Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, у якому просить: визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 12511 виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. про стягнення з [PERSON] на користь АТ «ПУМБ» заборгованість загальною сумою 15 330 гривень. Позовні вимоги мотивовано тим, що 13 грудня 2019 АТ «ПУМБ» отримав у приватного нотаріуса Хари Н,С. виконавчий напис № 12511 про стягнення з [PERSON] на користь АТ «ПУМБ» заборгованість - 15 300.00 гривень. 25 січня 2019 року приватним виконавцем Вольф Т.Л. відкрито виконавче провадження № 58199672. Виконавчий напис [PERSON] № 12511 від 13.12.2018 [PERSON] не отримала, дізналась про існування виконавчого напису в липні 2019 року після звернення стягнення на заробітну плату приватним виконавцем Вольф Т.Л. Однак позивач вважає, що таким виконавчий напис було вчинено нотаріусом з порушенням вимог законодавства, оскільки нотаріусу не надано документ на підтвердження безспірності вимог кредитора. Крім того, за частиною вимог сплив строк позовної давності. Письмову вимоги АТ «ПУМБ» про погашення заборгованості [PERSON] , не отримала та у зв`язку з цим позбавлена можливість самостійно ліквідувати допущенні порушення, оскаржити виставлену банком вимогу у судовому порядку або направити заперечення кредитору. Крім того, фактичний розмір заборгованості [PERSON] перед АТ «ПУМБ» на момент вчинення виконавчого напису є значно меншим, ніж розмір заборгованості вказаний у виконавчому напису № 12511 від 13.12.2018 у зв`язку з неправильним та надмірним нарахуванням банком відсотків, комісії, пені, штрафів, неврахування коштів сплачений [PERSON] в рахунок погашення заборгованості. З урахуванням наведених обставин, вважаю що виконавчий напис вчинено з порушенням вимог закону а тому підлягає визнанню таким що не підлягає виконанню. Позивач в судове засідання не з`явилась, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. На задоволені позовних вимог наполягає в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчить відповідно зворотні повідомлення. Приватний нотаріус Хара Н.С. в судове засідання не з`явилась. Подала заяву про розгляд справи у її відсутність та прийняти рішення згідно норм чинного законодавства. Приватний виконавець Волф Т.Л. в судове засідання не з`явилась. Повідомлена належним чином, про причини неявки суду невідомі. Відзив на позовну заяву, у встановлені ухвалою від 08 серпня 2019 року строки, відповідачами, а також пояснення третьої особи до суду не було надано. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 08 серпня 2019 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлена ухвала про відкриття провадження по справі та розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. На виконання ухвали суду від 08 серпня 2019 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. направлено належним чином завірену копію виконавчого напису № 12511 від 13 грудня 2018 року. 10 грудня 2019 року ухвалою суду закрито підготовче засідання та справу призначено в судовий розгляд. Суд дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, дослідивши наявні докази приходить до наступного висновку. З матеріалів справи вбачається, що 25 червня 2014 року між [PERSON] та АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ», правонаступником якого всіх прав та обов`язків є ПАТ «Перший Український міжнародний банк» було укладено кредитний договір № GP-6508887 та Договір Страхування (Оферти), за яким банк надав [PERSON] кредит у розмірі 8 536, 73 гривні. Грошові кошти в сумі 7 963,37 гривень на загальні споживчі цілі та 573,36 гривень на оплату Договору страхування строком на 36 місяців. 13 грудня 2018 приватним нотаріусом КМНО Харою Н.С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 12511, за яким за кредитним договором № GP-65808887 від 25.06.2014 за період з 06.12.2017 року по 06.12.2018 року звернуто стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Перший Український міжнародний банк», який є правонаступником всіх прав та обов`язків АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ» заборгованості у розмірі 14 900,00 грн, що складається із: простроченої заборгованості за сумою кредиту у розмірі 8 536,73 грн, простроченої заборгованості за комісією у розмірі 2 919,65 грн, простроченої заборгованості за процентами у розмірі 2,08 грн, строкової заборгованості за сумою кредиту у розмірі 0 грн., строкової заборгованості за комісією у розмірі 0 грн., строкової заборгованості за процентами у розмірі 0 грн., неустойка за порушення зобов`язань по кредиту в розмірі 3 441,54 гривень. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача, складає 15 330,00 грн та включає плату за вчинення виконавчого напису у розмірі 430,00 грн, що стягнута із стягувача. Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. від 25 січня 2019 року на підставі оспорюваного виконавчого напису відкрито виконавче провадження ВП № 58199672. 01 лютого 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. у виконавчому провадженні ВП № 58199672 винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] відповідно до якої звернено стягнення на доходи боржника, які вона отримує від Миколаївського обласного центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф Миколаївської обласної ради. Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно із ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нормою ст. 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до приписів якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Відповідно до підпункту 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати та бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за поданими стягувачем документами, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. На підтвердження заявлених вимог позивач посилається на те, що банком не було надано розрахунків заборгованості та виписок при вчинені виконавчого напису, та будь-які документи від приватного нотаріуса КМНО Хари Н.С. на адресу позивача не надходили, а тому сума заборгованості не відповідає фактичним обставинам та не є безспірною. Крім цього, АТ «ПУМБ» не надсилав жодної вимоги про дострокове повернення суми заборгованості на адресу позивача. Суд приймає до уваги наведені позивачем доводи, оскільки вони підтверджуються наступними доказами. Так, спростовує безспірність заборгованості боржника той факт, що у матеріалах справи відсутні та надісланих Привтаним нотаріусах Харою Н.С. копії матеріалів справи по виконавчому напису №12511 будь - які відомості щодо заборгованості [PERSON] , а саме виписки по рахунку боржника, детального розрахунку заборгованості та інших доказів які б підвереджували наявну заборгованість. Представником банку або приватним нотаріусом КМНО Харою Н.С. не було надано жодного доказу, який би свідчив про те, що виконавчий напис було вчинено з дотриманням норм чинного законодавства. Крім цього, серед копій документів, які були надані позивачем до позовної заяви відсутні документи на підтвердження надсилання боржнику письмової вимоги (повідомлення). Пунктом 2 Розділу "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються, а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з цим, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно з пунктом 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 "Про судове рішення в адміністративній справі", визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Київський апеляційний адміністративний суд, взявши до уваги зазначений пункт 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 "Про судове рішення в адміністративній справі", дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, з моменту її прийняття. Вказаний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду у справі 910/13233/17 від 29.01.2019. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" № 1172 в редакції від 29.11.2001. Пунктом 1 зазначеного Переліку в редакції від 29.11.2001 передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Таким чином убачається, що в порушення вказаних положень матеріального права оспорюваний виконавчий напис було вчинено на підставі кредитного договору № GP-6508887, який нотаріально не посвідчувався. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, так як на час вчинення спірного виконавчого напису був відсутній факт безспірності суми заборгованості за кредитним договором, вимогу про усунення порушень виконання зобов`язань позивач не отримувала, а сам виконавчий напис вчинений щодо договору, який нотаріально не посвідчувався. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За загальним правилом судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України). З огляду на викладене, з відповідача ПАТ «Перший український міжнародний банк» на користь позивача підлягає стягненню сплачений останньою судовий збір в дохід держави у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved