Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-03 00:00:00

Описова частина Зміст позовних вимог Управління соціального захисту населення Лисичанської міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області звернулось до Лисичанського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування надміру сплаченої суми щомісячної адресної допомоги. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою КМУ від 01.10.2014 № 509, позивачем взята на облік відповідач з дітьми: [PERSON] , 2000 року народження та [PERSON] , 2016 року народження. Нa підставі наданих зіяв відповідача від 06.02.2017 № 261, від 08.08.2017 № 1574. від 08.02.2018 № 2.34 та рішень УПСЗН від 03.04.2017, 04.09.2017, 06.03.2018 сім`ї [PERSON] було призначено та виплачено адресну допомогу в період часу з 06.02.2017 по 05.08.2017 та з 08.08.2017 по 07.02.2018, з 08.02.2018 по 07.08.2018 на сім`ю з 3 осіб відповідно до Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат па проживання, в тому числі, на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 505. Згідно з п. 12 Порядку виплата грошової допомоги припиняється з наступного місяця у разі виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги. Під час проведення перевірки достовірності інформації, наданої відповідачем в заяві (від 08.02.2018 № 234) про призначення адресної грошової допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття втрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послу і стало відомо, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 16.07.2018 № 131003663 батько [PERSON] . [PERSON] з 2015 року є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , де мешкає сім`я відповідача. У зв`язку з неповідомленням відповідачем інформації про наявність у [PERSON] батька її доньки [PERSON] житлового приміщення виникла переплата щомісячної адресної допомоги за період з 06.02.2017 по 31.07.2018 у розмірі 13930.66 грн. Управлінням праці та соціального захисту населення прийняте рішення від 17.07.2018 №41501 про відмову в призначенні щомісячної адресної допомоги [PERSON] на доньку [PERSON] з 01.08.2018 па підставі п. 6 Порядку та рішення від 17.07.2018 № 1502 про відшкодування надмірно виплаченої щомісячної адресної допомоги за період з 01.12.2016 по 31.07.2018 у розмірі 13930.66 грн. Однак відповідач добровільно не повертає надмірно отриманні кошти. На підставі вищезазначеного просили суд стягнути з [PERSON] на користь Управління соціального захисту населення Лисичанської міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області для зарахування в дохід держбюджету, надміру перераховану суму щомісячної адресної допомоги в сумі 13930,66 грн. та судовий збір в сумі 1921,00 грн. Надходження позовної заяви та інших заяв до суду 28.02.2020 року ухвалою суду було прийнято до провадження цивільну справу № 415/1748/19 та призначено її до розгляду. 12.03.2019 року від відповідача надійшов відзив на позовні вимоги, в якому вона не погодилась з доводами позивача та зазначила, що з [PERSON] , якому належить житлове приміщення розташованого в зоні регіону якого проводилась АТО, відповідач вступила в шлюб 28.11.2018 року, а отже нею не порушувався п. 11 Порядку № 505. Крім того, Указом Президента України № 405/2014 від 14.04.2014 року введено в дію рішення РНБО України від 13.04.2014 року Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України та розпочато проведення Антитерористичної операції на території Донецької і Луганської областей. За приписами ст. 1 Закону № 1669-VII період проведення антитерористичної операції це час між датою набрання чинності Указом Президента України Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 року Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України від 14.04.2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. На виконання Закону № 1669-VII розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1053-р від 30.10.2014 року затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, згідно з додатком до якого, до зазначених населених пунктів належить, зокрема, місто Привілля Луганської області. 05.11.2014 року Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 1079- р, яким зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 № 1053 Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 №1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до якого також включено місто Привілля Луганської області. Тобто, [PERSON] , має житлове приміщення, розташоване в районі проведення антитерористичної операції. Отже вона у своїх заявах правомірно вказувала про відсутність у неї, або у будь-кого з членів її сім`ї у володінні житлового приміщення. 30.11.2020 року позивач надав клопотання про залучення процесуального правонаступника позивача. 30.11.2020 року ухвалою суду залучено процесуального правонаступника позивача. 02.03.2021 року позивач надав клопотання, в якому просив справу розглядати без участі представника позивача. 02.03.2021 року відповідач надала клопотання, в якому просила справу розглядати без її участі, заперечувала проти задоволення позовних вимог, просила відмовити з підстав зазначених у позові. 12.04.2021 року позивач надав клопотання про перейменування позивача. Доводи особи, яка подала позов Позовна заява мотивована тим, що в результаті виявлення надання відповідачем недостовірних даних щодо наявності житлового приміщення за межами окупованої території України, відповідачу сплачено надмірну суму державної допомоги. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала до суду письмову заяву в якій просила розглядати справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримують. Проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала до суду відзив в якому просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, встановленими наступні фактичні обставини справи. Фактичні обставини справи, встановлені судом [PERSON] звернулась до УПСЗН із заявою №261 від 06.02.2017 про призначення щомісячної адресної допомоги особі, яка переміщається з тимчасово окупованої території України. Відповідно до довідки від 02.02.2017 № 0000104357 [PERSON] взята на облік внутрішньо переміщеної особи, фактичне місце проживання [ADDRESS] . Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 00016245132, сформованого 27.01.2016 та свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народилась [INFO] , батьком дитини записаний [PERSON] , мати - [PERSON] , актовий запис № 69. Відповідно до довідки від 02.02.2017 № 0000104347 [PERSON] взята на облік внутрішньо переміщеної особи, фактичне місце проживання [ADDRESS] . Згідно з відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру відомостей на нерухоме майно, власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] , на підставі договору дарування квартири № 1317 від 07.07.2015. Згідно з актом 578/26.02.2018 по питанню фактичного проживання [PERSON] за адресою [ADDRESS] , встановлено, що остання мешкає за зазначеною адресою з сином [PERSON] та донькою [PERSON] . Власник житла [PERSON] мешкає в м. Краматорськ. Згідно з рішенням про призначення допомоги переміщеним особам на проживання від 03.04.2017 р. [PERSON] призначена допомога з 05.08.2016 по 04.02.2017 в розмірі 442 грн., [PERSON] та [PERSON] в розмірі 884 грн. на кожного, загальна сума допомоги складає 2210грн., що підтверджується розрахунком державної соціальної допомоги. Згідно з заявою №1574 від 08.08.2017 р. [PERSON] звернулась до УПСЗН про призначення на наступний шестимісячний строк щомісячної допомоги, як внутрішньо переміщеній особі. Згідно з актом 5388 від 23.08.2017 по питанню фактичного проживання [PERSON] за адресою [ADDRESS] , встановлено, що остання мешкає за зазначеною адресою з сином [PERSON] та донькою [PERSON] . Житло вона орендує, власник житла проживає в Нікополі . Заявниця пред`явила закордонний паспорт. Згідно з рішенням про призначення допомоги переміщеним особам на проживання від 04.09.2017 р. [PERSON] продовжена допомога з 08.08.2017 по 07.02.2018 в розмірі 442 грн., [PERSON] та [PERSON] в розмірі 884 грн. на кожного, загальна сума допомоги складає 2210грн., що підтверджується розрахунком державної соціальної допомоги. Згідно з заявою №234 від 08.02.2018 р. [PERSON] звернулась до УПСЗН про призначення на наступний шестимісячний строк щомісячної допомоги, як внутрішньо переміщеній особі. Згідно з рішенням про призначення допомоги переміщеним особам на проживання від 06.03.2018 р. [PERSON] продовжена допомога з 08.02.2018 по 07.08.2018 в розмірі 442 грн., [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1000 грн. на кожного, загальна сума допомоги складає 2442грн., що підтверджується розрахунком державної соціальної допомоги. Згідно з рішенням від 17.07.2018 № 1501, [PERSON] відмовлено в призначенні соціальної допомоги на доньку [PERSON] , на підставі п. 6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги ВПО, у зв`язку з тим, що у власності сім`ї є житлове приміщення, що розташоване в інших регіонах, ніж тимчасово окупована територія України. Згідно з рішенням про відшкодування надмірно виплаченої допомоги переміщеним особам на проживання № 1502 від 17.07.2018, [PERSON] повинна відшкодувати надмірно виплачену допомогу за період з 06.02.2017 по 31.07.2018 в сумі 13930,66грн., у зв`язку з тим, що у власності сім`ї [PERSON] є житлове приміщення, що розташоване в інших регіонах, ніж тимчасово окупована територія України. Згідно з листом від 06.12.2018, УПСЗН повідомило [PERSON] про те, що їй необхідно відшкодувати надміру виплачені кошти по допомозі переміщеним особам на проживання в сумі 13930,66 грн. Мотивувальна частина Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до первинної редакції абз.2 п. 6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі, на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою КМУ від 01.10.2014 № 505 (далі Порядок) грошова допомога не призначалася у разі, коли будь-хто з членів сім`ї мав у володінні житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції. Постановою КМУ № 212 від 31.03.2015 р. слово «володінні» було замінено на слово «власності», а постановою № 257 від 08.04.2015 р. слова «та районів проведення антитерористичної операції» були замінені словами «районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення». Постановою КМУ № 370 від 31.05.2017 р. абз.2 п.6 був викладений у новій редакції - «будь-хто із членів сім`ї має у власності житлове приміщення/частину житлового приміщення, що розташоване в інших регіонах, ніж тимчасово окупована територія України, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що підтверджується відповідним актом технічного стану;». Таким чином, у будь-якому випадку до внесення змін до Порядку постановою КМУ №370 від 31.05.2017 р. наявність житла у районах проведення антитерористичної операції не позбавляла внутрішньо переміщену особу права на отримання щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання. Статтею першою Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (далі Закон), визначено, що період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Станом на 31 травня 2017 р. включно Указ Президента України про завершення антитерористичної операції прийнятий не був. Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014. Пунктом 5 ст.11 Закону на КМУ покладено обов`язок у 10-тиденний строк з дня опублікування цього Закону затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, у період з 14 квітня 2014 р. до її закінчення, та у 10-тиденний строк з дня закінчення антитерористичної операції прийняти остаточний перелік. На виконання вимог Закону розпорядженням КМУ від 30 жовтня 2014 р. № 1053-р був затверджений Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, у п.8 розділу «Луганська область» якого зазначено м. Лисичанськ (до складу якого входить і м. Привілля). Дію цього розпорядження було зупинено розпорядженням КМУ від 5 листопада 2014 р. № 1079-р, в якому не було зазначено підстави його прийняття, тому на час звернення позивача із заявою про призначення щомісячної адресної допомоги, як особі яка переміщується з тимчасово окупованої території України, передбаченого Законом Переліку не існувало. Розпорядження КМУ №1079-р втратило чинність на підставі розпорядження КМУ від 02 грудня 2015 р. № 1275-р, що затвердило новий Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, і в якому у п.8 розділу «Луганська область» знову було зазначене м. Лисичанськ (до складу якого входить і м. Привілля). Розпорядження №1275-р є чинним і на час розгляду справи судом. З розпоряджень КМУ №1053-р і №1275-р вбачається, що м. Привілля до і після переміщення відповідача входило в Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. При цьому відсутність з 5 листопада 2014 р. на рівні підзаконного нормативного акту механізму реалізації прав та свобод громадян, закріплених у законі, не може бути підставою для відмови у захисті таких прав. Аналогічну правову позицію висловив Вищий адміністративний суд України у постанові від 13 серпня 2015 року за № К/800/8113/15. Виходячи з цього, суд робить висновок, що м. Новодружеськ мало статус населеного пункту, на території якого здійснювалася антитерористична операція, не тільки під час дії розпорядження №1053-р, але й під час зупинення його дії і до прийняття розпорядження №1275-р. Суд вважає, що відсутність м. Новодружеська у затвердженому розпорядженням КМУ від 07 листопада 2014 року № 1085-р, Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, не є доказом того, що житлове приміщення відповідача було розташоване в регіонах, інших ніж райони проведення антитерористичної операції, оскільки взяття на облік і надання грошової допомоги відповідній категорії осіб пов`язано з їх переміщенням з району проведення антитерористичної операції, що не є тотожним території, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження за умови відсутності у будь-кого з членів сім`ї у власності житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення (на час звернення відповідачки за допомогою і по 31 травня 2017 р. включно). Також суд вважає, що застосовані у наведених нормативно-правових актах словосполучення «райони проведення антитерористичної операції», «територія проведення антитерористичної операції» та «на території яких здійснювалася антитерористична операція» є тотожними за своїм змістом, а тому не впливають на висновки суду, оскільки вони містять однакові критерії - просторовий («райони» і «територія») та дійовий («проведення» і «здійснення»). З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що за [PERSON] , батька [PERSON] , з 07.07.2015 зареєстроване право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] (а.с.15), і саме ця обставина зазначена у якості підстави позову для стягнення надміру виплачених сум допомоги. Однак, з аналізу наведених нормативно-правових актів вбачається, що м. Привілля з 06 лютого 2017 до 31 травня 2017 р. включно входило до переліку населених пунктів, що знаходяться на території (входять до району) проведення (здійснення) антитерористичної операції, тому відповідачка мала право на отримання щомісячної адресної допомоги особі, яка перемістилась з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрати на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг до 31.05.2017 р. включно, у зв`язку із чим правових підстав для задоволення позову в цій частині немає. Проте, за період з 01 червня 2017 року по 31 липня 2018 року сплачені неправомірно відповідачці кошти підлягають стягненню на користь позивача в розмірі 10552,52 грн. На підставі викладеного, дослідивши у сукупності докази по справі, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь Управління соціального захисту населення Лисичанської міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області вищевказану суму грошової допомоги у сумі 10552,52 грн. Що стосується доводів відповідача у відзиві на позовні вимоги, що відповідач заключила шлюб з [PERSON] - 28.11.2018, тобто після періоду за який їй надавалась адресна допомога і до цього часу не була членом його сім`ї та відповідно не повинна була повідомляти позивача про наявність жилого приміщення в регіоні інших ніж тимчасово окупована територія України, суд не бере до уваги оскільки, відповідно до ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. З матеріалів справи вбачається, що [INFO] у позивача [PERSON] народила [PERSON] , батьком якої в свідоцтві про народження записаний [PERSON] . При взятті на облік як внутрішньо переміщену особу, позивач фактично мешкала в квартирі, власником якого є [PERSON] , що також підтверджується актами обстеження матеріально-побутових умов сім`ї № 5388 від 23.08.2017 та № 578/26.02.2018. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з п. 36 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом). Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжним дорученням № 518 від 27.02.2019 року про сплату судового збору в сумі 1921,00 грн. Враховуючи те, що задоволено 75,8 % відсотків позовних вимог (10552,52грн. від 13930,66 грн. складає 75,8 %), то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат в розмірі 1456,10 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (1921 грн. х 75,8% / 100%).

Outcome: partial