Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-08 00:00:00

Представник ПАТ ,,Родовід Банк" уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором,мотивуючи вимоги тим, що 24.10.2007 року між ВАТ ,,Родовід Банк" (найменування якого було змінено на ПАТ ,,Родовід Банк" ) та [PERSON] було укладено кредитний договір № 77.2/СЖ-369.07.2 від 24.10.2007 року. Банк відкрив відповідачу [PERSON] відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 100 000 доларів США, на строк до 24.10.2010 року. Відповідно до договору процентна ставка за користування кредитом встановлена в розмірі 15 % річних. 23.10.2008 року між банком та [PERSON] було укладено додаткову угоду до кредитного договору, відповідно до п.1.3 угоди процентна ставка за кредитами встановлювалася у розмірі 17 % річних. В забезпечення виконання зобов'язань 24.10.2007 року між ВАТ ,,Родовід Банк" та [PERSON] було укладено договір Іпотеки відповідно до якого ВАТ ,,Родовід Банк" в іпотеку було передано нерухоме майно, а саме : квартиру [ADDRESS] яка належить на праві власності іпотекодавцю [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лакустою С.І. за реєстровим номером № 1807 та зареєстрований в реєстрі правочинів. ВАТ ,,Родовід Банк" виконав взяті на себе зобов'язання за договором. Відповідач умови кредитного договору належним чином не виконує. У зв'язку з чим станом на 02.05.2012 року виникла заборгованість у сумі 1 408 453,46 доларів США. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 27.11.2013 року позовні вимоги ПАТ ,,Родовід Банк" до [PERSON] за кредитним договором було задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ ,,Родовід Банк" заборгованість за кредитним договором № 77.2/СЖ-369.07.2 від 24.10.2007 року в сумі 6490809,22 грн. з яких: 6435122,69 грн. - заборгованість за кредитним договором; 52467,53 грн. - 3% річних від простроченої заборгованості та судовий збір в сумі 3219 грн. Погашення кредиту після ухвалення рішення не здійснювалося у зв'язку з чим [PERSON] станом на 09.02.2017 року має заборгованість у сумі - 20 534 857,49 грн. з яких : 15 802 692,29 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за період з 09.02.2016 року по 09.02.2017 рік; 4 248 477,42 грн. - пеня за несвоєчасне погашення процентів по кредиту за період з 09.02.2016 рік по 09.02.2017 рік; 381203,15 грн. - 3% річних від суми простроченого кредиту за період з 09.02.2016 року по 09.02.2017 рік; 102484,63 грн. - 3% річних від суми прострочених процентів по кредиту за період з 09.02.2016 року по 09.02.2017 рік. В судовому засіданні представник позивачаПАТ ,,Родовід\~Банк" - [PERSON] позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі з обставин викладених в позовній заяві, вказуючи, що пеня нараховувалась на підставі умов, визначених кредитним договором від 24.10.2007 року. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] - [PERSON] проти задоволення позовних вимог заперечувала в повному обсязі, обгрунтовуючи це тим, що позовні вимоги позивача не грунтуться на вимогах закону, а також те, що позивач пропустив строки звернення до суду, надавши до суду відповідні письмові пояснення та заяву про застосування строку позовної давності. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 24.10.2007 року між ВАТ ,,Родовід Банк" (найменування якого було змінено на ПАТ ,,Родовід Банк" ) та [PERSON] було укладено кредитний договір № 77.2/СЖ-369.07.2 від 24.10.2007 року. Банк відкрив відповідачу [PERSON] відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 100 000 доларів США, на строк до 24.10.2010 року. Відповідно до договору процентна ставка за користування кредитом встановлена в розмірі 15 % річних. 23.10.2008 року між банком та [PERSON] було укладено додаткову угоду до кредитного договору, відповідно до п.1.3 угоди процентна ставка за кредитами встановлювалася у розмірі 17 % річних. В забезпечення виконання зобов'язань 24.10.2007 року між ВАТ ,,Родовід Банк" та [PERSON] було укладено договір Іпотеки відповідно до якого ВАТ ,,Родовід Банк" в іпотеку було передано нерухоме майно, а саме : квартиру [ADDRESS] яка належить на праві власності [PERSON] посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лакустою С.І. за реєстровим номером № 1807 та зареєстрований в реєстрі правочинів. ВАТ ,,Родовід Банк" виконав взяті на себе зобов'язання за договором. Відповідач умови кредитного договору належним чином не виконує. У зв'язку з чим станом на 02.05.2012 року виникла заборгованість у сумі 1408453,46 доларів США. Аналізуючи все в сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до п.1.1 умов кредитного договору № 77.2/СЖ-369.07.2 - термін дії договору по 24.10.2010 року. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до п.5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 27.11.2013 року позовні вимоги ПАТ ,,Родовід Банк" до [PERSON] за кредитним договором було задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ ,,Родовід Банк" заборгованість за кредитним договором № 77.2/СЖ-369.07.2 від 24.10.2007 року в сумі 6490809,22 грн. з яких: 6435122,69 грн. - заборгованість за кредитним договором; 52467,53 грн. - 3% річних від простроченої заборгованості та судовий збір в сумі 3219 грн. Представник ПАТ ,,Родовід Банк" уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації [PERSON] звернувся до суду з позовом 19.12. 2017 року. З розрахунку пені за кредитним договором № 77.2/СЖ-369.07.2 від 24.10.2007 року відповідачу [PERSON] було нараховано 15802692,29 грн. - пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за період з 09.02.2016 року по 09.02.2017 рік ; 4248477,42 грн. - пені за несвоєчасне погашення процентів по кредиту за період з 09.02.2016 рік по 09.02.2017 рік та 381203,15 грн. - 3% річних від суми простроченого кредиту за період з 09.02.2016 року по 09.02.2017 рік; 102484,63 грн. - 3% річних від суми прострочених процентів. Однак, з розрахунку наданого стороною позивача нарахування пені здійснювалося за період з 09.02.2016 року по 09.02.2017 рік. По договору № 77.2/СЖ-369.07.2 термін якого закінчився 24 жовтня 2010 року. Представником відповідача [PERSON] - [PERSON] до суду було подано заяву про застосування строків позовної давності. Так, відповідно до частини другої статті 258 Цивільного кодексу України до вимог про стягнення неустойки ( штрафу, пені ) застосовується позовна давність в один рік. Отже, аналіз цих норм Цивільного кодексу України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки ( пені, штрафу ) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня ( місяця ), якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Разом з тим спеціальна позовна давність застосовується за умови подання стороною у спорі відповідної заяви, зробленої до винесення судом рішення. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 25 травня 2016 року у справі № 6 - 1138цс15. В матеріалах справи відсутній письмовий договір про збільшення позовної давності між сторонами. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Оскільки в задоволенні позову відмовляється, а позивач при подачі позову, був звільнений від сплати судового збору, то відповідно до положень ч.6 ст. 141 ЦПК України, понесені по справі судові витрати, покладаються на рахунок держави.

Outcome: dismissed