Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-14 00:00:00

Заступник Васильківського міжрайонного прокурора Київської області звернувся до суду з вищезазначеним позовом, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що Державному підприємству «Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики НАН України» (далі - ДП «ДСВ ІФРГ НАН України») 20.05.2002 року видано державний акт на право постійного користування землею серія [NUMBER], який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 102. Як зазначає заступник прокурора, рішенням господарського суду Київської області від 30-31.12.08 задоволено позов Глевахівської селищної ради, припинено ДП «ДСВ ІФРГ НАН України» право постійного користування земельною ділянкою загальною площею 387,19 га, вилучено у ДП «ДСВ ІФРГ НАН України» вказану земельну ділянку, визнано недійсним державний акт на право користування землею, виданий ДП «ДСВ ІФРГ НАН України», та скасовано його державну реєстрацію. В подальшому, Глевахівська селищна рада здійснювала розпорядження землями вилученими у ДП «ДСВ ІФРГ НАН України» за рішенням господарського суду Київської області від 30-31.12.08. Так, згідно інформації Управлінням Держкомзему у Васильківському районі щодо земельних ділянок, які перетинають межі земель ДП «Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики НАН України» на території Глевахівської селищної ради станом на 08.07.11, [PERSON] за рішенням Глевахівської селищної ради від 22.08.07 № 329-15-V передано у власність земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER], а в подальшому видано державний акт на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER]. Вказана земельна ділянка згідно інформації Управління Держкомзему знаходиться в межах земель переданих в постійне користування ДП «ДСВ ІФРГ НАН України». Разом з цим, рішенням господарського суду Київської області від 21.04.2010 задоволено подання Васильківського міжрайонного прокурора про перегляд рішення цього суду від 30-31.08 за нововиявленими обставинами, скасовано рішення господарського суду Київської області від 30-31.12.08 та прийнято нове рішення, яким в позові Глевахівської селищної ради відмовлено в повному обсязі. Постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 02.07.2010 року рішення господарського суду Київської області від 21.04.2010 року залишено без змін. 23.06.2011 року Вищим господарським судом України розглянуто касаційну скаргу селищної ради та винесено постанову у справі № 18/595-08/17/4, якою касаційну скаргу Глевахівської селищної ради залишено без задоволення, а постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 02.07.2010 року залишено без змін. Отже, на думку заступника прокурора, земельну ділянку площею 387,19 га залишено в постійному користуванні ДП «ДСВ ІФРГ НАН України», і на даний час підстава для проведення вилучення 387,19 га земель з постійного користування ДП «ДСВ ІФРГ НАН України» зникла. А відтак, передача згаданих земель у власність фізичним особам порушує поновлені права позивача і ці землі мають бути повернуті у користування ДП «ДСВ ІФРГ НАН України». Заступник прокурора зазначає, що за таких обставин Глевахівська селищна рада прийнявши рішення від 22.08.07 № 329-15-V, в частині надання у власність [PERSON] земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER], діяла за відсутності для цього повноважень і з порушенням ч. 3 ст. 5 ЗУ «Про особливості правового режиму діяльності Національної академії наук України, галузевих академій наук та статусу їх майнового комплексу», ч. 5 ст. 116, ч. 9 ст. 149 та ч. 2 ст. 150 Земельного кодексу України. Заступник прокурора вважає, що оскільки ДП «ДСВ ІФРГ НАН України» встановлено межі земельної ділянки, отримано держаний акт на право постійного користування землею, що належним чином зареєстрований, то рішення Глевахівської селищної ради від 22.08.07 № 329-15-V, яким здійснено перерозподіл землі - передано частину земельної ділянки належної ДП «ДСВ ІФРГ НАН України» на праві постійного користування іншій особі - [PERSON], не є підставою припинення права користування ДП «ДСВ ІФРГ НАН України» вказаними земельними ділянками. Враховуючи викладене, на думку заступника прокурора, на підставі ст. 152 Земельного кодексу України рішення Глевахівської селищної ради від 22.08.07 № 329-15-V, в частині надання у власність [PERSON] земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER] підлягає визнанню незаконним та скасуванню, оскільки право постійного користування ДП «ДСВ ІФРГ НАН України» на вказану земельну ділянку не припинене в установленому порядку. Заступник прокурора посилається на те, що [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку та здійсненого їх державну реєстрацію. Зважаючи на те, що відповідачем спірний державний акт на право власності на земельну ділянку був зареєстрований у встановленому законом порядку та земельна ділянка вибула з володіння позивача, відновити становище, яке існувало до порушення можливо лише шляхом скасування реєстрації цього державного акту, визнання права постійного користування на земельну ділянку за ДП «ДСВ ІФРГ НАН України» та витребування ділянки на користь позивача. Заочним рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14 травня 2015 року позов задоволено частково. Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 02 лютого 2016 року вищезазначене рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14 травня 2015 року скасовано. Прокурор Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідачі - Глевахівська селищна рада Васильківського району Київської області та [PERSON] та представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про розгляд справи повідомлялися належним чином. У зв'язку з зазначеним, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи приходить до наступного висновку. Відповідно до вимог статей 1 та 3 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду. Частиною 1 ст. 11 Цивільно-процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає цивільну справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом установлено, що ДП «ДСВ ІФРГ НАН України» 20.05.2002 видано державний акт на право постійного користування землею серія [NUMBER], який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 102. Рішенням господарського суду Київської області від 30-31.12.2008 задоволено позов Глевахівської селищної ради, припинено ДП «ДСВ ІФРГ НАН України» право постійного користування земельною ділянкою загальною площею 387,19 га, вилучено у ДП «ДСВ ІФРГ НАН України» вказану земельну ділянку, визнано недійсним державний акт на право користування землею, виданий ДП «ДСВ ІФРГ НАН України», та скасовано його державну реєстрацію. Рішенням Глевахівської селищної ради від 22.08.07 № 329-15-V передано у власність [PERSON] земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER], а в подальшому видано державний акт на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER]. Рішенням господарського суду Київської області від 21.04.2010 року задоволено подання Васильківського міжрайонного прокурора про перегляд рішення цього суду від 30-31.12.2008 року за нововиявленими обставинами, скасовано рішення господарського суду Київської області від 30-31.12.2008 року та прийнято нове рішення, яким в позові Глевахівської селищної ради відмовлено в повному обсязі. Постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 02.07.2010 року рішення господарського суду Київської області від 21.04.2010 залишено без змін. 23.06.2011 року Вищим господарським судом України розглянуто касаційну скаргу селищної ради та винесено постанову у справі № 18/595-08/17/4, якою касаційну скаргу Глевахівської селищної ради залишено без задоволення, а постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 02.07.2010 року залишено без змін. Таким чином, скасування рішення господарського суду Київської області від 30-31 грудня 2008 року, яким було припинено право користування земельною ділянкою ДП «Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики Національної академії наук України» та ухвалення господарським судом нового рішення про відмову у позові має наслідком незаконність припинення права користування державного підприємства земельною ділянкою площею 387,19 га з моменту набрання цим рішенням законної сили, а не з моменту його скасування. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України щодо' наслідків скасування судового рішення, висловленою у постановах від 24 червня 2015 року у справі № 6-251 цс 15 та від 02 вересня 2015 року у справі № 6-1168цс15 у спорах про витребування майна на підставі ст.388 ЦК України. При розгляді цих справ Верховний Суд України зробив правовий висновок про те, що майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна хоча і в період його чинності, але в подальшому скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею і власник має право витребувати це майно. Крім того, така ж позиція щодо наслідків скасування судового рішення висловлена Верховним Судом України у постановах від 16 вересня 2015 року у справі № 6-495цс15 та від 03 лютого 2016 року у справі № 6-2026ц15 у спорах щодо дійсності іпотеки. При розгляді цих справ Верховний Суд України зробив правовий висновок про те, що у разі скасування незаконного судового рішення про визнання іпотеки недійсною, на підставі якого в період його чинності з Державного реєстру іпотек виключено запис про обтяження, дія іпотеки підлягає відновленню з моменту вчинення первинного запису, який виключено на підставі незаконного рішення суду, оскільки відпала підстава виключення цього запису. [PERSON] на підставі рішення Глевахівської селищної ради від 22.08.07 року №329-15-V, видано державний акт серія [NUMBER] на право власності на земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER], який зареєстровано 02.10.2007 року. Державне підприємство «Київський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» листом від 19.08.2011 року направило директору ДП «ДСВ ІФРГ НАН України» копії каталогів координат земельних ділянок, та зазначило що координати зовнішніх меж земельних ділянок по яких були складені каталоги координат були складені не по польовим вимірам, а за допомогою дигитайзера. Управління Держкомзему у Васильківському районі листом від 30.05.2011 року повідомило Глевахівську селищну раду про те, що землі відповідно до державного акту на право користування ДП «ДСВ ІФРГ НАН України» не були внесені до автоматизованої системи координат державного земельного кадастру, а картографічні матеріали з права користування земельною ділянкою на ДП «ДСВ ІФРГ НАН України» відсутні. Управління Держкомзему у Васильківському районі листом від 17.10.2011 року повідомило прокуратуру про те, що при внесенні поданого каталогу координат на земельну ділянку ДП «ДСВ ІФРГ НАН України» до Автоматизованої Системи Координат ведення держаного земельного кадастру, управлінням було виявлено земельні ділянки, які перекривають зовнішні межі даної ділянки. Зокрема і земельна ділянка [PERSON] кадастровий [NUMBER]. Згідно ч. 1 ст. 24 ЗК України державним і комунальним сільськогосподарським підприємствам, установам та організаціям надаються земельні ділянки із земель державної і комунальної власності у постійне користування для науково-дослідних, навчальних цілей та ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до ст. 92 ЗК України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Положеннями ст. 125, 126 ЗК України (в редакції, що діяла на час видачі державного акту ДП «ДСВ ІФРГ НАН України») передбачено, що право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Відповідно до ч. 3 ст. 5 Закону України «Про особливості правового режиму діяльності Національної академії наук України, галузевих академій наук та статусу їх майнового комплексу», вилучення земельних ділянок Національної академії наук України та галузевих академій наук може здійснюватися лише за згодою Президії Національної академії наук України та президій галузевих академій наук відповідно до Земельного кодексу України. Відповідно до ч. 5 ст. 116 Земельного кодексу України надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом. Згідно з ч. 9 ст. 149 ЗК України, земельні ділянки - рілля державної власності, що перебувають у постійному користуванні можуть вилучатися лише Кабінетом Міністрів України. До того ж, відповідно до ч. 1 ст. 150 ЗК України, землі дослідних полів науково-дослідних установ і навчальних закладів відносяться до особливо цінних земель. Вилучення особливо цінних земель для несільськогосподарських потреб не допускається, за винятком випадків, визначених ч. 2 ст. 150 ЗК України. Згідно з ч. 2 ст. 150 ЗК України, земельні ділянки особливо цінних земель, що перебувають у державній або комунальній власності, можуть вилучатися за постановою Кабінету Міністрів України або за рішенням відповідної місцевої ради, якщо питання про вилучення (викуп) земельної ділянки погоджується Верховною Радою України. Отже, у позивача є право постійного користування земельними ділянками на території Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області загальною площею 971,21 га. З огляду матеріалів Технічної документації по складанню державного акту на право постійного користування землею ДП «ДСВ ІФРГ НАН України» Васильківського району Київської області (2000 рік) та каталогів координат земельних ділянок ДП «ДСВ ІФРГ НАН України»; Технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) ДП «ДСВ ІФРГ НАН України» на території Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області (2012 року) вбачається, що земельна ділянка кадастровий [NUMBER] надана [PERSON] знаходиться в межах земель переданих в постійне користування ДП «ДСВ ІФРГ НАН України». Виходячи із змісту рішень господарських судів, земельну ділянку площею 387,19 га залишено в постійному користуванні ДП «ДСВ ІФРГ НАН України», і на даний час підстава для проведення вилучення 387,19 га земель з постійного користування ДП «ДСВ ІФРГ НАН України» зникла. А відтак, передача згаданих земель у власність фізичним особам порушує поновлені права позивача і ці землі мають бути повернуті у користування ДП «ДСВ ІФРГ НАН України». Оскільки ДП «ДСВ ІФРГ НАН України» встановлено межі земельної ділянки, отримано держаний акт на право постійного користування землею, що належним чином зареєстрований, то рішення Глевахівської селищної ради від 22.08.07 № 329-15-V, яким здійснено перерозподіл землі - передано частину земельної ділянки належної ДП «ДСВ ІФРГ НАН України» на праві постійного користування іншій особі - [PERSON], не може бути підставою припинення права користування ДП «ДСВ ІФРГ НАН України» вказаними земельними ділянками. Отже, Глевахівська селищна рада прийнявши рішення від 22.08.07 № 329-15-V, в частині надання у власність [PERSON] земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER] діяла за відсутності для цього повноважень і з порушенням ч. 3 ст. 5 Закону України «Про особливості правового режиму діяльності Національної академії наук України, галузевих академій наук та статусу їх майнового комплексу», ч. 5 ст. 116, ч. 9 ст. 149 та ч. 2 ст. 150 Земельного кодексу України. Згідно ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. В зв'язку з чим рішення Глевахівської селищної ради від 22.08.07 № 329-15-V, в частині надання земельної ділянки [PERSON] є незаконним та підлягає скасуванню, оскільки право постійного користування ДП «ДСВ ІФРГ НАН України» на вказану земельну ділянку не припинене в установленому порядку. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішенням Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року, "Новоселецький проти України" від 11 березня 2003 року, "Федоренко проти України" від 1 червня 2006 року). Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі статті 1. Зокрема, необхідно щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності. Таким чином, особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності мусить бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника. Також Європейський суд з прав людини у своїй практиці зауважує, що при визначенні суспільних інтересів завдяки безпосередньому знанню суспільства та його потреб національні органи мають певну свободу розсуду, оскільки вони першими виявляють проблеми, які можуть виправдовувати позбавлення власності в інтересах суспільства та знаходять засоби для їх вирішення (наприклад, рішення у справах "Хендісайд проти Сполученого Королівства" від 7 грудня 1976 року, "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства" від 21 січня 1986 року). Отже, створена Конвенцією система захисту покладає саме на національні органи влади обов'язок визначальної оцінки щодо існування проблеми суспільного значення, яка виправдовує як заходи позбавлення права власності, так і необхідність запровадження заходів з усунення несправедливості. Враховуючи, що у судовому засіданні на підставі зібраних по справ доказів установлено те, що рішення сільської ради про передачу [PERSON] земельної ділянки, яка відносяться до категорії земель сільськогосподарського призначення і відноситься до особливо цінних земель (землі дослідних полів науково-дослідних установ і навчальних закладів), знаходиться в межах земель, переданих у постійне користування ДП «Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики НАН України», у встановленому законом порядку не вилучалася у державного підприємства, не змінювалося її цільове призначення, а відтак рішення Глевахівської селищної ради прийнято з порушенням закону, прав позивача та в супереч інтересів суспільства, позаяк здійснено незаконне розпорядження особливо цінними землями, суд дійшов висновку про те, що у відповідача не виникло право на отримання спірного держаного акту, яким посвідчується право на земельну ділянку. Тому цей державний акт, виданий [PERSON] на підставі незаконного рішення Глевахівської селищної ради від 22.08.07 № 329-15-V, підлягає визнанню недійсним. Вимога заступника прокурора про витребування на користь ДП «ДСВ ІФРГ НАН України» у [PERSON] земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER] підлягає задоволенню, оскільки вказана земельна належить на праві постійного користування ДП «ДСВ ІФРГ НАН України», натомість перебуває у володінні відповідача, який прав на неї не має. Разом із цим, вимоги позову про скасування державної реєстрації вказаного вище державного акту задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не доведено неможливості вирішення цього питання в позасудовому порядку й не пред'явлено цю вимогу до належного відповідача. Що стосується вимоги заступника прокурора про визнання відсутнім права власності [PERSON] земельною ділянкою кадастровий номер 3221455300:03:006:0003, то вона є зайвою, оскільки права позивача поновлені та захищені судом шляхом визнання недійсними відповідних рішень органу місцевого самоврядування щодо їх вилучення та визнання недійсним спірного державного акту, крім того на користь позивача спірні земельні ділянки були витребуванні. На підставі наведеного та

Outcome: partial