Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

30.07.2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про зняття арешту з грошових коштів, мотивуючи свої вимоги тим, що на виконанні у Миколаївському районному відділі ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Львів) перебуває виконавче провадження АСВП № 61434670 щодо примусового виконання виконавчого листа №447/2345/18, виданого Миколаївським районним судом Львівської області про стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ "Ноудлен" завданої шкоди у розмірі 134448,84 грн. та судового збору в розмірі 2016,14 грн.. Вказує, що 27.05.2020 постановою державного виконавця Біляк Н.М. накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках в банківських установах та всіх інших відкритих рахунках, а також кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать [PERSON] . Під арешт потрапив рахунок в АТ КБ « ПРИВАТБАНК» № [NUMBER] відкритий на ім`я позивача, на який окрім інших грошових коштів , надходять кошти від Пенсійного фонду України, як пенсія. Він неодноразово звертався до державного виконавця щодо зняття арешту з рахунку, проте, йому було відмовлено, тому він змушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 31.07.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав та просив скасувати арешт, накладений на грошові кошти. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та заперечував проти його задоволення з підстав, зазначених у відзиві на позов, посилаючись на їх безпідставність та недоведеність того, що дії державного виконавця вчинено з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження». Заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд вважає наступне. Судом встановлено, що 02.03.2020 р. державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження АСВП №61434670 з примусового виконання виконавчого листа №447/2345/18 виданого Миколаївським районним судом Львівської області про стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ "Ноудлен" завданої шкоди у розмірі 134448,84 грн. та судового збору в розмірі 2016,14 грн. 27.05.2020 р. державним виконавцем винесено постанову ВП №61434670 про арешт коштів [PERSON] , якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках в банківських установах та всіх інших відкритих рахунках, а також кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать у боржнику . Як вбачається із довідки виданої АТ КБ « ПриватБанк» від 29.05.2020року, рахунок [PERSON] - № [NUMBER] відкритий для зарахування, у тому числі пенсійних виплат. 01.06.2020 року на адресу Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) надійшла заява боржника [PERSON] про звільнення з-під арешту рахунок в АТ КБ «Приватбанк», посилаючись на те, що вказаний рахунок є соціально захищеним і відкритим для зарахування пенсійних виплат. 05.06.2020року постановою державного виконавця Біляк Н.М. у ВП №61434670 звернено стягнення на доходи [PERSON] , які від отримує від Головного управління Пенсійного фонду України, а саме постановлено здійснювати відрахування із доходів [PERSON] у відповідності до чинного законодавства на користь ТзОВ «Ноудлен» у розмірі 20% від заробітної плати до виплати загальної суми боргу 150341,21 грн. 05.06.2020року на адресу відповідача надійшла повторна заява боржника [PERSON] про звільнення з-під арешту рахунок в АТ КБ «Приватбанк». 09.06.2020року листом в.о. начальника Миколаївського районного відділу ДВС Західного міжрегіонального управління юстиції ( м.Львів) відмовлено [PERSON] у знятті арешту з коштів, оскільки для цього відсутні правові підстави. Судові рішення, відповідно до ст. 124 Конституції України, є обов`язковими до виконання на всій території України. Примусове виконання рішень судів в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України „Про виконавче провадження. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII, (далі - Закон), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Відповідно до п. ст. 10 Закону, заходами примусового виконання рішень є: 1)звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2)звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4)заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом. Відповідно до ст. 13 Закону, під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону. Згідно з ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника. Відповідно до статті 48 Закону України "Про виконавче провадження" звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступною робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту. Відповідно до п. З ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках. Відповідно до п. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом. Постанова державного виконавця про арешт коштів боржника від 27.05.2020 року АСВП №61434670 прийнята до виконання банком. Саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника повинен визначити статус коштів і рахунку, на якому вони знаходяться, та в разі знаходження на рахунку, коштів на які заборонено накладати арешт, зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною 4 статті 59 Закону України "Про виконавче провадження". Згідно довідки від 29.05.2020 року, виданої ПАТ КБ «Приватбанк» зазначено, що рахунок № [NUMBER] відкритий для зарахування , у тому числі пенсійних виплат, проте у ній не вказано, що це рахунок із спеціальним режимом використання, спеціальний та інший рахунок, звернення стягнення на який заборонено законом. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог не ґрунтуються на вимогах закону, не підтверджено належними доказами, а тому, позов є необґрунтований та недоведений, в зв`язку з чим в його задоволенні слід відмовити.

Outcome: dismissed