Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

10.07.2014 року позивач [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування позову зазначив, що 20.05.2014 року в м. Києві на Південному шляхопроводі відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі позивача та відповідача, який керував автомобілем «Фіат Фіоріно», д.н.з. [NUMBER]. Внаслідок вказаної пригоди [PERSON] завдано легких тілесних ушкоджень. В подальшому вказане спричинило необхідність звернення до лікаря та здійснення грошових витрат на відновлення здоров'я, які в сукупній вартості становлять 4 318 грн. та 2 500,00 грн. на проїзд. Також, позивач зазначає, що в майбутньому йому також знадобиться пройти повторний курс лікування, таким чином, буде витрачено аналогічну суму - 4 318,00 грн.. Окрім цього, вказує, що було пошкоджено його велосипед марки «Comanche tomahawk», вартість аналогічної моделі якого становить 4 600, 00 грн., одяг та взуття на суму 500,00 грн., також було втрачено телефон марки «Sony» вартістю 3 283,00 грн.. Крім того, зважаючи на стан здоров'я, позивач був змушений оформити довіреність на представництво інтересів, на що витратив 300.00 грн.. За таких обставин, останньому було завдано матеріальну шкоду в загальному розмірі 19 819,00 грн. з вини особи, яка є іншим учасником ДТП, а саме з вини відповідача [PERSON]. Також вказує, що внаслідок події йому було завдано моральної шкоди, яку оцінює в 15 000,00 грн.. Позивач вважає, що зазнав такої шкоди внаслідок тривалих фізичних страждань, зумовлених ушкодженням здоров'я внаслідок ДТП. Крім того, він був позбавлений можливості активно займатися спортом, таким чином, змушений змінити звичний ритм життя. За таких обставин, посилаючись на відповідні норми цивільного законодавства, позивач просив стягнути з [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 19 819,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 15 000,00 грн.. Представники позивача надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності та зазначили, що проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відповідно до законодавства. За таких обставин, враховуючи заяви представників позивача, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до ч.2 вказаної статті шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як вбачається з п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Постановою про закриття кримінального провадження №12014100010004496, розслідування в якому здійснювалося за фактом дорожньо-транспортної пригоди за участі сторін, було встановлено, що порушення правил дорожнього руху водієм [PERSON] знаходяться в прямому причинному зв'язку з виникненням дорожньої транспортної пригоди. В діях [PERSON] порушень вимог правил дорожнього руху України не вбачається. Крім того, встановлено, що згідно обставин події, шкода [PERSON] була завдана з використанням відповідачем джерела підвищеної небезпеки, а саме транспортного засобу «Фіат Фіоріно», д.н.з. [NUMBER]. За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з [PERSON] майнової шкоди, завданої внаслідок його неправомірних дій [PERSON]. Стосовно розміру майнового відшкодування суд зазначає наступне. Відповідно до положень ст. 57 ЦПК України доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко і відеозаписів, висновків експертів. Згідно до приписів ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Як вбачається з довідки Магазину «ВЕЛОплюс» від 04.07.2014 року, велосипед марки «Comanche tomahawk» номер рами М980247748, на якому рухався [PERSON] має пошкодження, які унеможливлюють в подальшому його експлуатацію. Вартість ремонту перевищує ринкову вартість аналогічного велосипеду, яка станом на 04.07.2014 року складає 4600,00 грн.. За таких обставин, суд вважає обґрунтованою вимогу позивача щодо стягнення вказаної суми з відповідача, оскільки вартість пошкодженого велосипеда належним чином підтверджена. Стосовно стягнення витрат на лікування в розмірі 4 318,00 грн. понесених фактично витрат, 4 318,00 грн. витрат на майбутній повторний курс реабілітації, 2500 грн. на проїзд суд зазначає наступне. Як встановлено з Виписки з медичної картки стаціонарного хворого [NUMBER], [PERSON] призначено лікування в зв'язку з поганим станом здоров'я внаслідок завданої травми. На підтвердження понесених витрат позивачем до позовної заяви долучено квитанції на придбання лікарських засобів на загальну суму 3818,00 грн. та результати проведеного томографічного дослідження головного мозку. Суд приймає за належний доказ надані позивачем копії фіскальних чеків щодо придбання ліків, водночас, оскільки вартість проведеного томографічного дослідження належним чином не підтверджена, не вважає за можливе стягнути суму в 500,00 грн., яка є різницею між фактичними витратами на лікування в розмірі 3818,00 грн. та зазначеною в позові сумою 4 318,00 грн.. Стосовно вимог щодо стягнення 4 318,00 грн. на повторний курс лікування, вказана вимога є безпідставною, оскільки мотивована припущеннями на майбутнє, а доказування, в силу вимог ч. 4 ст. 60 ЦПК України, не може ґрунтуватись на припущеннях. Не підлягає стягненню також сума в 2500,00 грн., які, як зазначає позивач, ним витрачено на проїзд, оскільки її розмір не підтверджено жодними доказами. Крім того, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 500,00 грн. у відшкодування вартості одягу та взуття, оскільки, як встановлено з постанови про закриття кримінального провадження №12014100010004496, сила зіткнення була достатньою, щоб спричинити позивачу легкі тілесні ушкодження, що не виключає того факту, що одночасно було пошкоджено його верхній одяг. Водночас, не підлягає задоволенню вимога позивача щодо відшкодування вартості мобільного телефону марки «Sony» в розмірі 3 283,00 грн., оскільки позивачем не доведено та не підтверджено жодними доказами, що вказаний телефон було втрачено саме внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася з вини [PERSON]. Задовольняючи вимогу щодо стягнення 300,00 грн., витрачених позивачем з метою оформлення довіреності на представництво інтересів, суд керувався наступним. Відповідно до ч.1 ст.. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно ч.2 вищевказаної статті, збитками є також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Оскільки позивачем належним чином доведено, що внаслідок вказаної події останній перебував на лікуванні, таким чином, був позбавлений можливості особисто здійснювати заходи, спрямовані на захист своїх цивільних прав та інтересів, та змушений був здійснити витрати на оформлення довіреності на представництво інтересів, суд вважає, що вказані понесені витрати є такими, які особа зробила для відновлення свого порушеного права. За таких обставин, сума в розмірі 300,00 грн., яка сплачена за нотаріальне посвідчення довіреності, що підтверджується довідкою від 12.06.2014 року, підлягає стягненню з відповідача. Таким чином, підсумовуючи викладене, суд вважає за можливе стягнути з відповідача в відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 9 218,00 грн., оскільки понесені витрати підтверджуються належним чином саме в даній частині. Одночасно позивач в позовній заяві ставить вимогу щодо стягнення моральної шкоди, яку оцінює в розмірі 15 000,00 грн.. Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ч.3 вказаної статті розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Суд приймає до уваги посилання позивача на те, що внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди останньому було завдано моральних страждань, які полягають у фізичному болю та стражданнях які було спричинено у зв'язку ушкодженням здоров'я, а також у душевних стражданнях, яких позивач зазнав у зв'язку із пошкодженням його майна, та, з урахуванням вимог розумності та справедливості, оцінює завдану моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн.. Також, в уточненій позовній заяві позивачем ставляться вимоги щодо стягнення з відповідача 350,00 грн. витрат на отримання дублікату Експертного висновку №170, на виконання ухвали суду про забезпечення доказів. Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України особи, які беруть участь у справі і вважають, що подання потрібних доказів є неможливим або у них є складнощі в поданні цих доказів, мають право заявити клопотання про забезпечення цих доказів. До клопотання про забезпечення доказів додається документ про сплату судового збору. Відповідно до ч.2 вказаної статті способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів. Відповідно до ухвали суду від 14.05.2013 року про забезпечення доказів, судом було витребувано в Лівобережній філії Закритого акціонерного товариства Український центр післяаварійного захисту "Експерт - сервіс" висновок № 170 експертного дослідження від 12 квітня 2010 року з усіма додатками та матеріалами дослідження, разом з тим, судом не покладався на позивача обов'язок отримання дублікату вказаного Висновку та здійснення оплати його виготовлення. За таких обставин, суд не вбачає підстав для відшкодування вказаної суми в розмірі 350,00 грн.. На підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави суму судового збору в розмірі 243,60 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: partial