Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів, в якому просить: - визнати незаконною безоплатну передачу Петрівською селищною радою [PERSON] у власність земельних ділянок, площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та 0,1669 га для ведення особистого селянського господарства, розташованих за адресою : [ADDRESS]; - визнати незаконним та скасувати рішення Петрівської селищної ради від 24.05.2011 р.№ 8/5 в частині передачі у власність [PERSON] земельних ділянок площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та 0,1669 га для ведення особистого селянського господарства, розташованих за адресою : [ADDRESS]; - скасувати державну реєстрацію права власності за [PERSON]на земельні ділянки площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та 0,1669 га для ведення особистого селянського господарства, розташованих за адресою : [ADDRESS]; - зобов'язати Петрівську селищну раду прийняти рішення щодо надання дозволу [PERSON] на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,35 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Позивач в судовому засіданні наполягала на задоволенні позову, підтримла обставини, викладені в позовній заяві. В обґрунтування позовних вимог позивач пояснила , що вона є власником квартири [ADDRESS]. 29.10.2009 року рішенням № 43/11 Петрівської селищної ради їй було надано дозвіл на розробку технічної документації з землеустрою , щодо складання документів , що посвідчують право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку обліковою площею 0,15 га. Наприкінці 2013 року їй стало відомо про те, що відповідачу [PERSON] на підставі рішення Петрівської селищної ради від 24.05.2011 року були надані земельні ділянки площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та 0,1669 га для ведення особистого селянського господарства, таким чином вона позбавилася права на приватизацію бажаної земельної ділянки у зв'язку з накладенням на неї межі земельної ділянки, приватизованої [PERSON] Вважає, що Петрівською селищною радою було порушено її право на отримання у власність спірної земельної ділянки . Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення вимог позивача, вважав їх безпідставними . В обґрунтування заперечення зазначив, що земельні ділянки він отримав у передбачений законом спосіб. На підставі рішення Петрівської селищної ради від 24.05.2011 року № 8/5 йому були надані у власність земельні ділянки площею 0,1500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та 0,1669 га для ведення особистого селянського господарства. Загальна площа отриманих ним земельних ділянок складає 0,3169 га, що підтверджено Державними актами на право власності на землю. Зазначені земельні ділянки мають межі, що не зменшують площу земельної ділянки навколо будинку [ADDRESS] тому вважає, що право позивача на отримання у власність земельної ділянки не порушено та немає підстав для задоволення вимог позивача. Представник відповідача Петрівської селищної ради Станично-Луганського району в судове засідання не з'явився, надав заяву про розглдя справи без його участі, з вимогами позивача не згоден. В наданому до суду запереченні посилався на те, що відомості щодо земельних ділянок , викладені позивачем у позові не відповідають фактичним обставинам надання цих земельних ділянок сторонам. Так, ще у 1980 році батько позивача [PERSON] та відповідач [PERSON] отримали земельні ділянки по 0,7 га згідно встановленої норми для будівництва будинків. Вказані земельні ділянки спільної межі не мали. У 2010 році [PERSON] звернувся до селищної ради з заявою про дозвіл на приватизацію земельної ділянки для утримання будинку та ведення особистого господарства. Рішенням сесії Петрівської селищної ради від 24.05.2011 року № 8/5 [PERSON] у власність були надані земельні ділянки, площею 0,1500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та 0,1669 га для ведення особистого селянського господарства. Розмір даної земельної ділнки не зменшує площу земельної ділянки навколо будинку [ADDRESS], що належить позивачу [PERSON] , тому її право у користуванні земельною ділянкою не обмежується та не порушено. Земельна ділянка на якій розташований будинок [ADDRESS], що належить позивачу складає 0,0872 га, та вільна земельна ділянка навколо зазначеного будинку складає 0,3255. Крім того, Петрівською селищною радою право на оформлення відповідної документації для позивача [PERSON] не обмежувалося, вона може у будь який час закріпити це право шляхом звернення до селищної ради та оформлення документів на вищезазначені земельні ділянки. Вважає, що підстави для задоволення позову відсутні, оскільки право позивача [PERSON] на отримання у власність земельної ділянки не порушено. Предтавник третьої особи в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS], що підтверджено договором дарування квартири від 11.09.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Станично-Луганського районного нотаріального округу Луганської області Галкіним А.С. та зареєстрованого в реєстрі за № 1047. Відповідно до рішення № 6 від 25.03.1980 року виконавчого комітету Петрвської селищної ради народних депутатів батьку позивача [PERSON] була надана земельна ділянка для будівництва індивідуального житлового будинку [ADDRESS], площею 0,07 га. Відповідно до рішення № 24 від 27.04.1984 року виконавчого комітету Петрвської селщиної ради народних депутатів батьку позивача [PERSON] за адресою [ADDRESS] була надана земельна ділянка під город, площею 0,08 га. Відповідно до ст. 377 Цивільного кодексу України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). 29.10.2009 року рішенням № 43/11 Петрівської селищної ради позивачу було надано дозвіл на розробку технічної документації з землеустрою , щодо складання документів , що посвідчують право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку обліковою площею 0,1500 га. за адресою [ADDRESS] 10.08.2010 року рішенням № 51/19 Петрівської селищної ради позивачу було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0600 га у власність для ведення особистого селянського господарства за адресою [ADDRESS]. Судом встановлено, що 03.09.2010 року відповідач [PERSON] звернувся до Петрівської селищної ради про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою, щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства за адресою [ADDRESS]. Рішенням сесії Петрівської селищної ради від 24.05.2011 року № 8/5 відповідачу [PERSON] у власність були передані земельні ділянки, площею 0,1500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та 0,1669 га для ведення особистого селянського господарства за адресою [ADDRESS] та в подальшому відповідач отримав державні акти на право влсності на земельні ділянки серії [NUMBER], [NUMBER] . Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Згідно положень ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 12 Земельного кодексу України визначені повноваження сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин, до яких, зокрема, належать розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу. Зазначені положення кореспондуються із ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", згідно з якою до виключної компетенції сільських, селищних та міських рад віднесено вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. Згідно вимог ст. 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території. Згідно п. 34 ч. 1 ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні"питання регулювання земельних відносин вирішуються відповідно до закону виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради. Частиною 1 статті 46 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні"визначено, що сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради. У чинність ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні"рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. Частиною 1 ст. 118 Земельного кодексу України ( у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядуваннярайонної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Згідно із ч. 2 цієї статті рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Частиною 6 зазначеної статті передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання. Відповідно до ч.ч. 7-9 даної статті відповідна місцева державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає заяву, і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення. Проект відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян організаціями, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідних місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування. Відповідно до ч. 10 ст. 118 Земельного кодексу України районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України по справі № 6-116 цс зазначено, що частинами першою та другою статті 116 ЗК України визначено порядок набуття громадянами і юридичними особами права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності. Аналіз наведених норм законодавства свідчить про те, що отримання земельної ділянки у власність супроводжується діями зацікавленої особи (звернення з відповідною заявою до органу місцевого самоврядування), прийняттям відповідних рішень органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування (щодо дачі згоди на розроблення проекту відведення земельної ділянки, про затвердження проекту відведення та про надання земельної ділянки). Як встановлено в судовому засіданні, та підтверджено дослідженими письмовими доказами відповідач [PERSON] у передбачений законом спосіб та відповідно до норм чинного на момент виникнення спірних правовідносин земельного законодавства отримав земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, та для ведення особистого селянського господарства за адресою [ADDRESS] Станично-Луганського району, в зв'язку з чим відстуні підстави для, визнання незаконним та скасування рішення № 8/5 від 24.95.2011 р. Петрівської селищної ради та скасування державної реєстрації права власності на земельні ділянки за [PERSON] Судом встановлено, що позивач [PERSON] отримавши дозвіл на розробку технічної документації з землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку обліковою площею 0,1500 га. та земельну ділянку площею 0,0600 га у власність для ведення особистого селянського господарства за адресою [ADDRESS] в подальшому не скористалася своїм правом щодо виготовлення технічної документації та отримання державного акту на право власності на земельну ділянку. Посилання позивача [PERSON] на той факт, що Петрівською селищною радою було порушено її право на отримання у власність спірної земельної ділянки, та саме ділянку, яку бажала вона оформти у власність нібито передано відповідачу [PERSON] шляхом введення в оману позивачки , є безпідставними та спростовуються наступним. Згідно висновку начальниа відділу Держкомзему у Станочно-Луганському районі від 31.03.2011 р., який міститься в технічній документації із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право приватної власності на земельну ділянку, розташовану за адерсою [ADDRESS] Станично-Луганського району, на земельній ділянці, яка передається у власність [PERSON] відсутні обмеження на використання земельної ділянки. Крім того, в запереченні проти позову представник відповідача зазначив, що земельна дліянка, яка надана у власність відповідачу [PERSON] не зменшує площу земельної ділянки навколо будинку № 64-а по вул. Піщаній смт.Петрівка , що належить позивчау [PERSON] Земельна ділянка, на якій розташований будинок позивача , складає 0,0872 га, та вільна земельна ділянка навколо будинку позивача складає 0,3255 га. Петрівською селищною радою право на оформлення відповідної документації для позивача не обмежувалося , вона може у будь який час закріпити своє право шляхом звернення до селищної ради для оформлення документів на передачу їй у власність земельної ділянки площею 0,4127 га. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Під час розгляду справи позивач не надала суду жодного доказу, який свідчив би про те, що порушено її право на отримання у власність земельної ділянки, та що саме в результаті незаконних дії Петрівської селищної ради було отримано у власність земельну ділянку відповідачем [PERSON], а її (позивача) позбавили права на зазначену земельну ділянку. Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини справи, суд дійшов до висновку, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог про визнання незаконним та скасуваня рішення Петрівської селищної ради від 24.05.2011 р.№ 8/5 в частині передачі у власність [PERSON] земельних ділянок площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та 0,1669 га для ведення особистого селянського господарства, розташованих за адресою : [ADDRESS]; скасування державної реєстрації права власності за [PERSON]на земельні ділянки площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та 0,1669 га для ведення особистого селянського господарства, розташованих за адресою : [ADDRESS]; Суд відмовляє в задоволенні вимог позивача про визнання незаконною безоплатну передачу відповідачу [PERSON] земельних ділянок та зобов'язання Петрівську селищну раду прийняти рішення щодо надання дозволу [PERSON] на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,35 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. в зв'язку з наступним. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав , свобод чи інтересів, про що також зазначено і в ч.1 ст. 16 ЦК України. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначний законами України. Способами захисту цивільних прав та інтересів, визначених ч.2 ст. 16 ЦК України можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно із частиною третьою статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Вказаний позивачем спосіб захисту порушеного права, тобто визнання незаконною безоплатну передачу відповідачу [PERSON] земельних ділянок та зобов'язання Петрівську селищну раду прийняти рішення щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,35 га позивачу [PERSON] - не передбачений ч.2 ст. 16 ЦК України.

Outcome: dismissed