Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи його тим, що спільне життя між ними не склалось через різні погляди на життя та несумісність характерів. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають , просить розірвати шлюб між ним та [PERSON]Г.(а.с.3). 30.06.2015 року до суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя , свої вимоги мотивує тим, що вона з 24.06.1993 р. перебуває у шлюбі з [PERSON] Під час шлюбу вони придбали у власність квартиру [ADDRESS] вартість якої становить 475\~300 грн , також 06.11.2011 р. купили автомобіль [NUMBER] 2007 р.в. та вартість якої становить 298\~899 грн. Посилаючись на норми СК України просить визнати спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] та поділити між ними майно : квартиру [ADDRESS] та автомобіль [NUMBER] 2007 р.в. Визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] , визнати за [PERSON] право власності на транспортний засіб Mazda CX - 7 державний номер [NUMBER] 2007 р.в. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON], грошову компенсацію , яка дорівнює різниці між вартістю квартири [ADDRESS] та автомобілем [NUMBER] 2007 р.в. в розмірі 176\~401 грн. Стягнути з [PERSON] на її користь витрати на оплату судового збору в сумі 3897 грн, витрати на оплату правової допомоги у розмірі 3000 грн та на оплату проведення оцінки автомобіля у розмірі 800 грн. (а.с.27-31). 03.11.2015 р. до суду надійшла заява від [PERSON] про зменшення позовних вимог і просить визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS]. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію, яка дорівнює різниці між вартістю квартири [ADDRESS] та автомобілем [NUMBER] 2007 р.в. в розмірі 176\~401 грн. Стягнути з [PERSON] на її користь витрати на оплату судового збору в сумі 3897 грн, витрати на оплату правової допомоги у розмірі 3000 грн та на оплату проведення оцінки автомобіля у розмірі 800 грн.(а.с146). 16.12.2015р. до суду надійшла заява від [PERSON] про збільшення позовних вимог в якій просить визнати спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] та поділити між ними : квартиру [ADDRESS] вартістю 475\~300 грн та транспортний засіб автомобіль [NUMBER] 2007 р.в. вартістю 298\~899 грн. Визнати право власності на квартиру [ADDRESS] , за [PERSON] та [PERSON] за кожним на ? частину. Визнати за [PERSON] право на компенсацію від продажу автомобіля [NUMBER] 2007 р.в. та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 149\~499 грн. Стягнути з [PERSON] на її користь витрати на оплату судового збору в сумі 3897 грн, витрати на оплату правової допомоги у розмірі 3000 грн та на оплату проведення оцінки автомобіля у розмірі 800 грн.(а.с.172-175). В судовому засіданні [PERSON] позов про розірвання шлюбу підтримав повністю, посилаючись на обставини зазначені в позовній заяві, позов [PERSON] визнав частково, не заперечував проти визнання спільною сумісною власністю подружжя квартиру [ADDRESS] та визнання за ним [PERSON] по ? частини за кожним. В іншій частині позовних вимог просив відмовити [PERSON] посилаючись на те , що автомобіль [NUMBER] ,який вони придбали у шлюбі і який був зареєстровано за ним 06.12.2011 р., вони спільно з [PERSON] за згодою з останньою продали за символічну ціну його батькові [PERSON] Це було спільне рішення їх обох , як подружжя. Власником автомобіля став його батько [PERSON], а виручені кошти були витрачені на потреби їх сім»ї , в тому числі на навчання їх повнолітньої дочки [PERSON]. В судовому засіданні [PERSON] позов [PERSON] про розірвання шлюбу визнала повністю і підтвердила обставини зазначені в ньому, зустрічний позов підтримала повністю , посилаючись на обставини зазначені в позовних заявах, зазначивши , подружні стосунки з [PERSON] вони припинили з 2014р., вона проживає в [INFO], а автомобілем [NUMBER] ,який вони придбали у шлюбі останній раз керувала в кінці 2013р. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши докази, надані сторонами на доведення обставин, на які вони посилаються , обґрунтовуючи свої позовні вимоги та заперечення, суд находить позов [PERSON] таким, що підлягає до задоволення в повному обсязі , позов [PERSON] таким , що підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24.07.1993 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають, мають повнолітню дочку [PERSON],06.05.1995р.н.(а.с.33-44). Під час спільного проживання сторін в їх сім′ї виникали сварки і непорозуміння , через різні погляди на життя , що призвело до втрати почуття кохання та поваги. Сторони подружні відносини не підтримують з січня 2014р., миритись категорично не бажають, їх сімя розпалась. Згідно договору купівлі продажу квартири від 27.11.1996 р. [PERSON] купив квартиру [ADDRESS], ринкова вартість якої становить 475\~300 грн , згідно звіту про оцінку житлової квартири (а.с.45, 49-63). Згідно технічного паспорта автомобіль [NUMBER] , було зареєстровано за [PERSON] 06.12.2011 р. автомобіль [NUMBER] (а.с.47-48). Відповідно до довідки МВС України регіонального сервісного центру в Полтавській області територіального сервісного центру № 5342 від 08.12.2015р. автомобіль [NUMBER] знято з обліку і на підставі довідки рахунок ВІА 422653 від 18.06.2014 р. та перереєстровано на [PERSON] При перереєстрації автомобіля [NUMBER] на [PERSON] експертом криміналістом було визначено рік випуску т/з 2006 (а.с.176) Відповідно до ст.112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу. Згідно ч.1ст.63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ч. 1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Відповідно до\~ст. 214 ЦПК України\~суд, під час ухвалення рішення, серед інших питань, вирішує які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Згідно із\~ст. 60 СК України\~майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо)самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до\~ст. 368 ч.3 ЦК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Пунктом 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~судам роз'яснено, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Проаналізувавши та оцінивши всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд приходить до висновку, що спірний транспортний засіб у 2011 р. сторони придбали автомобіль марки Mazda CX - 7 державний реєстраційний номер, який був зареєстрований в органах МРЕВ на ім'я відповідача [PERSON] було придбано в період шлюбу за час спільного проживання сторін .. Пунктом 30\~Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя"\~передбачена рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст.\~63, ч. 1 ст.\~65 СК. У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Як встановлено судом відповідач [PERSON] на підставі довідки - рахунку ВІА 422653 від 18.06.2014 року перереєстрував спірний автомобіль, який було придбано у період шлюбу і відповідно до вимог\~ст.60 СК України\~був об'єктом спільної сумісної власності подружжя.(а.с.176). Відповідно до п.3 ч.1\~ст. 208 ЦК України\~у письмовій формі належить вчиняти правочин фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених ч.1\~ст. 206 цього Кодексу. Таким чином, правочин укладений 18.06.2014 року виходить за межі побутового, а тому у відповідності до вимог ст.ст.\~209,\~210 ЦК України\~підлягає нотаріальному посвідченню і(або) державній реєстрації. Згідно ч.ч.1,2,3\~ст. 65 СК України\~встановлено, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим з подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і(або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і(або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. В своїх позовних заявах [PERSON] вказувала на те , що будь якої згоди на відчуження спірного транспортного засобу у відповідності до вимог ч.3\~ст. 65 СК України\~не надавала. [PERSON] визнаючи вимоги [PERSON] щодо її права власності на ? частки квартири №19 в. будинку№22 по вул. Леніна в м. Комсомольську погодився з вартістю квартири , зазначеній в позові . [PERSON] заперечуючи проти имог [PERSON] щодо визнання спільною сумісною власністю автомобіля [NUMBER] та визнання за нею права на компенсацію від продажу автомобіля не погодився з вартістю автомобіля , зазначеній в позові, посилався на те , дійсна вартість цього автомобіля не визначена , і оцінка транспортного засобу проведена незаконно у відсутність власника . Суд вважає , що [PERSON], яка заявляє вимоги про визнання за нею права на компенсацію від продажу автомобіля не надано суду належних та допустимих доказів щодо його продажу та вартості спірного автомобіля (а.с.81-105). В позовній заяві від 16.12.2015р. на обґрунтування своїх вимог щодо компенсації вартості відчуженого автомобіля , [PERSON] посилається на правову позицію Верховного Суду України від 08.04.2015р. по справі №6 -1212 ц15 згідно якого , законодавством не встановлено недійсності правочину при відчуженні спільного сумісного майна подружжя без письмової згоди одного з подружжя, а тому при розгляді спорів про розподіл цінного спірного майна та визнання недійсними правочинів з відчуження такого без письмової згоди одного з подружжя, за умови наявності іншої згоди , суди мають виходити з права одного з подружжя на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім»ї майна . (а.с.174). Але належних та допустимих доказів про відчуження [PERSON] цінного спірного майна не в інтересах сім»ї нею не надано . Однак , саме в продовження цієї правової позиції \~Верховного суду України у справі N 6-7цс15, зазначено , що у випадку порушення письмової форми надання згоди на вчинення відчуження цінного спільного майна подружжя (правочину), якщо один з подружжя надав таку згоду усно, а другий з подружжя погодився з такою згодою, то такий правочин може бути визнаний дійсним. [PERSON] на обґрунтування своїх позовних вимог відповідно до вимог ст. ст.\~10,\~60 ЦПК України не надала суду належних та допустимих доказів щодо відчуження спірного автомобіля та вартості цього відчуженого спірного майна , як і не спростувала доводи [PERSON] про те , що автомобіль [NUMBER] , який вони придбали у шлюбі і який був зареєстрований за [PERSON] , вони , перебуваючи у шлюбі за згодою з нею продали його батькові [PERSON], за волевиявленням їх обох , як подружжя, а виручені кошти витратили на потреби їх сім»ї . Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов'язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд також має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім'ї, матеріальне становище співвласників тощо. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11). Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Сторони при розгляді в суді прийшли до спільної думки про те, і квартира [ADDRESS], і автомобіль [NUMBER] , було придбано ними під час шлюбу. Судом встановлено , що предметом даного позову є розділ майна подружжя та відповідно [PERSON] запропоновано варіант розподілу . Згідно положень п. 25\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя"\~у разі поділу спільного майна подружжя, що є неподільною річчю, суди мають застосовувати положення частин 4, 5\~ст. 71 СК України\~щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених\~ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Положеннями ч.ч.1.2\~ст. 11 ЦПК України\~визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.ст.\~10,60 ЦПК України\~- цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Оскільки на автомобіль [NUMBER] , який є предметом спору, відсутні правовстановлюючі документи щодо його придбання та документи на підставі яких було перереєстровано даний транспортний засіб у визначеному законом порядку , то такий транспортний засіб не може бути об'єктом поділу чи об'єктом за який може бути стягнуто компенсацію від продажу. За таких обставин суд вважає, що необхідно відмовити у задоволенні в цій частині позовних вимог про визнання за [PERSON] права на компенсацію від продажу автомобіля [NUMBER] та стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошових коштів в сумі 149499 грн , оскільки належних та допустимих доказів про вартість цього автомобіля суду не надано, а проведена оцінка транспортного засобу відповідно до звіту « Про оцінку транспортного засобу » (а.с.81-105) проведена шляхом аналізу ринку транспортних засобів та за умови, що рік випуску автомобіля -2007, в той час , як довідки МВС України регіонального сервісного центру в Полтавській області територіального сервісного центру № 5342 від 08.12.2015р. автомобіль [NUMBER] знято з обліку і на підставі довідки рахунок ВІА 422653 від 18.06.2014 р. та перереєстровано на [PERSON] При перереєстрації автомобіля [NUMBER] на [PERSON] експертом криміналістом було визначено рік випуску т/з 2006 (а.с.176). В звязку з чим до вказаної оцінки транспортного засобу суд відноситься критично. Відповідно до Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Статтею 4 вказаного Закону визначено, що за подання до суду позову 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати 487,20 грн. та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати\~(пункт з таблиці ставок № 1.1) 6090 грн.) . Згідно п. 10 ч. 1 ст. 80 ЦПК України ціна позову у позовах , які складається з кількох самостійних вимог визначається загальною сумою всіх вимог. Відповідні розяснення зазначені і у Постанові Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014 р. «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» , тобто якщо в позовній заяві об'єднано кілька самостійних вимог майнового характеру, пов'язаних між собою, то, враховуючи, що об'єктом справляння судового збору є позовна заява, максимальний розмір судового збору має відповідати загальній сумі всіх вимог . При цьому судовий збір може бути сплачено окремо за кожною вимогою або загальною сумою за всіма позовними вимогами. Так при зверненні до суду з позовом про поділ спільного майна [PERSON] сплачено судовий збір у розмірі 3654 грн, при цьому ціна позову складає 774\~199 грн , оскільки її частина вимог складає 387 099,50 , то при зверненні до суду їй необхідно було сплатити 3870 грн , отже з [PERSON] на користь держави необхідно стягнути судового збору у розмірі 216 грн. Суд вважає, що з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню понесені нею документально підтверджені судові витрати у сумі 2 376 грн 50 коп , оскільки згідно із ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог. При зверненні до суду з вимогою про визнання право власності на 1/2 частину квартири (237 650грн), яку задоволено, нею було сплачено судовий збір, який підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Вимоги [PERSON] щодо стягнення витрат на оплату правової допомоги не підлягають до задоволення , оскільки не підтверджуються відповідними доказами. На підставі викладеного та

Outcome: partial