Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-18 00:00:00

У листопаді 2017 року ПрАТ «СК «Юнівес» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу у розмірі 10 862,12 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що 05.11.2016р. між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ЮНІВЕС» та гр. [PERSON] було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 17.11.2016р. о 21 год 20 хв в м. Одесі по вул. Зеньковецькій сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER], під керуванням відповідача [PERSON] та автомобіля [NUMBER]. Внаслідок ДТП ТЗ отримали механічні пошкодження. Постановою Малиновського районного суду в м. Одеси від 22.12.2016р. по справі № 521/20239/16 гр. [PERSON] було визнано винною, у настанні вищезазначеної ДТП. Оскільки на дату вказаної дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу була застрахована, тому ПрАТ «СК «Юнівес» 26.04.2016 р. здійснило виплату потерпілому страхового відшкодування у розмірі 10 862.21 грн. З огляду на наведене, позивач вважає, що має право вимагати від відповідача відшкодування суми фактичних витрат на підставі ст. ст. 993,1192 ЦК України. Ухвалою суду від 28.11.2017 року провадження у справі відкрито. Позивач ПрАТ «СК «Юнівес» в судове засідання двічі не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, через канцелярію суду від представника позивача Микитюка Д.О. надходили заяви відповідно до яких вони свої позовні вимоги підтримували, просили судовий розгляд справи проводити за відсутністю їх представника, у разі неявки до суду належно повідомленого відповідача не заперечували проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] у судове засідання також двічі не з'явилася, будучи належним чином повідомлена в порядку п.2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України про час і місце розгляду справи, про що свідчать поштові повідомлення з її особистим підписом, причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності та письмових заперечень проти позову не надала. Відповідно до вимог ч п.2 ч. 3 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів. При цьому судом враховується, що п. 10 ч. 3 ст. 2 ЦПК України, як один з принципів цивільного судочинства визначено розумність строків розгляду справи судом. Крім того, однією з основних вимог до поведінки судді, закріплених уст. 6 Закону України "Про статус суддів": - при здійсненні правосуддя дотримуватися вимог Конституції та законів України, забезпечувати повний, всебічний та об'єктивний розгляд судових справ з дотриманням установлених законом строків. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух. З рішення Європейського суду з прав людини у справах "Осман проти Сполученого королівства" від 28.10.98 р. та "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001 р. вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Із зазначеного слідує, що розгляд справи за відсутності сторін не є порушенням права на справедливий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки справа перебуває на розгляді тривалий час, а сторони в судове засідання не з'являються. Виходячи з вищезазначеного, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Крім того, у зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, в судове засідання в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши матеріали справи та оцінивши надані суду докази, дійшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 05.11.2016р. між ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» та [PERSON] було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, посвідчений полісом № АК/1944309, у відповідності до умов якого цивільно- правова відповідальність водіїв транспортного засобу «Ford», д.н.з. [NUMBER], була застрахована ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» на умовах визначених спеціальним Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (Закон N 1961-IV). 17.11.2016р. о 21 год 20 хв в м. Одесі по вул. Зеньковецькій сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER]. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Малиновського районного суду в м. Одеси від 22.12.2016р. по справі № 521/20239/16року [PERSON] було визнано винною, у настанні вищезазначеної ДТП. У відповідності до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, обов'язкова для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій особи, стосовно якої винесено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчиненні вони цією особою. Таким чином, єдиним винуватцем настання зазначеної ДТП була [PERSON] Внаслідок настання зазначеної ДТП автомобіль [NUMBER], отримав механічні пошкодження, а його власнику [PERSON] було завдано матеріальних збитків. Згідно Звіту про оцінку вартості матеріального збитку завданого власнику автомобіля VOLKSWAGEN GOLF, державний номер [NUMBER], № 260417-1 від 26 квітня 2016р. вартість матеріальної шкоди, причиненої власнику автомобіля, складає 40 259, 90 гривень. За приписами ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором і страхового акта. Згідно Звіту про оцінку вартості аварійного пошкодження автомобіля VOLKSWAGEN GOLF, державний номер [NUMBER], № 260417-2 від 26 квітня 2016р. вартість аварійної шкоди автомобіля (утилізаційна вартість) складає 29 387,78грн. ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» було виплачено страхове відшкодування на користь [PERSON] в розмірі 10 862.21грн., що підтверджується платіжним дорученням № 14786 від 27.04.2017р. Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземних транспортних засобів регулюються спеціальним Закон N 1961-IV (у редакції яка діяла на дату укладення Полісу та настання ДТП). Відповідно до ч.2 ст.999 Цивільного кодексу України, відносини які виникають з обов'язкового страхування регулюються положеннями ЦК України, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Після виплати страхового відшкодування ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» отримало право регресної вимоги до відповідача [PERSON] Частиною 1 ст. 1191 ЦК України встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. У відповідності до Закону N 1961-IV, а саме підпункту «а» пп. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння. Доказом того, що [PERSON] скоїла вказане ДТП та перебувала у стані алкогольного сп'яніння в момент настання страхового випадку є постанова Малиновського районного суду м. Одеси від 22.12.2016р. Згідно з ст. 1187 ЦК У країни, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Враховуючи винність [PERSON] у настанні вищевказаного ДТП, порушення нею обов'язків, встановлених Законом N 1961 -IV, а також здійснення ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» виплати страхового відшкодування потерпілій стороні, відповідачем мають бути компенсовані понесені позивачем збитки в повному обсязі. Слід зазначити, що ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» направляло відповідачу претензію № 17/06/27-07 від 27.06.1017р., але досягти домовленості, щодо врегулювання питання в досудовому порядку не вдалось. Окрім того суд враховує, що початок перебігу строку позовної давності починається з дати виплати позивачем страхового відшкодування на користь потерпілого виходячи з ст. 257 та ч. 6 ст. 261 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки; за регресними зобов'язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов'язання. Відповідно до ст. ст. 8, 9 Закону України «Про страхування»: «Страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі». «Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку». Згідно ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України: «До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток». Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений в договорі. Як зазначено в ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Нормами ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин містить Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик, відповідно до лімітів відповідальності страховика, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. За ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Так, відповідно до п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Зазначене узгоджується із статтею 1191 ЦК України, за якою особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Вказаний висновок суду узгоджується з правовою позицією, яка викладена у постанові ВСУ № 6-112цс13 від 25 грудня 2013 року та яка є обов'язковою для застосування, згідно якої у відповідності до положень ст. 993 ЦК України та ст.27 Закону України "Про страхування" від дня страхового випадку внаслідок заміни кредитора у зобов'язанні з відшкодування шкоди до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат й у межах загального строку позовної давності, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані страхувальнику збитки. Таким чином, враховуючи вчинені страховою компанією в порядку ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» дії по виплаті страхового відшкодування потерпілій особі, з відповідача, яка є винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, необхідно стягнути на користь позивача у порядку регресу витрати, пов'язані з виплатою страхового відшкодування, тому позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Задовольняючи позов позивача, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати в сумі 1600,00 грн., пов'язані із сплатою судового збору. На підставі викладеного і

Outcome: approved