Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

20.08.2020 [PERSON] звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - виконавчий комітет Житомирської міської ради як орган опіки та піклування, про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та прийняття участі в їх вихованні, а також перешкод в реалізації дітьми права на контакт з батьком (а.с.2-18). Позивач просить: 1) визнати, що прийняття [PERSON] участі у вихованні його дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зокрема, у спосіб особистого спілкування з дітьми (без присутності третьої особи) не перешкоджає нормальному вихованню та розвитку дітей, і відповідає їх найкращим інтересам; 2) встановити [PERSON] наступний порядок спілкування з дітьми - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] та прийняття участі в їх вихованні - без присутності матері або третьої особи, щорічно протягом календарного року до досягнення окремо кожною дитиною повноліття (щодо кожної дитини окремо та обох дітей разом одночасно): - побачення з дітьми в м.Житомир (та за іншим місцем їх постійного проживання або тимчасового перебування, у разі зареєстрованої або фактичної (постійної або тимчасової) зміни місця їх постійного проживання або місця їх тимчасового перебування): у вихідні дні (суботи та неділі) - кожну 1 (першу) та 3 (третю) або кожну 2 (другу), 4 (четверту) та 5 (п`яту) суботу та неділю місяця з 7:00 до 23:00 години; у святкові та неробочі дні з 7:00 до 23:00 години; - відвідування дітьми місця постійного проживання або тимчасового перебування батька (з правом перевезення дітей до такого місця і назад, та залишенням на ночівлю): у вихідні дні (суботи та неділі) - кожну 1 (першу) та 3 (третю) або кожну 2 (другу), 4 (четверту) та 5 (п`яту) суботу та неділю місяця - з 7:00 години суботи до 23:00 години неділі або (у разі припадання святкового (неробочого) дня на вихідний і перенесення святкового (неробочого) дня на робочий день - до 23:00 години перенесеного святкового (неробочого) дня; у святкові та неробочі дні з 7:00 до 23:00 години; - спільний відпочинок з дітьми на території України (з правом переміщення дітей територією України), а за умови дотримання встановленого законом порядку - спільний відпочинок з дітьми поза межами України (з правом переміщення дітей за межі та поза межами території України): під час літніх шкільних канікул: 31 (тридцять один) календарний день поспіль; під час зимових шкільних канікул: 14 (чотирнадцять) календарних днів поспіль; під час весняних шкільних канікул: 7 (сім) календарних днів поспіль; під час осінніх шкільних канікул: 7 (сім) календарних днів поспіль; - в інший час - за домовленістю батьків; 3) зобов`язати [PERSON] не чинити [PERSON] перешкод у спілкуванні з дітьми - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] та прийняття участі у їх вихованні, а також перешкод дітям в спілкуванні та побаченнях з їх батьком. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 08.04.2006 року між позивачем і відповідачем було укладено шлюб. За час шлюбу у сторін народилося двоє дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Сімейні відносини між позивачем та відповідачем не склалися. На підставі рішення Святошинського районного суду м. Києва від 14.02.2014 року з позивача на утримання дітей стягуються аліменти. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 01.04.2014 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. 14.05.2015 року відповідач самочинно без рішення органу опіки та піклування чи суду про визначення місця проживання дітей з матір`ю змінила місце проживання дітей з м.Київ на м.Житомир та неодноразово чинила перешкоди побаченням позивача з дітьми, встановлюючи на власний розсуд, виходячи з свого неприязного ставлення до позивача умови таких побачень, зокрема, присутність третьої особи, час, тривалість і місце таких побачень. Через існуюче у відповідача неприязне ставлення до позивача неможливість або значна ускладненість в досягненні домовленостей з приводу побачень з дітьми шкодила побаченням позивача з дітьми і не сприяла повноцінному спілкуванню дітей з батьком. Виявляючи неприязне ставлення до позивача відповідач періодично навмисно вивозила дітей до села Долинівка Брусилівського району Житомирської області, де проживають батьки відповідача, на вихідні (неробочі чи святкові) дні, а також дні шкільних канікул, що призводило до того, що позивач не міг ні домовитися про побачення з дітьми, ні бачитися з ними у вільний від роботи час. Оскільки домовитися з відповідачем не чинити перешкод побаченням з дітьми було неможливо, тому позивач звернувся до Служби у справах дітей Житомирської міської ради для встановлення порядку участі батька у вихованні дітей та побачень з ними. Враховуючи те, що відповідач самовільно змінила місце проживання дітей позивач звернувся до Служби у справах дітей Житомирської міської ради з приводу визначення місця проживання дітей з батьком. Рішенням Виконавчого комітету Житомирської міської ради від 16.12.2015 року № 842 місце проживання малолітніх дітей визначено з їх матір`ю у м. Житомирі. Рішенням Виконавчого комітету Житомирської міської ради від 16.12.2015 року № 843 про участь у вихованні та порядок побачення з дітьми, встановлено порядок побачення з дітьми позивача у вихідні (неробочі, святкові) дні протягом усього календарного року з 10:00 до 20:00 годин, в дні шкільних канікул з 10:00 до 20:00 годин, а також зазначено, що у разі згоди обох батьків ними може бути визначений інший порядок участі у вихованні та побачень батька з дітьми. Після прийняття зазначених вище рішень відповідач йшла на поступки позивачу з приводу побачень з дітьми як у м. Житомирі, так і з часом погоджувалася на періодичне відвідування дітьми помешкання позивача у м.Києві або дачі сім`ї позивача в Бориспільському районі Київській області під час шкільних канікул та вихідних (святкових, неробочих) днів. Проте, такі домовленості досягалися з певними зусиллями зі сторони позивача та періодично зривалися відповідачем, яка в залежності від настрою та стану виявлення особистої неприязні до позивача маніпулювала рішенням Виконавчого комітету Житомирської міської в частині надання або ненадання позивачу можливості бачитися та проводити час з дітьми як поза містом Житомиром , так і за місцем проживання дітей. Починаючи з вересня 2019 року відповідач знову розпочала чинити перешкоди позивачу в побаченнях з дітьми. Зокрема, зимові шкільні канікули 2019-2020 тривалістю з 23.12.2019 по 13.01.2020, у тому числі свята Нового Року ( 31.12.2019 ), Різдва ( 07.01.2020 ) та дня народження позивача ( [INFO] ), які діти та позивач планували провести разом у м.Києві, були зірвані відповідачкою, яка навмисно знаходить причини відмовити позивачу у побаченнях та спільному проводженні часу з дітьми, створюючи умови, за яких досягнути домовленостей з відповідачем про побачення з дітьми при будь-яких зусиллях і здоровому глузді неможливо, внаслідок чого порушуються права позивача та малолітніх дітей. З грудня 2019 року позивач не може спокійно побачитися та проводити час з дітьми, оскільки відповідач ухиляється і від досягнення домовленостей про побачення і від дотримання рішення міськвиконкому Житомирської ради від 16.12.2015 року № 843 через те, що позивач звернувся в січні 2020 до Служби у справах дітей і Центру соцслужб, що погіршило стосунки відповідача з позивачем. Позивач неодноразово під час телефонних розмов пропонував відповідачу визначити офіційно інший порядок побачень з дітьми, який би не обмежував можливості дітей та позивача на спільне проведення часу, проте, оскільки відповідача влаштовує встановлений міськвиконкомом порядок, вона відмовлялася від таких пропозицій, щоб не обмежувати себе в можливостях встановлювати свої умови побачень. Враховуючи те, що відповідачка в черговий раз відхилила таку пропозицію та продовжувала чинити перешкоди побаченням позивача з дітьми він звернувся до неї письмово листом, який було проігноровано. Оскільки відповідачка ігнорувала телефонні звернення позивача, смс-повідомлення та вимоги припинити чинити перешкоди побаченням з дітьми, які позивач передавав вже через дітей, позивач 08.01.2020 звернувся до Житомирського міського Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді з заявою про проведення заходів соціальної профілактики, спрямованої на виявлення негативного впливу на життя і здоров`я дітей, та оскільки таке звернення не вплинуло на відповідача він повторно звернувся до вказаного Центру 29.01.2020. Також 15.01.2020 позивач звернувся до Служби у справах дітей Житомирської міської ради із заявою про проведення заходів з усунення перешкод в побаченні з дітьми, зазначивши, що з грудня 2019 року не може спокійно бачитись і проводити час з дітьми. У результаті звернень позивача Житомирський міський центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді: - листом від 24.01.2020 № 148 повідомив позивача про проведення з відповідачем профілактично - роз`яснювальної роботи щодо необхідності виконання нею рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради про участь у вихованні та порядок побачень батька з дітьми та врахування відповідачкою думки та бажань дітей у проведенні спільного часу з батьком; - листом від 24.02.2020 № 336 повідомив про проведену оцінку потреб дітей та надіслав Інформацію про діагностику психоемоційного стану дітей, проведену психологом Центру [PERSON] , для виявлення факторів, що чинять негативний вплив на дітей. Служба у справах дітей Житомирської міської ради: - листом від 05.02.2020 № 130/2 повідомила про проведення із відповідачем профілактично-роз`яснювальної бесіди з метою усунення перешкод в побаченні з дітьми та повідомила про надання [PERSON] письмових пояснень. Надаючи Службі у справах дітей Житомирської міської ради свої пояснення від 04.02.2020 з приводу заяв позивача про чинення відповідачем перешкод у побаченнях з дітьми відповідач повідомила про порушення позивачем рішення Виконавчого комітету Житомирської міської ради від 16.12.2015 року № 843 та усних домовленостей з відповідачем. Зазначає також, що відповідач через свою неприязнь до позивача не тільки чинить перешкоди позивачу в побаченнях з дітьми, але й продовжує чинити спроби принизити позивача публічно та на рівні офіційних органів та посадових осіб поставити під сумнів правдоподібність його тверджень. Звернення позивача до Служби (Управління) у справах дітей Житомирської міської ради та Житомирського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, а також здійснені зазначеними органами профілактичні заходи не призвели до жодних змін в поведінці відповідача. Таким чином, між сторонами існує спір, який виник та триває: 1) через порушення відповідачем прав позивача на побачення з дітьми та участь в їх вихованні та прав дітей на контакт з батьком, у тому числі через ухилення відповідачем від виконання рішення № 843 виконкому Житомирської міської ради; 2) через те, що формулювання п.1 рішення № 843 виконкому Житомирської міської ради фактично використовуються відповідачем (в обставинах триваючого між сторонами конфлікту), як підстави для здійснення маніпулювання рішенням № 843 - чинення позивачу перешкод у виконанні його обов`язку та права прийняття участі у вихованні дітей та побаченнях з ними, а також залякувань позивача зверненням до органу опіки та піклування чи поліції у випадках, коли на думку відповідача позивач порушує або має намір порушити п.1 рішення № 843; 3) через невідповідність рішення № 843 виконкому Житомирської міської ради інтересам дітей та позивача як такого, що не сприяє повноцінній реалізації позивачем свого права на участь у вихованні дітей та побачень з ними та обмежує дітей в можливостях проведення часу з батьком з метою їх належного розвитку. Крім того, зазначає, що діти мають з ним дружні стосунки, порозуміння, виявляють до нього почуття любові, доброти та прив`язаності, прагнуть спілкуватися з позивачем і проводити разом час, зокрема, мати спільний відпочинок. Згідно проведеної Житомирським міським центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді діагностики психоемоційного стану дітей, викладеної у формі Інформації про діагностику психоемоційного стану дітей, що оформлена як додаток до листа Центру від 20.02.2020 № 323, психологом Центру [PERSON] встановлено, що у дітей наявні потужні емоційні зв`язки з батьком, батько для дітей є значимим, що свідчить про добрі дружні стосунки позивача та дітей між собою; діти болісно реагують, коли матір`ю обмежується їх можливість у спілкуванні з батьком. Отже, встановлено, що відповідач обмежує можливості дітей у спілкуванні з батьком, пригнічуючи або впливаючи цим на рівень емоційних зв`язків дітей з батьком, загострюючи конфлікт між батьками, ставлячи дітей у складні з психологічної точки зору для віку та психіки дітей обставини (враховуючи і без того складні для дітей життєві обставини проживання без фізичної присутності батька), що не сприяє повноцінному розвитку дітей, їх психічному здоров`ю, і відповідно чинить своїми діями позивачу перешкоди у спілкуванні з дітьми та прийняття участі у їх вихованні. Разом із цим, ні Центром соціальної допомоги, ні Службою у справах дітей не встановлено, що обмеження зі сторони відповідача можливостей дітей у спілкуванні з батьком та прийняття ним участі у вихованні дітей є виправданими, обґрунтованими та законними, відповідають інтересам дітей, зокрема є обмеженнями, спрямованими на те, щоб убезпечити дітей, їх життя чи здоров`я або є вимушеними для їх повноцінного розвитку. Отже, позивач не становить загрози для дітей, а перебування дітей з позивачем не шкодить їх розвитку чи вихованню та відповідає інтересам дітей. Вік та стан здоров`я дітей дозволяє їм самостійно задовольняти свої основні щоденні потреби. Діти не потребують медичного стаціонарного чи амбулаторного нагляду чи догляду та не знаходяться під ним. Діти є фізично, психічно та розумово здоровими, можуть піклуватися про себе без допомоги матері. Усі необхідні потреби дітей в їжі, житлі, безпеці тощо під час перебування дітей з позивачем повністю ним задовольняються та продовжуватимуть задовольнятися. Позивач є здоровою, осудною, працездатною особою, утримується від споживання алкогольних, тютюнових, наркотичних, психотропних чи інших шкідливих речовин з особистих міркувань та сповідує здоровий спосіб життя; не перебуває під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом; не має психотичних патологій, не перебуває на обліку у лікаря-психіатра. До того ж під час надання посадовими особами Житомирського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді соціальної допомоги його дітям, дітьми висловлено думку в питанні, що стосується спілкування з батьком, як випливає зі змісту наданої Центром Інформації про діагностику психоемоційного стану дітей, та яка полягає в наступному: 1. Діти потребують особистого спілкування з батьком, вони бажають і прагнуть такого спілкування (оскільки з батьком є емоційні зв`язки і він є для дітей значимим). 2. Діти не погоджуються із обмеженням матір`ю їх можливостей у спілкуванні з батьком (на що реагують болісно, оскільки такі обмеження не відповідають їхнім інтересам, бажанням, віку, можливостям відстоювати себе та потребам). 3. Діти не здатні самостійно подолати обмеження у спілкуванні з батьком, що встановлює матір (на що реагують болісно, оскільки в моменти чи періоди встановлення таких обмежень це спричиняє дітям емоційні страждання). Таким чином: 1) рішення Виконавчого комітету Житомирської міської ради № 843 не є нормативним актом чи актом індивідуальної дії, що покладає на позивача обов`язок діяти у викладений в ньому спосіб та межах; не відповідає вимогам Закону в частині його оформлення; не забезпечує найкращі інтереси дітей; є інструментом для маніпуляцій зі сторони відповідачки; не накладає жодних обов`язків на позивача чи відповідачку, яка не вправі з огляду на принцип рівності прав батьків та право дітей на контакт з батьком обмежувати права позивача та дітей на особисте спілкування, які позивач та діти мають та реалізують в силу закону; 2) Житомирським міським центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді підтверджено, що особисте спілкування дітей з позивачем відповідає найкращим інтересам дітей; відповідач безпідставно (не на підставі закону чи рішення суду) обмежує можливості дітей у спілкуванні з батьком (чим порушує права дітей); вищевказане в свою чергу підтверджує факт безпідставного (не на підставі закону чи рішення суду) чинення відповідачем перешкод позивачу у спілкуванні з дітьми та прийняття участі у їх вихованні (чим порушує права позивача та дітей і перешкоджає виконанню позивачем його обов`язку з виховання дітей). 03.09.2020 ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження (а.с.64). 21.10.2020 відповідачем подано відзив на позовну заяву (а.с.78-83), згідно якого відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначає, що визнає право батька на участь у вихованні дітей та право на спілкування з ними, перешкод у спілкуванні з дітьми у спосіб, який не суперечить їх інтересам та їх бажанню, не чинила, а всі викладені в позовній заяві доводи про те, що вона ухиляється, не виконує, забороняє дітям всупереч їх бажанню спілкуватися з батьком є надуманими та не відповідають дійсності. Крім того, рішенням Виконавчого комітету Житомирської міської ради від 16.12.2015 року №843 було встановлено порядок побачення з дітьми позивача у вихідні (неробочі, святкові) дні протягом усього календарного року з 10:00 до 20:00 годин, в дні шкільних канікул з 10:00 до 20:00 годин, а також зазначено, що у разі згоди обох батьків ними може бути визначений інший порядок участі у вихованні та побачень батька з дітьми, тобто, питання про встановлення порядку спілкування батька з дітьми вже розглядався та такий порядок було встановлено в позасудовому порядку. Необхідність встановлення порядку спілкування з дітьми в судовому порядку позивачем обґрунтовується тим, що вона не виконує рішення Виконавчого комітету Житомирської міської ради від 16.12.2015 №843, однак, такі доводи позивача не відповідають дійсності та на їх підтвердження не надано будь-яких належних та достатніх доказів, а посилання на написані ним же листи не є доказом невиконання нею рішення. Також зазначає, що позивачу неодноразово пропонувалося під час карантину у зручний для нього час привезти йому дітей для спільного проведення вихідних, однак, ці пропозиції не були розглянуті та позивач не повідомив їй зручний для нього час для зустрічі з дітьми. Враховуючи, що вона не чинить перешкод батьку у спілкуванні з дітьми та у їх вихованні, відсутні докази того, що вона ухиляється від виконання рішення, тому відсутні підстави для усунення перешкод у спілкуванні з дітьми, оскільки таких не існує. Крім того, вважає, що вказаний в прохальній частині позовної заяви графік не відповідає інтересам дітей, оскільки не узгоджується з їх розпорядком дня, а позовна вимога про встановлення порядку спілкування позивача з дітьми та прийняття участі у їх вихованні у спосіб надання права на переміщення дітей за межі території України фактично є вимогою про надання дозволу на виїзд дітей за кордон без згоди та супроводу матері. 13.11.2020 позивачем подано відповідь на відзив відповідача на позовну заяву (а.с.92-97), згідно якого позивач не визнає наведені відповідачем у відзиві доводи, аргументи, пояснення, міркування та заперечення та не погоджується з ними. Зазначає, що відповідач не надала пояснень з приводу висновку психолога після проведення психологом діагностики психоемоційного стану дітей та не пояснила, чому за відсутності, як вона стверджує, обставин чинення нею перешкод в спілкуванні дітей та батька, діти все ж таки болісно реагують на обмеження у спілкуванні з батьком, які, як встановила психолог, мати чинить дітям, і яких, на думку відповідача, не існує. Жодних доказів, які б спростовували висновок психолога, відповідачем не надано. Також відповідачем також не надано жодних пояснень з приводу ігнорування нею листів позивача та належних доказів визнання нею, як вона стверджує, права на участь батька у вихованні дітей та права на спілкування з ними, зокрема, жодного листа позивачу, починаючи з часу початку спроб позивача врегулювати спір в позасудовому порядку. Вважає, що до пояснень відповідача про те, що нею неодноразово пропонувалось позивачу під час карантину на автомобілі привезти позивачу в зручний для нього час дітей для спільного проведення вихідних і що ці пропозиції не були розглянуті і позивач не повідомив відповідача про зручний час для зустрічі з дітьми, слід поставитись критично з огляду на те, що відповідачем на підтвердження цьому не надано належних доказів, а пояснення відповідача не містять конкретних дат, часу, місця та інших обставин. Зазначає, що відповідач не спростувала наявність обставин, які доводить позивач, та не може підтвердити наявність фактів практичної реалізації нею прав, які вона, переконуючи в цьому суд, робить вигляд, що визнає. Вважає, що відповідачем не надано жодних пояснень і належних доказів на підтвердження того, що вказаний в прохальній частині позовної заяви графік не відповідає інтересам дітей, а також не вказано, в чому саме запропонований позивачем графік та способи прийняття участі у вихованні дітей змінить звичайний спосіб життя дітей і яким чином це, з точки зору відповідача, негативно відобразиться на дітях. Щодо посилання відповідача на те, що вимога позивача про встановлення порядку спілкування з дітьми та прийняття участі в їх вихованні у спосіб надання права на переміщення дітей за межі території України фактично є вимогою про надання дозволу на виїзд дітей за кордон без згоди та супроводу матері, то це посилання не відповідає фактичним обставинам справи, суті позову та є перекрученням позовних вимог. 22.12.2020 ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.118). 11.02.2021 позивачем подано пояснення щодо перешкод в побаченнях та особистому спілкуванні позивача з дітьми (а.с.129-138), в яких позивач перераховує, які саме дії відповідача вважає перешкодами в його спілкуванні з дітьми та перешкодами у спілкуванні дітей з позивачем, внаслідок яких створюються обставини, що унеможливлюють та перешкоджають вільному (тобто, будь-яким чином неускладненому, необмеженому та необумовленому в односторонньому порядку самочинно відповідачем по відношенню до позивача та/або дітей) особистому контакту між позивачем та дітьми, їх спільному особистому спілкуванню між собою як в межах, так і поза межами міста Житомир, особистому прийняттю позивачем у такий спосіб участі у вихованні дітей. 02.03.2021 позивачем подано заперечення, міркування та доводи (а.с.140-143) стосовно роз`яснень, наданих психологом Житомирського міського Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Житомирської міської ради [PERSON] в судовому засіданні 11.02.2021. 12.04.2021 позивачем подано заперечення на Висновок Виконавчого комітету Житомирської міської ради як органу опіки та піклування щодо визначення позивачу способу участі у вихованні дітей, затверджений Рішенням Виконавчого комітету Житомирської міської ради від 29.03.2021 № 292 (а.с.157-160). Так, враховуючи найкращі інтереси та права дітей, позивач просить визначити наступний порядок прийняття його участі у вихованні дітей без присутності матері: перша, третя, п`ята субота та неділя місяця з 8:00 до 22:00 з правом відвідування дітьми помешкання батька (з ночівлею); в святкові та неробочі дні з 8:00 до 22:00 з правом відвідування дітьми помешкання батька (з ночівлею); не менш ніж 2/3 поспіль тривалості осінніх, зимових, весняних канікул та не менш ніж 31 календарний день поспіль під час літніх канікул, з правом відвідування дітьми помешкання батька (з ночівлею), у т.ч. спільний відпочинок батька з дітьми на території України та за межами території України; в інший час та спосіб - за домовленістю батьків (з урахуванням думки та поточних потреб дітей). У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав. У судовому засіданні відповідач позовні вимоги не визнавала, однак, не заперечувала щодо визначення позивачу способу участі у вихованні дітей відповідно до висновку виконавчого комітету Житомирської міської ради як органу опіки та піклування, затвердженого рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради від 29.03.2021 № 292. У судовому засіданні представник виконавчого комітету Житомирської міської ради як органу опіки та піклування просила визначити позивачу способи участі у вихованні дітей відповідно до висновку виконавчого комітету Житомирської міської ради як органу опіки та піклування, затвердженого рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради від 29.03.2021 № 292. У судовому засіданні психолог Житомирського міського Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Житомирської міської ради [PERSON] надала пояснення щодо наданої нею Інформації про діагностику психоемоційного стану дітей. У судовому засіданні за клопотанням позивача та відповідача, за згодою представника виконавчого комітету Житомирської міської ради як органу опіки та піклуваннямалолітні діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , присутні не були та думку у цивільній справі не висловлювали. Заслухавши пояснення сторін, представника виконавчого комітету Житомирської міської ради як органу опіки та піклування, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, зареєстрованому 08.04.2006 року, який було розірвано рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 01.04.2014 року (а.с.19). [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 11.09.2007Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві (а.с.23), та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 20.08.2010Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві (а.с.24). Починаючи з 16.12.2013 року [PERSON] відповідно до рішення Святошинського районного суду м. Києва від 14.02.2014 року сплачує на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки від всіх доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку (а.с.20-22). Рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради від 16.12.2015 року № 842 місце проживання малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , визначено з матір`ю [PERSON] (а.с.25-26). Рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради від 16.12.2015 року № 843 [PERSON] визначено порядок побачень з дітьми: у вихідні (неробочі, святкові) дні протягом усього календарного року з 10:00 до 20:00 годин, в дні шкільних канікул з 10:00 до 20:00 годин (а.с.27). Як вбачається з листа Святошинського районного ВДВС у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 10.08.2020 №42291237 (а.с.28) станом на 01.08.2020 [PERSON] заборгованості по сплаті аліментів не має. Відповідно до листа Святошинського УП ГУНП у м. Києві від 15.02.2020 №4-зі/125/54/03/ -2020 у період з січня 2019 по лютий 2020 по обліках в будь-якому статусі [PERSON] не перебуває (а.с.30). Згідно листа КНП "Клінічна лікарня "Психіатрія" від 17.02.2020 №061/203/1-01/389 [PERSON] у період 2019-2020 роки за стаціонарною допомогою у лікарню не звертався (а.с.31). На обліку у лікаря-психіатра, а також під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом [PERSON] також не перебуває, що підтверджується довідками Київського психоневрологічного диспансеру №1 та КНП "Київська міська наркологічна клінічна лікарня "Соціотерапія" від 06.08.2020 (а.с.32). Як вбачається з листа Житомирського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 24.01.2020 №148 (а.с.37) з [PERSON] проведено профілактично-роз`яснювальну роботу щодо необхідності виконання рішення про участь у вихованні та порядок побачень батька із дітьми, врахування думки та бажань дітей у проведенні спільного часу з батьком, налагодження конструктивного діалогу щодо участі обох батьків у вихованні та утриманні дітей. Відповідно до листа Житомирського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 24.02.2020 №366 (а.с.34) працівниками Центру відвідано сім`ю [PERSON] та проведено оцінку потреб дітей. З метою діагностики психоемоційного стану дітей працював психолог Центру, що підтверджується долученою до листа Інформацією про діагностику психоемоційного стану дітей від 20.02.2020 №323 (а.с.35-36), згідно якої рекомендовано підтримувати сприятливий психологічний мікроклімат у родині та по можливості відокремити дівчат від стресових ситуацій, а саме з`ясування міжособистісних стосунків між батьками. Згідно листа Служби (управління) у справах дітей Житомирської міської ради від 05.02.2020 №130/2 (а.с.38) розглянуто заяву [PERSON] від 15.01.2020 щодо проведення заходів з усунення перешкод в побаченні з малолітніми дітьми, проведено відповідну бесіду з [PERSON] та відібрано письмові пояснення. Як вбачається з акту обстеження умов проживання від 02.12.2020 року за місцем проживання [PERSON] для дітей створені належні умови для їх комфортного перебування (а.с.105). Згідно статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до п.3 ст.9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно ст.ст.18, 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Статтею 11 Закону України "Про охорону дитинства" встановлено, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до положень ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 158 СК України передбачено вирішення органом опіки та піклування спору щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї. Так, за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Згідно положень ст.159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Отже, системний аналіз зазначених вище норм права дає підстави вважати, що, батько, який проживає окремо від дітей, має право на особисте спілкування з ними, та, визначаючи спосіб участі батька у вихованні дітей, спілкуванні з ними, слід враховувати як принцип рівності прав і обов`язків батьків щодо дитини, так і принцип забезпечення найкращих інтересів дитини. Згідно ч.