Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-25 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача. Від ТОВ "Прості займи" надійшла позовна заява до [PERSON] з наступними вимогами: стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за договором надання фінансових послуг № 180728-093322 від 28.07.2018 в загальному розмірі 58 177,06 грн, з яких сума кредиту 2 500,00 грн; проценти за користування кредитом - 52 208,00 грн; індекс інфляції за весь період прострочення - 1 011,96 грн; три проценти річних від простроченої суми - 2 457,10 грн; судові витрати 2 270,00 грн. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що 28.07.2018 між ТОВ "Прості займи" та [PERSON] було укладено договір про надання фінансових послуг № 180728-093322 на суму 2500,00 грн зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 50,00 грн за кожен день такого користування, строком на 17 календарних днів, шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок відповідача. Кредитний договір було укладено в Інформаційно-телекомунікаційній системі товариства в електронній формі. ТОВ "Прості займи" виконало свої зобов`язання з приводу надання грошових коштів, перерахувавши на банківську картку відповідача платіжною системою ТОВ фінансова компанія "Вей фор пей", яка є учасником внутрішньодержавної платіжної системи "Flashpay". Відповідно до довідки, наданої ТОВ ФК "Вей фор пей" на підтвердження виконання переказу, 28.07.2018 09:37:16 відповідачу були перераховані грошові кошти у розмірі 2500,00 грн. Згідно з кредитним договором, відповідач взяв на себе зобов`язання повернути кредит у розмірі 2500,00 грн та сплатити проценти у розмірі 850,00 грн у строк 17 днів до 13.08.2018, відповідача також взяв на себе зобов`язання, у разі виникнення заборгованості, сплатити неустойку у вигляді пені згідно кредитного договору. Враховуючи вищезазначене, на момент 13.08.2018, термін платежу за договором настав, однак, відповідач не виконав свої зобов`язання, а саме: не повернув отримані на підставі укладеного договору кошти та не сплатив проценти, станом на 01.07.2021, заборгованість відповідача за кредитним договором склала: сума кредиту 2500,00 грн, проценти за користування кредитом - 52208,00 грн, індекс інфляції за весь період прострочення - 1011,96 грн та три проценти річних від простроченої суми - 2457,10 грн. Загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 58177,06 грн. Відповідач заповнив свої дані на сайті позивача та ознайомився з правилами та умовами позики (оферта) переглянувши їх за посиланням www.bistrozaim.ua і підтвердив свою згоду, поставивши відповідну галочку в пункті "З правилами й умовами надання позики ознайомлений, і підтверджую направлення оферти у відповідності до запропонованої редакції, а також згоду на обробку персональних даних, в тому числі на передачу даних в бюро кредитних історій". Окрім того, позивач зазначив, що відповідачем 11.08.2018, 29.08.2018 та 15.09.2018 частково здійснено внесення коштів на рахунок товариства в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. У зв`язку з цим, можна стверджувати, що відповідач здійснив дії, що свідчать про визнання боргу і тим самим підтвердив свій обов`язок повернути кредит у розмірі 2500,00 грн та сплатити проценти у розмірі 850,00 грн. Інші заяви по суті справи. 30.09.2021 від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву в якому зазначено, що позовні вимоги не визнає, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Вказала, що підписання заяви-анкети є наміром укласти кредитний договір, а не укладення договору. Додаткових угод (договорів, додатків) з позивачем укладено не було. В позовній заяві позивач посилається на Правила та умови позики, що розміщені на сайті www.bistrozaim.ua, як невід`ємні частини спірного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці правила та умови позики розуміла відповідач та ознайомилася та погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву № 180728-093322 від 28.07.2018, а також те, що вказані документи, на момент отримання відповідачем кредитних коштів, взагалі містили умови, зокрема, щодо сплати процентів за користування кредитними коштами у відповідному розмірі. Надані позивачем Правила та умови не можуть бути належними доказами (правовий висновок, зроблений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №342/180/17). Щодо перерахування коштів на рахунок відповідача, то позивачем не надано до суду жодних відомостей про зазначення відповідачем номеру платіжної картки, на яку мали бути зараховані кредитні кошти. Інформація про спосіб отримання відповідачем кредитних коштів, а саме інформація про банківський рахунок або номер картки, на яку перераховуватимуться кошти, відсутня і в кредитному договорі. Копія