Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідачів про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, в обґрунтування позовних вимог зазначивши наступне. Так, рішенням Народицького районного суду Житомирської області від 17.12.2007 року у справі № 2-213/07 за [PERSON] визнано право власності на житловий будинок № 7, який розташований по вул. Зоряній в смт. Брусилів Житомирської області. 09.07.2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № ZRCWGK00004447, відповідно до умов якого банк надав, а [PERSON] отримала кредит у вигляді непоновлюваної кредитної лінії в розмірі 65543,33 доларів США на придбання нерухомості, зі сплатою за користування кредитом 15% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 09.07.2018 року. Цього ж дня між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу, за яким остання придбала у продавця житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться по вул. Зоряній, 7, в смт. Брусилів Житомирської області, посвідчений нотаріусом Брусилівської державної нотаріальної контори Житомирської області [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 3568. В той же день, 09.07.2008 року, позичальником в забезпечення кредитного договору був укладений договір іпотеки № ZRCWGK00004447 домоволодіння, яке розташоване по вул. Зоряній, 7, в смт. Брусилів Житомирської області, посвідчений нотаріусом Брусилівської державної нотаріальної контори Житомирської області [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 3567. В зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» в 2010 році звернувся до Брусилівського районного суду Житомирської області з позовом до [PERSON], 3-ї особи [PERSON], про звернення стягнення на предмет іпотеки та надання права ПАТ КБ «ПриватБанк» оформити реєстрацію предмету іпотеки. Рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 24.03.2011 року по справі № 2-8/2011, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 29.06.2011 р., в позові ПАТ КБ «ПриватБанк» було відмовлено. Основним мотивом, який став підставою для відмови в задоволенні позову, було те, що будинок не належить на праві власності відповідачці [PERSON], оскільки вона в порушення п.п. 20.10., 35.6. договору іпотеки не зареєструвала договір купівлі-продажу та право власності на предмет іпотеки згідно з чинним законодавством на протязі 30 днів з моменту укладання договору. 04.10.2011 року [PERSON] звернулася до Брусилівського районного суду Житомирської області з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк», [PERSON], третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Брусилівської державної нотаріальної контори, про визнання недійсним договору та усунення перешкод у здійсненні прав власності, посилаючись на те, що вона є власником житлового будинку по вул. Зоряній, 7, в смт. Брусилів Житомирської області. Рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 10.01.2012 року по справі № 2-497/2011 позов [PERSON] задоволено, визнано недійсним договір іпотеки від 09.07.2008 року, укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], усунуто перешкоди у здійснені [PERSON] права власності шляхом виключення з Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна запису від 09.07. 2008 року за № 7537036, здійсненого реєстратором Брусилівською державною нотаріальною конторою, про обтяження майна - будинку, номер за РПВН: 1956372, розташованого за адресою: Житомирська область, смт. Брусилів, вул. Зоряна, 7. Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 13.03.2012 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено, рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 10.01.2012 року скасовано і ухвалено нове, яким в задоволенні позову [PERSON] відмовлено. При цьому під час розгляду даної справи апеляційним судом було встановлено, що укладений договір купівлі-продажу житлового будинку по вул. Зоряній, 7, в смт. Брусилів Житомирської області, є чинним, був укладений з дотриманням вимог ст. 203 ЦК України, волевиявлення сторін вільним, направленим на настання юридичних наслідків, які полягають у припиненні права власності на майно у продавця [PERSON] та виникнення такого права у покупця [PERSON] Крім того, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що непроведення [PERSON] реєстрації договору купівлі-продажу будинку від 09.07.2008 року в комунальному підприємстві «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації», що є порушенням п. 35.6 Договору іпотеки, яким передбачено, що іпотекодавець на протязі 30 днів з дати купівлі предмету іпотеки повинен зареєструвати в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, свідчать про її ухилення від виконання кредитних зобов'язань, погашення заборгованості та запобігання звернення стягнення на предмет іпотеки. 