Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про зняття арешту з майна померлого [PERSON], а саме квартири [ADDRESS], який був накладений Постановою ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві від 15.08.2014 від час примусового виконання Судового наказу № 2н-27/2010 від 19.01.2010. Свої вимоги мотивував тим, що він є спадкоємцем зазначеної квартири, державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, однак арешт з майна не знятий. Позивач в судовому засіданні позов підтримав. Представники відповідачів в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції. Заперечень проти позову не надали. Суд вважає, за можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити заочне рішення, проти чого не заперечує представник позивача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження від 07.04.1979. Зі свідоцтва про право власності вбачається, що власниками квартири [ADDRESS] були [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] отримав ? частину спірної квартири після смерті [PERSON] Під час примусовому виконання Судового наказу № 2н-27/2010 від 19.01.2010 року виданого Деснянським районний судом м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь ЗАТ "Український мобільний зв'язок" заборгованості в розмірі 586,53 грн державним виконавцем ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві було накладено арешт на квартиру [ADDRESS], що належала [PERSON] [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 12.05.2016 серії [NUMBER]. Своєю заявою від 17.05.2016 [PERSON] відмовилась від прийняття належної їй частки спадкового майна після смерті [PERSON], на користь сина померлого - [PERSON] Згідно листа Деснянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 13.05.2016р № Д/16 у відділі перебував на виконанні Судовий наказ № 2н-27/2010 від 19.01.2010 року виданий Деснянським районний судом м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь ЗАТ "Український мобільний зв'язок" заборгованості в розмірі 586,53 грн. 04.12.2014 року державним виконавцем на підставі п. 10 ч.1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Станом на 13.05.2016 виконавчий документ до Відділу не надходив та не перебуває. Відповідно до ч.2 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на 2014 рік) у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Втім, при винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження в порушення ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» арешт з майна [PERSON] знятий не був, що суттєво обмежує права позивача, як спадкоємця цього майна та свідчить про необхідність його скасування. Оцінивши в сукупності всі зібрані по справі докази, враховуючи те, що арешт майна був заходом виконання Судового наказу, а виконавче провадження на даний час закінчено, однак державним виконавцем не вчинено дій щодо скасування даних заходів, що обмежує права позивача як спадкоємця цього майна, суд вважає правильним здійснити захист прав позивача як власника майна шляхом звільнення його з-під арешту. На підставі викладеного,

Outcome: approved