Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

У серпні 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на 1/10 частину земельної ділянки, яка розташована по [ADDRESS], цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] року [PERSON]. Позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що при зверненні до Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори щодо оформлення спадщини після смерті [INFO] р. матері [PERSON] йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/10 частку земельної ділянки, яка розташована по [ADDRESS], оскільки згідно витягу з Поземельної книги про земельну ділянку №ВТ-004680027312011 від 18.10.2011 року власником даної земельної ділянки був [PERSON] Відповідно до витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку від 07.06.2018 р. право власності на 9/10 часток вищезазначеної земельної ділянки належить [PERSON] Таким чином, 1/10 частка вищевказаної земельної ділянки, яка не була оформлена [PERSON] після смерті [PERSON] не відображена в Державному земельному кадастрі. У судовому засіданні представники позивача [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] надали пояснення щодо позову. У подальшому подали клопотання про розгляд справи без їх участі. Позов підтримують та просять його задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, попередньо надав клопотання про розгляд справи без його участі. Представник третьої особи Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори у судове засідання не прибув. Ухвалою суду від 13.09.2018 року по справі визначено розгляд справи у загальному провадженні, призначено підготове судове зсідання. Ухвалою суду від 17.10.2018 року закрито підготовче провадження та призначкено цивільну справу до судового розгляду. Відзив на позов не подано. Суд, вивчивши матеріали справи всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Як передбачено ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статті 1217, 1223 цього кодексу визначають, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом і у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього закону. Згідно ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. [PERSON] є сином [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER], виданим 05.02.1957 року міським бюро ЗАГС м.Кременчука. Як вбачається з свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 07.12.2013 року Автозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області [INFO] року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з 1/10 частки житлового будинку з господарськими будівлями та 1/10 частки земельної ділянки, розташованих по [ADDRESS] Відповідно до заповіту, посвідченого 07.01.2012 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Доценко А.М., [PERSON] заповіла позивачу [PERSON] належну їй частку будинку [ADDRESS] 18.06.2014 року Першою Кременчуцькою державною нотаріальною конторою на підставі заяви [PERSON] заведена спадкова справа №229/2014. 12.07.2018 року [PERSON] подано заяву про видачу свідоцтв про право на спадщину за заповітом на 1/10 частку будинку [ADDRESS] та на 1/10 частку земельної ділянки, розташованої за тією ж адресою за законом. Судом встановлено, що позивач у відповідності до ст.1223 ЦК України стосовно житлового будинку з господарськими спорудами, що розташований за адресою [ADDRESS] є спадкоємцем за заповітом, а земельної ділянки, розташованої за цією ж адресою у відповідності до ст. 1261 ЦК України спадкоємцем за законом першої черги за законом. 12.07.2018 року державним нотаріусом Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори Власенко Н.В. на ім'я [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/10 частку будинку [ADDRESS] і проведено його державну реєстрацію. У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/10 частку земельної ділянки, яка розташована по [ADDRESS] державним нотаріусом Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори Власенко Н.В. відмовлено, про що 12.07.2018 року винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій за №1798/02-31, оскільки дана частина земельної ділянки не відображена в Державному земельному кадастрі. Як вбачається з державного акту на право приватної власності на землю, виданого Кременчуцькою міською радою народних депутатів 22.07.1998 року [PERSON] на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 0,0579 га, про що в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №583. Згідно витягу з Поземельної книги про земельну ділянку №ВТ-004680027312011 від 18.10.2011 року власником земельної ділянки площею 0,0579 га (кадастровий номер [NUMBER]), яка розташована по [ADDRESS] Полтавської області був [PERSON]. Відповідно до листа Управління держземагенства у м.Кременчуці Полтавської області за №01-25/1094 від 04.11.2014 року земельній ділянці по [ADDRESS] невірно присвоєний кадастровий номер [NUMBER] і на підставі постанови КМУ від 17.10.2012 р. №1051 «Порядок ведення Державного земельного кадастру» вірним кадастровий номер земельній ділянці присвоєний за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру [NUMBER]. 14.02.2011 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 15.02.2011 р. Автозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області. [PERSON] видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON] на 9/10 часток житлового будинку з господарськими спорудами за адресою [ADDRESS] та 9/10 часток земельної ділянки за тією ж адресою. Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 07.06.2018 року №НВ-0001655932018 право власності на 9/10 часток вищезазначеної земельної ділянки належить [PERSON] Судом встановлено, що [PERSON], як дружина померлого [PERSON], право власності на обов'язкову частку спадщини в розмірі 1/10 частини, яка складається з житлового будинку з господарськими спорудами та земельної ділянки, що розташовані за адресою [ADDRESS] Полтавської області, за життя не оформила. Статтею 1225 ЦК України передбачає, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою , на якій вони розміщені. Відповідно до ст.125, 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку виникають з моменту державної реєстрації цих прав і оформлюється згідно Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Умови, підстави та процедура проведення відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об'єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна передбачені Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127. Відповідно до п.66 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127 для державної реєстрації права власності на підставі заяви спадкоємця подаються документи, необхідні для відповідної реєстрації, передбачені статтею 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та цим Порядком, що підтверджують набуття спадкодавцем права власності на нерухоме майно, витяг із Спадкового реєстру про наявність заведеної спадкової справи та документ, що містить відомості про склад спадкоємців, виданий нотаріусом чи уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого самоврядування, якими заведено відповідну спадкову справу. Пунктом .8 ч. 2 стаття 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об'єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року. Згідно п. 81-1 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127 державна реєстрація права власності на земельну ділянку, реєстрацію якого проведено до 1 січня 2013 р. відповідно до законодавства, що діяло на момент його набуття, проводиться за умови наявності відповідних відомостей про зареєстровані права в Державному земельному кадастрі. Пункт 18 вищезазначеного Порядку передбачає, що у разі надходження відповідно до цього Порядку відомостей з Державного земельного кадастру про відсутність в останньому відомостей про земельну ділянку державний реєстратор за зазначеним у заяві кадастровим номером за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав приймає виключно рішення щодо відмови в державній реєстрації прав. Отже, виходячи з вказаних норм чинного законодавства та обставин справи, державна реєстрація прав на земельну ділянку проводиться виключно у разі наявності відомостей про неї у Державному земельному кадастрі, що позбавляє [PERSON] можливості оформити у встановленому законом порядку спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON] та провести реєстрацію права власності на 1/10 частку земельної ділянки. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved