Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

І. Стислий виклад позицій позивача та відповідача У грудні 2018 року Державна екологічна інспекція у Вінницькій області (далі позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), в якому просила стягнути з останнього на користь Рахнівсько - Лісової сільської ради 25550,00 грн у рахунок відшкодування збитків, заподіяних відповідачем внаслідок порушення природоохоронного законодавства, яке полягає у здійсненні самовільної порубки зелених насаджень. Позов обґрунтовано тим, що Державна екологічна інспекція у Вінницькій області є територіальним органом Державної екологічної інспекції України, основним завданням якої є здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням територіальними органами центральних органів виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форм власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами вимог природоохоронного законодавства. 23.02.2017 на адресу Державної екологічної інспекції у Вінницькій області надійшов лист Рахнівсько-Лісової сільської ради Шаргородського району Вінницької області №103 від 17.02.2017 щодо самовільної порубки дерев на території Рахнівсько-Лісової сільської ради. У результаті розгляду означеного звернення було встановлено факт незаконного видалення 12 дерев породи береза різних діаметрів по [ADDRESS] на землях громадського користування, дозвіл на видалення яких не видавався, що підтверджується польовою переліковою відомістю та довідкою виконкому Рахнівсько-Лісової сільської ради Шаргородського району Вінницької області №155 від 09.03.2017. 13.03.2017 Інспекцією обчислено розмір збитків, заподіяних державі на підставі «Такс для обчислення розміру шкоди заподіяної зеленим насадженням у межах міст та інших населених пунктів», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.04.1999 за № 559 (у редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2001 № 1789, та Постанови Кабінету Міністрів від 01.02.2012 №111), який складає 25550 гривень. 13.03.2017 матеріали по зверненню Рахнівсько - Лісової сільської ради надіслано Шаргородському ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області для внесення відомостей до ЄРДР. Згідно висновку старшого дільничного офіцера поліції Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області [PERSON] про результати розгляду звернення Державної екологічної інспекції у Вінницькій області від 22.03.2017 розгляд повідомлення припинено через малозначність діяння, в якому формально вбачається кримінальне правопорушення, але воно не становить суспільної небезпеки. 05 лютого 2018 року старшим державним інспектором з ОНПС у Вінницькій області, заступником начальника відділу екологічного контролю ПЗФ рослинного і тваринного світу [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення про вчинення [PERSON] адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 153 КУпАП. 06.02.2018 винесено постанову про закриття справи про адміністративне правопорушення, яке вчинив [PERSON] на підставі ст. 38 КУпАП, у зв`язку з закінченням терміну притягнення до адміністративної відповідальності. Однак, позивач зазначає, що закриття адміністративної справи щодо відповідача не звільняє його від цивільно-правової відповідальності, передбаченої ст. 40 Закону України «Про рослинний світ». Своїми діями, відповідач наніс державі збитків в сумі 25550 грн, які у добровільному порядку не відшкодував. Також позивач вказує, що відповідачем порушено процедуру щодо видалення зелених насаджень на території населеного пункту, оскільки у нього не було відповідного рішення та дозволу органу місцевого самоврядування на видалення вищевказаних дерев. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з позовом. З метою досудового врегулювання спору Інспекцією на адресу відповідача [PERSON] було направлено претензію №1472/0 від 11.04.2018, з пропозицією про добровільне відшкодування шкоди завданої державі внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства), яка залишена останнім без реагування. З огляду на вище викладене Державна екологічна інспекція у Вінницькій області просить стягнути з [PERSON] на користь держави 25550 грн. спричиненої шкоди, та на свою користь витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762 грн. Представник позивача - Державної екологічної інспекції у Вінницькій області Бойчук О.І. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити посилаючись на тіж самі обставини, що і в позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судових засіданнях 13.02.2019, 23.06.2020, 10.07.2020 позовні вимоги не визнав, вважає їх безпідставними, юридично необґрунтованими, оскільки самовільної порубки дерев не здійснював, пояснень працівнику поліції про те, що він вирубав дерева не давав, його вина у заподіянні шкоди навколишньому природному середовищу не доведена, оскільки справа про адміністративне правопорушення закрита, отже, будь - які підстави для пред`явлення до нього позовних вимог про відшкодування шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу відсутні. У судові засідання, призначені на 26.08. та 16.09.2020 відповідач не прибув, хоча належним чином був повідомлений про місце і час розгляду справи (а.с.30, 61 - 63 т.2), заяв про відкладення розгляду справи або розгляд справи в його відсутності до суду не подавав, судову повістку на 16.09.2020 відмовився отримати. За таких обставин, суд з урахуванням думки учасників справи та вимог ч.3 ст.131 ЦПК України визнав, що відповідач [PERSON] повторно не з`явився до суду без поважних причин і продовжив розгляд справи в його відсутності. ІІ. Заяви, клопотання сторін 18.12.2018 до суду поступила заява представника позивача Державної екологічної інспекції у Вінницькій області за довіреністю від 22.05.2018 Падченко Г.