Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

У вересні 2013 року [PERSON], який діє як опікун в інтересах [PERSON], звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні майном, встановлення порядку користування жилим приміщенням. Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2007 року [PERSON] визнано недієздатним, а рішенням Подільського районного суду м. Києва від 25 червня 2007 року опікуном над ним призначений [PERSON] У позові зазначено, що 2/3 (133/600) частин квартири [ADDRESS] належить [PERSON] на праві власності, 1/3 (66/200) частина квартири належить відповідачці. Дана квартира складається з двох кімнат, житловою площею 49,1 кв. м. та в ній зареєстровано дві особи. Позивач зазначив, що ключів від вхідних дверей у нього не має, оскільки відповідачка їх не надає, остання чинить перешкоди в доступі до спірної квартири. Посилаючись на те, що на даний час між сторонами склалася конфліктна ситуація, просив встановити порядок користування квартирою [ADDRESS], виділивши в користування [PERSON] кімнату площею 20,9 кв.м., а відповідачці - кімнату площею 10, 7 кв. м., кухню, ванну кімнату, туалет та коридор залишити у загальному користуванні. Зобов'язати [PERSON] не чинити перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS] [PERSON], який діє як опікун в інтересах [PERSON] Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 05 грудня 2013 року не виходячи до нарадчої кімнати залучено орган опіки та піклування Подільської районної в м. Києві державної адміністрації як третю особу, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору, до участі у справі. У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали у повному обсязі та просили його задовольнити. Представник позивача пояснила, що 2/3 частини квартири [ADDRESS] належить [PERSON] на праві власності, 1/3 частина квартири належить відповідачці. На даний час [PERSON] перебуває на лікуванні в Київській міській психоневрологічній лікарні № 3, однак по виходу з неї йому необхідно буде житло, в якому б він проживав. Між сторонами склалися важкі стосунки, відповідачка чинить перешкоди [PERSON], який діє як опікун в інтересах [PERSON] у користуванні власністю недієздатного, не впускає до квартири, а тому просить виділити у користування [PERSON] кімнату площею 20,9 кв.м. та не чинити перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS] [PERSON], який діє як опікун в інтересах [PERSON] Відповідачка у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила відмовити в задоволенні позову. Пояснила, що [PERSON] є недієздатним та перебуває на примусовому лікуванні в Київській міській психоневрологічній лікарні № 3. Вважає, що при таких обставинах він не потребує створення для нього побутових умов. Позивач не несе ніяких витрат по оплаті спірної квартири, всі витрати несе вона самостійно. Крім того, зазначила, що опікун не має самостійного права на майно, яке належить на праві власності його підопічному. Він має право проживати разом з підопічним, а [PERSON] постійно перебуває на лікуванні. Крім цього, вказала, що потрібен дозвіл органу опіки та піклування на управління майном. Представник третьої особи у судовому засіданні не заперечувала проти позовних вимог позивача. Пояснила, що дозвіл органу опіки та піклування на користування майном не потрібен, такий дозвіл надається тільки на укладання договору щодо майна. Заслухавши пояснення позивача та його представника, відповідачки та представника третьої особи, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд прийшов до висновку, що позов доведений та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2007 року [PERSON] визнано недієздатним (а.с. 10), рішенням Подільського районного суду м. Києва від 25 червня 2007 року опікуном над ним призначений [PERSON] (а.с. 11). Спірна квартира [ADDRESS] має житлову площу 31,6 кв.м., та складається з двох ізольованих кімнат, розміром 10,7 кв.м., та 20,9 кв. м. (а.с. 17). Згідно довідки форми № 3, виданої КП "Введенське" від 29.02.2012 року № 353 в спірній квартирі зареєстровано дві особи - [PERSON] та [PERSON] (а.с. 16). Рішенням апеляційного суду м. Києва від 05 лютого 2009 року визнано за [PERSON] право власності на 66/200 частин квартири [ADDRESS], а за [PERSON] визнано право власності на 133/600 частин даної квартири (а.с. 27-31). Згідно висновку Органу опіки та піклування Подільської районної в м. Києві державної адміністрації від 24 листопада 2011 року № 1923, надано дозвіл [PERSON] на реєстрацію права власності 2/3 частин квартири [ADDRESS] в БТІ на ім'я недієздатного [PERSON] (а.с. 14). З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 03.09.2013 року вбачається, що частки сторін зареєстровані у встановленому законом порядку (а.