями. Зокрема, на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Водночас норми вказаного Закону не скасовують необхідності повертати суму основної заборгованості за кредитами чи позиками, процентів та комісій за користування кредитом. Нормами ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» визначено період проведення антитерористичної операції як час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України; визначено територію проведення антитерористичної операції як територію України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014. Як вбачається із наданих позивачем копій договорів, укладених між ПАТ «Укрбізнесбанк» та [PERSON], останній був зареєстрований та мешкав за адресою Донецька область, м. Донецьк, вул Раціоналізаторів[ADDRESS]; зі змісту свідоцтва про смерть серії І-НО № 934031, виданого 15.12.2015 року відділом ДРАЦС Селидівського МУЮ у Донецькій області, [PERSON] помер 09.02.2015 року у м. Донецьку. Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» м. Донецьк Донецької області віднесено до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась АТО. Те ж саме було визначено і у розпорядженні Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року № 1053-р, яке на сьогодні втратило чинність. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність у ПАТ «Укрбізнесбанк» законних підстав вимагати від [PERSON] сплати пені, нарахованої на основну суму заборгованості за кредитним договором № КСПДЮ/322377.2 від 29.11.2012 року 3026,68 грн., сплати пені, нарахованої на основну суму заборгованості за кредитним договором № КСПДЮ/322377.5 від 16.01.2013 року 13205,31 грн., сплати пені, нарахованої на основну суму заборгованості за кредитним договором № КСПДЮ/322377.10 від 20.05.2013 року 9778,61 грн.. Таким чином, суд вважає обґрунтованими вимоги ПАТ «Укрбізнесбанк» до [PERSON] за кредитним договором № КСПДЮ/322377.2 від 29.11.2012 року на суму 235208,50 грн., за кредитним договором № КСПДЮ/322377.5 від 16.01.2013 року на суму 1077695,15 грн., за кредитним договором № КСПДЮ/322377.10 від 08.02.2015 року на суму 863709,13 грн., а всього в межах загальної суми 2176612,78 грн. [PERSON] помер 09.02.2015 року в м. Донецьку Донецької області, що підтверджено наданою позивачем копією свідоцтва про смерть серії І-НО № 934031, виданого 15.12.2015 року відділом ДРАЦС Селидівського МУЮ у Донецькій області. Відповідно до ч.1,2 ст. 1220 ЦК України після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на все належне йому майно. Згідно з ч.4 ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється в момент її смерті. Ст.1216 ЦК України наголошує, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ст.ст.269-270,1219 ЦК України право власності померлого [PERSON] на певне майно не є таким, що нерозривно пов`язане з його особою, а отже, входить до складу спадщини, так само, як і зобовязання померлого за кредитними договорами. Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. На підставі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Отже, відповідач [PERSON] згідно зі ст. 1261 ЦК України віднесена до числа спадкоємців першої черги за законом після смерті її чоловіка [PERSON]. Існування саме таких правовідносин вбачається із наданої позивачем копії свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] 27.01.2016 року, зареєстрованого в реєстрі за № 220. Згідно з цим свідоцтвом відповідач [PERSON] успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON] транспортні засоби в кількості 95 одиниць. Відповідно до ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги; кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. ПАТ «Укрбізнесбанк» в березні 2016 року направлялись відповідачу заяви про існування претензій майнового характере згідно з п.17 ч.1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» через приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу, з огляду на те, що [PERSON] проживає на території, тимчасово непідконтрольній державній владі України, в м. Донецьку Донецької області. Відповідачем зазначені претензії банку задоволені не були. Відповідно до ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Відтак, у [PERSON] в звязку із прийняттям спадщини після смерті [PERSON] виникли зобовязання перед ПАТ «Укрбізнесбанк» відшкодувати заборгованість за кредитними договорами спадкодавця в розмірі, який не перевищує вартості успадкованого майна. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі(ч.2 ст. 1282 ЦК України). Отже, суд визнає вимоги позивача до [PERSON] обґрунтованими, водночас звертає увагу, що окремі транспорті засоби з числа успадкованих відповідачем (зокрема, автобус марки ПАЗ, модель 4234, 2012 р. в., реєстраційний номер [NUMBER], автобус марки ПАЗ, модель 4234, 2012 р. в., реєстраційний номер [NUMBER], автобус марки ПАЗ, модель 4234, 2012 р. в., реєстраційний номер [NUMBER], автобус марки ПАЗ, модель 4234, 2012 р. в., реєстраційний номер [NUMBER], автобус марки ПАЗ, модель 4234, 2012 р. в., реєстраційний номер [NUMBER], автобус марки ПАЗ, модель 4234, 2012 р. в., реєстраційний номер [NUMBER], автобус марки ПАЗ, модель 4234, 2012 р. в., реєстраційний номер [NUMBER], автобус марки ПАЗ, модель 4234, 2012 р. в., реєстраційний номер [NUMBER]) перебувають в заставі у ПАТ «Укрбізнесбанк». Цей факт підтверджено наданими позивачем копіями договорів застави від 16.01.2013 року, від 20.05.2013 року. Згідно зі ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення. Відповідно до ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Із змісту договорів застави від 16.01.2013 року, від 20.05.2013 року вбачається, що сторони оцінили вартість предметів заставі у розмірі, достатньому для виконання зобовязань шляхом отримання кредитором задоволення майнових претензій внаслідок реалізації заставленого майна. В матеріалах розглядуваної цивільної справи відсутня інформація щодо наявності обтяжень інших кредиторів, зареєстрованих відносно вказаних вище автобусів. Поряд з цим, у справі немає відомостей про відсутність вимог до [PERSON] інших кредиторів, окрім ПАТ «Укрбізнесбанк». Звернення стягнення на інші транспорті засоби, успадковані [PERSON] після смерті її чоловіка [PERSON], можливе лише у разі недостатності вартості заставленого на користь ПАТ «Укрбізнесбанк» майна та у разі відсутності пріоритету вимог інших кредиторів порівняно з вимогами ПАТ «Укрбізнесбанк». Враховуючи такі обставини, суд вважає за можливе частково задовольнити вимоги позивача та для задоволення вимог останнього за кредитними договорами на загальну суму 2176612,78 грн. звернути стягнення на автобус марки ПАЗ, модель 4234, 2012 р. в., реєстраційний номер [NUMBER], автобус марки ПАЗ, модель 4234, 2012 р. в., реєстраційний номер [NUMBER], автобус марки ПАЗ, модель 4234, 2012 р. в., реєстраційний номер [NUMBER], автобус марки ПАЗ, модель 4234, 2012 р. в., реєстраційний номер [NUMBER], автобус марки ПАЗ, модель 4234, 2012 р. в., реєстраційний номер [NUMBER], автобус марки ПАЗ, модель 4234, 2012 р. в., реєстраційний номер [NUMBER], автобус марки ПАЗ, модель 4234, 2012 р. в., реєстраційний номер [NUMBER], автобус марки ПАЗ, модель 4234, 2012 р. в., реєстраційний номер [NUMBER], а у разі недостатності вартості цих транспортних засобів на інше успадковане відповідачем майно. З приводу вимоги позивача про відшкодування понесених судових витрат суд зазначає таке. Згідно із ст. 79 ЦПК України до складу судових витрат включено, зокрема, судовий збір та витрати, повязані з публікацією в засобах масової інформації оголошення про виклик відповідача. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в розмірі 33039,35 грн.; документальне підтвердження понесених витрат, повязаних з публікацією в засобах масової інформації оголошення про виклик відповідача, позивачем до суду не було надано. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати; якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. За цих обставин суд з урахуванням принципу пропорційності приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача 32649,19 грн. судового збору.

Outcome: partial