Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-19 00:00:00

у травні 2019 року позивач звернувся до Машівського районного суду Полтавської області зі вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що за рішенням суду відповідача визнано винним у настанні ДТП, яка мала місце 10.08.2016 в м. Полтава, за участю застрахованого у ПрАТ СК «ПЗУ Україна» автомобіля Ауді, днз [NUMBER] , під управлінням водія [PERSON] , та автомобіля Мерседес Бенц Віто 108, днз [NUMBER] , під управлінням [PERSON] . В результаті ДТП був пошкоджений застрахований автомобіль Ауді, днз [NUMBER] , позивач здійснив виплату страхового відшкодування на користь власника пошкодженого транспортного засобу, а відтак вважає, що відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу завдану шкоду. У зв`язку з наведеним, просить стягнути з відповідача на його користь суму завданої майнової шкоди в розмірі 21114,26 грн. 16.07.2019 року відповідач подав відзив на позов, у якому просить у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що 19.09.2015 року він уклав з ПрАТ «Європейський Страховий Союз» договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та застрахував транспортний засіб, а саме: «Mercedes-Benz Vito» д.н.з. [NUMBER] , внаслідок чого йому було видано страховий поліс №АЕ/4425067 терміном дії до 18.09.2016 року. Зазначеним договором передбачено ліміт відповідальності страховика за шкоду, завдану майну потерпілого в сумі 50000,00 грн та франшизу в розмірі 1000,00 грн, тобто саме вказана стархова компанія зобов`язана була забезпечити відшкодування шкоди, заподіяної [PERSON] внаслідок ДТП, а тому заявлена до нього вимога суперечить вимогам чинного законодавства та грубо порушує його законні права (а.с.60-63). У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином та завчасно, натомість направив клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с.77,78). Відповідач та його представник також в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце слухання справи повідомлені належним чином та завчасно, в заяві від 20.11.2019 року представник відповідача [PERSON] просить розглянути справу без її участі та без участі відповідача, проти позову заперечують з підстав, викладених у відзиві та просять врахувати його при винесенні рішення (а.с.74,75, 92,93,129). Представники третіх осіб в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце слухання справи повідомлені належним чином та завчасно (а.с.121-124). Суд, дослідивши матеріали справи та надані сторонами письмові докази, дійшов такого висновку. Судом установлено, що 10.08.2016 р. об 11 год. 10 хв. [PERSON] в м. [ADDRESS] , [ADDRESS] в напрямку вул. Комсомольська керуючи автомобілем «Mercedes-Benz Vito» д.н.з. [NUMBER] , який в району е/о №22 при зміні напрямку руху праворуч не надав переваги в русі, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем « Audi A62O» д.н.з. [NUMBER] , який рухався попереду в попутному напрямку, внаслідок пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив пп.10.1, 10.3 Правил дорожнього руху. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~09.09.2016 р. постановою Октябрського районного суду м. Полтави [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу. Дана постанова 20.09.2016 р. набрала законної сили (а.с.20). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~З урахуванням викладеного, винним у вищевказаній дорожньо-транспортній пригоді є [PERSON] , і зазначена постанова суду від 09.09.2016 р. є преюдиціальною для суду, який розглядає справу. Це випливає з положення ч. 6 ст. 82 ЦПК України, яка вказує, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Згідно з ч. 2 ст.\~1187\~ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Згідно зі ст. ст. 512, 514\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. Так, за договором комплексного добровільного страхування приватного майна, загальної цивільно-правової відповідальності перед третіми особами, транспортного засобу та багажу, що ним перевозиться №RZ.003594 від 01.10.2015 р., який укладений між ПрАТ Страхова компанія «ПЗУ Україна» та [PERSON] , страховик застрахував майнові інтереси пов`язані з експлуатуванням наземного транспортного засобу, а саме: автомобіля «Audi A62O» д.н.з. [NUMBER] (а.с.4-18). Як убачається з копії заяви від 10.08.2016р., [PERSON] проінформував страхову компанію про настання страхового випадку (а.с.21-26). Відповідно до Звіту №2377/16-170779 від 20.08.2019 р. про оцінку вартості збитків, завданих пошкодженням транспортного засобу вартість відновлювального ремонту пошкодженого страхованого автомобіля «Audi A62O» д.н.з. [NUMBER] внаслідок ДТП становить 37774,94 грн. та вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу становить 24766,55 грн. (а.с. 27-36). За даними розрахунку страхового відшкодування, страхового акту №UA2016081000008/L02/04 від 03.10.2016 р. розмір страхового відшкодування складає 21114,26 грн (а.с.37), яке було сплачено позивачем відповідно до платіжного доручення № N46504 від 04.10.2016 р. і становить 21114,26 грн (а.с.39). Відповідно ст. 27 Закону України «Про страхування», ст.\~993\~ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно із ч. 1 ст.\~16\~Закону України\~"Про\~страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується з положеннями ст.\~979\~Цивільного кодексу\~України (далі - ЦК України), якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з п. 3 ч. 1 ст.\~20\~Закону України\~"Про\~страхування" страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Ст.\~9\~вказаного Закону передбачено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. У ч. 1 ст.\~25\~Закону України\~"Про\~страхування" визначено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Як убачається з наданих відповідачем документів та визнається сторонами, цивільно - правова відповідальність [PERSON] відповідача по справі на день вчинення ДТП була застрахована у ПрАТ «Європейський Страховий Союз», що підтверджується копією полісу №АЕ/4425067 за яким страхувальник уклав договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та застрахував транспортний засіб, а саме: «Mercedes-Benz Vito» д.н.з. [NUMBER] і передбачено ліміт відповідальності страховика за шкоду, завдану майну потерпілого в сумі 50000,00 грн та франшизу в розмірі 1000,00 грн. (а.с.40). 08.02.2018 р. представником позивача було направлено на адресу [PERSON] відповідача по справі вимогу про відшкодування шкоди, оскільки після виплати страхового відшкодування у ПрАТ СК «ПЗУ України`виникло право вимоги до [PERSON] , як до особи винної у настанні ДТП про відшкодування завданої шкоди у розмірі 21114,26 грн. У зверненні вказано, що у разі невиконаня даної вимоги, вони змушені будуть звернутися до суду (а.с.67). У свою чергу, [PERSON] 19.02.2018 р. на адресу МТСБУ направив звернення щодо неправомірності дій приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», в якому вказав про те, що заявлена вимога ПрАТ «Страхової компанії «ПЗУ Україна» про відшкодування даній страховій компанії шкоди в сумі 21114,26 грн., яка була понесена внаслідок виплати страхового відшкодування [PERSON] за пошкодження з вини [PERSON] його транспортного засобу, суперечить вимогам чинного законодавства та грубо порушує законні права, а тому з метою попередження порушення його прав він просить в майбутньому вжити заходів щодо припинення неправомірних дій ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» щодо нього, як страхувальника ПрАТ «Європейський страховий Союз» (а.с.68-70). Велика Палата Верховного Суду в постанові від 04.07.2018 року при розгляді справи № 755/18006/15-ц, Провадження № 14-176 цс 18 зазначила, що стаття 1191\~ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993\~ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993\~ЦК України та 27 Закону України\~«Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Відповідно до статті 1194\~ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993\~ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Аналізуючи\~\~вказані норми права, суд уважає, що оскільки визначений в договорі\~\~обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного між відповідачем та ПрАТ «Європейський Страховий Союз» ліміт за шкоду майну визначений\~\~50 000 грн., а\~\~розмір страхового відшкодування не перевищує цей ліміт, вимоги до страховика не заявлені за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика, а тому відсутні підстави для стягнення\~\~\~\~у відшкодування\~\~шкоди з відповідача на користь позивача\~\~21114,26. У відповідності зі ст.141 ЦПК України судовий збір відшкодуванню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed