Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-25 00:00:00

У позовній заяві зазначено, що відповідно до договору поставки № 177 від 01.09.2015 р., ФОП [PERSON] отримав товари від Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛОРСПІРІТ» для ремонту автомобілів, автомобільні, промислові та інші фарби, лаки, затверджувачі, розчинники, шпаклівки, грунтівки та інше (далі-Товар) на суму 78 900 грн. (сімдесят вісім тисяч дев`ятсот гривень) 00 копійок, в т.ч. ПДВ. Додатком №1 від 01.09.2015 року до Договору поставки №177 від 01.09.2015 р. був визначений порядок оплати поставлених [PERSON] товарів. Так вартість товару була прив`язана до курсу гривні по відношенню до Євро. Вказаним Додатком до Договору поставки визначено, що вартість товару становить еквівалент 3000 Євро. Сторони домовились приймати до відома курс продажу банком Столична філія КБ ПАТ «ПРИВАТБАНК». Відповідно до п.1 та п.2 Додатку № 1, [PERSON] повинен сплатити 350 Євро до 07.09.2015 р., в якості авансу, а залишок буде сплачений після фактичної поставки товару рівними частинами, протягом восьми наступних місяців, згідно графіку платежів. 30.05.2016 року складений акт претензія про заборгованість покупця перед постачальником на суму 84510 грн з розрахунку 3000Євро по курсу 28.17 грн на 1 євро. Договором №1 від 18.12.2018р. ТОВ «КОЛОРСПІРІТ» передав свої права за Договором поставки №177 від 01.09.2015р. на користь ТОВ «КОЛОРІТАС». 08 січня 2019 року, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Свідіс Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «КОЛОРІТАС» був укладений Договір №1 про відступлення права вимоги, за яким Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛОРІТАС» передає, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Свідіс Україна» приймає на себе право вимоги, що належить ТзОВ "КОЛОРІТАС", і стає кредитором за Договором №177 від 01.09.2015 р.(далі-Основний договір), укладеним між ТзОВ "КОЛОРІТАС" та [PERSON] в сумі 84510 грн.(вісімдесят чотири тисячі п`ятсот десять гривень) 00 копійок., а також суми неустойки, 3 % річних та інфляційні збитки за порушення строків оплати. Враховуючи викладене, Товариством з обмеженою відповідальністю «Свідіс Україна» просить суд, стягнути з [PERSON] заборгованість в сумі 191574,21 грн, яка складається з: суму основного боргу-84510 грн.00 коп.; 17 % річних за користування чужими грошовими коштами -63 796 грн. 79 коп.; інфляційні витрати в розмірі 40 732 грн. 12 коп., та штраф в розмірі 3% заборгованості - 2 535 грн.30 коп. Також стягнути з [PERSON] судовий збір в сумі 3173,64 грн. Заборгованість до теперішнього часу не повернута, у зв`язку з чим, позивач змушений звернутися до суду з позовом. Ухвалою Василівського районного суду від 02 квітня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача не з`явилася. Відповідач у встановлений судом строк, на адресу суду відзиву на позовну заяву не надав. У судові засідання не з`явився, в матеріалах справи містяться повернуті поштові відправлення. Відповідно до вимог ст.281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Розглянувши надані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦКУ) зобов`язанням є таке правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦКУ зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зазначена норма кореспондується з приписами ст. 193 Господарського кодексу України (далі - ГКУ). Так, згідно зі ст. 530 Цивільного Кодексу України, зобов`язання повинно бути виконане у встановлений в договорі строк, тобто в строк вказаний в пункті 8.1. Основного Договору та Додатку №1 до нього. Порушення зобов`язань є підставою для застосування санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Приписами ст. 530 ЦКУ передбачено - якщо в зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Як зазначено в ст. 610 ЦКУ, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 626 ЦКУ договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно із ч. 1 ст. 629 ЦКУ договір є обов`язковим для виконання сторонами. За договором поставки продавець (постачальник) зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його в підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 712 ЦКУ). До договору поставки застосовують загальні положення про купівлю-продаж, якщо іншого не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин. Відповідно до приписів ст. 655 ЦКУ за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. За змістом ст. ст. 691, 692 ЦКУ покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою в договорі купівлі-продажу, а також учинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено іншого строку оплати товару. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами. Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах. Так , відповідно до договору поставки № 177 від 01.09.2015 р., ФОП [PERSON] отримав товари від Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛОРСПІРІТ» для ремонту автомобілів, автомобільні, промислові та інші фарби, лаки, затверджувачі, розчинники, шпаклівки, грунтівки та інше (далі-Товар) на суму 78 900 грн. (сімдесят вісім тисяч дев`ятсот гривень) 00 копійок, в т.ч. ПДВ (а.с.5-6). Додатком №1 від 01.09.2015 року до Договору поставки №177 від 01.09.2015 р. був визначений порядок оплати поставлених [PERSON] товарів. Так вартість товару була прив`язана до курсу гривні по відношенню до Євро. Вказаним Додатком до Договору поставки визначено, що вартість товару становить еквівалент 3000 Євро. Сторони домовились приймати до відома курс продажу банком Столична філія КБ ПАТ «ПРИВАТБАНК». Відповідно до п.1 та п.2 Додатку № 1, [PERSON] повинен сплатити 350 Євро до 07.09.2015 р., в якості авансу, а залишок буде сплачений після фактичної поставки товару рівними частинами, протягом восьми наступних місяців, згідно графіку платежів (а.с.7) Відповідно до видаткової накладної № 1071 від 07.09.2015 року ТзОВ "КОЛОРСПІРІТ" виконало свої зобов`язання в повному обсязі, передавши товар -Спектрофотометр у кількості 1 шт., на суму 789000 грн. з урахуванням ПДВ(а.с.8) 30.05.2016 року складена претензія про заборгованість покупця перед постачальником на суму 84510 грн з розрахунку 3000Євро по курсу 28.17 грн на 1 євро, та направлена [PERSON] (а.с.9-10) Відповідач [PERSON] у встановлений Договором строк свого обов`язку по оплаті поставленого Товару не виконав і допустив прострочення виконання грошового зобов`язання, тому його дії є порушенням договірних зобов`язань (ст. 610 ЦКУ), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 ЦКУ). Відповідно до вимог статті 625 Цивільного Кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також згідно п.п. 5.2. Договору пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ. Відповідно, наявні підстави для застосування встановленої законом або договором відповідальності. В силу ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Зі змісту наведених норм слідує, що однією з підстав заміни кредитора у зобов`язанні є відступлення права вимоги - правочин (договір), на підставі якого первісний кредитор передає своє право (вимогу) в конкретному зобов`язанні новому кредитору, продовжуючи при цьому виконувати взяті на себе обов`язки перед боржником, а новий кредитор набуває відповідне право (вимогу), за загальним правилом, з моменту укладення договору відступлення права вимоги. При цьому, враховуючи, що відступлення права вимоги завжди є похідним від інших зобов`язань, тому, укладаючи договір цесії, сторони повинні чітко визначити його предмет, а саме право, що відступається. Відповідач повідомлений про зміну кредитора у зобов`язанні. Договором про відступлення права вимоги №1 від 18.12.2018р. ТОВ «КОЛОРСПІРІТ» передав свої права за Договором поставки №177 від 01.09.2015р. на користь ТОВ «КОЛОРИТАС». (а.с.11) 08 січня 2019 року, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Свідіс Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «КОЛОРІТАС» був укладений Договір №1 про відступлення права вимоги, за яким Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛОРІТАС» передає, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Свідіс Україна» приймає на себе право вимоги, що належить ТзОВ "КОЛОРІТАС", і стає кредитором за Договором №177 від 01.09.2015 р.(далі-Основний договір), укладеним між ТзОВ "КОЛОРІТАС" та [PERSON] в сумі 84510 грн.(вісімдесят чотири тисячі п`ятсот десять гривень) 00 копійок., а також суми неустойки , 3 % річних та інфляційні збитки за порушення строків оплати(а.с.11-а) Передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу, враховуючи індекс інфляції та трьох відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора. Їхня суть полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора та знеціненні грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору. Відповідно до розрахунку ціни позову, Товариством з обмеженою відповідальністю «Свідіс Україна» просить суд, стягнути з [PERSON] заборгованість в сумі 191574,21 грн, яка складається з: сума основного боргу-84510 грн.00 коп.; 17 % річних за користування чужими грошовими коштами -63 796 грн. 79 коп.; інфляційні витрати в розмірі 40 732 грн. 12 коп., та штраф в розмірі 3% заборгованості - 2 535 грн.30 коп. Також стягнути з [PERSON] судовий збір в сумі 3173,64 грн. (а.с.15) Доказів належного виконання кредитного договору відповідачем [PERSON] не надано. Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги невиконання зобов`язань відповідачем [PERSON] за договором Поставки № 177 від 01.09.2015 року, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за договором поставки підлягають задоволенню в повному обсязі на суму 191574,21 грн. (а.с.15) Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволених позовних вимог в сумі 3173,64 грн.

Outcome: approved