24.04.2014 року [PERSON] звернулась до Брусилівського районного суду Житомирської області з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання кредитного договору недійсним. Рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 08.10.2014 року у справі № 275/304/14-ц, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 02.12.2014 року, у її позові відмовлено за безпідставністю. Рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 30.03.2015 року у справі № 275/50/14-ц за позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 15.05.2015 року, позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково, стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № ZRCWGK00004447 від 09 липня 2008 року в сумі 164983,67 доларів СІІІА, що за курсом 7,99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 08.01.2014 року еквівалентно 1318219,52 гривень, яка складається із заборгованості за кредитом - 60464,79 доларів США, що еквівалентно 483113,67 гривень, заборгованості по процентам за користування кредитом - 42262,52 доларів США, що еквівалентно 337677,53 гривень, заборгованості по комісії за користування кредитом - 11259,62 доларів США, що еквівалентно 89964,36 гривень, пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 40000,00 доларів США, що еквівалентно 319600,00 гривень, штрафу (фіксована частина) - 31,29 доларів США, що еквівалентно 250,00 гривень, штрафу (процентна складова) - 10965,45 доларів США, що еквівалентно 87613,95 гривень. Таким чином, позивач вважає, що судами встановлено наступні преюдиційні факти, які не потребують доказуванню в силу ч. 3 ст. 61 ЦПК України, а саме чинності договору купівлі-продажу, кредитного договору та договору іпотеки; чинності заборони на відчуження предмету іпотеки; порушення пунктів договору іпотеки щодо проведення державної реєстрації договору купівлі-продажу; визначення розміру заборгованості за кредитним договором. При цьому, позивач зазначив, що оскільки [PERSON] не скористалася правом на державну реєстрацію договору купівлі-продажу будинку від 09.07.2008 року, то право власності залишилось за [PERSON], в зв'язку з чим остання відповідно до ст. 23 Закону України «Про іпотеку» набула статус іпотекодавця зі всіма правами та обов'язками. Відповідно до п. 35.5 договору іпотеки сторони визначили, що вартість предмету іпотеки складає 387256,00 грн. Враховуючи вищевикладене, позивач вважає за необхідне захистити свої порушені права шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ZRCWGK00004447 від 09.07.2008 року в розмірі 14428,32 доларів США (заборгованість за тілом кредиту), що за курсом 26,84 відповідно до службового розпорядження НБУ від 07.09.2016 року складає 387256,00 грн. Просили суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ZRCWGK00004447 від 09 липня 2008 року в розмірі 14428,32 доларів США (заборгованості за тілом кредиту), що за курсом 26,84 відповідно до службового розпорядження НБУ від 07.09.2016 року складає 387256,00 грн., звернути стягнення на будинок загальною площею 64,20 м2, житловою площею 30,6 м2, який розташований за адресою: Житомирська область, смт. Брусилів, вул. Зоряна, 7, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки на підставі договору іпотеки № ZRCWGK00004447 від 09 липня 2008 року ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу, в тому числі нотаріального укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмета іпотеки, а також виселити відповідачів та інших осіб, які зареєстровані або проживають у предметі іпотеки - житловому будинку, який розташований за адресою: Житомирська область, смт. Брусилів, вул. Зоряна, 7. В судовому засіданні представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» за довіреністю [PERSON] позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» підтримав у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просив суд позов задовольнити. В подальшому надав заяву з проханням справу розглядати в його відсутність. Представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечувала, оскільки [PERSON] ніколи не була і не є власником будинку, розташованого в смт. Брусилів, по вул. Зоряна, 7, ніколи в будинку не проживала. Крім того вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду з даним позовом. Так, зазначила, що позивач вже звертався в 2010 році з аналогічним позовом до суду, рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 24.03.2011 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 29.06.2011 р., в позові ПАТ КБ «ПриватБанк» було відмовлено. Тому вважає, що строк позовної давності сплинув 29.06.2014р. Просила суд в задоволенні позову відмовити. Представник відповідача [PERSON] за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні проти позову також заперечував, зазначивши, що [PERSON] ніякого відношення до кредитного договору та договору іпотеки, укладеними між позивачем та [PERSON], не має. При цьому [PERSON] на виконання укладеного з [PERSON] договору купівлі-продажу житлового будинку за адресою смт. Брусилів, вул. Зоряна, 7, грошових коштів за будинок від [PERSON] не отримала, через що вважає вказаний будинок своєю власністю. Жодних договорів вона особисто з позивачем не укладала. Просив у задоволенні позову відмовити. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Так, 09.07.2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач ПАТ КБ «ПриватБанк», та [PERSON] було укладено кредитний договір № ZRCWGK00004447, відповідно до умов якого банк надав, а [PERSON] отримала кредит у вигляді непоновлюваної кредитної лінії в розмірі 65543,33 доларів США на придбання нерухомості, зі сплатою за користування кредитом 15% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 09.07.2018 року (а.