Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

Згідно позову, що надійшов до суду 20.05.2016 р., позивач зазначив, що [INFO] року, у м. Вільногірську, Дніпропетровської області, померла його тітка, [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 09.11.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вільногірського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 311. За своє життя, 31.03.2003 року, [PERSON], зробила нотаріально посвідчений заповіт на його ім'я. 13.05.2016 року, він звернувся до державного нотаріуса Вільногірської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, Канюги О.В., на предмет подання заяви про прийняття ним спадщини після смерті [PERSON]. Однак державний нотаріус Канюга О.В. усно відмовила йому у прийнятті заяви, мотивуючи це тим, що він пропустив строк на подачу заяви про прийняття спадщини, оскільки такий строк закінчився 06.05.2016 року. При цьому нотаріус постанову про відмову йому у вчиненні нотаріальної дії у вигляді прийняття від нього заяви про прийняття спадщини, яка залишилася після смерті [PERSON], йому не надала. Коли наступного дня він звернувся до державного нотаріуса Канюги О.В., щодо видачі йому постанови про відмову у прийнятті від нього заяви про прийняття спадщини, вона сказала, що у неї не має часу робити таку постанову, і що вона її зможе зробити не раніше 23 або 24 травня 2016 року. Таким чином він після отримання вищезазначеної постанови від нотаріуса, надасть її в судове засідання у якості доказу. Згідно пункту 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України, сторони зобов'язані подати свої докази чи повідомити про них суд до або під час попереднього судового засідання у справі. Докази подаються у строк, встановлений судом з урахуванням часу, необхідного для подання доказів. Згідно ч. 4 п. 7 вищевказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України, подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред'явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику. Згідно п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", у справах про спадкування нотаріуси не є заінтересованими особами і не повинні залучатися до участі у справі. У свою чергу він пропустив строк звернення з заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті [PERSON] з поважної причини, приймаючи до уваги наступне. Він страждає багатьма хронічними захворюваннями (в судове засідання мною буде надана моя медична карта), і наприкінці квітня, початку травня 2016 року, у нього значно погіршився стан здоров'я, і він приблизно з 29.04.2016 року по 12.05.2016 року, внаслідок поганого самопочуття, викликаного загостренням його хронічних хвороб, практично не виходив зі своєї квартири, та, у зв'язку з цим, не міг звернутися до нотаріуса у цей час, щодо подачі заяви про прийняття спадщини. І тільки коли його самопочуття покращилося, він зміг 13.05.2016 року, звернутися до нотаріальної контори. Даний факт зможуть підтвердити свідки. Усе це є поважною причиною пропуску ним строку на подачу заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], так як цей строк він пропустив внаслідок хвороби. Відповідно до абзацу 6 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.08 року, № 7, "Про судову практику у справах про спадкування", вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно ч.1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Ураховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви та ці обставини визнані судом поважними. Згідно п.2 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», відповідно до змісту ст. 1272 ЦК позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: 1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; 2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви. Належними відповідачами, у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, є спадкоємці, які прийняли спадщину, або територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. При розгляді справи про визначення додаткового строку на прийняття спадщини не потрібно залучати нотаріуса, державну нотаріальну контору в якості третіх осіб, адже вони не є учасниками правовідносин із спадкування та заінтересованими особами. Згідно пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.08 року, № 7, "Про судову практику у справах про спадкування", при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Таким чином відповідач, Вільногірська міська рада Дніпропетровської області притягнута ним до участі у справі, на підставі ст. 1277 ЦК Україна, згідно якій, у випадку відсутності спадкодавців, не прийняття ними спадщини, суд визнає спадщину відмерлою, і ця спадщина переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Доказами правомірності його позову є: заповіт, свідоцтво про смерть спадкодавця, відмова нотаріуса прийняти від нього заяву про прийняття ним спадщини, медичні документи про стан його здоров'я, показання свідків. Конституція України у ч. 1 ст. 55 гарантує кожному, що його права і свободи захищаються судом.

Outcome: approved