Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому зазначено, що відповідач [PERSON] перебуває на обліку як отримувач пенсії в Центральному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Запоріжжя з 21.03.2012 року, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування " по втраті годувальника . При обчисленні розміру пенсії відповідачу починаючи з 01.01.2014 р по 31.01.2017 р. зараховувалися дані індивідуальних відомостей про застраховану особу, які містилися в індивідуальних відомостях Інформаційного центрі системи персоніфікованого обліку у подвійному розмірі. Заробіток пенсіонера - годувальника [PERSON] з дати перерахунку пенсії і до 31 січні 2017 року було заведено вірно, проте внаслідок рахункової помилки після проведення звірки баз даних системи персоніфікованого обліку та баз АСОПД, відкориговані кількість місяців заробітку до 01.07.2000 р. Вказана рахункова помилка є такою, що відбулась внаслідок неправильного обчислення пенсії програмним забезпеченням і жодним чином не залежала від працівника управління, оскільки переведення показника середньомісячного заробітку як і інших показників під час проведення перерахунку пенсій проводиться автоматично по всіх справах, а не спеціалістами вручну відносно кожної справи окремо. Тому, позивачем по справі було приведену пенсійну справу у відповідність до Закону №1058. В період з 01.01.2014 р по 31.01.2017 р. відповідач отримував пенсію в більшому розмірі ніж та, що йому була призначена відповідно до Закону №1058, у зв'язку з чим утворилася переплата пенсії, у загальній сумі 2696,95 грн., яку було виявлено 24.01.2017 р. Після чого згідно розпорядженням №149003 від 24.01.2017 р. пенсію приведено у відповідність і на даний час пенсіонер отримує пенсію згідно чинного законодавства. Посилаючись на те, що відповідач в добровільному порядку відмовляється повернути надміру сплачену пенсію, позивач просить суд стягнути з відповідача суму переплати пенсії в розмірі 2696 грн. 95 коп. Представник позивача в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач, належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду також у судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив. За згодою представника позивача і у відповідності до ст. 280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв'язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши надані позивачем письмові докази, дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідач [PERSON] перебуває на обліку як отримувач пенсії в Центральному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Запоріжжя з 21.03.2012 року, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування " по втраті годувальника . При обчисленні розміру пенсії відповідачу починаючи з 01.01.2014 р по 31.01.2017 р. зараховувалися дані індивідуальних відомостей про застраховану особу, які містилися в індивідуальних відомостях Інформаційного центрі системи персоніфікованого обліку у подвійному розмірі. Заробіток пенсіонера - годувальника [PERSON] з дати перерахунку пенсії і до 31 січні 2017 року було заведено вірно, проте внаслідок рахункової помилки після проведення звірки баз даних системи персоніфікованого обліку та баз АСОПД, відкориговані кількість місяців заробітку до 01.07.2000 р. Вказана рахункова помилка є такою, що відбулась внаслідок неправильного обчислення пенсії програмним забезпеченням і жодним чином не залежала від працівника управління, оскільки переведення показника середньомісячного заробітку як і інших показників під час проведення перерахунку пенсій проводиться автоматично по всіх справах, а не спеціалістами вручну відносно кожної справи окремо. Тому, позивачем по справі було приведену пенсійну справу у відповідність до Закону №1058. В період з 01.01.2014 р по 31.01.2017 р. відповідач отримував пенсію в більшому розмірі ніж та, що йому була призначена відповідно до Закону №1058, у зв'язку з чим утворилася переплата пенсії, у загальній сумі 2696,95 грн., яку було виявлено 24.01.2017 р. Після чого згідно розпорядженням №149003 від 24.01.2017 р. пенсію приведено у відповідність і на даний час пенсіонер отримує пенсію згідно чинного законодавства. Згідно з п. 27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, " виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. За змістом ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Відповідно до ст. 1215 ЦК України, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною особою або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Тобто, згідно з даною нормою закону поверненню підлягають лише кошти, якщо їх виплата є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату, та в разі недобросовісності з боку набувача. За відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, і факту недобросовісності набувача, такі кошти поверненню не підлягають. Така правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 22.01.2014 року у справі №6-151цс13 та від 02.07.2014 року у справі № 6-91цс 14, яка, з точки зору ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для суду. Крім того, порядок та підстави повернення суми пенсій, виплачених пенсіонеру, визначено Законами України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та «Про пенсійне забезпечення». Так, відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Згідно з ч.1 ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання територіальними органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій, що є безнадійними до списання визначений Порядком повернення сум пенсії, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсії, що є безнадійними до стягнення затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 6-4 від 21 березня 2003 року, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України від 15 травня 2003 року № 374/7695 (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пенсійного фонду № 25-3 від 25.11.2014). Зі змісту п. 3 цієї постанови вбачається, що для відрахування виплаченої надміру суми пенсії можливе тільки за двох умов: зловживання з боку пенсіонера та подання страхувальником недостовірних даних. Даний перелік є вичерпаний і розширеному тлумаченню не підлягає. Отже, повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення зазначених сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме через зловживання, зокрема у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації. Будь-яких доказів, які б свідчили про рахункову помилку з боку Управління, так і надання відповідачкою завідомо неправдивих даних, які стали підставою для призначення пенсії, а також зловживань з боку відповідача при отриманні приведеної в позові суми, представник позивача суду не надав. Надані позивачем докази не доводять факту недобросовісного набуття відповідачем [PERSON] отриманих коштів у розмірі 2696 грн. 95 коп., які є пенсійною виплатою, призначеною йому позивачем, а тому відповідно до ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхуванню» та ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» поверненню зазначена сума не підлягає. Таким чином, позивачем не надано належних доказів на підтвердження того, що пенсія у вищезазначеній період виплачувались відповідачу у сумі, яка відрізняється від призначеного розміру пенсії, внаслідок рахункової помилки, також позивачем не доведені обставини, що надмірно виплачена пенсія відповідачу була здійснена внаслідок зловживання та недобросовісності з боку відповідача. Тому, заявлені позовні вимоги необґрунтовані належним чином, в зв'язку з чим не підлягаю задоволенню .

Outcome: dismissed