ч.4, 5 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до висновку щодо визначення [PERSON] способу участі у вихованні [PERSON] , [PERSON] , затвердженого рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради від 29.03.2021 №292, виконавчий комітет міської ради як орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити [PERSON] наступний порядок участі у вихованні та спілкуванні з [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] : перша, третя, п`ята субота та неділя місяця з 09-00 до 21 години; половини осінніх, зимових та весняних канікул; 31 день поспіль під час літніх канікул, у тому числі спільний відпочинок батька з дітьми на території України у межах визначеного порядку (а.с.147-148). Також з висновку вбачається, що 01.03.2021 головним спеціалістом служби (управління) у справах дітей міської ради Кравець А.Й. проведено бесіду з дітьми [PERSON] та [PERSON] , які пояснили, що люблять батька, сумують за ним, залюбки зустрічаються з батьком і гарно проводять час. Крім того, у судовому засіданні відповідач і представник виконавчого комітету Житомирської міської ради як органу опіки та піклування не заперечували щодо запропонованих позивачем в інтересах дітей та з метою запобігання у подальшому непорозумінь конкретних уточнень порядку побачень з дітьми в м. Житомирі та за місцем їх постійного проживання і тимчасового перебування та відвідування дітьми місця постійного проживання або тимчасового перебування батька (з правом перевезення ним дітей до такого місця та назад і залишення на ночівлю), у тому числі у святкові та неробочі дні та у випадку, коли святковий або неробочий день збігається з вихідним днем, без присутності матері щорічно протягом календарного року до досягнення кожною дитиною повноліття (щодо кожної дитини окремо та обох дітей разом одночасно. Враховуючи, що малолітні діти люблять батька та охоче проводять з ним час і спілкуються, що підтвердила у судовому засіданні і позивач, з приводу виконання раніше визначеного порядку побачень дітей з батьком у сторін почали виникати непорозуміння, які призвели до погіршення відносин між ними, що не дає можливості сторонам вести конструктивний діалог щодо участі обох батьків у вихованні дітей, вирішуючи питання за домовленістю, та негативно впливає на інтереси дітей, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом встановлення [PERSON] наступного порядку участі у вихованні та спілкуванні з дітьми [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ,без присутності матері щорічно протягом календарного року до досягнення кожною дитиною повноліття (щодо кожної дитини окремо та обох дітей разом одночасно): 1. Побачення з дітьми в м. Житомирі та за місцем їх постійного проживання або тимчасового перебування: - перша, третя, п`ята субота та неділя місяця з 09.00 до 21.00 години; - у святкові та неробочі дні з 09.00 до 21.00 години. 2. Відвідування дітьми місця постійного проживання або тимчасового перебування батька (з правом перевезення ним дітей до такого місця та назад і залишення на ночівлю): - перша, третя, п`ята субота та неділя місяця з 09.00 години суботи до 21.00 години неділі (у випадку, коли святковий або неробочий день збігається з вихідним днем - до 21.00 години наступного після святкового або неробочого дня); - у святкові та неробочі дні з 09.00 до 21.00 години. 3. Спільний відпочинок батька з дітьми (з правом переміщення ним дітей територією України): - половина осінніх, зимових та весняних канікул; - 31 день поспіль під час літніх канікул. 4. В інший час і спосіб - за домовленістю батьків. При цьому суд вважає, що саме такий спосіб участі у вихованні і спілкуванні з дітьми, періодичність і тривалість зустрічей, в першу чергу, відповідає найкращим інтересам дітей та не завдасть шкоди їх режиму відпочинку, харчування, встановленому життєвому ритму, а також достатньою мірою враховує інтереси позивача. Крім того, у разі зміни обставин, з урахуванням вікових змін дітей, їх розвитку та потреб, кожна зі сторін не позбавлена в майбутньому права звернутися до суду з позовом про визначення іншого способу участі у вихованні дітей, що буде відповідати, насамперед, інтересам дітей. Також слід зазначити, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі "Руїз Торіха проти Іспанії"). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною (рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії"). Відповідно до ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 840 грн. 80 коп..

Outcome: partial