Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вказаним позовом у якому просили шлюб зареєстрований [PERSON] державної реєстрації актів цивільного стану Сквирського районного управління юстиції в Київській області 18.12.2015 року, актовий запис № 145, укладений між [PERSON] та [PERSON] визнати недійсним посилаючись на те, що вони являються рідними дітьми [PERSON], який помер 23.03.2016 року. За декілька років до смерті батько страждав на психічні розлади, які проявлялись у порушенні та знижені памяті, мав навязливі ідеї тощо. У звязку з цим 06.08.2015 року вони звернулися із листом до [PERSON] державної реєстрації актів цивільного стану Сквирського районного управління юстиції у Київській області у якій просили не здійснювати будь-яких дій, у звязку з тим, що [PERSON] страждає на психічні розлади та стороні особи можуть скористатись його станом та незаконно заволодіти майном. Після смерті батька, під час оформлення спадщини вони довідались, що [PERSON] державної реєстрації актів цивільного стану Сквирського районного управління юстиції у Київській області 18.12.2015 року було здійснено реєстрацію шлюбу між [PERSON] та відповідачкою [PERSON] 23.03.2016 року [PERSON] - помер. Після його смерті відкрилась спадщина за заповітом на нерухоме майно, яке розташована на території Сквирського району Київської області тощо, а реєстрація шлюбу порушує їх права, як спадкоємців. Позивачі та їх представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити на вище вказаних підставах. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі посилаючись на те, що через знайомих вона познайомилась з [PERSON], який був одиноким. Деякий час вони спілкувались, а коли між ними виникло почуття поваги один до одного, взаєморозуміння то вирішили зареєструвати шлюб. На реєстрації шлюбу наполягав покійний [PERSON], який стверджував, що діти дорослі, проживають окремо, мають власні родини, не відвідують його, не піклуються про нього, а мають наміри стосовно лише майна. 18.12.2015 року вони у [PERSON] державної реєстрації актів цивільного стану Сквирського районного управління юстиції у Київській області зареєстрували шлюб. На момент реєстрації шлюбу [PERSON] не страждав на психічні розлади, оскільки за життя не був позбавлений дієздатності, до кінця життя був при свідомості, що підтверджувалось його поведінкою у побуті тощо. З [PERSON] вона проживала однією родиною до дня його смерті. Заперечень із сторони рідних чи близьких [PERSON], щодо одруження та сумісного проживання на її адресу не надходило. Вважає, що позивачі таким чином, хочуть позбавити її обовязкової частки на спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON]. Представник відповідача [PERSON] державної реєстрації актів цивільного стану Сквирського районного управління юстиції у Київській області у судове засідання не зявився, звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи у відсутності представника про час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином і від якого не надійшло повідомленням про причини неявки. Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши сторони в якості свідків, допитавши залучених сторонами свідків, дослідивши надані докази в їх сукупності, приходить до наступного. Судом встановлено і не заперечується сторонами, що 18.12.2015 року реєстратором [PERSON] державної реєстрації актів цивільного стану Сквирського районного управління юстиції у Київській області, було здійснено реєстрацію шлюбу між громадянином [PERSON], [INFO] ( на момент реєстрації шлюбу 74 роки) та громадянкою України [PERSON] [INFO] ( на момент реєстрації шлюбу 62 роки) про що було складено актовий запис за № 145. Згідно висновку посмертної судово-психіатричної експертизи № 282-Ц від 28.12.2016 року, проведеної експертами КЗ КОР «ОПНМО», згідно ухвали суду, вбачається, що [PERSON] на момент укладання (реєстрації) шлюбу 18.12.2015 року страждав на психічне захворювання органічні розлади у вигляді судинної деменції (МКХ-10; F 01/3). [PERSON] на момент укладання (реєстрації) шлюбу 18.12.2015 року з громадянкою України [PERSON] не міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. Із показів сторін та пояснень їх представників, показів свідків [PERSON], [PERSON] , які в порядку ст. 184 ЦПК України були допитані судом, вбачається, що починаючи з 2013 року [PERSON] почав страждати на психічні розлади, які проявлялись у вигляді порушення мислення, розумова діяльність була нелогічною і непродуктивною, утруднене сприйняття навколишнього, не усвідомлював, що відбувається. Погано орієнтувався в часі, в власній особистості, в конкретній ситуації. Мав навязливі ідеї сексуального характеру тощо. Оцінюючи надані докази з огляду на їх допустимість, належність до предмету доказування, їх достовірність, а також достатність та взаємний зв'язок у їх сукупності, суд вважає доведеним, що [PERSON] на момент реєстрації шлюбу не мін усвідомлювати свої дії і керувати ними. Відповідно до ст. 42 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про визнання шлюбу недійсним мають дружина або чоловік, інші особи, права яких порушені у зв'язку з реєстрацією цього шлюбу, батьки, опікун, піклувальник дитини, опікун недієздатної особи, прокурор, орган опіки та піклування, якщо захисту потребують права та інтереси дитини, особи, яка визнана недієздатною, або особи, дієздатність якої обмежена. Відповідно до Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) N 18-рп/2004 від 1 грудня 2004 року, справа N 1-10/2004, "поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретними матеріальними та/або нематеріальними благами, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально правовим засадам". Визнання шлюбу недійним на думку суду означає що заяви з вимогою визнати шлюб недійним є заявами про застосування способу захисту прав та законних інтересів, а саме визнання шлюбу недійсним є способом захисту прав та інтересів особи. Враховуючи, що позивачі [PERSON] та [PERSON] є рідними дітьми [PERSON], який помер 23.03.2016 року і спадкоємцями за заповітом то суд, вважає, що їх інтереси є порушеними, оскільки це впливає на їх спадкові права. Частиною 1 ст. 43 Сімейного кодексу України передбачено, що розірвання шлюбу, смерть дружини або чоловіка не є перешкодою для визнання шлюбу недійсним. Відповідно до частини 1 ст. 40 Сімейного кодексу України шлюб визнається недійсним за рішенням суду, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка. Згода особи не вважається вільною, зокрема, тоді, коли в момент реєстрації шлюбу вона страждала тяжким психічним розладом, перебувала у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння, в результаті чого не усвідомлювала сповна значення своїх дій і (або) не могла керувати ними, або якщо шлюб було зареєстровано в результаті фізичного чи психічного насильства. Пунктом 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року N 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" передбачено, що за рішенням суду шлюб обов'язково визнається недійсним, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка, а також у разі його фіктивності (ст. 40 СК). За теоретичним визначенням шлюб - це добровільний сімейний союз (спільність) жінки та чоловіка, спрямований на створення сім'ї, зареєстрований у встановленому порядку з дотриманням вимог закону, і такий, що породжує у них особисті та майнові права й обов'язки подружжя. Умовою дійсності шлюбу є наявність взаємної згоди осіб, які беруть шлюб, воля цих осіб повинна бути спрямована на створення сім'ї. Відповідно до ст. 44 СК України у випадках, передбачених статтями 39 - 41 цього Кодексу, шлюб є недійсним від дня його державної реєстрації. Враховуючи, що [PERSON] на момент укладання шлюбу страждав на психічне захворювання у результаті чого не міг усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними то суд, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі викладеного та

Outcome: approved