Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 521809,38 грн. та 11426,17 грн. судового збору. В обґрунтування вимог зазначено, що 3.06.2008 року між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є позивач, та відповідачем було укладено кредитний договір № 284/24-161, на підставі якого позичальнику було надано кредит у розмірі 17368,00 дол. США. У зв`язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов`язань за договором станом на 06.07.2016 року виникла заборгованість в сумі 521809,38 грн., яка складається з: 258729,43 грн. сума заборгованості за кредитом, 97952,87 грн. сума заборгованості за відсотками, 119777,54 грн. пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 45349,55 грн. пеня за несвоєчасне повернення відсотків. Оскільки боржником умови договору не виконані, тому позивач просить суд стягнути з нього заборгованість в розмірі 521809,38 грн. та судовий збір. 08.05.2019 року від [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, де відповідач зазначив наступне. 13.06.2008 року було укладено кредитний договір № 284/24-161, на підставі якого було надано кредит у розмірі 17368,00 дол. США. Кредитні кошти були надані на придбання транспортного засобу марки Ford 2007 року випуску реєстраційний № [NUMBER] . В якості забезпечення моїх зобов`язань по кредитному договору між мною та Позивачем 30.06.2008р. було укладено договір застави №5348, згідно якого вищезазначений транспортний засіб було передано Позивачу в заставу. В зв`язку з погіршенням фінансового становища з травня 2009 року відповідач припинив виконувати свої зобов`язання по кредитному договору. Останній платіж було зроблено 13.05.2009р., що підтверджується також розрахунком заборгованості, який надано банком. В зв`язку з невиконанням зобов`язань по кредитному договору Позивач звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ковальчука С.П. для вчинення виконавчого напису для звернення стягнення на заставне майно. Виконавчий напис №313 вчинено 03.02.2010р., яким за рахунок коштів, виручених від реалізації заставленого майна і задовольнялися вимоги банку в сумі 22064,25 доларів СПІА, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 04.12.2009р. складало 176293,36 грн. 28.12.2011р. [PERSON] добровільно передав заставний автомобіль Богунському ВДВС для реалізації в рахунок погашення боргу. Однак, 23.08.2016р. банку звернувся до суду з позовом до мене щодо стягнення заборгованості по кредитному договору № 284/24-161 від 13.06.2008р. Також зазначає, що у відповідності до умов кредитного договору (п. 1.1.1.) Позичальник щомісяця 10 числа повинен був сплачувати кошти в рахунок погашення кредиту. Останній платіж було зроблено 13.05.2009р., таким чином з 10.06.2009р. почався відлік перебігу позовної давності, щодо чергових платежів по кредиту. З моменту вчинення виконавчого напису від 03.02.2010р., Позивачем змінені умови щодо порядку погашення кредитних зобов`язань, тобто підлягала сплаті вся загальна сума, а тому з 03.02.2010 року почався відлік перебігу позовної давності щодо всієї моєї заборгованості по кредитному договору. Зазначені в розрахунку суми від 06.08.2012 року не переривають строк позовної давності, тому що не є сплачені відповідачем, а тому в розумінні ст. 264 ЦК України це не свідчить про визнання мною свого боргу або іншого обов`язку. Дані кошти надійшли від виконавчої служби в межах виконавчого провадження від реалізації заставного автомобіля. Позивач звернувся до суду з позовом 23 серпня 2016 року, тобто після спливу позовної давності навіть щодо сум, отриманих від державної виконавчої служби за реалізований заставний автомобіль. На підставі викладеного, відповідач просив застосувати строки позовної давності, що виникли між сторонами та відмовити у задоволенні у зв`язку з пропуском строку позовної давності. Ухвалою суду від 16.01.2020 року постановлено замінити сторону по цивільній справі № 295/11436/16-ц за позовом Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, з Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на його правонаступника Акціонерне товариство «Альфа-Банк». Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі, в задоволенні позову просив відмовити у зв`язку з пропуском строку позовної давності. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.ст. 211 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін. У відповідності до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за наявності відзиву відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов таких висновків. Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для спрви і на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що 13.06.2008 року між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та [PERSON] було укладено договір кредиту № 284/24-161 на купівлю автотранспортних засобів та позичальнику надано кредит у розмірі 17368,00 дол. США зі сплатою процентів у розмірі 12,55 % річних з кінцевим терміном повернення - 12.06.2015 року. (а.с. 4-6) З метою забезпечення виконання основного зобов`язання за кредитним договором 284/24-161 від 13.06.2008р. між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено договір застави №5348 від 13.06.2018 р., посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Малярчук Т.І., згідно якого транспортний засіб Ford 2007 року випуску було передано Позивачу в заставу. (а.с. 62-63) Згідно з наданим розрахунком вимог банку у зв`язку з неповерненням відповідачем кредитної заборгованості за кредитним договором № 284/24-161 від 13.06.2008 року станом на 06.07.2016 року заборгованість по кредиту становить 30658,73 дол. США. (а.с. 41-43) Заочним рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 06.07.2017 року позов задоволено частково, стягнуто з [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER] ) на користь публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (ідентифікаційний код за ЄДРПОУ 00039019) заборгованість за кредитним договором у сумі 521809,38 грн. та 11426,17 грн. судового збору, а всього 533235,55 грн. (а.с. 45-46) Ухвалою суду від 23.07.2018 року скасовано заочне рішення Богунського районного суду м. Житомира від 06.07.2017 року у справі за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] , про стягнення заборгованості. (а.с. 71) 03.02.2010 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П. винесено Виконавчий напис № 313, згідно якого приватним нотаріусом запропоновано звернути стягнення на транспортний засіб марки Ford, модель Fiesta, 2007 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) № [NUMBER] , легковий купе-В, реєстраційний номер [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] серії [NUMBER] , зареєстрований Житомирським ОРЕВ УДАІ УМВС України в Житомирській області 13червня 2008 року, що належить на праві власності [PERSON] . В даному Виконавчому написі, зазначено, що за рахунок коштів, вилучених від реалізації у встановленому порядку заставленого майна, задовольнити вимоги акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк», в особі Київської міської філії АКБ «Укрсоцбанк» в сумі 22064,25 дол. США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 04 грудня 2009 року складає 176293,36 грн. (а.с. 65) Згідно копії Акту опису й арешту майна серії б/н № б/н від 298.12.2011 року зазначено, що на примусовому виконанні у державного виконавця Карпюка С.В. перебуває Виконавчий напис № 313, виданий 02.02.2010 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П. про звернення стягнення на транспортний засіб марки Ford, модель Fiesta, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , що належить на праві власності [PERSON] . Вказаний транспортний засіб марки Ford був описаний та на нього накладено арешт. Крім того зазначено, що описане майно буде передано для реалізації 04.01.2012 року. Даний автомобіль переданий на відповідальне зберігання ПП «Юстиція» в особі [PERSON] (а.с. 66-67) Згідно відповіді заступника начальника Регіонального сервісного центру МВС у Житомирській області Гриб В.І. № 31/6-2986 від 21.11.2019 року зазначено, що 13.06.2008 року транспортний засіб марки Ford, модель Fiesta, 2007 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) № [NUMBER] , легковий купе-В, реєстраційний номер [NUMBER] зареєстрований за [PERSON] 08.03.2012 року підрозділом ВРЕР-7 УДАІ в м. Києві знято з обліку для реалізації. В подальшому 06.02.2013 року підрозділом ВРЕР-7 УДАІ в м. Києві здійснено вторинну реєстрацію транспортного засобу, придбаного в Торговельній організації за [PERSON] (а.с. 200-201) 10.09.2019 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-банк» та єдиним акціонером АТ "Укрсоцбанк" затверджено рішення про реорганізацію АТ "Укрсоцбанк" шляхом приєднання до АТ «Альфа-банк». Згідно рішення № 5/2019 єдиного акціонера АТ "Укрсоцбанк" від 15.10.2019 року було затверджено Передавальний акт та визначено, що правонаступництво щодо всього майна, прав та обов`язків АТ "Укрсоцбанк", які зазначені у передавальному акті, виникає у АТ «Альфа-Банк» з дати визначеної у Передавальному акті, в саме з 15.10.2019 року. Протоколом № 4/2019 позачергових загальних зборів акціонерів АТ "Альфа-банк» від 15.10.2019 року було вирішено затвердити Передавальний акт. Згідно п. 1 Передавального акту від 15.10.2019 року, внаслідок усього майна, майнових прав та обов`язків за цим актом є АТ "Альфа-Банк". Правонаступництво щодо майна, права та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» виникає у АТ "Альфа-Банк" з дати затвердження Передавального акту загальними зборами акціонерів АТ "Альфа-Банк" та рішенням єдиного акціонера АТ Укрсоцбанк», а саме з 15.10.2019 року. (а.с. 218-248) 10.01.2020 року представником АТ «Укрсоцбанк» - Заболотною В.С. суду надано розрахунок вимог банку у зв`язку з неповерненням відповідачем кредитної заборгованості за кредитним договором № 284/24-161 від 13.06.2008 року станом на 19.09.2019 року заборгованість по кредиту становить 30658,73 дол. США. (а.с. 205-210) Відповідно до вимог ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. Згідно ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 ("Позика") глави 71 ("Позика. Кредит. Банківський вклад"), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За умовами кредитного договору № 284/24-161, сторони погодили ануїтетну систему погашення заборгованості за кредитом, який наданий до 12 червня 2015 року включно. Відтак, у межах строку кредитування до 12 червня 2015 року [PERSON] мав повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Згідно п.3.3.8. кредитного договору № 284/24-161, позичальник був зобов`язаний протягом тридцяти календарних днів з дати одержання повідомлення кредитора згідно з п.3.2.3 кредитного договору про невиконання вимог п.3.2.3.1.-3.2.3.6. цього договору, повернути в повному обсязі усі ануїтетні платежі з можливою неустойкою. Статтею 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено види позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, серед яких і реалізація заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса. Згідно ч.ч.1, 3 ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» встановлено порядок звернення стягнення на предмет застави. Зокрема, звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов`язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет застави. Така вимога узгоджується із частиною першою статті 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», згідно з якою обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку зобов`язаний надіслати боржнику та іншим обтяжувачам, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання. Повідомлення надсилається одночасно з реєстрацією в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Тобто законодавець визначив, що для звернення стягнення на предмет застави необхідно письмово повідомити боржника про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання та зареєструвати в Реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Вказані вимоги є імперативними і не виконуються на розсуд стягувана. Закон України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» пов`язує можливість звернення стягнення на предмет застави не лише з виконанням чи невиконанням боржником вимоги усунути порушення зобов`язання або передати предмет забезпечувального обтяження у володіння обтяжувану, але й встановлює відповідний строк для такого виконання - протягом 30 днів, та пов`язує початок спливу вказаного строку з моментом реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, а отже, і подальших дій зі звернення стягнення на предмет застави. Тому, з моменту вчинення виконавчого напису, тобто 03.02.2010р., у кредитора не було правових підстав проводити нарахування відсотків по кредитному договору. Дана правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 28.03.2018р. по справі №444/9519/12 в п.54: «Враховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання».Згідно позиції Верховного суду України від 09.11.2016 року у справі № 6-2251цс16, пред`явлення кредитором вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом змінює строк виконання зобов`язання та зумовлює перебіг позовної давності. У зв`язку з винесенням Виконавчого напису № 313 від 03.02.2010 року, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов`язання. З даним позовом позивач звернувся лише 29.08.2016 року, тобто, після закінчення трирічного, встановленого законодавством, строку. Питання про можливість поновлення пропущеного строку позивачем не порушувалось. Згідно частин 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги до задоволення не підлягають у зв`язку з пропуском строку позовної давності. Оскільки судом ухвалене рішення про відмову у задоволенні позову, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, суд відносить судові витрати по сплаті судового збору за рахунок позивача.

Outcome: dismissed