О. про участь у судовому засіданні в режимі відоеконференції (а.с.18 - 21 т.1). 24.01.2019 від представника позивача Державної екологічної інспекції у Вінницькій області за довіреністю від 22.05.2018 Падченко Г.О. до суду поступило клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з складними погодніми умовами (а.с.45 т.1). 27.05.2019 до суду поступило клопотання від представника позивача Державної екологічної інспекції у Вінницькій області за довіреністю від 22.05.2018 Падченко Г.О. про зупинення провадження у справі в зв`язку з відкриттям касаційного провадження ВС ( а.с. 154 т.1). 27.05.2020 до суду поступила заява від начальника Державної екологічної інспекції у Вінницькій області про участь представника у судовому засіданні 29.05.2020 в режимі відоеконференції (а.с.217 - 218 т.1). 29.05.2020 від начальника Державної екологічної інспекції у Вінницькій області до суду поступила заява про відкладення розгляду справи у зв`язку з загальнодержавним карантином ( а.с. 222 т.1). 01.06.2020 від начальника Державної екологічної інспекції у Вінницькій області до суду поступила заява про участь представника позивача у судовому засіданні 23.06.2020 в режимі відоеконференції (а.с. 230 - 231 т.1). 10.06.2020 від начальника Державної екологічної інспекції у Вінницькій області до суду поступила заява про участь представника позивача у судовому засіданні в режимі відоеконференції поза межами приміщення суду, а саме в приміщенні Державної екологічної інспекції у Вінницькій області за допомогою відеозв`язку «Easy Con.» (а.с. 241 - 242 т.1). 13.07.2020 від начальника Державної екологічної інспекції у Вінницькій області до суду поступила заява про участь представника позивача у судовому засіданні 26.08.2020 в режимі відоеконференції (а.с.247 т.1). Інших заяв і клопотань, пов`язаних з розглядом справи від учасників справи не надходило. ІІІ. Процесуальні дії у справі 12.12.2018 ухвалою судді вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін на 10 годину 04 січня 2019 року (а.с.15). Ухвалу судді від 12.12.2018 направлено на адресу відповідача, яку він отримав 18.12.2018 (а.с.27 т.1). 02.01.2019 представником відповідача [PERSON] - адвокатом Власенком І.Т., у строки визначені ухвалою суду, подано відзив на позовну заяву. У відзиві на позовну заяву адвокат Власенко І.Т. зазначив, що позов підлягає залишенню без розгляду на підставі п. 7 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, оскільки Державна екологічна інспекція у Вінницькій області не має повноважень на звернення до суду в інтересах Рахнівсько - Лісової сільської ради Шаргородського району Вінницької області. Крім того, на думку представника відповідача, позов взагалі є безпідставним і необґрунтованим, оскільки в матеріалах справи відсутні докази про вчинення [PERSON] самовільної порубки зелених насаджень на території Рахнівсько - Лісової сільської ради, а сам позов містить суперечливі документи. Так, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що [PERSON] у лютому 2017 року, мовою оригіналу: «здійснив незаконне знесення зелених насаджень породи береза в кількості 12 шт. різних діаметрів по [ADDRESS] », в той час, як сільська рада встановила факт незаконної порубки шести дерев породи береза, про що повідомила ДЕІ у Вінницькій області (а.с. 34 - 39 т.1). Ухвалою суду від 19.12.2018 визначено участь представника позивача Державної екологічної інспекції у Вінницькій області в судовому засіданні в режимі відоеконференції (а.с.22 т.1). 31.01.2019 від представника позивача Державної екологічної інспекції у Вінницькій області за довіреністю від 22.05.2018 Падченко Г.О. до суду надійшла відповідь на відзив [PERSON] на позовну заву (а.с. 50 - 61 т.1). Ухвалою Шаргородського районного суду Вінницької області від 13.02.2019 позовну заяву Державної екологічної інспекції у Вінницькій області до [PERSON] про відшкодування збитків завданих внаслідок порушення природоохоронного законодавства залишено без розгляду (а.с. 202 - 206 т.1). На означену ухвалу суду представником позивача Державної екологічної інспекції у Вінницькій області за довіреністю від 22.05.2018 Падченко Г.О. подано апеляційну скаргу (а.с.110 - 112 т.1). Постановою Вінницького апеляційного суду від 08.04.2019 апеляційну скаргу задоволено. Ухвалу Шаргородського районного суду Вінницької області від 13.02.2019 скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції (а.с.140 - 142 т.1). 23.05.2019 справа, що розглядається була витребувана Верховним Судом відповідно до ухвали від 14.05.2019 про відкриття касаційного провадження за скаргою представника [PERSON] - адвоката Власенка І.Т. на постанову Вінницького апеляційного суду від 08.04.2019 у справі за позовом Державної екологічної інспекції у Вінницькій області до [PERSON] про відшкодування збитків, завданих внаслідок порушення природоохоронного законодавства (а.с. 153 т.1). На виконання ухвали ВС цивільну справу №152/1693/18 за позовом ДЕІ у Вінницькій області до [PERSON] про відшкодування збитків, завданих внаслідок порушення природоохоронного законодавства направлено до ВС. У задоволенні клопотання представника позивача Падченко Г.О. про зупинення провадження у справі у зв`язку з відкриттям касаційного провадження відмовлено ( а.с.156 т.1). Постановою ВС від 13.04.2020 касаційну скаргу [PERSON] , подану представником - адвокатом Власенком І.Т., залишено без задоволення, а постанову Вінницького апеляційного суду від 08.04.2019 залишено без змін (а.с. 199 - 202 т.1). 12.05.2020 справа повернулася до Шаргородського районного суду Вінницької області і призначена до розгляду на 29.05.2020 (а.с.207 т.1). Ухвалою суду від 28.05.2020 у задоволенні заяви начальника ДЕІ у Вінницькій області від 27.05.2020 про участь представника позивача у судовому засіданні, призначеному на 29.05.2020 в режимі відеоконференції відмовлено (а.с.219 т.1). Ухвалою суду від 02.06.2020 визначено участь представника позивача Державної екологічної інспекції у Вінницькій області в судовому засіданні 23.06.2020 в режимі відоеконференції (а.с.232 т.1). Ухвалою суду від 11.06.2020 у задоволенні заяви начальника ДЕІ у Вінницькій області від 10.06.2020 про участь представника позивача у судовому засіданні в режимі відоеконференції поза межами приміщення суду, а саме в приміщенні Державної екологічної інспекції у Вінницькій області за допомогою відеозвязку «Easy Con.» відмовлено (а.с.243 - 245 т.1). Ухвалами суду від 23.06., 10.07., 26.08.2020 визначено участь представника позивача Державної екологічної інспекції у Вінницькій області в судових засіданнях в режимі відоеконференції (а.с.4, 31,54 т.2). ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин. У справі, яка розглядається, судом встановлено, що 17.02.2017 до сільського голови Рахнівсько - Лісової сільської ради Шаргородського району Вінницької області надійшло письмове колективне звернення, підписане 22 жителями с.Рахни - Лісові щодо перевірки законності зрізання в січні 2017 року берез, які росли на території колишнього СП «Агромаш» (а.с.22 т.2). Даний факт перевірено і 17.02.2017 комісією в складі голови постійної комісії з питань земельних та майнових відносин, будівництва, промисловості, транспорту [PERSON] , депутата сільської ради [PERSON], сільського голови [PERSON] складено акт про те, що 25 січня 2017 року жителем с. Рахни Лісові [PERSON] ,1964 року народження на землях громадського користування без будь - яких погоджуючих документів було здійснено незаконну вирізку дерев (берези) в кількості 6 штук (а.с. 24 т.2). Згідно довідки виконавчого комітету Рахнівсько - Лісової сільської ради Шаргородського району Вінницької області № 155 від 09.03.2017 дозвіл виконавчим комітетом на вирізку дерев в межах с. Рахни Лісові Шаргородського району Вінницької області по [ADDRESS] на землях громадського користування не видавався. Жителем с. Рахни - Лісові [PERSON] здійснено незаконне видалення дерев ( а.с.6 т.1). 17.02.2020 Рахнівсько-Лісова сільська рада Шаргородського району Вінницької області зв вихідним №103 повідомила Державну екологічну інспекцію у Вінницькій області про видалення дерев (беріз) в кількості шести штук на території Рахнівсько-Лісової сільської ради жителем с.Рахни - Лісові [PERSON] , без будь - яких дозвільних документів (а.с.4,6 т.1). У результаті розгляду означеного звернення працівниками ДЕІ у Вінницькій області було виявлено 12 пнів дерев породи береза різних діаметрів по [ADDRESS] на землях громадського користування, дозвіл на видалення яких не видавався, що підтверджується польовою переліковою відомістю та довідкою виконкому Рахнівсько-Лісової сільської ради Шаргородського району Вінницької області №155 від 09.03.2017 (а.с.5,6 т.1). 13.03.2017 матеріали по зверненню Рахнівсько - Лісової сільської ради Державною екологічною інспекцією у Вінницькій області надіслано до Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області для внесення відомостей до ЄРДР (а.с.6/2 т.1). Згідно висновку старшого дільничного офіцера поліції Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області [PERSON] від 23.03.2017 про результати розгляду звернення Державної екологічної інспекції у Вінницькій області від 13.03.2017, при прибутті на місце події було встановлено, що [PERSON] являється власником житлового будинку розташованого по [ADDRESS] . Попри територію означеного господарства росли дерева беріз, які в січні 2017 року від великого снігу обламалися і впали на його будинок та пошкодили покрівлю. Після чого [PERSON] неодноразово в усній формі звертався у сільську раду, з вимогою зрізати вказані дерева, однак на його звернення сільська рада не реагувала і він зрізав дерева сам. Враховуючи те, що в даній події формально вбачається кримінальне правопорушення, але через малозначність дане діяння не становить суспільної небезпеки, розгляд повідомлення припинено (а.с.7/2 т.1). 05 лютого 2018 року старшим державним інспектором з ОНПС у Вінницькій області, заступником начальника відділу екологічного контролю ПЗФ рослинного і тваринного світу [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення №007761 про вчинення [PERSON] адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 153 КУпАП, з копії якого вбачається, що [PERSON] в лютому 2017 року здійснив незаконне знесення зелених насаджень дерев породи береза в кількості 12 штук різних діаметрів по [ADDRESS] . Відповідач був присутній при складенні протоколу, другий екземпляр протоколу отримав, про що свідчить підпис відповідача у даному протоколі (а.с. 8 т.1). 06.02.2018 старшим державним інспектором з ОНПС у Вінницькій області [PERSON] винесено постанову про закриття справи про адміністративне правопорушення, яке вчинив [PERSON] на підставі ст. 38 КУпАП у зв`язку з закінченням терміну притягнення до адміністративної відповідальності (а.с.8, 9 т.1). Відповідно до копії постанови про закриття справи від 06.02.2018 № 04/12, справу про адміністративне правопорушення щодо [PERSON] закрито на підставі п. 7 ст. 247 КпАП України (закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу). Даною постановою встановлено, що [PERSON] порушив вимоги ст.10 ЗУ «Про рослинний світ» та п.3 «Порядку видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах» тим, що здійснив незаконне видалення зелених насаджень породи береза в кількості 12 шт. різних діаметрів по [ADDRESS] (а.с. 9 т1). Відповідно до розрахунку розміру збитків, заподіяних навколишньому природному середовищу незаконною порубкою дерев та кущів в зелених насадженнях на території міста (населеного пункту), виконаного ст. інспектором [PERSON] 13.03.2017 розмір збитків, заподіяних навколишньому природному середовищу незаконним видаленням дерев на території Рахнівсько - Лісової сільської ради Шаргородського району Вінницької області по [ADDRESS] складає 25550 грн. Розрахунки здійснено відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08.04.1999 № 559 (з наступними змінами) «Про такси для обчислення розміру шкоди, заподіяної зеленим насадженням у межах міст та інших населених пунктів» (а.с. 10 т.1). З метою досудового врегулювання спору Державною екологічною інспекцією у Вінницькій області на адресу відповідача [PERSON] 11.04.2018 за вих. № 1472/0 направлено претензію про добровільне відшкодування збитків, завданих внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства, яка залишена останнім без реагування (а.с.10/ на звороті т1). У судовому засіданні з приводу обставин цивільно - правового спору, що розглядається судом допитані в якості свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Так, свідок [PERSON] суду показав, що до нього, як до сільського голови Рахнівсько - Лісової сільської ради Шаргородського району Вінницької області, 17.02.2017 надійшло письмове колективне звернення жителів с. Рахни - Лісові, в якому останні просили перевірити факт незаконного видалення дерев породи береза по [ADDRESS] та надати йому правову оцінку. У цей же день була створена комісія сільської ради, яка виїхала на місце події і з`ясувала, що 25 січня 2017 року жителем с. Рахни - Лісові [PERSON] на землях громадського користування без будь - яких дозвільних документів було здійснено незаконну вирізку берез в кількості шести штук, які росли повз його домогосподарства. При розмові з [PERSON] останній підтверджував, що зрізав берізки, каявся, вибачався, говорив що «його біс попутав». Про факт порушення природоохоронного законодавства сільська рада повідомила Державну екологічну інспекцію. Комісією встановлено, що зрізано було шість дерев по свіжих пеньках. Далі по дорозі біля трансформатора, повз території колишнього «Аргомаша», були також пеньки від дерев, які були зрізані значно раніше. Про те, коли саме і на яких підставах були знесені дерева біля трансформатора йому невідомо, але достеменно встановлено, що [PERSON] у січні 2027 року зрізано саме шість дерев, про що він і повідомив в ДЕІ у Вінницькій області. Коли на перевірку приїхали представники ДЕІ пеньки були политі паливно - мастильними матеріалами, тому визначити які пеньки були свіжі, які ні, не було можливості і вони порахували всі пеньки повз домогосподарства [PERSON] і далі по дорозі. Свідок [PERSON] суду показав, що він є депутатом Рахнівсько - Лісової сільської ради Шаргородського району Вінницької області і головою постійної комісії з питань земельних та майнових відносин, будівництва, промисловості, транспорту Рахнівсько - Лісової сільської ради Шаргородського району Вінницької області. Взимку 2017 року до сільської ради надійшло письмове повідомлення від жителів с. Рахни - Лісові про незаконне видалення дерев породи береза по [ADDRESS] . Сільським головою була створена комісія сільської ради, яка виїхала на місце події і з`ясувала, що 25 січня 2017 року жителем с. Рахни - Лісові [PERSON] на землях громадського користування без будь - яких дозвільних документів було здійснено незаконну вирізку берез в кількості шести штук, які росли повз його домогосподарства, про що було складено акта, якого він підписав як член комісії. Свідок [PERSON] суду показав, що взимку 2017 року йому як депутату сільської ради зателефонували виборці і повідомили, що проводиться видалення дерев по [ADDRESS]. Він поїхав на місце події і пересвідчився, що дійсно було зрізано шість дерев породи береза, стовбурів на місці не було, було лише багато гілок. Особисто він не бачив хто зрізав дерева, але всі люди, з якими він спілкувався говорили, що це зробив [PERSON] . Пізніше він був включений до складу комісії сільської ради, яка теж виїжджала на місце події і встановила, що незаконне зрізання шести беріз було вчинено [PERSON] , про що було складено акта, якого він підписав. Свідок [PERSON] суду показав, що працює землевпорядником в Рахнівсько - Лісовій сільській раді Шаргородського району Вінницької області. В січні 2017 року він був у відрядженні у м. Вінниця. До нього зателефонував житель села Рахни - Лісові Городовий і повідомив, що [PERSON] зрізає дерева. Увечері цього ж дня він поіхав на місце події і побачив, що дійсно зрізано шість берез. Раніше [PERSON] звертався до сільської ради по питанню знесення берез, які ростуть дуже близько до його будинку і шкодять будівлі, йому було роз`яснено порядок і умови надання дозволу на видалення дерев, проте офіційно до сільської ради він не звертався і дозвільних документів на порубку ні [PERSON] , ні будь - хто інший не отримували. Далі за домогосподарством [PERSON] є ще цілий ряд пеньків дерев, але на підставі яких документів їх видаляли йому невідомо, оскільки то була територія колишнього «Агромашу» і це було набагато раніше. Свідок [PERSON] суду показав, що в січні 2017 року до нього приїхав [PERSON] і запитав чи може він зрізати пару дерев, на що він відповів, що не заперечує, але дерева необхідно було натягнути тросом так як вони були гнилі і близько біля будинку. Разом з [PERSON] вони поїхали до [PERSON] попросили, щоб він тросом нахилив дерева. Біля домогосподарства [PERSON] . [PERSON] тросом нахилив шість дерев, а він пилкою зрізав. Далі теж були старі чорні пеньки дерев біля трансформатора, але він їх не розглядав. При тому, як зрізали дерева [PERSON] пояснив, що має дозвіл на їх знесення, оскільки вони небезпечні та нахилені до будинку. Аналогічні показання надав суду свідок [PERSON] . Допитаний в судовому засіданні старший дільничний офіцер поліції Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області [PERSON] суду показав, що йому будо доручено перевірку повідомлення ДЕІ у Вінницькій області про виявлений факт незаконної порубки дерев в с.Рахни - Лісові Шаргородського району Вінницької області. При прибутті на місце події ним було виявлено шість свіжо зрізаних пеньків дерев берези. При з'ясуванні осіб, причетних до незаконної порубки було встановлено, що дерева зрізані за вказівкою [PERSON] , людьми яких він винайняв для цієї роботи. У судовому засіданні оглянуто відмовний матеріал по факту повідомлення ДЕІ у Вінницькій області про виявлену незаконну порубку дерев в с. Рахни - Лісові Шаргородського району Вінницької області, витребуваний судом з Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області. У зазначеному відмовному матеріалі наявне письмове пояснення відповідача [PERSON] із якого вбачається, що попри його домогосподарство по [ADDRESS] росло шість дерев породи береза, які в січні 2017 року від великого снігу обламалися і впали на дах його будинку та пошкодили покрівлю. Після чого він неодноразово в усній формі звертався у сільську раду, з вимогою зрізати вказані дерева, однак на його звернення сільська рада не реагувала, тому дерева були вирізані (а.с.11 відмовного матеріалу). Старший державний інспектор з охорони навколишнього середовища у Вінницькій області [PERSON] суду показав, що до ДЕІ у Вінницькій області в лютому 2017 року надійшло повідомлення сільського голови Рахнівсько - Лісової сільської ради Шаргородського району Вінницької області [PERSON] про незаконне видалення шести дерев на землях громадського користування в с. Рахни - Лісові. При виїзді на місце події було виявлено 12 пеньків дерев породи береза по [ADDRESS], складено польову перелікову відомість, отримано довідку сільської ради про відсутність дозволу на видалення дерев і направлено повідомлення та вказані документи до Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій для внесення до ЄРДР. У січні 2018 року до ДЕІ у Вінницькій області надійшов висновок з Шаргородського ВП, в якому було констатовано, що дерева зрізав [PERSON] . Ним було складено протокол про адміністративне правопорушення, винесено постанову про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, розраховано збитки за незаконне видалення 12 дерев породи береза, які складають 25550 грн. При складанні протоколу [PERSON] заперечував факт вчинення ним правопорушення. Тиким чином судом встановлено, що відповідач [PERSON] 25 січня 2017 року здійснив видалення шести дерев породи береза по [ADDRESS] , які росли повз його домогосподарства на землях громадського користування без відповідних дозвільних документів органу місцевого самоврядування. Позовні вимоги в частині видалення [PERSON] решти шести дерев породи береза по [ADDRESS] с.Рахни Лісові не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а навпаки спростовані показаннями свідків, відмовним матеріалом Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області по факту повідомлення ДЕІ у Вінницькій області про виявлену незакону порубку дерев на території Рахнівсько - Лісової сільської ради Шаргородського району Вінницької області, актом комісії Рахнівсько - Лісової сільської ради Шаргородського району Вінницької області від 17.02.2017, повідомленням Рахнівсько - Лісової сільської ради Шаргородського району Вінницької області ДЕІ у Вінницькій області про незаконну порубку шести дерев породи береза від 17.02.2017. V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Фактичним обставинам, встановленим судом відповідають правовідносини щодо відшкодування збитків, заподіяних порушенням природоохоронного законодавства, які кваліфікуються як відносини із відшкодування позадоговірної шкоди та регулюються, зокрема Цивільним кодексом України (далі - ЦК України), Законом України «Про рослинний світ», Законом України «Про охорону навколишнього природного середовища», Законом України «Про благоустрій населених пунктів», Правилами утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затвердженими наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України 10 квітня 2006 року № 105, Порядком видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2006 № 1045, постановою Кабінету Міністрів України від 08 квітня 1999 року № 559 ( з наступними доповненнями і змінами) «Про такси для обчислення розміру шкоди, заподіяної зеленим насадженням у межах міст та інших населених пунктів». Відповідно до ст.6 Конституції України забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України є обов`язком держави. За приписами ст. 13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону. Згідно зі ст. 66 Конституції України, кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ними збитки. Відповідно до ч.2 ст. 13 ЦК України, при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Ч.2 ст. 293 ЦК України передбачено, що діяльність фізичної та юридичної особи, що призводить до нищення, псування, забруднення довкілля, є незаконною. Кожен має право вимагати припинення такої діяльності. Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950, яка набрала чинності для України з 11.09.1997 і відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру ... При цьому суд враховує позиції ЄСПЛ щодо аргументації судових рішень, закріплені, зокрема в п.42 рішення "Бендерський проти України" від 15.11.2007, в якому наголошується, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають достатньою мірою висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись, виходячи з обставин кожної справи (рішення "Руїз Торійа проти Іспанії" від 09.12.1994). Конвенція не гарантує захист теоретичних та ілюзорних прав, а гарантує захист прав конкретних та ефективних (рішення "Артіко проти Італії" від 13.05.1980). Право може вважатися ефективним, тільки, якщо зауваження сторін насправді "заслухані", тобто належним чином вивчені судом (п.33 рішення від 21.03.2000 у справі "Дюлоранс проти Франції"; пп. 32 - 35 рішення від 07.03.2006 у справі "Донадзе проти Грузії"). Згідно з положеннями ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За приписами ч.2 ст. 4 ЦПК України у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (стаття 5 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст.56 ЦПК України у випадках, встановлених законом, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до суду із заявами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб або державних чи суспільних інтересів та брати участь у цих справах. При цьому органи державної влади, органи місцевого самоврядування повинні надати суду документи, які підтверджують наявність передбачених законом підстав для звернення до суду в інтересах інших осіб. Відповідно до статті 36 Закону України «Про рослинний світ» державний контроль у галузі охорони, використання та відтворення рослинного світу здійснюється Кабінетом Міністрів України, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, регіонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, місцевими державними адміністраціями, іншими уповноваженими на це органами виконавчої влади відповідно до законодавства України. За приписами ст. 20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» до компетенції державної екологічної інспекції належить організація і здійснення державного контролю за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень вимог законодавства про охорону, утримання і використання зелених насаджень. Вказаним законом вищезазначений орган наділений повноваженнями виступати позивачем у судах. Пунктом 2 розділу 2 Положення про Державну екологічну інспекцію в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Міністерства екології та природних ресурсів України № 312 від 11 серпня 2017 року державна екологічна інспекція здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням територіальними органами центральних органів виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства. Пунктом 7 розділу 2 вказаного Положення встановлено, що відповідна державна екологічна інспекція вживає в установленому порядку заходів досудового врегулювання спорів, виступає позивачем та відповідачем у судах. Державна екологічна інспекція у Вінницькій області (далі - Інспекція) діє на підставі Положення, затвердженого Наказом Державної екологічної інспекції України від 22.11.2018 № 249 (далі - Положення), є територіальним органом Державної екологічної інспекції України і в межах своїх повноважень, зокрема, здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням територіальними органами центральних органів виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог природоохоронного законодавства, забезпечує реалізацію державної політики в галузі навколишнього середовища, раціонального використання природних ресурсів. Пунктами 6, 7 розділу 11 Положення про Державну екологічну інспекцію у Вінницькій області, затвердженого наказом Держекоінспекції України № 249 від 28.11.2018 визначено, що Інспекція розраховує розмір шкоди, збитків і витрат, заподіяних порушенням законодавства з питань, що належать до їх компетенції, вживає у встановленому порядку заходів досудового врегулювання спорів, виступає позивачем та відповідачем у судах. Крім того, розмір шкоди, заподіяної зеленим насадженням у межах міст та інших населених пунктів обчислюється посадовими особами інспекторського складу ДЕІ та її територіальних органів, яким також надано право на розгляд справ про адміністративні правопорушення. Отже, ДЕІ у Вінницькій області як орган, що здійснює контроль за дотриманням фізичними особами вимог природоохоронного законодавства звернулася в суд з позовом про стягнення збитків, завданих державі порушенням вимог природоохоронного законодавства. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 постанови ПВС України від 12.06.2009 №2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції"). Частиною 3 ст. 12, ст.ст. 76 - 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Засобами доказування у цивільній справі є показання свідків, письмові докази, речові і електроні докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. За змістом ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого порушеного права та інтересу. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту цивільних прав розуміються закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Згідно з положеннями ст. 5 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» об`єктами правової охорони навколишнього природного середовища, які підлягають державній охороні і регулюванню використання на території України є: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно - соціальних умов та процесів, природні ресурси, які залучені в господарський обіг, так і невикористані в народному господарстві в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси. Положеннями п.п. «а», «б» абз. 1 ст. 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» встановлено, що використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов`язкових екологічних вимог: раціонального і економного використання природних ресурсів на основі широкого застосування новітніх технологій; здійснення заходів щодо запобігання псуванню, забрудненню, виснаженню природних ресурсів, негативному впливу на стан навколишнього природного середовища. Відповідно до пункту 2 статті 2 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» благоустрій населених пунктів передбачає організацію належного утримання та раціонального використання об`єктів природоохоронного та іншого призначення. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 21 цього Закону зелені насадження уздовж вулиць, на прибудинкових територіях є елементами благоустрою. У містах та інших населених пунктах ведеться облік зелених насаджень та складається їх реєстр за видовим складом і віком. Облік зелених насаджень проводиться органами місцевого самоврядування. Відповідно до пункту 3.2 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10 квітня 2006 року № 105 (далі - Правила), до елементів благоустрою віднесено, зокрема, зелені насадження (у тому числі, снігозахисні, протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, у парках, скверах і алеях, бульварах, садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях. Пунктом 5.5 вказаних Правил передбачено, що відповідальними за збереження зелених насаджень і належний догляд за ними є: на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності - балансоутримувачі цих об`єктів; на територіях установ, підприємств, організацій та прилеглих територіях - установи, організації, підприємства; на територіях земельних ділянках, які відведені під будівництво, - забудовники чи власники цих територій; на безхазяйних територіях, пустирях - місцеві органи самоврядування; на приватних садибах і прилеглих ділянках - їх власники або користувачі. Статтею 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що зелені насадження в межах населених пунктів підлягають охороні та відновленню, а видалення дерев, кущів, газонів та квітників здійснюється в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Порядок видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2006 № 1045. Відповідно до п. 3 вказаного Порядку, видалення зелених насаджень на території населеного пункту здійснюється за рішенням виконавчого органу сільської, селищної, міської ради на підставі ордера за заявою фізичної чи юридичної особи… Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про рослинний світ», порушення законодавства про рослинний світ тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно з законами України. Відповідальність за порушення законодавства про рослинний світ несуть особи, винні у протиправному знищенні або пошкодженні об`єктів рослинного світу (ч. 2 ст. 40 Закону України «Про рослинний світ»). Статтею 41 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» визначені економічні заходи забезпечення охорони навколишнього природного середовища, зокрема, передбачено відшкодування в установленому порядку збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Згідно ст.ст. 68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Відповідно до пунктів 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 08 квітня 1999 року № 559 «Про такси для обчислення розміру шкоди, заподіяної зеленим насадженням у межах міст та інших населених пунктів» затверджено такси для обчислення розміру шкоди, заподіяної підприємствами, установами, організаціями та громадянами зеленим насадженням у межах міст та інших населених пунктів внаслідок: знищення або пошкодження дерев і чагарників; знищення або пошкодження газонів і квітників. Установлено, що розмір шкоди, заподіяної зеленим насадженням у межах міст та інших населених пунктів, обчислюється за таксами, що затверджені цією постановою, посадовими особами інспекторського складу Державної екологічної інспекції та її територіальних органів та інших спеціально уповноважених органів виконавчої влади, яким надано право розглядати справи про адміністративні правопорушення. Врегульовані зазначеними нормами наслідки порушення вимог природоохоронного законодавства у вигляді обов`язку винної особи відшкодувати заподіяні збитки відповідають загальним положенням ЦК України, які визначають поняття та порядок відшкодування збитків. У цьому випадку спірні правовідносини щодо відшкодування збитків, заподіяних порушенням природоохоронного законодавства, кваліфікуються як відносини із відшкодування позадоговірної шкоди. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду закріплені в статті 1166 ЦК України. Відповідно до частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (частина друга статті 1166 ЦК України). Єдиною підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв`язок між ними, а також вину заподіювача шкоди. Отже, під час вирішення спору про відшкодування шкоди за ст. 1166 ЦК України доказуванню підлягає факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками. Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. В деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди; б) протиправна поведінка заподіювача шкоди; в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача; г) вина. Отже, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Результат аналізу наведених норм з урахуванням визначених цивільно-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільно-процесуального судочинства дає підстави для висновку про те, що законодавство не покладає на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди. Разом з тим потерпілий має довести належними доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також факт того, що відповідач є заподіювачем шкоди. Матеріалами справи доведено, що своїми діями, відповідач наніс державі збитків, заподіяних внаслідок порушення природоохоронного законодавства, яке полягало у незаконному видаленні зелених насаджень - дерев породи береза. У наданий для добровільного відшкодування строк збитки відповідачем не відшкодовано. Вказані обставини відповідачем не спростовані, а навпаки підтверджені наведеними вище і оціненими судом доказами. VІ. Висновки суду За змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу. Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. У процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, що є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Відтак, аналіз перевірених і оцінених у судовому засіданні доказів, поданих сторонами у підтвердження позовних вимог та їх заперечення переконують суд, що позивачем надано належні та допустимі докази, в силу вимог ст.ст. 76 - 81 ЦПК України, на підтвердження того, що протиправними діями відповідача було видалено шість дерев породи береза, чим порушено положення Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», оскільки рішення органу місцевого самоврядування про знесення спірних дерев не приймалось, ордер відповідно до вимог 10, 25 Закону України «Про рослинний світ» не видавався. Тобто такі дії вчинено [PERSON] самовільно, протиправно, чим завдано шкоду державі. Отже, судом встановлені правові підстави для покладення на відповідача [PERSON] цивільно - правової відповідальності у вигляді стягнення шкоди на користь позивача через наявність в його діях всіх елементів складу цивільного правопорушення, таких як наявність шкоди, протиправна поведінка заподіювача шкоди, безпосередній причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача та вина заподіювача шкоди (відповідача). При цьому суд виходить з приписів ч.ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України та враховує, що відповідач не надав суду належних доказів відсутності вини у заподіянні збитків державі, повного чи часткового відшкодування шкоди, не спростував наданий позивачем розрахунок та обставин, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, на власний розсуд розпорядившись своїми процесуальними правами. Разом з тим суд вважає, що вина відповідача [PERSON] матеріалами справи та в судовому засіданні доведена лише в частині незаконного видалення шести дерев породи береза, тому позов підлягає задоволенню частково, і з [PERSON] на користь держави слід стягнути 12775 грн. При визначенні розміру збитків суд виходить з того, що оскільки на час розгляду справи неможливо визначити, які саме шість дерев породи береза, що внесенні в польову перелікову відомость і по яких розраховані збитки, було видалено [PERSON] , то слід визначити середні збиткі за незаконне видалення одного дерева і помножити на кількість дерев (шість) у видаленні яких вина [PERSON] доведена в судовому засіданні (25550 : 12 х 6). Несплата [PERSON] шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, призводить до ненадходження до бюджету коштів, необхідних для забезпечення функцій Держави, визначених Конституцією України, та відповідно завдає шкоди інтересам держави. Оскільки незаконне видалення зелених насаджень відповідачем було здійснено на території Рахнівсько - Лісової сільської ради Шаргородського району Вінницької області, заподіяна шкода відповідачем підлягає стягненню на користь держави на рахунок місцевого фонду охорони навколишнього природного середовища. При цьому, до вказаного висновку суд прийшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі "Ушаков та Ушакова проти України" від 18.06.2015 (остаточне - 18.09.2015), в пункті 78 якого зазначено, що "Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності "поза розумним сумнівом". Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою…". У судовому засіданні [PERSON] , не визнаючи факту самовільного видалення дерев, стверджував, що він вже притягнутий до адміністративної відповідальності за вказане порушення природоохоронного законодавства адміністративною комісією при виконавчому комітеті Рахнівсько - Лісової сільської ради Шаргородського району Вінницької області, яка постановою від 14.02.2017 наклала на його адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 340 грн., які він сплатив в той же день. Суд не приймає до уваги ці ствердження, оскільки судом встановлено, що адміністративною комісією при виконавчому комітеті Рахнівсько - Лісової сільської ради Шаргородського району Вінницької області 14.02.2017 [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів, яке полягало в тому, що він, після того як самовільно видалив дерева, стовбури забрав, а гілки та інші залишки не прибрав, залишив на дорозі - на землях загального користування і відповідно порушив правила благоустрою населеного пункту (а.с. 25-26 т.2). VІІ. Розподіл судових витрат Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. За приписами ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з частковим задоволенням позову, згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати зі сплати судового збору в розмірі 1762 грн (а.с. 1 т.1).

Outcome: partial