Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

04.12.2013 року Позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробничий центр "ТОР" та просив визнати на ним майнові права на об'єкт інвестування - нежилі (офісні) приміщення загальною площею 2930,40 кв.м, в тому числі: нежилі (офісні) приміщення загальною площею 1468 кв.м. на 12 поверсі та нежилі (офісні) приміщення загальною площею 1462,40 кв. м. на 15 поверсі, місцезнаходження забудови:[ADDRESS], а також стягнути понесені судові витрати. Позивач в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробничий центр «ТОР» і [PERSON] було укладено Інвестиційний контракт № 47- I від 12.02.2008р. щодо інвестування та будівництва нежилого (офісного) приміщення загальною площею 1387,46 кв.м., 15 поверх, місцезнаходження забудови - [ADDRESS]. Згідно з пунктом 2.1. Інвестиційного контракту Замовник (Відповідач) зобов'язується своїми силами і засобами, за рахунок коштів Інвестора, збудувати і передати нежиле (офісне) приміщення (далі - об'єкти інвестування), що буде знаходитись в будинку за адресою: [ADDRESS], а Інвестор зобов'язується забезпечити відповідне фінансування будівництва зазначених об'єктів інвестування та прийняти їх на умовах інвестиційного контракту. 18.06.2008 року між [PERSON] та Відповідачем було укладено додаткову угоду № 1 до Інвестиційного контракту № 47- I від 12.02.2008 p., та Додаткову угоду № 1 до протоколу погодження договірної ціни №1 (додаток до Інвестиційного контракту № 47- I від 12.02.2008р.). Відповідно до додаткової угоди № 1 до Інвестиційного контракту № 47- I від 12.02.2008 року передбачено зміни щодо об'єкту інвестування та встановлено, що загальна площа об'єкту інвестування 1041,56 кв.м, 15 поверх, місцезнаходження забудови - [ADDRESS]. [PERSON] належним чином виконала взяті на себе зобов'язання за умовами інвестиційного контракту та повністю сплатила вартість об'єкту інвестування. 22 червня 2010 року у зв'язку з порушенням Відповідачем обов'язків щодо строків будівництва та передачі у власність об'єктів інвестування, між [PERSON] та Відповідачем було укладено додаткову угоду № 2 до Інвестиційного контракту № 47- I від 12.02.2008 p., відповідно до якої встановлено строк закінчення будівництва та передачі у власність інвестора об'єкту інвестування «не пізніше 01 січня 2013 року». В якості компенсації за перенесення строку передачі у власність Інвестора об'єкта інвестування Сторони інвестиційного контракту вирішили зменшити вартість об'єкта інвестування. В зв'язку з таким зменшенням вартості Інвестор додатково отримає у власність нежилі приміщення 12 та 15 поверхів. 08 червня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір відступлення права вимоги. Згідно п.2 цього Договору [PERSON] набуває право замість [PERSON] вимагати від ТОВ «Науково-виробничий центр «ТОР» належного виконання зобов'язання по Інвестиційному контракту № 47- I від 12.02.2008 року. Об'єкт інвестування визначений як нежилі (офісні) приміщення, які складаються з приміщень 12 та 15 поверхів. Загальна площа об'єкту інвестування 2930,40 кв.м. ТОВ «Науково-виробничий центр «ТОР» надав свій дозвіл на укладення цього Договору. Один із екземплярів Договору відступлення права вимоги надано Відповідачу. В порушення умов Інвестиційного Контракту відповідачем, об'єкт інвестування не збудований, позивачу у власність не переданий. У строк, вказаний в Інвестиційних контрактах, будівництво будинку не завершено, і у встановленому порядку актом державної приймальної комісії вказаний будинок в експлуатацію не введений, правовстановлюючих документів інвестору не видано. В зв'язку з вищевикладеним, позивач просив позов задовольнити в повному обсязі. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали та просили суд його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про дату та час слухання справи. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробничий центр «ТОР» і [PERSON] було укладено Інвестиційний контракт: № 47- I від 12.02.2008р. щодо інвестування та будівництва нежилого (офісного) приміщення загальною площею 1387,46 кв.м., 15 поверх, місцезнаходження забудови - [ADDRESS] (а.