Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-17 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просить збільшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на її користь на підставі рішення Калуського міськрайонного суду від 30.01.2019 на утримання сина [PERSON] , [INFO] , з ј частки з усіх видів його заробітку (доходу) до твердої грошової суми в розмірі4500 грн., до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що 30.01.2019 рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області вирішено стягувати із відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] у розмірі ј від всіх доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитинни відповідного віку з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. З часу ухвалення рішення про стягнення аліментів розмір витрат на їхнього сина зросли. Такі витрати в першу чергу стосуються хронічного захворювання сина, ростом цін на продовольчі товари, на побутові потреби дитини, яка росте і розвивається. Також відповідач самовільно визначає, яку суму він вносить як сплату аліментів, оскільки по своєму трактує ј розміру доходів та прожитковий мінімум. Таким чином відповідач почав здійснювати аліментні платежі не своєчасно, не систематично та не в повному обсязі, що підтверджується довідкою із ДВС про нараховану заборгованість по аліментах. У зв`язку з чим витрати на утримання дитини зросли, а підтримка відповідача не відповідає реальним потребам малолітньої дитини. А тому з огляду на викладене змушена звертати до суду з даним позовом. Відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що він категорично проти задоволення позову з наступних підстав. Позивач у підтвердження своїх доводів не надала суду жодної квитанції по лікуванню дитини або квитанцій про купівлю дитині непродовольчих чи продовольчих товарів. На відміну від позивача він має наявні квитанції, які підтверджують його бажання спілкуватися із сином та виховувати його. Додані ним квитанції до відзиву - це тільки частина із тих витрат, які він безперервно та систематично виділяє на свою дитину. Дані витрати жодним чином не враховуються при розрахунку та сплаті аліментів. Стосовно хронічного захворювання дитини, то вважає, що дане хронічне захворювання вроджене, а не набуте. І в дитини дане захворювання почалося після розлучення, під час проживання дитини із мамою та тещею. Стосовно діагнозу, то він не може прочитати, який саме діагноз установлено лікарем, який видав довідку, також позивачем не надано жодної квитанції чи рецепта для лікування дитини. Не відповідає дійсності твердження позивача, що він самовільно визначає, яку суму вносити, як сплату аліментів. Оскільки він являється більше десяти років підприємцем і дана діяльність є єдиним його доходом, як приватний підприємець він кожного року звітує до податкової служби про наявні в нього за попередній рік обороти і доходи, вказаний річний звіт являється єдиною базою для відрахування аліментів для утримання дитини., який він кожного року надає виконавчій служби для нарахування аліментів. Він не може вказувати виконавчій службі, яку суму вони мають зазначати для сплати аліментів на поточний рік. Іншого доходу він не має. При цьому, про наявність боргу зі сплати аліментів він дізнався від комісії у справах дітей при Калуській міській раді, при розгляді питання щодо встановлення графіку побачення з дитиною та його участі у вихованні дитини. Одразу після цього він особисто пішов у виконавчу службу та йому було видано розрахунок зі сплати аліментів, згідно якого станом на 01.07.2021 сума коштів сплачених ним на 1458,32 грн. є більшою, ніж потрібно. Також він має намір звертатися до суду про встановлення графіку побачень ти виховання дитини. По сьогоднішній день він не створив нової сім`ї та вказана дитина у нього єдина. Зазначає, що збільшення суми фактично унеможливить його два побачення з дитино раз на тиждень в присутності матері на 2 години, оскільки він стане не потрібним, бо щось більше дитині при зустрічі принести не буде мати змоги. А тому у задоволені позову просить відмовити у повному обсязі. Позивачка подала до суду відповідь на відзив, в якій зазначила долучені до матеріалів справи відповідачем скріншоти про покупку іграшок вказують лише про те, що їх можна купити, але не вказує сам факт покупки таких іграшок дитині. Також згідно долучених до відзиву квитанцій та чеків випливає, що відповідач витрачав дитину на місяць разом із аліментами 1500 грн. в той час як вона витрачає більше 10 000 гривень. Також, як видно із виписки медичної картки історії хвороб, хронічне захворювання інфекційна хвороба з`явилася в дитини ще тоді, коли відповідач перебув у шлюбі. За останні три - чотири роки для забезпечення нагляду за здоров`ям дитини було проведено багато діагностик та обстежень, куплено велику кількість лікарських засобів, а від відповідача на лікування сина вона не отримала жодної допомоги та підтримки. Також на підтвердження заборгованості відповідача по аліментах, вона долучає суду виписку із банку, в якому відкрито рахунок для отримання аліментів. Із даної виписки слідує, що відповідач від 2019 року по 01.07.2021 вніс на рахунок в якості аліментів лише частину суми, що в свою чергу підтверджує додану нею довідку від державної виконавчої служби, згідно якої у відповідача є наявна заборгованість по сплаті аліментів. Також вона вважає, що пояснення відповідача про судові процеси між ним та управлінням у справах дітей до сплати аліментів не мають взагалі відношення. На підставі викладеного вважає, що подані у відзиві думки та міркування відповідача не підтверджують того, що відповідач не зможе сплачувати чітко визначено суму аліментів у твердій грошовій сумі, а також не підтверджує, що сплата аліментів обмежує в участі у вихованні дитини та зустрічах із дитиною. Тому просить суд задоволити позовні вимоги у повному обсязі. В судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON] підтримали позовні вимоги та просили суд задоволити його в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив. Заяви та клопотання заявника та заінтересованої особи, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 08.07.2021 відкрито провадження у справі, призначено відкрите судове засідання за участю сторін в порядку спрощеного провадження, встановлено відповідачу строк п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзиву на позов. 21.07.2021 позивачкою подана заява про доручення документів до матеріалів справи (а.с. 18) 22.07.2021 від відповідача надійшов відзив на позов з обгрунтуванням своїх заперечень, в якому просить відмовити у задоволенні позову (а.с.25-28). 26.07.2021 до суду від позивачки надійшла відповідь на відзив з обгрунтуванням своїх заперечень з приводу відзиву (а.с. 90-92). 22.09.2021 позивачка подала до суду клопотання про доручення доказів до матеріалів справи (а.с. 157). Позивачка [PERSON] у судовому засіданні 13.10.2021 заявила клопотання про витребування доказів, яке ухвалою суду від 13.10.2021 задоволено та витребувано зокрема: у АТ КБ «ПриватБанк» інформацію про обіг грошових коштів на рахунку відповідача [PERSON] за договором № SAMDNWFC 00049152929 від 14.02.2019; з Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області інформацію про наявність/відсутність у фізичної особи - підприємця [PERSON] найманих працівників. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: судом встановлено, що сторони по справі є батьками малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 13.08.2014 (а.с. 6). Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 30.01.2019 вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частки усіх його видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно та до досягнення дитиною повноліття (а.с. 3-4). Відповідно до розрахунку зі сплати аліментів згідно виконавчого листа № 345/123/19 від 30.01.2019 виданого Калуським міськрайонний судом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів, сума заборгованості по сплаті аліментів станом на 01.07.2021 становить 41 875,21 грн. (а.с. 5). Однак після звернення позивачки до суду з даним позовом, відповідач звернувся до виконавчої служби ,та йому проведено перерахунок, і відповідно до нового розрахунку із сплати аліментів у відповідача наявна переплата станом 01.07.2021 в розмірі 1458,32 грн. (а.с 79). Позивачка та її син [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою [ADDRESS] , що підтверджується довідкою № 511085 від 29.06.2021 (а.с. 7). Згідно з довідкою від 22.06.2021, виданою ФОП [PERSON] «Медична практика», [PERSON] встановлено діагноз: рецидивуючий обструктивний бронхіт. Часто тривало хворіюча дитина, потребує постійного догляду матері (а.с. 9) Таким чином, між сторонами виник спір щодо участі батька в утриманні їхньої неповнолітньої доньки. Оцінка суду: вивчивши зміст позовної заяви, дослідивши письмові заяви та докази, які надані позивачкою на обґрунтування позовних вимог, відзив на позов відповідача, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Положення ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, ч. 7 ст. 8 СК України передбачають, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аналогічна норма, викладена і в ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства". Частиною 1 ст. 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України та п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили (аб.4 п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року). Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України, викладеній у редакції з урахуванням змін від 17.05.2017, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Судом встановлено, що на сьогоднішній день [PERSON] сплачує аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] [INFO] , в розмірі ј з усіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. З долученого до відзиву розрахунку розмір аліментів становить у 2021 році 1197,50 грн. в місяць (а.с. 79). Державою встановлюється мінімальна та максимальна сума аліментів. Перша становить 50% від прожиткового мінімуму, визначеного для дітей відповідної вікової категорії. Максимальна - 10 прожиткових мінімумів. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік", установлено у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць, зокрема для дітей з 6 років до 18 років: з 1 січня 2021 року - 2395 грн., з 1 липня - 2510 грн., з 1 грудня - 2618 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. На виконання ухвали Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13.10.2021, ГУ ДПС в Івано-Франківській області надало інформацію про те, що [PERSON] перебуває на податковому обліку, як платник податків з 24.04.2008, при цьому інформація щодо наявності у нього найманих працівників за період з 24.04.2008 по 03.11.2021 відсутня. Також АТ КБ "Приватбанк" надіслав лист, згідно якого повідомляє суд, що не має можливості надати інформацію про обіг грошових коштів на рахунку відповідача [PERSON] за договором No SANDNWFC00049152929, у зв`язку із тим, що договір не належить відповідачу (а.с. 183,193,195). Судом встановлено, що з часу ухвалення рішення стан здоров`я сина сторін дійсно змінився. Згідно довідки від 22.06.2021, виданої ФОП [PERSON] «Медична практика» [PERSON] встановлено діагноз: рецидивуючий обструктивний бронхіт, при цьому позивачка витрачала кошти на діагностування та лікування хвороби сина, що підтверджується долученими до матеріалів справи результатами досліджень та квитанціями (а.с. 20, 98-100, 104-129) та однозначно свідчить про необхідність збільшення витрат для позивачки на утримання дитини, пов`язаних із станом здоров`я сина. Крім того, суд звертає увагу, що посилання позивачки на те, що вона несе додаткові витрати на сина, а зокрема, на оплату його лікування, діагностування та обстеження, зайняття дитини у футбольній академії та інших витрат згідно з долученими до матеріалів справи платіжними документами, за наявності відповідних доказів, можуть бути підставою також для звернення про стягнення з відповідача додаткових витрат на підставі ст.185 СК України. Окрім цього, з розрахунку із сплати аліментів вбачається, що відповідачем сплачувалися в користь позивачки аліменти в період з січня 2021 року по травень 2021 року від 1230 грн. по 1242 грн. щомісячно, що є значно нижчим за прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Як вбачається з матеріалів справи, починаючи з 24.04.2008 відповідач зареєстрований як фізична особа-підприємець, займається підприємницькою діяльністю (а.с. 183). Відповідно до податкових декларацій платника єдиного податку ФОП [PERSON] його дохід у 2019 та 2020 роках становив 56420,00 грн. та 49800,00 грн. відповідно (а.с. 77, 78). Водночас інформація про дохід (заробіток) відповідача у 2021 році в матеріалах справи відсутня та відповідачем вона не подана до суду. В той де час до матеріалів справи долучено акт обстеження матеріально-побутових умов відповідача, в якому зазначено, що сукупний дохід його сім"ї становить 10000,00 грн. В судовому засіданні відповідач ствердив, що цей дохід складається з пенсії його матері та його доходу. Згідно з п. 292.1 ст. 291 ПК України доходом платника єдиного податку для фізичної особи - підприємця є дохід, отриманий протягом податкового (звітного) періоду в грошовій формі (готівковій та/або безготівковій); матеріальній або нематеріальній формі, визначеній пунктом 292.3 цієї статті. При цьому до доходу не включаються отримані такою фізичною особою пасивні доходи у вигляді процентів, дивідендів, роялті, страхові виплати і відшкодування, а також доходи, отримані від продажу рухомого та нерухомого майна, яке належить на праві власності фізичній особі та використовується в її господарській діяльності. Відповідно до листа ДФС від 01.10.2015 №9166/Б/99-99-17-02-02-14, фізична особа підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування та зареєструватись платником єдиного податку, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим главою 1 Кодексу. Згідно із підпунктом 296.1.1 пункту 296.1 статті 296 Кодексу платники єдиного податку першої і другої груп ведуть книгу обліку доходів шляхом щоденного, за підсумками робочого дня, відображення отриманих доходів, згідно з пунктом 295.1 статті 295 Кодексу зобов`язані сплачувати єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця. Механізм визначення чистого доходу передбачено статтею 177 Кодексу та застосовується при оподаткуванні доходів, отриманих фізичними особами підприємцями, від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування. Отже, на платників єдиного податку - фізичних осіб не поширюються вимоги чинного законодавства щодо порядку визначення чистого доходу при сплаті єдиного податку. Таким чином, для фізичних осіб-підприємців на спрощеній системі оподаткування не передбачено визначення чистого доходу. Відповідно до п. 13 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року №146, утримання аліментів провадиться з суми заробітку (доходу), що належить особі, яка сплачує аліменти, після утримання з цього заробітку (доходу) податків. За таких обставин суд дійшов висновку, що достатніх доказів, які б переконливо підтверджували розмір безпосереднього прибутку відповідача, який він отримує від здійснення підприємницької діяльності після сплати ним податків, обов`язків платежів, розрахунків з контрагентами, інших витрат, пов`язаних із здійсненням підприємницької діяльності матеріали справи не містять. Сторонами долучено до матеріалів справи розрахунки із сплати аліментів, видані старшим держаним виконавцем Кажук І.І., при цьому згідно з долученим позивачкою розрахунком сума заборгованості [PERSON] по сплаті аліментів станом на 01.07.2021 становить 41 875,21 грн. (а.с. 5), а відповідно до розрахунку, доданого відповідачем, проведеного після подання ним копій податкових декларацій державному виконавцю, у нього станом на 01.07.2021 наявна переплата аліментів у розмірі 1458,32 грн. (а.с. 79). Що свідчить про те, що розрахунок аліментів для непрацюючого платника є значно вищим, ніж для працюючого. При цьому твердження відповідача про те, що він здійснює додаткові витрати, які він виділяє на сина, не має якогось самостійного правового значення, оскільки в інтересах дітей є отримання саме постійного, стабільного утримання, а не періодичних витрат, які залежать виключно від волі відповідача. Більше того, долучені до відзиву документи (зокрема квитанції) свідчать про реальну можливість відповідача сплачувати аліменти у більшому розмірі (а.с. 31-76) Даючи оцінку викладеному, суд приймає до уваги також, що відповідач є фізично здоровою особою працездатного віку, зареєстрований як фізична-особа підприємець, на утриманні не має інших осіб, законом встановлено його обов`язок надавати матеріальну допомогу дитині, оскільки син росте і потребує більшого забезпечення, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги батька. Разом з тим, на думку суду, у відповідача відсутні виключні обставини, які б свідчили про те, що він спроможний надавати допомогу сину лише на мінімальному рівні. При цьому, суд враховує, що позивачкою не подано доказів, які б свідчили про наявність підстав для визначення розміру аліментів саме в розмірі 4500,00 гривень. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених в ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.ст. 182, 183, 184 СК України). Даний висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 5 лютого 2014 року (справа № 6-143цс13). Збільшуючи розмір стягуваних аліментів, враховуючи пріоритет інтересів дитини, рівність обов`язку обох батьків щодо утримання дітей, матеріальне становище та сімейне становище сторін по справі, інші обставини справи, зокрема, вік дитини та стан її здоров`я, на утримання якої стягуються аліменти, ріст її потреб, підвищення цін та ріст рівня мінімальних соціальних гарантій, погіршення стану здоров"я дитини, суд вважає, що аліменти в стягнутому розмірі є недостатніми, тому приходить до висновку, що справедливими та розумними, необхідними та достатніми для забезпечення гармонійного розвитку дитини буде стягнення аліментів з відповідача у розмірі 2800,00 грн. щомісячно на дитину. В решті вимог позову слід відмовити. Розподіл судових витрат: згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», зважаючи на те, що позивачка була звільнена від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, судовий збір в розмірі 908,00 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного, ст.ст. 3, 27 Конвенції про права дитини, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 180, 181, 182, 184 Сімейного кодексу України, ст.ст. 258, 259, 264, 265, 268, 289 ЦПК України , суд

Outcome: partial