Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися в суд з позовом про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом. Позов мотивують тим, що після смерті 28 лютого 2015 року, [PERSON], залишилося спадкове майно, зоокрема житловий будинок №632, що розташований в селі Луг, Рахівського району, Закарпатської області. Зазначений будинок до відкриття спадщини фактично належав на праві приватної власності в цілій частині [PERSON], в якому вона постійно проживала до дня своєї смерті. За свого життя, [PERSON] особисто розпорядилася своїм майном, склавши 20 червня 2008 року заповіт на користь позивачів та їхнього брата [PERSON], заповівши в рівших частках (по 1/3 частці ) кожному належне їй майно, у тому числі й вищезгаданий будинок. За короткий відрізок часу після смерті заповідача, зокрема 06 березня 2015 року, помер один із спадкоємців [PERSON]. Іншими спадкоємцями за заповітом [PERSON] та [PERSON] було подано у визначений законом шестимісячний строк заяви до нотаріуса про прийняття спадщини за заповітом, а також заяви про прийняття спадщини після смерті брата [PERSON] за законом, однак, як з"ясувалось після смерті спадкодавця, первинна реєстрація прав власності на зазначене спадкове майно за життя [PERSON] проведена не була. Зазначений вище заповіт є чинним, однак, через відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок, позивачі, як спадкоємці за заповітом, фактично не мають можливості оформити своє право власності на дане спадкове майно. У зв"язку з наведеним просять визнати за ними в порядку спадкування за заповітом після сменті [PERSON] та в порядку спадкування за законом після смерті брата [PERSON], право власності в рівних частках, по ? частці за кожним, на житловий будинок №632, загальна площа якого становить 41,44 кв.м., а житлова 16,27 кв.м., разом з надвірними спорудами, що розташований в селі Луг, Рахівського району, Закарпатської області. Позивачі, [PERSON] та [PERSON], в судове засідання не з"явилися, їхній представник [PERSON] надіслав до суду заяву, в якій просить справу розглянути без їхньої участі, підтримали позовні вимоги та просять позов задовольнити. Представник Лужанської сільської ради в судове засідання не з'явився. Сільский голова [PERSON] подав заяву про розгляд справи без участі представника ради та визнання позовних вимог. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами суд приходить до наступного висновку. Згідно ст. ст.\~1217,\~1223 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265\~цього Кодексу. Встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] являються спадкоємцями за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 28 лютого 2015 року. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно - житловий будинок №632 з прилеглими до нього надвірними спорудами, що знаходиться в с.Луг, Рахівського району, Закарпатської області, і відносно якого остання розпорядилася шляхом складення заповіту 12 чернвя 2008 року. Згідно даного заповіту [PERSON] належний їй житловий будинок №632 в с.Луг, надвірні споруди та земельну ділянку, зареєстровану за цим будинком, заповіла у рівних частках [PERSON], [PERSON] та [PERSON].\~\~ Зазначений заповіт, згідно витягу зі Спадкового реєстру №40261120 від 28.04.2015 року, є чинний. Звернення позивачів до суду з вимогою визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням їх права на отримання власності в порядку спадкування згідно відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в їх користь через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). \~\~\~\~\~\~\~\~\~Норми\~ст. 392 ЦК\~не застосовуються щодо вимог про визнання права власності на об'єкти самочинного будівництва (ч. 3\~ст. 376 ЦК), оскільки особа не є власником, а лише заявляє вимогу про встановлення права власності на об'єкт самочинного будівництва. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. \~\~\~\~\~\~\~\~Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд №632 в с.Луг\~, Рахівського району, виданої техніком з інвентаризації нерухомого майна [PERSON], спадковий будинок побудований\~\~у 1954 році, літня кухня у 1980 році. Загальна площа приміщень будинку складає 41,44 кв.м., житлова 16,27 кв.м., а інвентаризаційна вартість становить 47616 гривень. \~\~\~\~\~\~\~\~ Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі\~наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. \~\~\~\~\~\~ Згідно довідки виконавчого комітету Лужанської сільської ради Рахівського району Закарпатської області № 545 від 06.05.2015 року, житловий будинок №632 в с.Луг, згідно даних погосподарської книги №18 належав [PERSON], а отже його не можна розцінювати як об'єкт самочинного будівництва. При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. \~\~\~\~\~\~ Для набуття спадщини необхідна наявність ряду умов. Першою необхідною умовою є відкриття спадщини, під якою розуміють настання таких юридичних фактів, які обумовлюють виникнення у спадкоємця права на набуття спадщини - права на спадкування. До такихюридичних фактів, передусім, відноситься смерть спадкодавця. Але в момент відкриття спадщини спадкоємець набуває лише право на спадкування, але не право власності на саму спадщину. Для виникнення права власності на спадщину спадкоємець повинен належним чином здійснити (реалізувати) право на прийняття спадщини. Здійснення права на спадкування, передусім, полягає в тому, що спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її. У відповідності до ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що спадкоємець за заповітом, [PERSON], 06 березня 2015 року помер. Позивачі [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину, як після смерті [PERSON], оскільки вони подали у визначеному законом порядку заяви до нотаріальної контори про прийняття ними спадщини за заповітом, так і після смерті їхнього брата, як спадкоємці за законом другої черги спадкування (ст.1262 ЦК України), оскільки, також, у встановленому законом порядку, подали заяви про прийняття спадщини після смерті брата за законом. Таким чином, враховуючи, що позивачі по справі належать до спадкоємців за заповітом та за законом, спадщину прийняли, майнового спору з приводу спадкування не встановлено, суд вважає, що позовні вимоги позивачів обґрунтовані і підлягають задоволенню. \~\~\~\~\~\~\~\~ Питання відшкодування судових витрат позивачами не ставилося. \~\~\~\~ На підставі наведеного,

Outcome: approved