відповіді на запит № 521 від 01.07.2021 не містить підпису працівника та печатки банківської установи, яка здійснила такий грошовий переказ, у відповіді номер картки вказаний лише частково. Таким чином, немає доказів, що вона отримала саме 2500,00 грн, а не якусь іншу суму, адже підписана нею заява-анкета містила лише бажання отримати 2500,00 грн, проте немає жодних доказів, що позивач задовольнив бажання клієнта і перерахував саме 2500,00 грн. В позовній заяві позивач зазначає, що відповідачем було здійснено три платежі на погашення кредиту, а саме: 750,00 грн від 11.08.2021; 942,00 грн від 29.08.2018; 850,00 грн від 15.09.2018, всього було сплачено 2542,00 грн., однак ці оплати позивачем не були враховані при визначенні суми боргу. Вказала, що встановлення процентної ставки у розмірі 2% в день від простроченої суми є несправедливими умовами, що є підставою для визнання їх недійсними. Окрім того, просить врахувати, що з позовом про стягнення заборгованості позивач звернувся через три роки після настання строку виконання умов договору щодо повернення позики та відсотків в межах строку дії договору, тобто на межі закінчення строків позовної давності задля отримання максимальної суми від боржника внаслідок нарахування відсотків за вказаний період. Позивач неправомірно вимагає від відповідача оплати відсотків, нарахованих поза межами погодженого сторонами строку кредитування. Сторонами було погоджено строк кредитування з 28.07.2018 по 13.08.2018, тобто строком на 17 днів. Право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. На підставі вищевикладеного, [PERSON] просить прийняти до розгляду її відзив та відмовити у задоволенні позовних вимог за їх безпідставністю та недоведеністю. Позивач не скористався правом на подання відповіді на відзив. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Великобурлуцького районного суду Харківської області від 02.08.2021 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 18.08.2021 о 13.00 годині. 18.08.2021 у зв`язку з неявкою відповідача судовий розгляд відкладено до 14:00 год. 30.09.2021. 30.09.2021 судовий розгляд відкладено у зв`язку з тим, що строк на подання відповідачем відповіді на відзив не закінчився, до 10:00 год 26.10.2021. Участь у справі сторін та інших учасників справи. Учасники справи у судове засідання не з`явилися. Від диркетора ТОВ "Прості займи" Пономаря В.О. надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Належним чином повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги не визнає. Відповідно до частини 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до частини 1 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частиною 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Встановлено, що 28.07.2018 між ТОВ "Прості займи" та [PERSON] укладено кредитний договір №180728-093322 в онлайн режимі шляхом заповнення в електронній формі заяви-анкети на сайті, відповідно до умов якого, відповідач отримала кредит на особисті потреби у розмірі 2500,00 грн, строком на 17 днів, до 13.08.2018, та зобов`язалася повернути його та сплатити проценти у розмірі 850,00 грн, розмір процентів 2% за кожен день користування кредитом (730 відсотків річних), дата початку нарахування процентів за користування кредитом 28.07.2018 (а. с. 11). Також позичальник зобов`язалася при виникненні заборгованості сплатити неустойку у вигляді штрафу у розмірі 3 % за кожен день користування у межах встановленого строку та пеню у розмірі 3,64 % від суми заборгованості, починаючи з першого дня заборгованості, на 15 й день - 5,02 %, на 30 й день - 7,67 %. Заява-анкета містить дані [PERSON] , зокрема, її прізвище, ім`я та по батькові, серію та номер паспорта, дату та орган його видачі, реєстраційний номер облікової картки платника податків, адресу реєстрації та місця проживання, дату народження, номер мобільного телефону, відомості про місце роботи, щомісячний дохід та сімейний стан. Також, у ній зазначено номер карткового рахунку, на який позичальнику перераховуватимуться кредитні кошти, перші дві цифри якого 51, останні чотири цифри - 6206. Згідно з пунктами 4-6 заяви-анкети [PERSON] підтвердила, що доступ до заповнення від її імені заяв-анкет на сайті pzaim.zp.ua або www.bistrozaim.ua належить лише їй, ніякі інші особи не мають можливості скористатись від її імені можливістю отримання інтернет-кредиту у товаристві; всі заяви-анкети, що надходять від її імені на вказані сайти, є дійсними та надані нею особисто; всі заявки на видачу кредитних коштів на її картковий рахунок надані з її особистого мобільного телефону є дійсними та надані нею особисто. З повідомлення директора ТОВ ФК "Вей фор пей" Тихонової О.О. за вих. № 521 від 01.07.2021 вбачається, що на банківську картку [PERSON] було здійснено наступний переказ грошових коштів: номер картки: [NUMBER] , власник картки (емітент) банк COMMERCIAL BANK PRIVATBANK, категорія картки: MasterCard, час запиту: 28.07.2018 9:37:11, сума: 2500, валюта: UAN. (а. с. 16). Як вбачається з виписки з транзакцій ТОВ ФК "Вей фор пей" [PERSON] на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Прості займи" перераховані кошти в рахунок оплати за кредитним договором з підтвердженням перерахування з картки оплат - останні 4 цифри номера картки отримувача 3906, власник картки банк COMMERCIAL BANK PRIVATBANK, категорія картки Visa, час оплати 11.08.2018 о 16:56:20, сума 750,00 грн, час оплати 29.08.2018 о 17:49:06, сума 942,00 грн, категорія картки MasterCard, час оплати 15.09.2018 о 16:51:34, сума 850,00 грн. (а. с. 32). У заяві-анкеті для отримання кредиту зазначено, що позичальник ознайомився з додатком 2 до кредитного договору - Умовами надання та обслуговування кредитів та Правилами про порядок надання коштів у позику, в тому числі, на умовах фінансового кредиту, що розміщені на офіційному сайті pzaim.zp.ua та bistrozaim.ua. Пунктом 2.2. Правил про порядок надання коштів у позику визначено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. В свою чергу, пунктом 2.1. Умов надання та обслуговування кредитів встановлено, що договір укладається шляхом акцепту Товариством пропозиції (оферти) клієнта про укладення договору, викладеного в заяві. Договір вважається укладеним з дати акцепту Товариством пропозиції (оферти) клієнта. Акцептом Товариства пропозиції (оферти) клієнта про укладення договору є дії Товариства по наданню кредиту. Додатково Товариство на підтвердження факту укладання з клієнтом договору має право (але не зобов`язане) повідомити клієнта про акцепт телеграмою/листом - повідомленням/SMS - повідомленням/ листом - повідомленням на електронну пошту за адресою/номером телефону/ електронною адресою клієнта, зазначеними в заяві. При цьому договір буде вважатись укладеним з дати акцепту Товариством пропозиції (оферти) клієнта, незалежно від того, чи було передбачене цим пунктом повідомлення відправлене Товариством, а якщо таке повідомлення було відправлене Товариством - то незалежно від того, чи було таке повідомлення отримане клієнтом, або, з будь-яких причин, було отримане клієнтом пізніше зазначеного в Заяві строку (якщо в Заяві був обумовлений такий строк)». Згідно з пунктом 2.2. Умов надання та обслуговування кредитів кредит надається клієнту на власні потреби клієнта, не пов`язані з підприємницькою діяльністю на строк, зазначений в заяві. Інтернет-кредит надається на підставі заяви-анкети, що розміщена на сайті pzaim.zp.ua та www.bistrozaim.ua (https://prostozaim.ua змінюється в залежності від проекту), шляхом надання заявки-анкети у відділення Товариства для надання першого кредиту та/або Інтернет-кредитів, шляхом перерахування коштів на картковий рахунок клієнта за його заявами-анкетами, що заповнюється на сайті. За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 Цивільного кодексу України). Частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 Цивільного кодексу України.) Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 Цивільного кодексу України). Частиною другою статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 Цивільного кодексу України). Частинами першою, третьою статті 215 Цивільного кодексу України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Нормою статті 639 Цивільного кодексу України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах. Пунктами 5-7 статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Стаття 11 вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору. Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України. За змістом статті 12 цього Закону, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як вбачається з матеріалів справи 28.07.2018 [PERSON] оформила на сайті Товариства з обмеженою відповідальністю "Прості займи" заяву для отримання позики у розмірі 2500,00 грн шляхом заповнення всіх полів заявки із зазначенням даних банківської картки, на яку просила перерахувати кошти. Згідно наданого відповідачем алгоритму укладення договору за допомогою мережі "Інтернет" після подачі заявки клієнтом отримано унікальний код підтвердження оформлення позики через SМS на мобільний номер, вказаний на сайті при реєстрації, який необхідно ввести на сайті, підтвердивши подачу заявки. Відповідачем прийнято позитивне рішення про надання кредиту та 28.07.2018 через платіжну систему за допомогою ТОВ "Вей фор пей" здійснено переказ кредитних коштів в сумі 2500,00 грн на платіжну картку, вказану позичальником у заяві. Таким чином, між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений в електронній формі, і такі