Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-18 00:00:00

Представник позивача 26.05.2021 звернувся до суду із вищевказаною позовною заявою, просить позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно сина [PERSON] , [INFO] , передати дитину органу опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради для подальшого влаштування. Крім того, завлено вимогу про стягнення з [PERSON] , [INFO] , на утримання [PERSON] , [INFO] , аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з дня подачі позову на користь майбутнього законного представника дитини. За змістом позову, [PERSON] , [INFO] , уродженка с. К-Роздори Пологівського району Запорізької області, є матір`ю малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька дитини записані відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. Відповідачка не здійснює належного догляду та турботи за дитиною, самоусунулась від виконання батьківських обов`язків відносно сина, а саме: матеріально не утримує, не піклується про його фізичний, духовний, моральний розвиток, долею та його станом здоров`я не переймається, не створює належних умов для його проживання та всебічного розвитку, не забезпечує умови для здобуття дитиною повної загальної середньої освіти. З 13.01.2020 [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку служби у справах дітей, як дитина, яка опинилась у складних життєвих обставинах, а саме, у зв`язку з проживанням в сім`ї, в якій мати ухиляється від виконання батьківських обов`язків. На час звернення до суду дитина перебуває в КЗ «Мелітопольський обласний центр соціально-психологічної реабілітації» ЗОР. Оскільки на час звернення до суду відповідач своєю поведінкою не може бути позитивним прикладом для наслідування, благотворно впливати на формування особистості та характеру сина, дати йому належну освіту та розвиток, не усвідомлює своєї відповідальності за здоров`я, життя та подальшу долю дитини, а її спосіб життя, безвідповідальне ставлення до дитини вже призвело до того, що хлопець з 2019 року фактично не навчався, має проблеми зі здоров`ям та потребує лікування, чим матір зовсім не переймається, із посиланням на ст. 150, 155, 164, 165, 166, 180, 181, 182 СК України, в інтересах малолітнього [PERSON] , [INFO] , орган опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради просить задовольнити позов. Ухвалою судді від 18.06.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розглядати її в порядку загального позовного провадження. Визначено дату, час і місце проведення підготовчого засідання, з повідомленням (викликом) сторін (учасників справи). Визначено відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Роз`яснено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч.8 ст.178 ЦПК України) та право на подання зустрічного позову. Ухвалою суду від 27.09.2021 постановлено закрити підготовче провадження у цивільній справі, призначено цивільну справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Відповідно до вказаної ухвали виклик відповідачки у справі необхідно здійснити через розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України та засобами поштового зв`язку за останньою відомою адресою. Крім того, в порядку витребування доказів зобов`язано Бердянський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Дніпро) надати засвідчений витяг актового запису з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження [PERSON] , [INFO] . Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала, підтвердила обставини, викладені в позовній заяві в повному обсязі, просила задовольнити позов. Наголосила, що теплих та сімейних відносин між відповідачкою та її сином немає. Крім того, відповідачка в судовому порядку вже позбавлена батьківських прав відносно інших її дітей. Третя особа в особі представника - директора Л.Власенкової відповідно до листів, вх.№ від 19.07.2021, 27.09.2021 просить розглянути справи за її відсутності. Зустрічної позовної заяви та інших заяв по суті справи сторонами подано не було. Інших процесуальних дій у справі, судом вчинено не було за відсутності клопотань учасників справи. Ч.4 ст.223 ЦПК України передбачено, що, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Як врегульовано ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підста-ві наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в су-дове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась неодноразово та належним чином, правом на подання відзиву відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України не скористалась, заяв або клопотань про відкладення до суду не подавала, маючи достатньо часу для висловлення заперечень проти позовних вимог. Про день, час та місце розгляду справи [PERSON] повідомлена неодноразово та належним чином шляхом надіслання судових повісток за відомою адресою місця проживання, а також через офіційний веб-сайт судової влади України Тому у відповідності до ч.4 ст.223 ЦПК України, враховуючи думку представника позивача, з`ясовану під час судового засідання, дотримання вимог ч.1 ст.280 ЦПК України, суд ухвалив згідно з ч.1 ст.281 ЦПК України розглядати справу в заочному порядку. Розглянувши позовну заяву, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд знаходить позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з таких встановлених судом фактичних обставинах справи та відповідних їм правовідносин. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] є матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , на підтвердження чого у справі наявна копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Бердянську Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області. Як видно з повного витягу з актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , уродженця м.Бердянськ Запорізької області, №00033266438 від 21.10.2021, актовий запис про народження дитини №601 складений 15.08.2007 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Бердянську реєстраційної служби Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області. Відомості до актового запису про народження про батька дитини - [PERSON] здійснені за вказівкою матері, а саме, внесені за її заявою відповідно до ч.1 ст.135 СК України), матір`ю є [PERSON] , [INFO] . На підставі наданих суду письмових доказів під час розгляду справи встановлено, що до служби у справах дітей 15.10.2019 надійшло повідомлення зі служби у справах дітей Бердянської районної державної адміністрації, в якому зазначено, що учні Новопетрівської ЗОШ І-ІІІ ст. [PERSON] , 2007р.н., [PERSON] , 2011р.н., [PERSON] , 2010 р.н., з 23.09.2019 не відвідують навчальний заклад. Мати дітей, [PERSON] , мала намір перевести синів до Бердянської ЗЗСО №3, але документи з Новопетрівської ЗОШ не забрала, на дзвінки класних керівників та адміністрації школи не відповідає, разом з дітьми проживає у [ADDRESS] . 13.12.2019 [PERSON] під час бесіди в службі у справах дітей пояснила, що у 2018 році переїхала разом з синами до м. Бердянськ з с.Новопетрівки. У 2018-2019 навчальному році хлопці продовжували їздити до Новопетрівської школи, а у цьому році планували піти до ЗЗСО №3, але документи не забрали, вчасно до школи не пішли через хворобу дітей на ОРВІ. Запевнила, що з 16.12.2019 діти приступлять до занять, медичну комісію пройшли. [PERSON] додатково ознайомлено з правами та обов`язками щодо виховання дітей, а також відповідальністю у разі ухилення від їх виконання. 16.01.2020 в службі у справах дітей громадянка [PERSON] , у якої проживає [PERSON] разом з дітьми, повідомила про жорстоке поводження з дітьми [PERSON] , 2007р.н., [PERSON] , 2011р.н., [PERSON] , 2010р.н., з боку матері [PERSON] . Зі слів жінки, [PERSON] часто покидає дітей самих вдома. Продукти харчування завжди в обмеженій кількості, іноді відсутні. Бувають випадки, коли діти залишаються самі на добу, а одного разу [PERSON] не приходила додому три дні. Цього ж дня під час проведення профілактичного рейду за адресою знаходилась [PERSON] , яка повідомила, що діти школу не відвідують. На час обстеження у дітей відсутні продукти харчування, в кімнаті, де проживають хлопці, брудно, речі розкидані, постільна білизна в обмеженій кількості. До Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області, Бердянського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді та управління праці та соціального захисту населення 16.01.2020 за №02-13/116 направлено повідомлення про жорстоке поводження з дитиною або загрозу його вчинення, а саме, щодо жорстокого поводження з дітьми [PERSON] , 2007р.н., [PERSON] , 2011р.н., [PERSON] , 2010р.н., з боку матері [PERSON] . Відповідно до інформації Бердянської ЗЗСО №3 від 17.01.2020 №17 [PERSON] не зверталася до закладу з приводу зарахування своїх трьох малолітніх синів до ЗЗСО №3. 21.01.2020 до Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області було направлено подання щодо притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП громадянки [PERSON] , яка ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно трьох малолітніх синів. Як встановлено під час судового засідання, спеціалістами служби у справах дітей, влаштовано дітей до Бердянського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді і адміністрації ЗЗСО №3, але навчальні програми діти не виконували, шкоду не відвідували. Зокрема, це стосується малолітнього [PERSON] , який також не брав участі під час дистанційного навчання. Відповідно до подання ЗЗСО №3 від 10.09.2020 №535 учень 7-Б класу [PERSON] з 01.09.2020 не приступив до занять, а мати [PERSON] не відповідає на телефонні дзвінки, і двері вдома не відчиняють. Під час відвідування 08.09.2020 матері вдома не було, комісії педагогів вдалося поспілкуватися з [PERSON] , який не зміг пояснити чому не відвідує школу, пообіцяв 09.09.2020 прийти до навчального закладу, але так і не прийшов. Відповідно до характеристики, наданої навчальним закладом, [PERSON] показав себе пасивним, абсолютно не зацікавленим у навчанні, байдужим до будь-яких видів роботи на уроках, на класних та позакласних заходах. За період карантину у он-лайн заняттях не брав участі жодного разу, також не виконував завдання в клас-румі. Його матір, [PERSON] , жодного разу не поцікавилась успіхами свого сина, не приходила, не телефонувала, не відповідала на дзвінки та повідомлення класного керівника. Матеріалами справи підтверджується, що з родиною [PERSON] проводилась профілактична робота як спеціалістами служби у справах дітей, так і фахівцями БМЦСССДМ, надавалась благодійна допомога у вигляді продуктів харчування. Під час відвідувань за місцем проживання в більшості випадків двері не відчиняли, на бесіди [PERSON] не з`являлася. 23.09.2020 року потрапити до квартири вдалося тільки за допомогою власниці квартири [PERSON] , яка приїхала спеціально, щоб відчинити двері. Відповідно до акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 23.09.2020 малолітнього [PERSON] доставлено до приймального відділення Бердянської дитячої лікарні. Хлопець до влаштування сам перебував за адресою: [ADDRESS] , мав хворобливий вигляд. На момент влаштування до лікарні був з брудним волоссям, не підстриженими нігтями, зовнішньо блідий, мав темні круги під очима, хода була хиткою. [PERSON] плутався в поясненнях щодо свого харчування, повідомив, що мився востаннє тиждень тому, чому не відвідує навчальний заклад, пояснити не зміг. [PERSON] під час бесіди у службі у справах дітей пояснила, що дитина не відвідувала школу, адже відсутні ключі від квартири, крім того, не пройдено медкомісію внаслідок браку часу. Згідно з повідомленням КНП БМР "Бердянське територіальне медичне об`єднання" від 12.10.2020 №4197/1 [PERSON] перебував на лікуванні з 23.09.2020 по 09.10.2020, був переведений до Запорізької обласної дитячої клінічної лікарні для подальшого обстеження та уточнення діагнозу. За інформацією ЗЗСО №3 від 03.11.2020 №651 [PERSON] після осінніх канікул 02.11.2020 не приступив до навчання. Мати [PERSON] на телефонні дзвінки не відповідає, зв`язок зі школою не підтримує. Комісія зі школи відвідала учня за місцем проживання, але двері ніхто не відчинив. 03.11.2020 під час проведення профілактичного рейду спеціалісти служби у справах дітей та фахівці БМЦСССДМ відвідали дитину [PERSON] за місцем проживання. [PERSON] повідомила, що хворіє, а син до школи не ходить, бо відсутній сезонний одяг. Від підпису у акті обстеження умов проживання відповідачка відмовилась. Цього ж дня відповідно до акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 03.11.2020 малолітнього [PERSON] вдруге доставлено до приймального відділення Бердянської дитячої лікарні. Зі слів дитини з`ясовано, що після повернення з Запорізької обласної клінічної лікарні, біля двох тижнів тому, матір подальшим його обстеженням та лікуванням не займалася, до лікарів не звертались, до школи 02.11.2020 не приступив з невідомих причин. Крім того, відповідно до інформації КЗ "Мелітопольський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей" ЗОР від 15.01.2021 №02-03/22 під час перебування [PERSON] у центрі мати телефонувала йому 3 рази, але розмови не мали змісту, тривали короткий час. [PERSON] до психологічної служби закладу за рекомендаціями по вихованню дитини не зверталась. Дитина наразі не виявляє бажання телефонувати матері. До справи надійшов висновок органу опіки та піклування Бердянської міської ради, затверджений рішенням виконавчого комітету Бердянської міської ради, від 24.05.2021 №01-1254/47-1 про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачки відносно її сина [PERSON] . Згідно з висновком відомості про батька дитини записані відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України (інформація Бердянського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) від 25.03.2020 №638/21.23-04-38). Тотожні дані щодо батька дитини надійшли до суду в порядку витребування доказів, відповідний актовий запис міститься у матеріалах справи. Як зазначено у висновку та підтверджено наявною копією наказу служби у справах дітей 13.01.2020 №12-д, [PERSON] , [INFO] , з 13.01.2020 перебуває на обліку служби у справах дітей, як дитина, яка опинилась у складних життєвих обставинах, а саме, у зв`язку з проживанням в сім`ї, в якій мати ухиляється від виконання батьківських обов`язків. За змістом висновку, з`ясовано та підтверджено матеріалами справи, що [PERSON] на сьогодні, як мати не відбулася, повністю самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до свого малолітнього сина, своєю поведінкою не може бути позитивним прикладом для наслідування, благотворно впливати на формування його особистості та характеру, дати йому належну освіту та розвиток, не усвідомлює своєї відповідальності за його майбутнє, а подальше перебування хлопця з матір`ю взагалі може загрожувати його здоров`ю та життю. Виходячи з вищезазначеного, в інтересах малолітнього орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити батьківських прав громадянку [PERSON] , [INFO] , відносно сина [PERSON] , [INFO] . Свідок [PERSON] , яка працює фахівцем з соціальної роботи в Бердянському міському центрі соціальних служб, допитана в судовому засіданні, підтвердила тривале невиконання відповідачкою своїх батьківських обов`язків, адже соціальні служби опікувались долею дитиною, постачанням продуктів харчування, документальними питаннями, влаштуванням [PERSON] на роботу тощо протягом декількох років, проте, жодні заходи не мали позитивних результатів. Дитина не має теплих відносин із матір`ю, потребує тривалого лікування, була обмежена тривалий час у всіх життєво необхідних речах, позбавлена належного піклування, зараз знаходиться комунальному закладі соціально-психологічної реабілітації. Крім того, судом встановлено, що заочним рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області у справі № 310/7452/20, пр.2/310/540/21 від 22.07.2021, яке набрало законної сили 26.08.2021, позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа - орган опіки та піклування Бердянської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, задоволено. Позбавлено [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно неповнолітніх синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ([INFO]). Відповідно до постанови Бердянського міськрайонного суду Запорізької області у справі №310/8971/20, пр.3/310/4205/20 від 17.12.2020, яка набрала законної сили 28.12.2020, [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.184 КУпАП, із призначенням стягнення у виді штрафу. Задовольняючи позов в повному обсязі, суд виходить з таких норм чинного законодавства. Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Ч.1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої ВРУ 27.02.1991, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Згідно зі ст.18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст.27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. У справі «Хант проти України» від 07.12.2006 (HUNT v. UKRAINE, Заява N31111/04) Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). Ухвалюючи рішення у справі «М. С. проти України» від 11.07.2017 (Заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним (параграф 76). ЄСПЛ зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. Інтерес дитини складається з двох аспектів. З одного боку цей інтерес вимагає, що зв`язки дитини з її сім`єю мають бути збережені, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною. Звідси випливає, що сімейні зв`язки можуть бути розірвані лише у виняткових випадках, та що необхідно зробити все, щоб зберегти особисті відносини та, якщо і коли це можливо, «відновити» сім`ю. З іншого боку очевидно також, що в інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у здоровому середовищі, та батькам не може бути надано право за ст.8 Конвенції на вжиття таких заходів, що можуть завдати шкоди здоров`ю та розвитку дитини (п. 100, Справа "Мамчур проти України" від 16.07.2015, №10383/09). Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що у справах стосовно дітей у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, виходячи із об`єктивних обставин спору, а потім осіб, які висувають відповідні вимоги. При цьому, згідно зі ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Ч.8-9 ст.7 СК України встановлено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. За нормами ч.1-5 ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно з ч.1,2,4 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч.2 ст.157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. За змістом п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як передбачено ч.2,3 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених п.2, 4 і 5 ч.1 цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Ст.165 СК України врегульовано, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Крім того, згідно зі ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Як передбачено ч.1 ст.12 вказаного закону, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Суд враховує й роз`яснення, наведені у п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» та виходить з того, що ухилення матері дитини від виконання своїх обов`язків у цій справі знайшло своє підтвердження, адже відповідачка не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з сином в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання [PERSON] освіти. При цьому, не дивлячись на зусилля соціальних служби, виховну та психологічну роботи, не виявляє критичного ставлення до своєї поведінки, свідомо нехтуючи батьківськими обов`язками. Дані навчального закладу, до якого влаштовано дитину до передання до комунального закладу соціально-психологічної реабілітації, про те, що відповідачка не цікавиться навчанням малолітнього сина, не забезпечує дотримання навчальної дисципліни, не займається його розвитком та не створює належних умов для отримання освіти підтверджені матеріалами справи та не спростовані з боку відповідача. Таким чином, матеріали справи містять достатньо доказів, які підтверджують доводи сторони позивача про невиконання відповідачкою своїх батьківських обов`язків щодо виховання [PERSON] , як наслідок, на переконання суду, позбавлення батьківських прав [PERSON] відповідає інтересам дитини. Підстав для застосування тимчасового заходу у вигляді відібрання дитини від матері без позбавлення її батьківських прав, який здійснюється на підставі ст.170 СК України, враховуючи встановлені фактичні обставини справи, судом не встановлено. За таких обставин, враховуючи інтереси дитини, яка проживає окремо від матері, беручи до уваги всі докази, наявні у справі, зокрема, висновок органу опіки та піклування Бердянської міської ради, тривале невиконання матір`ю своїх батьківських обов`язків, суд вважає за доцільне задовольнити позов у повному обсязі, позбавити відповідачку батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON] . Крім того, із врахуванням ч.5 ст.167 СК України, оскільки дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, таких осіб під час розгляду справи не встановлено, наявні підстави для передання дитини на опікування органу опіки та піклування (позивача) для подальшого влаштування. Відповідно до ч.1 ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів відповідно до ч.1 ст.182 СК України суд має врахува-ти ряд визначених у нормі права обставин. Проте, відомості про майновий стан, доведений розмір витрат, а також наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків суду не надані. Інших обставин, що мають істотне значення, судом під час розгляду справи не встановлено. Крім того, як передбачено ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом лише у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Підстав для застосування положень ч.3 ст.182 СК України у даній справі не встановлено. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позов до суду пред`явлено 26.05.2021 (а.с.1). Також, суд враховує, що за змістом ч.1 ст.71 Закону України "Про виконавче провадження" порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України. Як передбачено ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину, оскільки за нормою ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. На підставі наведеного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з 26.05.2021 на користь законного представника дитини (відповідно до ст.242 ЦК України), а в разі призначення опікуна органом опіки та піклування, з дня його призначення - на користь опікуна, до досягнення дитиною повноліття. Таким чином, позовна вимога про стягнення аліментів також підлягає задоволенню. Суду не надано належних та допустимих доказів щодо розміру щомісячних особистих витрат та коштів, необхідних на утримання дітей. Проте, суд враховує, що встановлений чинним законодавством мінімальний гарантований розмір аліментів, необхідний для утримання та виховання дітей, підлягає захисту та має бути достатнім. При розгляді справи відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постанові Верховного Суду у справі №645/731/18, провадження № 61-20399св19 від 08.04.2020. Ч.1,3 ст.12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України). Встановивши обставини справи, взявши до уваги та надавши правову оцінку всім зібраним у справі доказам на предмет їх належності, допустимості та достатності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. При цьому, обраний позивачем спосіб захисту відповідає приписам ст.16 ЦК України та є ефективним для захисту прав дитини, відповідає її законним інтересам. На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.6 ст.164 СК України рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили необхідно надіслати органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини - Бердянському відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Бердянському районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір, від сплати якого звільнений позивач відповідно до п.14 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір» за розгляд трьох позовних вимог (однієї майнової та двох немайнових) у сумі 2 724,00 гривень, підлягає стягненню з відповідачки в дохід держави.

Outcome: approved