Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-05 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся в суд з позовною заявою, якою просить суд ухвалити рішення, яким визнати за ним, в порядку спадкування за заповітом після смерті його мами- [PERSON] , котра померла [INFO] , право на земельну частку (пай) розміром 2,63 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, яка знаходиться на території Чорноострівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, яка померла успадкувала після смерті свого чоловіка - [PERSON] , котрий помер [INFO] на підставі Сертифіката на земельну частку (пай) серія [NUMBER] , який виданий Жидачівською районною державною адміністрацією Львівської області 24.05.1997 року. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що [INFO] помер його батько - [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина, до якої, серед іншого увійшла земельна частка (пай) розміром 2,63 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, яка розташована на території Чорноострівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, на яку померлий мав право на підставі сертифіката на земельну частку (пай) серія [NUMBER] , який виданий Жидачівською районною державною адміністрацією Львівської області 24.05.1997 року. На випадок своєї смерті батько заповіту не склав, а тому спадкування відбулось за законом та його мати [PERSON] шляхом вступу в управління спадковим майном ввважається такою, що спадщину прийняла, однак своїх спадкових прав у встановленому законом порядку не оформила. [INFO] померла мати позивача - [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина, до якої, серед іншого, входить спірна земельна частка (пай) розміром 2,63 умовних кадастрових гектари без визначення меж цієї частки в натурі на території Чорноострівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, яку вона успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON] За життя мати заповіту не склала, відтак спадкування відбувалось за законом. Позивач та його сестра [PERSON] , дочка померлої входять до спадкоємців першої черги та між ними укладено договір про поділ спадкового майна. Відтак, позивач, як один із спадкоємців за законом після смерті своєї матері - [PERSON] , що виявив бажання отримати свідоцтво про право на спадщину, яку фактично прийняв, оскільки на момент її відкриття постійно проживав із спадкодавцем, звернувся з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, проте отримав відмову у видачі такого, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну частку (пай), що знаходиться на території Чорноострівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, що є спадковим майном. Вказана відмова позбавляє його можливості належним чином реалізувати волю спадкодавця та свої спадкові права, а тому змушений звернутись до суду за захистом своїх прав. Позивач [PERSON] подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, покликаючись на мотиви викладені в позовній заяві та просить їх задовольнити. Представник відповідача Ходорівської міської ради Жидачівського району Львівської області - Коцовський О.Т. подав заяву, в якій просить розглянути дану справу за відсутності представника ради, оскільки позовні вимоги визнають та не заперечують проти їх задоволення. Відповідно до ч. 3 ст. 13, ч. 2 ст. 49, ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд, за правилом ч. 1 ст. 13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 15, 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або заперечення, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу. Стаття 41 Конституції України зазначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. У судовому засіданні встановлено та підтверджується долученою копією свідоцтва про смерть, що [INFO] , в с. Чорний Острів Жидачівського району Львівської області, у віці 53 року , помер [PERSON] , про що 06 грудня 1999 року зроблено актовий запис №46 та Жидачівським районним віддділом ДРАЦС ГТУЮ у Львівській області, від 19 квітня 2017 року, повторно видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] ( арк. справи 8). Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. А відтак, при постановленні рішення по даній справі, слід керуватися положенням ЦК УРСР в редакції 1963 року. Окрім цього, при вирішенні вказаного судового спору також слід керуватися нормами ЦК України 2004 року, оскільки спадкування спадкового майна має місце після прийняття нового Цивільного Кодексу України. Спадщина відкрилася в цей же день, 05 грудня 1999 року, відповідно до вимог статті 525 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин). Судом встановлено, що спадщина померлого складається належного йому права на середню земельну частку(пай) розміром 2,63 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, яка знаходиться на території Чорноострівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, яке належало йому на підставі Сертифіката на право на земельну частку(пай) серія [NUMBER] , який виданий Жидачівською районною державною адміністрацією Львівської області 24.05.1997 року( арк. справи 18). Відповідно до частини 1 та 2 статті 524 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до статті 529 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки(усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Заповіту спадкодавець [PERSON] щодо розпорядження своїми правами на випадок смерті не складав, що стверджується довідкою, яка видана виконавчим комітетом Ходорівської міської ради Жидачівського району Львівської області від 28 вересня 2018 року за вих. №696. Окрім того, з даної довідки вбачається, що спадкодавець проживав разом із дружиною [PERSON] , сином- [PERSON] та дочкою [PERSON] (арк. справи 9). Також із дослідженого в судовому засіданні витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу №00021224320 встановлено, що [PERSON] є дружиною спадкодавця та мамою позивача ( арк. справи 12), тобто остання є спадкоємцем першої черги після смерті свого чоловіка [PERSON] .. При вищевказаних обставинах, у відповідності до норм статей 529, 549 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) спадщину після смерті [PERSON] прийняла дружина спадкодавця - [PERSON] , оскільки як спадкоємець першої черги фактично вступили в управління та володіння спадковим майном, хоча юридично своїх прав не оформляла. Разом з тим, судом встановлено та підтверджується долученою копією свідоцтва про смерть, що [INFO] , в с.Чорний Острів Жидачівського району Львівської області померла [PERSON] , про що 06 березня 2008 року складено відповідний актовий запис №11 та Чорноострівською сільською радою Жидачівського району Львівської області, від 06 березня 2008 року, видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (арк. справи 13). Спадщина відкрилася в цей же день, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 1220 ЦК України. Відповідно до ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що спадщина померлої серед іншого майна складається також із належного їй права на земельну частку (пай) розміром розміром 2,63 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, яка знаходиться на території Чорноострівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, яке померла успадкувала після смерті свого чоловіка - [PERSON] , котрий помер [INFO] та на яке він мав право на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER] , який виданий Жидачівською районною державною адміністрацією Львівської області 24.05.199 року (арк. справи 15). Згідно із ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. З долученої до матеріалів справи довідки, виданої виконавчим комітетом Ходорівської міської радиЖидачівського району Львівської області від 28 жовтня 2018 року за вих. №697, вбачається що до дня смерті і на день смерті [PERSON] разом з нею був зареєстрований та проживав її син [PERSON] (позивач) та її дочка [PERSON] ( арк. справи 14). Відтак позивач є таким, що прийняв спадщину після смерті [PERSON] , як такий, що постійно проживав разом із нею, на час відкриття спадщини. Відповідно до договору про поділ спадкового майна від 07.09.2018 року вбачається, що до [PERSON] , як спадкоємця за законом після смерті переходить спірна земельна частка пай (арк. справи 17). Разом з тим, згідно із постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій №607/02-31 від 04 жовтня 2018 року, яка видана завідувачем Жидачівською державною нотаріальною конторою Львівської області, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його матері- [PERSON] , котра померла [INFO] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну частку (пай), що знаходиться на території Чорноострівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, яку померла успадкувала, не оформивши на неї своїх спадкових прав (арк. справи 19). Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування"роз`яснено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Разом з тим, відповідно до ч. 3 Указу Президента України "Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва", встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути об`єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Документи, що підтверджують право особи спадкоємця є сертифікат на право на земельну частку (пай) спадкодавця, який є правовстановлюючим документом, виданий районною (міською) адміністрацією, що засвідчує наявність у її власника лише однієї правомочності - права розпорядження земельною часткою (паєм), а не право власності, яке виражається у володінні, користуванні та розпорядженні. Тому, коли спадкодавець був наділений лише правом на земельну частку (пай), а не правом власності, то і до спадкоємця переходить лише право на земельну частку (пай), а не право власності. Згідно зі ст. 1 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" від 05.06.2003 року право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Згідно із ст. ст. 81, 126 ЗК України право власності громадяни України набувають на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, враховуючи, що позивач оформити право на спадкове майно (земельну частку(пай), в нотаріальному порядку не має можливості у зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину; представник відповідача позовні вимоги визнав та проти задоволення позову не заперечує, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб; будь-яких інших спадкоємців, які б претендували на спірне майно, судом не встановлено, а тому враховуючи наведене, зібрані у справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд дійшов висовку, що є позов обґрунтованим, підставним та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved