Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-11 00:00:00

20.12.2018 року до суду звернувся позивач з даним позовом. Вимоги мотивував тим, що [PERSON] є матір`ю неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . З 2005 року відповідачка разом з її малолітнім сином проживали разом з позивачем однією сім`єю в будинку його батьків. [PERSON] , хоча і не є біологічним батьком дитини, виховував [PERSON] як рідного сина, який сприймає позивача як рідного батька, його батьків - як дідуся та бабусю. Починаючи з січня 2017 року [PERSON] постійно проживає разом з позивачем та його батьками [PERSON] та [PERSON] , мати [PERSON] проживає окремо, ухиляється від батьківських обов`язків, байдуже ставиться до дитини. 10.04.2018 року [PERSON] . призначений опікуном над малолітній [PERSON] . Всі питання щодо виховання дитини вирішуються позивачем самостійно або разом з його батьками без участі та підтримки з боку відповідачки, дитина перебуває на повному його утриманні. Відповідачка зловживає спиртними напоями, про що сама заявляла під час розгляду заяви щодо встановлення судом опіки над малолітньою особою в суді. Відповідачка є працездатною, але не має постійного заробітку, матеріально не підтримує сина, не цікавиться його життям, не проявляє материнської турботи, не має постійного місця проживання, місце її фактичного перебування невідоме. Посилаючись на викладене, просив позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її сина [PERSON] , [INFO] . Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, наведених в позові. Відповідачка, будучи належним чином сповіщеною про час та місце розгляду справи через засоби масової інформації, до суду не прибула, про причини неявки не повідомила, а тому суд ухвалив про розгляд справи у відсутність відповідачки на підставі наявних у справі доказів. Представник служби у справах дітей Охтирської міської ради ГМИРЯ В.П. в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити. В судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є матір`ю позивача, та яку малолітній [PERSON] сприймає як рідну бабусю, підтримала позовні вимоги у повному обсязі, суду пояснила, що останні два роки відповідачка ніяким чином не піклувалась про сина, не проявляла заінтересованості в його подальшій долі, зловживала алкоголем, часто змінювала своє місце проживання. Долею [PERSON] відповідачка не переймалася, не виховувала його, не утримувала, не доглядала, не лікувала, взагалі не спілкувалась, не виявляла жодного інтересу до розвитку дитини, до його успіхів, знаючи про місце проживання дитини, свідомо і умисно не бажаючи займатися вихованням дитини, не виконувала своїх материнських обов`язків та не мала на це бажання. Суд, дослідивши матеріали справи, надані докази, оцінивши їх в сукупності, встановив про виникнення між сторонами правовідносин з приводу виконання батьківських обов`язків щодо виховання та розвитку дитини, урегульованих ст.ст. 150, 155 СК України. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , [PERSON] записана його матір`ю, запис про батька дитини здійснений відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, тобто за вказівкою матері \\а.с.10, 16\\. Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 10.04.2018 року [PERSON] призначено опікуном над малолітнім [PERSON] , [INFO] , та визначено місце поживання малолітньої дитини разом з опікуном. \\а.с. 7-9\\ Як вбачається з акту обстеження житлово-побутових умов проживання учня від 08.11.2018 року, дитина проживає разом із опікуном [PERSON] в приватному будинку, санітарні умови задовільні, в будинку функціонує газове та пічне опалення; проведено водопостачання, є санвузол, гаряча та холодна вода. У будинку чисто, для [PERSON] обладнано окрему кімнату, де є всі умови для проживання та навчання. Хлопець харчується разом з іншими членами родини, майже всі продукти харчування з власного господарства. Комісія вважає, що для [PERSON] створені належні умови для повноцінного навчання, всебічного розвитку та виховання, родина [PERSON] піклується про емоційний, фізичний та духовний розвиток підопічного. \\а.с.12\\ Відповідно до довідки головного лікаря Комунального некомерційного підприємства Охтирської міської ради «Охтирський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» від 14.11.2018 року № 01-15/4-01/917 в жовтні-листопаді 2018 року зареєстровано звернення в супроводі бабусі до сімейного лікаря [PERSON] з приводу гострої респіраторної вірусної інфекції та проведення профілактичного щеплення.\\а.с.13\\ Згідно характеристики, виданої директором Охтирської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 3 Охтирської міської ради Сумської області, [PERSON] , 2005 року народження, має оцінки середнього рівня успішності, фізично добре розвинений, легко оволодіває новими трудовими навичками й уміннями, цінує працю інших. Хлопець комунікабельний, наполегливий у доведенні власної правоти, має друзів серед однокласників, шкідливих звичок не має. \\а.с. 14\\ Згідно інформації щодо навчання та виховання учня 8-Б класу, виданої директором Охтирської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 3 Охтирської міської ради Сумської області, до школи сина привела мати [PERSON] . За час навчання хлопця на батьківські збори мати жодного разу не з`являлась, хоча в разі виклику її до школи завжди приходила. На батьківські збори постійно приходить [PERSON] , якого [PERSON] вважає своїм татом або ж [PERSON] , яку хлопчик вважає своєю бабусею. [PERSON] та [PERSON] постійно цікавляться успіхами [PERSON] в навчанні, [PERSON] завжди телефонує класному керівникові в разі хвороби чи відсутності хлопця на заняттях з поважної причини. На цей час [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] , у сім`ї [PERSON] . \\а.с. 15\\ Відповідно до службової характеристики від 29.11.2018 року [PERSON] за час проходження служби зарекомендував себе з позитивного боку, ввічливий, охайний, фізично розвинений задовільно, приймав участь в антитерористичній операції на сході України, за характером спокійний, морально стійкий. \\а.с. 17\\ Згідно повідомлення Охтирського ВП ГУНП в Сумській області від 08.11.2018 року № Р-27оз 29.03.2017 року надходила заява [PERSON] про те, що [PERSON] , [INFO] , неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки. Кримінальних проваджень відносно [PERSON] станом на 08.11.2018 року немає. \\а.с.18\\ З висновку органу опіки та піклування (виконавчого комітету) Охтирської міської ради від 08.02.2018 року вбачається про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що відповідає інтересам дитини. Висновок мотивований тим, що з 2015 року мати дитини [PERSON] стала вести антигромадських спосіб життя, зловживати спиртними напоями, добровільно залишила місце проживання та стала проживати за різними адресами у м. Охтирка. [PERSON] залишився проживати разом з [PERSON] , а на період його відсутності у зв`язку з виконанням службових обов`язків, [PERSON] проживав разом із батьками позивача за адресою [ADDRESS] . [PERSON] не допомагає сину матеріально, спілкується зрізка з сином по телефону, не бере участі у його вихованні, не цікавиться його життям, його успіхами, здобутками. На момент складення висновку вона перебувала на сьомому місяці вагітності та проживала з співмешканцем за адресою [ADDRESS] . Рідко з`являлась до школи і то у випадку за викликом адміністрації навчального закладу. Не утримує та не надає коштів на утримання дитини. Не виховує сина, не виявляє інтересу до розвитку дитини, до його успіхів та здобутків, не піклується його здоров`ям. Офіційно [PERSON] ніде не працює. \\а.с.41-43\\ В судовому засіданні за участю спеціалістів [PERSON] та [PERSON] був вислуханий неповнолітній [PERSON] , який пояснив, що проживає з позивачем та його батьками, яких сприймає, відповідно за батька, бабусю, дідуся, відвідує школу, має друзів. З матір`ю іноді спілкується по телефону, ніякої матеріальної допомоги вона не надає, йому відомо, що мати нещодавно народила дитину і проживає разом зі співмешканцем. Вважав, що позбавлення батьківських прав відповідачки відповідатиме його інтересам. Свідок [PERSON] , який приходиться батьком позивача, в судовому засіданні пояснив, що він разом з дружиною та сином виховую неповнолітнього [PERSON] , сприймаються його, як рідного онука. Відповідачка не працювала, зловживала алкоголем, вела антигромадський спосіб життя, сином [PERSON] не цікавилася. Спеціаліст - практичний психолог [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] навчається в школі на достатньому рівні, має друзів, серед однокласників користується авторитетом, з повагою та любов`ю відноситься до бабусі [PERSON] та дідуся [PERSON] , в планах на майбутнє вбачає підтримку тільки з боку опікуна, якого вважає рідним батьком, [PERSON] , матір не поважає, не бажає з нею спілкуватись, тому що вона його покинула. Практичні психологи [PERSON] і [PERSON] в судовому засіданні висловили думку, що позбавлення батьківських прав відповідачки повною мірою відповідає інтересам дитини. Суд, врахувавши доводи сторін справи, дослідивши надані ними докази, виходив з наступного: Відповідно до ч.1 ст. 32 та ч.3 ст. 51 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч.2 ст. 3 СК України дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Статтями 150 та 155 СК України встановлено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. За приписами ст. 111 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на піклування батьків. Статтею 112 Закону України "Про охорону дитинства" визначено обов`язок держави надавати батькам допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї. Згідно ст. 114 Закону України "Про охорону дитинства" діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пленум Верховного Суду України в пп. 15, 16 постанови від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто, прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Тобто, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч.ч. 4, 5 та 6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Савіни проти України" (Заява N 39948/06), Страсбург, 18 грудня 2008 року, у п. 49 підкреслив, що національні органи, яким надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (див., наприклад, справу "Ньяоре проти Франції" (Gnahore v. France), N 40031/98, п. 59, ECHR 2000-IX). Отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, а тому повинен бути проведений ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини. За висновком суду, встановлені у справі фактичні обставини та надані позивачем докази, підкріплені висновком органу опіки, не свідчать про те, що відповідачка негативно впливає на сина [PERSON] , його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори у висновку органу опіки перераховані формально, без наведення конкретних фактів чи доказів (покази свідків, висновки компетентних органів, психологічні та інші експертні висновки та медичні довідки, тощо), як кожного окремо, так і в сукупності, за допомогою яких можна розцінювати поведінку відповідачки як умисні винні дії з ухилення від виховання дитини, свідоме нехтування своїми обов`язками. Стверджуючи про ухилення відповідачки надавати матеріальне забезпечення дитині позивач не надав доказів про вагому причину, з якої він раніше (з 2017 року) не порушував питання про стягнення з неї аліментів на утримання сина. Протиріччя, встановлені в судовому засіданні з показів позивача, відповідачки, неповнолітнього [PERSON] ними ж не усунуті, зокрема, щодо тривалості, часу та місця спілкування відповідачки з сином, надання відповідачкою матеріального забезпечення, тощо. Суд вважає вагомим фактором, який не врахував позивач і орган опіки, - вагітності відповідачки та пов`язані з цим обмеження до праці. Не зменшуючи відповідальність відповідачки у вихованні її дитини, суд вважає, що відповідачка опинилась у складній життєвій ситуації та бажанням відновити повноцінне життя, мати родину, тощо. Суд вважає несправедливим з боку позивача встановлення відповідачці в непростій ситуації, що склалася в її житті, будь-яких ультиматумів та покарання за недостатнє батьківське піклування за сином у вигляді позбавлення батьківських прав. За висновком суду сам факт, що дитина на даний час проживає в середовищі, де налагоджено стабільність, любов і турботу, сприятливі для її виховання, не виправдовує застосування такого крайнього заходу як позбавлення батьківських прав, оскільки, позивач і орган опіки не надали відомостей, яким чином вони вирішували проблемну ситуацію, що склалася, за допомогою менш радикальних засобів. Суд встановив, що маючи реальну можливість, позивач і орган опіки не вжили заходів для організації побачення та спілкування матері з сином. Посилання позивача про небажання травмувати дитину не виправдовує його вчинку, оскільки, в даному випадку доволі доросла дитина була позбавлена можливості принаймні самостійно вирішити питання про побачення з матір`ю. На думку суду позбавленню батьківських прав має передувати застосування можливих альтернативних заходів і має оцінюватися в контексті позитивного обов`язку державних органів, у разі, як що це не може через певні обставини здійснити позивач, вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз`єднанню відповідачки і її дитини, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою. Суд дійшов висновку, що незважаючи на твердження позивача і органу опіки про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав та відповідність такого заходу інтересам дитини, ці аргументи не є достатніми для виправдання такого серйозного втручання в життя відповідачки та її неповнолітнього сина. Твердження представника органу опіки про те, що [PERSON] не заперечувала проти позбавлення її батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , суд не може взяти за основу для задоволення позовних вимог, оскільки такі дії не відповідають як приписам законодавства, так і не знайшли підтвердження доказами, перевіреними судом і оціненими в сукупності. З метою захисту інтересів неповнолітнього [PERSON] суд має попередити відповідачку про необхідність змінити ставлення до його виховання, а контроль за виконанням відповідачкою батьківських обов`язків відносно її неповнолітнього сина має бути покладений на виконавчий комітет Охтирської міської ради (орган опіки і піклування). Доказів, які б спростовували встановлені у справі фактичні обставини та висновки суду, сторони не надали. На підставі ст.. 141 ЦПК України судові витрати не підлягають відшкодуванню позивачеві у зв`язку із відмовою у позові. На підставі ст. ст. 150, 155, 164, 180-182, 184, 191 СК України, ст. ст. 4, 17,18, 76-89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 430 ЦПК України, суд -

Outcome: dismissed