с.17-21). Згідно з пунктом 2.1. Інвестиційного контракту Замовник (Відповідач) зобов'язується своїми силами і засобами, за рахунок коштів Інвестора, збудувати і передати нежиле (офісне) приміщення (далі - об'єкти інвестування), що буде знаходитись в будинку за адресою: [ADDRESS], а Інвестор зобов'язується забезпечити відповідне фінансування будівництва зазначених об'єктів інвестування та прийняти їх на умовах інвестиційного контракту. Відповідно до підпунктів 4.1.3., 5.1. Інвестиційного контракту № 47- I, після підписання цього Контракту, Інвестор зобов'язаний сплатити грошові кошти зазначені у Протоколі погодження договірної ціни № 1 від 12.02.2008 р. на рахунок Замовника, через банківські установи не пізніше 20.06.2008 р. Згідно з пунктом 3.1. Протоколу погодження договірної ціни № 1 (додаток до Інвестиційного контракту № 47- I від 12.02.2008 p.), загальна вартість об'єкту інвестування у будинку, що буде збудований в [ADDRESS] становить - 8 449 306,50 грн. 18.06.2008 року між [PERSON] та Відповідачем було укладено додаткову угоду № 1 до Інвестиційного контракту № 47- I від 12.02.2008 p., та Додаткову угоду № 1 до протоколу погодження договірної ціни №1 (додаток до Інвестиційного контракту № 47- I від 12.02.2008р.). Відповідно до додаткової угоди № 1 до Інвестиційного контракту № 47- I від 12.02.2008 року передбачено зміни щодо об'єкту інвестування та встановлено, що загальна площа об'єкту інвестування 1041,56 кв.м, 15 поверх, місцезнаходження забудови - [ADDRESS] (а.с.24). Судом встановлено, що [PERSON] належним чином виконала взяті на себе зобов'язання за умовами інвестиційного контракту та повністю сплатила вартість об'єкту інвестування, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою ТОВ "Науково-виробничий центр "ТОР" від 19.06 2008 року № 229/1 про оплату 100 % загальної площі нежилого приміщення (1041,56 кв.м); Квитанцією про оплату № F1 707 61 від 04.03.2008 року на суму 627 462,50 грн.; Платіжним дорученням про оплату №2 від 19.06.2008 року на суму 5 296 844,00 грн. (а.с.34,39). Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з підпунктами 4.2.1. інвестиційного контракту, замовник зобов'язаний збудувати і передати у власність Інвестору об'єкти інвестування на умовах, передбачених цим інвестиційним контрактом та додатками до нього. У відповідності з підпунктом 4.2.6 інвестиційного контракту, замовник зобов'язаний збудувати і передати у власність Інвестора об'єкт інвестування не пізніше четвертого кварталу 2010 року. Вбачається, що 22 червня 2010 року у зв'язку з порушенням Відповідачем обов'язків щодо строків будівництва та передачі у власність об'єктів інвестування, між [PERSON] та Відповідачем було укладено додаткову угоду № 2 до Інвестиційного контракту № 47- I від 12.02.2008 p., відповідно до якої встановлено строк закінчення будівництва та передачі у власність інвестора об'єкту інвестування «не пізніше 01 січня 2013 року». В якості компенсації за перенесення строку передачі у власність Інвестора об'єкта інвестування Сторони інвестиційного контракту вирішили зменшити вартість об'єкта інвестування. В зв'язку з таким зменшенням вартості Інвестор додатково отримає у власність нежилі приміщення 12 та 15 поверхів (а.с.25-26). 08 червня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір відступлення права вимоги. Згідно п.2 цього Договору [PERSON] набуває право замість [PERSON] вимагати від ТОВ «Науково-виробничий центр «ТОР» належного виконання зобов'язання по Інвестиційному контракту № 47- I від 12.02.2008 року. Об'єкт інвестування визначений як нежилі (офісні) приміщення, які складаються з приміщень 12 та 15 поверхів. Загальна площа об'єкту інвестування 2930,40 кв.м. (а.с.36-38). ТОВ «Науково-виробничий центр «ТОР» надав свій дозвіл на укладення цього Договору, що підтверджується Листом Вих.№62 від 01.06.2012 року (а.с.35). В порушення умов Інвестиційного Контракту відповідач взяті на себе договірні зобов'язання не виконав, оскільки по даний час нежилі (офісні) приміщення загальною площею 2930,40 кв.м на 12 та 15 поверхах, місцезнаходження забудови - [ADDRESS], Відповідачем не збудовані. Відповідач не здійснив дії по введенню в експлуатацію будинку, акт робочої комісії про готовність закінченого будівництвом об'єкта не підписав, позивачу у власність приміщення не передав, правовстановлюючих документів не видав. Частиною 5 ст. 7 Закону України "Про інвестиційну діяльність" визначено, що інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об'єктами та результатами інвестицій відповідно до законодавчих актів. Згідно ст. 4 Закону України "Про інвестиційну діяльність", об'єктами інвестиційної діяльності можуть бути будь яке майно, а також майнові права. Статтею 9 вищевказаного Закону передбачено, що основним правовим документом, який регулює взаємовідносини між суб'єктами інвестиційної діяльності, є договір (угода). Укладення договорів, вибір партнерів, визначення зобов'язань, будь-який інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України, є виключною компетенцією суб'єктів інвестиційної діяльності. Умови договорів, укладених між суб'єктами інвестиційної діяльності, згідно із ст. 18 Закону, чинні на весь строк дії цих договорів і у разі, коли після їх укладення законодавством (крім податкового, митного та валютного законодавства, а також законодавства з питань ліцензування певних видів господарської діяльності) встановлено умови, що погіршують становище суб'єктів або обмежують їх права, якщо вони не дійшли згоди про зміну умов договору. Стаття 19 Закону України "Про інвестиційну діяльність" визначає, що захист інвестицій - це комплекс організаційних, технічних та правових заходів, спрямованих та створення умов, які сприяють збереженню інвестицій, досягненню цілі внесення інвестицій, ефективній діяльності об'єктів інвестування та реінвестування, захисту законних прав та інтересів інвесторів, в тому числі права на отримання прибутку (доходу) від інвестицій. Держава гарантує захист інвестицій незалежно від форм власності. Так, Законом України "Про інвестиційну діяльність" не передбачено механізму передачі майнових прав інвестору на об'єкти інвестицій. Разом з тим, ч. 7 ст. 8 ЦПК України визначено, що якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону). Подібні за змістом відносини врегульовано Законом України "Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю". Згідно із ст. 9 вищевказаного Закону управитель укладає із забудовником договорів за яким замовляє забудовнику збудувати один або декілька об'єктів будівництва, ввести їх в експлуатацію та передати об'єкти інвестування установникам цього фонду та на умовах, визначених цим Законом та Правилами фонду. Відповідно до ст. 10 Закону в договорі має бути передбачене зобов'язання забудовника уступити управителю майнові права на нерухомість, яка є об'єктом будівництва, у разі виникнення обумовленого цим договором ризику невиконання забудовником своїх зобов'язань перед управителем. За кожним об'єктом будівництва забудовник та управитель укладають, зокрема, договір уступки майнових прав на нерухомість, яка є об'єктом будівництва, з відкладальними умовами. Система функціонування Фонду фінансування будівництва передбачає, згідно із ст. 13 Закону, зокрема, передачу управителем довірителям, які повністю проінвестували закріплені за ними об'єкти інвестування, майнових прав на ці об'єкти інвестування за договором про уступку майнових прав. Таким чином, спеціальне законодавство України передбачає передачу майнових прав на об'єкти інвестування, в тому числі й на ті об'єкти, які на момент передачі таких прав не прийняті в експлуатацію, а отже і право на визнання за конкретною особою - інвестором - майнового права на об'єкт інвестування. Статтею 177 ЦК України передбачено, що об'єктами цивільних прав є речі, в тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Стаття 178 ЦК України встановлює, що об'єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід'ємними від фізичної чи юридичної особи. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 190 ЦК України майном як особливим об'єктом вважаються окрема сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Майнові права є неспоживною річчю та визнаються речовими правами. Закон України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" дає визначення поняття "майнові права", які можуть оцінюватися, як будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги (ст. 3 Закону). Отже, майнове право, яке можна визначити як "право очікування", є складовою частиною майна як об'єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому. Листом Міністерства юстиції України № 19-50-2309 від 22. 06. 2007 року роз'яснено, що квартира є об'єктом інвестування в об'єкті будівництва, який після завершення будівництва стає окремим майном. До завершення будівництва проінвестованого об'єкта нерухомого майна та прийняття його до експлуатації Інвестору належать майнові права на нього. Також, відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право забудови земельної ділянки, яка відповідно до рішення Київської міської ради від 27.10.2005 року № 337/3798 надана замовнику для будівництва, експлуатації та обслуговування об'єкта (договір оренди земельної ділянки № 72-6 -00342 від 17 лютого 2006 року) належить відповідачу на праві користування. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Відповідно до ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору в розмірі 3441,00 грн.

Outcome: approved