с. 13). Посилаючись на недосягнення згоди із відповідачкою щодо порядку користування квартирою та в зв'язку з чиненням йому, як опікуну [PERSON] перешкод у користуванні власністю позивач звернувся до суду з даним позовом в інтересах недієздатного. Завданням опіки як цивільно-правового інституту є забезпечення особистих немайнових та майнових інтересів повнолітніх осіб, які за станом здоров"я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов'язки. Відповідно до ч. 4 ст. 67 ЦК України опікун зобов'язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного. У ч. 1 ст. 72 ЦК України вказано, що опікун зобов'язаний дбати про збереження та використання майна підопічного в його інтересах. У судовому засіданні позивач та його представник пояснили, що [PERSON], як опікун [PERSON] звернувся до суду в його інтересах, а саме з метою створення для свого підопічного необхідних побутових умов, встановлених ст. 67 ЦК України. Оскільки на даний час [PERSON] перебуває на лікуванні в Київській міській психоневрологічній лікарні № 3, однак по виходу з неї йому необхідно буде житло, в якому б він проживав. Крім того, представник [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні зазначила, що встановлення порядку користування жилим приміщенням позивачу як опікуну необхідне для забезпечення майнових прав недієздатного. Управляти цим майном чи передавати його за договором в управління іншій особі позивач не має наміру. З висновку Органу опіки та піклування Подільської районної в м. Києві державної адміністрації від 17 грудня 2013 року № АОП-584 вбачається, що визнано таким, що втратив чинність висновок органу опіки та піклування від 03.04.2012 року № 655 про надання дозволу [PERSON] на укладення договору найму (оренди) житла від імені підопічного на 2/3 частин спірної квартири (а.с. 98). Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частинами 1-4 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов'язує. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно зі ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі, якщо поділ в натурі квартири є неможливим, суд може встановити конкретний порядок користування приміщеннями квартири за наявності позову про це. Виходячи з цих положень, порядок користування жилими приміщеннями у квартирі, яка належить на праві власності кільком особам, може бути встановлений у випадку, коли такі приміщення за розміром відповідають часткам цих осіб у квартирі. У судовому засіданні встановлено, що загальний розмір жилої площі квартири складає 31,6 кв.м. [PERSON] має у власності 2/3 частин спірної квартири, тобто його частка складає 21, 08 кв.м., а [PERSON] належить 1/3 частина квартири, її частка складає 10.53 кв. м. Відповідно до роз'яснень п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" № 20 від 22 грудня 1995 року (з наступними доповненнями) квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. З огляду на викладені норми чинного законодавства та виходячи із загальної житлової площі вказаної квартири, розміру кожної жилої кімнати, кількості осіб, що проживають у квартирі, розміру жилої площі, що припадає на одну особу, конфліктної ситуації, яка склалась між сторонами, суд приходить до висновку про те, що порядок поділу, запропонований позивачем є розумним та справедливим і максимально наближеним до поділу між сторонами жилої площі в рівних частинах, та не призведе до порушення прав, свобод чи інтересів сторін у справі, а тому слід встановити порядок користування квартирою [ADDRESS] шляхом виділення у користування: [PERSON] кімнату площею - 20,9 кв.м., [PERSON] кімнату площею - 10,7 кв.м. Кухню, ванну кімнату, туалет та коридор залишити у спільному користуванні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Обставини стосовно того, що відповідачкою створюються перешкоди позивачу у користуванні спірною квартирою теж знайшли свого підтвердження у судовому засіданні. Так, відповідачка протягом тривалого часу перешкоджає позивачу, який діє в інтересах недієздатного, у користуванні спірною квартирою, не бажає надати доступ до квартири та надати ключі від вхідних дверей. З цього приводу представник [PERSON] - [PERSON] зверталась із заявою до КП "Введенське", про що було складено акт (а.с.37) та Подільського РУГУ МВС України в м. Києві (а.с. 104). Оскільки відповідачка незаконно перешкоджає позивачу у здійсненні прав щодо користування майном, про що вона не заперечувала у судовому засіданні, тому необхідно зобов'язати [PERSON] не чинити перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS] [PERSON], який діє як опікун в інтересах [PERSON]. За таких підстав суд вважає необхідним задовольнити позов і в цій частині. Крім того, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідачки на користь позивача підлягають витрати по оплаті судового збору у розмірі 114 грн. 70 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved