Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

В квітні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Шевченківської селищної ради міста Красноармійська Донецької області про переведення прав забудовника в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 2 лютого 1994 року в с. Шевченко м. Красноармійська Донецької області помер її рідний батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина, що складається з житлового будинку, розташованого за адресою: с. Шевченко м. Красноармійська Донецької області, вулиця Нова, будинок 25, вартість якого складає 43085,97 грн. За життя батько склав заповіт, яким все майно, що буде йому належати, заповів їй та її брату [PERSON]. [PERSON] спадщину, що відкрилась після смерті батька, не прийняв, до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не звертався, не вчиняв ніяких дій, що свідчать про прийняття спадщини. 27 жовтня 2011 року її брат [PERSON] помер у с. Добренька Красноградського району Харківської області, інших спадкоємців, крім неї, у нього не було. У встановлений законом строк на прийняття спадщини вона не звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки свідоцтво про право власності на будинок батько за життя не отримав. Позивачка вважає, що вчинила дії, що свідчать про прийняття нею спадщини, оскільки користувалась і користується до теперішнього часу спадковим майном для свого проживання, підтримує будинок та присадибну ділянку в належному стані. Враховуючи, що до неї перейшли перейшли права на будинок, який вона не має змоги оформити відповідно до вимог законодавства у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів для вирішення питання про отримання права на державну реєстрацію житлового будинку та свідоцтва про право власності на житловий будинок вона вимушена звернутися до суду із позовом за захистом свого порушеного права. Позивачка та її представник [PERSON] в судове засідання не з'явились, надали заяви, в яких підтримали позовні вимоги, просили справу розглянути за їх відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю, просив справу розглянути за його відсутності. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дозволом відділу комунального господарства Виконкому Шевченківської селищної [PERSON] депутатів трудящих від 27 червня 1959 року, який був дійсним до 26 червня 1962 року, [PERSON] було дозволено на земельній ділянці № 25 по вулиці Новій в с. Шевченківському на підставі рішення Красноармійської районної ради від 26 червня 1959 року про надання дільниці здійснення будівельних, санітарно-технічних та спеціальних робіт з будівництва на генеральному плані, узгодженому з відділом комунального господарства, житлового будинку, сараю, літньої кухні, вбиральні. 27 червня 1959 року між виконкомом Шевченківської селищної [PERSON] депутатів трудящих відділу комунального господарства виконкому Шевченківської селищної [PERSON] депутатів трудящих або житловим управлінням Шевченківської селищної ради та [PERSON] був укладений договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на право особистої власності з числом кімнат від однієї до п'яти включно, посвідчений 12 січня 1959 року нотаріусом Красноармійської нотконтори, зареєстрований в реєстрі за № 386, згідно якого відповідно до рішення виконкому [PERSON] депутатів трудящих № 1 від 26 червня 1959 року про відвід земельної ділянки [PERSON] надано право безстрокового користування земельною ділянкою по вулиці Нова, 25 загальною площею 700 кв.м. згідно плату земельної ділянки, на якій він зобов'язувався побудувати житловий будинок жилою площею 30,06 кв.м. із 2- х кімнат, сараєм, літньою кухнею, вбиральнею. Згідно п.9 зазначеного договору після закінчення будівництва, побудовані на земельній ділянці будівлі вводяться в експлуатацію та становляться особистою власністю забудовника після визнання приймальною комісією місцевої [PERSON] депутатів трудящих повною готовністю побудованих будівель, оформленою актом комісії. Згідно повідомлення Комунального підприємства "Бюро технічної експлуатації" від 11.04.2016р. № 240/01-02 до 1 січня 2013 року будинок № 25 по вулиці Нова с. Шевченка в КП "БТІ" не зареєстрований. 2 лютого 1994 року [PERSON] помер, про що 2 лютого 1994 року зроблено відповідний актовий запис № 6 Шевченківскою селищною радою м. Красноармійська Донецької області. Позивачка є спадкоємицею за заповітом після смерті [PERSON], що підтверджується копією заповіту [PERSON] від 28 травня 1992 року, посвідченим головою виконкому Шевченкіської селищної [PERSON] народних депутатів 28 травня 1992 року, зареєстрованим в реєстрі за № 85, в установленому п.1 ст.549 ЦК України 1963 року порядку прийняла спадщину після смерті [PERSON], оскільки вступила у фактичне користування спадковим майном, що підтверджується копіями актів прийому в експлуатацію засобу обліку холодної води, квитанцій по сплаті комунальних послуг за адресою: с. Шевченка м. Красноармійська Донецької області, вулиця Нова, будинок № 25, довідкою Шевченківської селищної ради м. Красноармійська Донецької області від 05.04.2016р. № 366 , згідно якої [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO], а фактично проживає за адресою: [INFO] з 2 лютого 1994 року по теперішній час. Крім позивачки спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], який помер 2 лютого 1994 року, є рідний брат позивачки [PERSON], який спадщину після смерті [PERSON] не прийняв, помер 27 жовтня 2011 року. Згідно п.4 Прикінцевих та перехідних положень до ЦК України 2003 року він застосується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Отже, до правовідносин, що виникли між сторонами справи, що розглядається, повинні застосуватись положення ЦК УРСР 1963 року. Згідно ст.524 ЦК УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, на за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спвдщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави. Особами, що можуть бути спадкоємцями, ст.527 ЦК УРСР 1963 року визнає осіб, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Відповідно до вимог ст.534 ЦК УРСР 1963 року кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам, як таким, що входять, так і таким, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом. Згідно ст.548 ЦК УРСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Діями, що свідчать про прийняття спадкоємцем спадщини, ст.549 ЦК УРСР 1963 року визнає: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. Положеннями ст.551 ЦК УРСР 1963 року передбачено, що якщо спадкоємець, закликаний до спадкоємства за законом або за заповітом, помер після відкриття спадщини, не встигнувши її прийняти в установлений строк (стаття 549 цього Кодексу), право на прийняття належної йому частки спадщини переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Це право померлого спадкоємця може бути здійснене його спадкоємцями на загальних підставах протягом строку, що залишився для прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу). Якщо строк, що залишився, менше трьох років, він продовжується до трьох місяців. Відповідно до п.8 постанови Пленуму Верхового Суду України Про судову практику у справах про спадкування від 30 травня 2008 року № 7 якщо будівництво здійснювалось згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва права та обов'язки входять до складу спадщини. Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013р. "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" визнання права власності в порядку спадкування на недобудований будинок відповідно до чинного законодавства України неможливо. Потрібно визнавати правильною практику судів щодо визнання за спадкоємцем майнових прав забудовника, як таких, що входять до складу спадщини. У зв'язку з тим, що будинок № 25 по вулиці Нова в с. Шевченка м. Красноармійська Донецької області не був введений [PERSON] в експлуатацію у встановленому законом порядку, на його спадкоємця - позивачку по справі - необхідно перевести в порядку спадкування всі права забудовника. Відповідно до ст.ст.524, 527, 534, 548, 551 ЦК УРСР 1963 року,

Outcome: approved