Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати при звільнені працівника, посилаючись на таке. З 04 серпня 2004 року по 31 травня 2018 року вона знаходилась у трудових відносинах з Публічним акціонерним товариством «Запоріжжяобленерго». Зазначене підтверджується записами в трудовій книзі [NUMBER] , а також наказом № 1872-к від 04 серпня 2004 року про прийняття на роботу в Михайлівський район електричних мереж ВАТ «Запоріжжяобленерго», який був реорганізований в ПАТ Запоріжжяобленерго» згідно наказу № 420 від 27.07.2016 року (зареєстровано в ЄДР за № 22582175) та наказом № 2304-к від 30 травня 2018 року про припинення трудового договору. 31 травня 2018 року вона була звільнена на підставі заяви про звільнення за власним бажанням, в зв`язку із невиконанням власником або уповноваженим органом ним органом законодавства про працю, умов колективного чи трудового договору, ч.3 ст. 38 КЗпП України, згідно наказу № 2304-к від 30.05.2018 року. При звільненні позивачу була нарахована, але не виплачена в день звільнення заробітна плата за період з листопада 2017 року по травень 2018 року включно, що підтверджується повідомленням про нараховану суму, належну працівнику при звільненні № 363 від 31.05.2018., яке було їй надано ПАТ «Запоріжжяобленерго» в день звільнення. Сума заборгованості згідно вище вказаного повідомлення станом на 31.05.2018 року склала 53484,58 грн. Відповідач по справі виплатив їй заборгованість із заробітної плати частинами: 30.01.2019 - 7289,66 грн; 15.02.2019 - 2144,52 грн.; 15.02.2019 - 4532,75 грн.; 26.04.2019 - 25755,87 грн.; 20.06.2019 - 13741,78 грн. А також компенсацію втрати частини грошових доходів відповідно до ст. 34 Закону «Про оплату праці`в розмірі 2044,33 грн: 13.02.2019 - 339,08 грн.; 13.03.2019 - 530,95 грн.; 07.05.2019 - 929,55 грн.; 20.06.2019 - 244,75 грн. Також, згідно рішення Орджонікідзевського районного суду від 12.11.2018 року справа № 335/10001/18 із ПАТ «Запоріжжяобленерго» на її користь було стягнено суму 17070,54 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.06.2018 року по 24.07.2018 року. Зазначена сума з урахуванням стягнутих податків податків та обов`язкових внесків була стягнута Вознесенківським ВДВС м. Запоріжжя. При цьому, остаточна виплата заборгованості з заробітної плати була здійснена 20.06.2019 року в сумі 13741,78 грн. за квітень 2018 року та частково за травень 2018 року. Таким чином, станом на день фактичного розрахунку при звільненні 20.06.2019 року відповідач має сплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 25.07.2018 року. Враховуючи середньоденний дохід позивача в розмірі 462,93 грн., що підтверджується довідкою про середній заробіток, середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати з 25.07.2018 року до 20.06.2019 року складає 106 994 грн. 70 коп. Остання оплата заборгованості із заробітної плати була 20.06.2019 року, отже закінчення строку звернення до суду згідно ст. 254 ЦКУ є 20.09.2019 року. У зв`язку з зазначеним, позивач просить стягнути з Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» на її користь середній заробіток за період затримки розрахунку за період з 25.07.2018 року по 20.06.2019 рік у розмірі 106994 грн. 70 коп., витрати по сплаті судового збору у розмірі 1069 грн. 96 коп. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представником відповідача у визначений судом строк подано відзив на позовну заяву, в якому викладені аргументи щодо наведених відповідачем наступних заперечень проти позову. \~ \~ \~ \~ Так, представник відповідача у відзиві зазначив, що позивач пропустив тримісячний строк для звернення до суду із позовом щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Так, повідомленням від 31.05.2018 року визначено нараховану суму, належну працівнику при звільненні [PERSON] , як того вимагає статті 116 КЗпП України. Загальний розмір суми, належної працівнику при звільненні, згідно вказаного повідомлення складає\~53484,58 грн. Зазначене повідомлення було видане [PERSON] при звільненні 31.05.2018 року, тому позивач обізнаний про нараховані суми, належні йому при звільнені, про що свідчить його\~підпис на\~повідомленні. Як на момент звільнення так і під час судового розгляду спору у позивача відсутні будь-які претензії або спір щодо цих сум. Періодом затримки розрахунку в розумінні статті статей 47, 116, 117 Кодексу законів про працю України і рішення Конституційного Суду України від 22.02.2012 №4-рп/2012 є строк з наступного за\~звільненням дня\~і до\~дня фактичного\~розрахунку - тобто виплати звільненому працівникові всіх належних при звільнені сум. Повна виплата належних при звільненні сум була здійснена 26.04.2019 року у загальному розмірі 53484,58 гривень. Здійснення 26.04.2019 року фактичного розрахунку з працівником підтверджується Довідкою ПАТ "Запоріжжяобленерго", яка підписана уповноваженими особами і скріплена печаткою. Як отримувач коштів, [PERSON] не має підстав для заперечення виплат, зазначених у доданій Довідці. Таким чином, ПАТ "Запоріжжяобленерго" ще 26.04.2019 року виплатило [PERSON] всі суми, належні працівникові при звільненні, загальний розмір яких склав 53484,58\~грн.,\~який відповідає\~зазначеному у\~Повідомленні про\~нараховану суму,\~належну працівнику\~при звільненні. 20.06.2019 року, після утримання обов`язкових податків і зборів ПАТ "Запоріжжяобленерго" виплатило заборгованість з середнього заробітку по рішенню суду по справі №335/10001/18. Водночас, оскільки середній заробіток не є заробітною платою, то виплата 20.06.2019 року середнього заробітку, стягнутого за рішенням суду не може свідчити про здійснення (перенесення) 20.06.2019 року фактичного розрахунку, який здійснено 26.04.2019 року. Оскільки, передбачене статтею 117 КЗпП України порушення у вигляді невиплати належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, припинено повним погашенням (виплатою) цих сум 26.04.2019 року то 27.04.2019 рік є початком перебігу строку для звернення до суду з вимогою про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, а 27.07.2019\~є останнім\~днем строку\~для звернення\~до суду\~з вимогою\~про стягнення\~середнього заробітку за період затримки розрахунку зі звільненим працівником. Позивач звернувся з\~позовом про\~стягнення середнього\~заробітку лише\~20.09.2019\~рокупро що свідчить Звіт про автоматизований розподіл справи, тим самим, він пропустив\~тримісячний строк\~для звернення\~до суду, що є окремою підставою для залишення позовних вимог без задоволення. Заперечує проти\~доданих скриншотів та довідки в якості доказі по справі, оскільки вони не є належними доказами як по формі так і по змісту, неінформативні і відсутні підписи і печатка обслуговуючого банку і т.п. Враховуючи викладені вище заперечення і додані докази, вважає, що [PERSON] слід відмовити в задоволенні позовних вимогах у зв`язку з пропуском строку звернення до суду, передбаченого статтею 233 КЗпП України із позовною вимогою про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В судовому засіданні позивач [PERSON] на задоволенні позовних вимог наполягала, посилаючись на доводи, викладені в позовній заяві. В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на аргументи, викладені у відзиві на позовну заяву. Пояснив, що платіжне доручення на суму 13741,78 грн., яку підприємство облікувало як залишок заборгованості з заробітної плати за квітень 2018 року в сумі 7320,90 грн. та частково за травень 2018 року в сумі 6420,88 грн. і надало до Вознесенівського ВДВС м. Запоріжжя на підтвердження погашення заборгованості за виконавчим листом. При цьому, всі суми, належні працівникові при звільненні, загальний розмір яких склав 53484,58 грн., не були предметом судового розгляду і їх оплата здійснювалася підприємством в добровільному порядку. Не заперечував, що після закриття виконавчого провадження про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12.11.2018 року позивачу 20.06.2019 року була сплачена в добровільному порядку окремо облікована заборгованість на загальну суму13741,78 грн. Не заперечував розмір середньоденної заробітної плати позивача в сумі 462,93 грн. та кількість робочих днів з 25.07.2018 року до 20.06.2019 року, зазначені позивачем в позовній заяві. Встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що згідно записів в трудовій книзі АХ [NUMBER] , а також наказу № 1872-к від 04 серпня 2004 року [PERSON] була прийнята на роботу в Михайлівський район електричних мереж ВАТ «Запоріжжяобленерго», який був який був реорганізований в ПАТ Запоріжжяобленерго». Згідно наказу № 420 від 27.07.2016 року (зареєстровано в ЄДР за № 22582175) та наказу № 2304-к від 30 травня 2018 року [PERSON] звільнена за власним бажанням, у зв`язку з невиконанням власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, умов колективного чи трудового договору. Згідно довідки про середній заробіток виданої ПАТ Запоріжжяобленерго», середньоденний дохід [PERSON] за період березень 2018 року квітень 2018 року становить 462 грн. 93 коп. (а.с. 7). Згідно повідомлення ПАТ «Запоріжжяобленерго» від 31.05.2018 року за № 363 на виконання вимог ст. 116 КЗпП, [PERSON] повідомлено про нараховану суму належну працівнику при звільненні в сумі 53484,58 грн. (а.с. 8). Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя позовні вимоги [PERSON] до ПАТ Запоріжжяобленерго» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку були задоволені. Стягнуто з ПАТ Запоріжжяобленерго» на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні починаючи з 01.06.2018 року по 24.07.2018 року включно у розмірі 17070 грн. 54 коп. Відповідно до ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обов`язок доведення обставин, які мають значення для справи і на які сторона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, закріплений і в ч. 2\~ст. 12 ЦПК України. Відповідно до ст.\~47\~КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівнику належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України. Статтею 116\~КЗпП України закріплено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. В судовому засіданні встановлено, що під час знаходження позивача [PERSON] у трудових правовідносинах з відповідачем, з боку останнього була нарахована, але не виплачена заробітна плата за період листопад 2017 року по травень 2018 року (в тому числі). 31 травня 2018 року [PERSON] була звільнена на підставі заяви про звільнення за власним бажанням, в зв`язку із невиконанням власником або уповноваженим органом ним органом законодавства про працю, умов колективного чи трудового договору, ч.3 ст. 38 КЗпП України, згідно наказу № 2304-к від 30.05.2018 року. (а.с. 20). Підтвердженням факту існування заборгованості на день звільнення є повідомлення про нараховану суму, належну працівнику при звільненні № 363 від 31.05.2018., яке було надано позивачу ПАТ «Запоріжжяобленерго» в день звільнення. Сума заборгованості згідно вище вказаного повідомлення станом на 31.05.2018 року склала 53484,58 грн. Відповідач по справі виплатив їй заборгованість із заробітної плати частинами: 30.01.2019 - 7289,66 грн; 15.02.2019 - 2144,52 грн.; 15.02.2019 - 4532,75 грн.; 26.04.2019 - 25755,87 грн.; 20.06.2019 - 13741,78 грн. Таким чином, загальна сума виплати склала 53484,58 грн., яка остаточно була здійснена 20.06.2019 року, що підтверджується довідкою про виплачену заробітну плату (а.с. 55). Також, позивачу виплачено компенсацію втрати частини грошових доходів відповідно до ст. 34 Закону «Про оплату праці» в розмірі 2044,33 грн: 13.02.2019 - 339,08 грн.; 13.03.2019 - 530,95 грн.; 07.05.2019 - 929,55 грн.; 20.06.2019 - 244,75 грн. Таким чином, судом достовірно\~встановлено,\~що днем\~остаточної виплати\~позивачу заробітної\~плати є 20.06.2019\~року,\~що підтверджується довідкою про виплачену заробітну плату (а.с. 55). При цьому, рішенням Орджонікідзевського районного суду від 12.11.2018 року справа № 335/10001/18 із ПАТ «Запоріжжяобленерго» на користь позивача було стягнено суму 17070,54 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.06.2018 року по 24.07.2018 року. Вказана сума з урахуванням стягнутих податків податків та обов`язкових внесків була перерахована позивачу Вознесенківським ВДВС м. Запоріжжя 28.02.2019 року в розмірі 13673,07 грн. (а.с. 83). Відповідно до ч. 1 ст.\~117\~КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п. 20\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.99 року № 13, встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі\~ст.117 КЗпП\~стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Середній заробіток працівника визначається відповідно до\~статті 27 Закону України «Про оплату праці»\~за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100\~. З урахуванням цих норм, зокрема абзацу третього пункту 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час затримки розрахунку обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи. Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час затримки розрахунку, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пункту 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час затримки розрахунку, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац другий пункту 8 Порядку). Згідно довідки відповідача середньоденний заробіток складає 462 грн. 93 коп. Враховуючи, дату остаточної виплати позивачу заробітної плати - 20.06.2019 року, рішення Орджонікідзевського районного суду від 12.11.2018 року, яким на користь позивача було стягнено суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.06.2018 року по 24.07.2018 року, розмір середньоденного заробітку - 462 грн. 93 коп., суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за період затримки розрахунку з 25.07.2018 року по 20.06.2019 року підлягають задоволенню в повному обсязі в розмірі 106994 грн. 70 коп., а заперечення відповідача про пропуск строку звернення до суду, передбаченого статтею 233 КЗпП України, є необґрунтованими. Відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача підлягає стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 1069 грн. 96 коп. Враховуючи викладене,

Outcome: approved