дії сторін відповідають приписам статей 6 та 627 Цивільного кодексу України, статей 11 та 12 Закону України "Про електронну комерцію". Доводи [PERSON] щодо відсутності доказів укладення нею договору з позивачем слід зазначити таке. Як вбачається з заяви-анкети на отримання кредиту, вона містить персональні дані [PERSON] , зокрема, її паспортні дані, які відповідають копії її паспорта, що міститься в матеріалах справи (а. с. 90). Доказів того, що ці дані внесено до анкети-заяви не [PERSON] , а іншою особою, суду не надано. Зокрема, матеріали справи не містять відомостей щодо звернення [PERSON] до правоохоронних органів у зв`язку з укладенням кредитного договору від її імені іншою особою. Також, матеріали справи не містять належних доказів на спростування факту отримання [PERSON] кредитних коштів у розмірі 2500,00 грн, окрім її власних пояснень у відзиві на позовну заяву. Щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту. Поряд з тим, позивачем доведено ту обставину, що 28.07.2018 ТОВ "Прості займи" передало [PERSON] позику в сумі 2500,00 грн шляхом перерахування зазначених грошових коштів (позики) на картковий рахунок № [NUMBER] власника картки [PERSON] , то суд вважає, що, у відповідності положень абзацу першого частини 1 статті 1046 Цивільного кодексу України, у останньої виникло зобов`язання щодо повернення ТОВ "Прості займи" суми кредиту у розмірі 2500,00 грн. Щодо стягнення відсотків за користування кредитом. Згідно з частиною 1 статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За умовами кредитного договору між ТОВ "Прості займи" та відповідачем [PERSON] , остання отримала кредит у розмірі 2500 грн строком на 17 днів зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 2% за кожен день користування кредитом, починаючи з 28.07.2018. Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за позикою припинилось після спливу визначеного договором строку позики 13.08.2018. В охоронюваних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Оскільки зі спливом строку, на який була надана позика, припинилося і право позивача нараховувати проценти за договором позики, то після 13.08.2018 позивач не міг нараховувати такі проценти. Такий висновок узгоджується з висновком, викладеним у постанові Другої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 390/1875/16-ц (провадження № 61-19255св18) та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18). Отже, після закінчення строку договору № 180728-093322 від 28.07.2021 у [PERSON] виникло зобов`язання щодо повернення товариству суми - 2500 грн та 850 грн відсотків. Згідно розрахунку заборгованості, розрахунку 3 відсотків річних, розрахунку збитків від інфляції за кредитним договором № 180728-093322 від 28.07.2021, станом на 01.07.2021 загальна сума заборгованості позичальника перед позикодавцем складає 60719,06 грн, з яких: - 2500,00 грн заборгованість за кредитом; - 53500,00 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 1250,00 грн - заборгованість за пенею; - 1011,96 грн заборгованість по рахунку інфляції за весь період прострочення; - 2457,10 грн заборгованість 3 % річних за весь період прострочення (а. с. 33-42, 43-52, 53-60). Із зазначених розрахунків та довідки ТОВ ФК "Вей фор пей" від 01.07.2021 вбачається, що відповідачем було сплачено ТОВ "Прості Займи" 1250,00 грн пені та 1292,00 грн, які віднесено на погашення відсотків. Оскільки суд дійшов висновку, що розмір відсотків, які належали до сплати [PERSON] , становить 850,00 грн відсотків, а суму, яка була нею фактично сплачена (1292,00 грн) та перевищує 850 грн., віднесено на рахунок погашення заборгованості за процентами, різницю слід віднести на погашення боргу за тілом кредиту, тобто з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню заборгованість 2058,00 грн (розрахунок: 2500+850-1292=2058,00 грн). Щодо стягнення 3 % річних в порядку статті 625 Цивільного кодексу України. Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом статей 524, 533 - 535, 625 Цивільного кодексу України грошовим є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов`язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом частини 2 статті 625 Цивільного кодексу нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Верховного Суду України від 06.06.2012 року у справі № 6-49цс12, від 24.10. 2011 року у справі № 6-38цс11, від 01.10.2014 року у справі № 6-113цс14). Отже, проценти, передбачені ст. 625 ЦК, не є штрафними санкціями (постанова Верховного Суду України від 17.10.2011 року у справі № 6-42цс11) та нараховуються незалежно від вини боржника (постанова Верховного Суду України від 24.10.2011 року у справі № 6-38цс11). Відповідно до вказаного кредитного договору, позикодавець надав позичальникові грошові кошти в сумі 2500,00 грн, а позичальник зобов`язався повернути позику, сплатити проценти та всі інші платежі за користування кредитом. Кредитним договором встановлено, що позика надається строком на 17 днів до 13.08.2018 включно. Враховуючи, що суд дійшов висновку про те, що відповідачем порушені строки погашення позики, які встановлені договором, тобто, боржник прострочив виконання грошового зобов`язання, позивач має право на отримання від відповідача трьох процентів річних від простроченої суми та інфляційних втрат. Позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 3% річних за весь період прострочення в розмірі 2457,10 грн. Прострочення виконання відповідачем [PERSON] почалось з 14.08.2018, коли закінчився строк на який позику було надано, а сама позика частково не була повернута позивачу відповідачем [PERSON] . Тобто 3% річних підлягають нарахуванню за період з 14.08.2018 року по 01.07.2021. Суд зазначає, що сума заборгованості, яка враховується для розрахунку 3 % річних за період з 14.08.2018 по 14.09.2018 повинна становити 2500,00 грн, сума заборгованості, яка враховується для розрахунку 3 % річних за період з 15.09.2018 по 01.07.2021 з врахуванням часткового погашення боргу [PERSON] 15.09.2018, повинна становити 2058,00 грн. Розмір трьох відсотків річних розраховується за формулою: Відсотки = Сума боргу х Процентна ставка / 100% / 365 днів х Д, де Сума боргу - Сума заборгованості (2058,00 грн), ПС - процентна ставка 3% річних, Д - Кількість днів прострочення (1416 дні з 14.08.2018 по 01.07.2021). Розрахунок 3% річних: 2500 х 3 % : 100 : 365 х 32 = 6,58 грн. 2058 х 3 % : 100 : 365 х 1019 = 172,36 грн. Тобто, з відповідача на користь позивача за прострочення погашення позики підлягає стягненню 3 % річних у розмірі 178,94 грн, у зв`язку з чим, позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню. Щодо стягнення індексу інфляції в порядку статті 625 Цивільного кодексу України. Позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь суму збитків з урахуванням індексу інфляції за весь період прострочення в розмірі 1011,96 грн. Однак, суд не погоджується з обґрунтованістю заявленого позивачем розміру нарахування індексу інфляції. Прострочення виконання відповідачем [PERSON] почалось після 13.08.2018, коли закінчився строк на який позику було надано, а сама позика не була повернута позивачу відповідачем. Тобто індекс інфляції підлягає нарахуванню за період з 14.08.2018 по 01.07.2021. При цьому, в доданому до позовної заяви розрахунку позивач зазначив суму збитків з урахуванням індексу інфляції 1011,96 грн розраховану з урахуванням відсотків. Суд зазначає, що сума заборгованості, яка враховується для розрахунку інфляційних втрат повинна становити за період з 14.08.2018 по 14.09.2018 - 2500,00 грн, сума заборгованості, яка враховується для інфляційних втрат за період з 15.09.2018 по 01.07.2021 з врахуванням часткового погашення боргу [PERSON] 15.09.2018, повинна становити 2058,00 грн. Помісячний індекс інфляції починаючи з 14.08.2018 по 01.07.2021 включно складає 100,0; 99,3; 100,0; 101,9; 101,7; 101,4; 100,8; 101,0; 100,5; 100,9; 101,0; 100,7; 99,5; 99,4; 99,7; 100,7; 100,7; 100,1; 99,8; 100,2; 99,7; 100,8; 100,8; 100,3; 100,2; 99,4; 99,8; 100,5; 101,0; 101,3; 100,9; 101,3; 101,0; 101,7; 100,7; 101,3, 100,2. Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці, тобто мала місце дефляція. Розмір інфляційних збитків розраховується за формулою: Інфляційні збитки = Сума боргу х сукупній індекс інфляції / 100% - сума боргу Сукупний індекс інфляції за період з 14.08.2018 по 14.09.2018 включно 100,00 %. Сукупний індекс інфляції за період з 15.09.2018 по 14.09.2018 включно 123,07 %. Сукупний індекс інфляції обраховується шляхом перемноження щомісячних індексів інфляції між собою за вказаний період, при цьому, кожне перемноження щомісячних індексів інфляції ділиться на 100 %. Розрахунок інфляційних збитків: 2500 х 100 : 100 -2500 = 0,00 2058 х 123,07 : 100 - 2058 = 474,78 гривень. Тобто, з відповідача на користь позивача за прострочення погашення позики підлягає стягненню інфляційні втрати у розмірі 474,78 грн у зв`язку з чим, позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості в загальному розмірі 2711,72 грн, яка складається із заборгованості за позикою 2058,00 грн; інфляційних втрат 474,78 грн та заборгованості по 3% річних 178,94 грн, а в задоволенні іншої частини заявлених вимог слід відмовити. Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29). Судові витрати. Згідно платіжного доручення №5143 від 09.07.2021 при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270,00 грн. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог частково, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 105,81 грн.

Outcome: partial