с. 13-16). В той же день, 09.07.2008р. між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу, за яким остання придбала у продавця житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться по вул. Зоряній, 7, в смт. Брусилів Житомирської області, посвідчений нотаріусом Брусилівської державної нотаріальної контори Житомирської області [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 3568. При цьому п. 2 вказаного договору встановлено, що продаж вказаного будинку здійснено за 164587 грн., які будуть сплачені покупцем продавцю після отримання кредиту для цих цілей, а в п. 5 зазначено, що право власності на придбаний будинок виникає у покупця з моменту реєстрації в комунальному підприємстві «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» (а.с. 176-192). Крім того, в той же день, 09.07.2008 року, в забезпечення вказаного кредитного договору між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки № ZRCWGK00004447 домоволодіння, яке розташоване по вул. Зоряній, 7, в смт. Брусилів Житомирської області, посвідчений нотаріусом Брусилівської державної нотаріальної контори Житомирської області [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 3567 (а.с. 16-18). Рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 30.03.2015 року у справі № 275/50/14-ц за позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 15.05.2015 року, позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково, у звязку з неналежним виконанням умов кредитного договору з [PERSON] стягнуто заборгованість за кредитним договором № ZRCWGK00004447 від 09 липня 2008 року в сумі 164983,67 доларів СІІІА, що за курсом 7,99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 08.01.2014 року еквівалентно 1318219,52 гривень, яка складається із заборгованості за кредитом - 60464,79 доларів США, що еквівалентно 483113,67 гривень, заборгованості по процентам за користування кредитом - 42262,52 доларів США, що еквівалентно 337677,53 гривень, заборгованості по комісії за користування кредитом - 11259,62 доларів США, що еквівалентно 89964,36 гривень, пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 40000,00 доларів США, що еквівалентно 319600,00 гривень, штрафу (фіксована частина) - 31,29 доларів США, що еквівалентно 250,00 гривень, штрафу (процентна складова) - 10965,45 доларів США, що еквівалентно 87613,95 гривень (а.с. 62-66). Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № ZRCWGK00004447 від 09 липня 2008 року станом на 07.06.2016р. [PERSON] має заборгованість у розмірі 3033221, 35 доларів США, яка складається з із заборгованості за кредитом - 60748,55 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом - 55402,69 доларів США, заборгованості по комісії за користування кредитом - 14852,25 доларів США, пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором 172317, 86 доларів США. (а.с. 7-9). Також судом встановлено, що право власності на житловий будинок, розташований за адресою: Житомирська область, смт. Брусилів, вул. Зоряна, 7, станом на 12.08.2016р. зареєстровано за [PERSON] на підставі рішення Народицького районного суду Житомирської області від 17.12.2007р. (а.с. 107). Сторонами не заперечувалось, що право власності на вказаний будинок за договором купівлі-продажу від 09.07.2008 року, укладеним між [PERSON] та [PERSON], за [PERSON] не зареєстровано. Як пояснив в судовому засіданні представник [PERSON], [PERSON] не зверталась за реєстрацією права власності за будинок, оскільки не сплатила [PERSON] передбачені договором кошти за нього. З відповіді Брусилівського ВП Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області від 30.03.2017р. № 1120 вбачається, що в результаті усного опитування сусідів встановлено, що будинок по вул. Зоряна, 7, в смт. Брусилові належить [PERSON], проте ані вона, ані інші особи у вказаному будинку не проживають (а.с. 138). Згідно довідки № 3392 від 06.10.2016р., виданої Брусилівською селищною радою Житомирської області, в смт. Брусилові по вул. Зоряна, 7, на теперішній час ніхто не зареєстрований (а.с. 40). Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Виконання зобов'язання може забезпечуватися заставою (частина перша статті 546 ЦК України). Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (майнового поручителя) (ст.ст. 575, 583 ЦК України). Відповідно до статті 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Таким чином, іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобов'язання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов'язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов'язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов'язань або зменшити їх. Забезпечувальне зобов'язання (взаємні права та обов'язки) виникає між іпотекодержателем (кредитором за основним зобов'язанням) та іпотекодавцем (боржником за основним зобов'язанням). При цьому згідно ст. 1 Закону України "Про іпотеку" іпотекодавець - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання власного зобов'язання або зобов'язання іншої особи перед іпотекодержателем. Іпотекодавцем може бути боржник або майновий поручитель; майновий поручитель - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов'язання іншої особи-боржника; боржник - іпотекодавець або інша особа, відповідальна перед іпотекодержателем за виконання основного зобов'язання. Втім, при розгляді вказаної справи було встановлено, що [PERSON] не є іпотекодавцем або боржником у договірних правовідносинах, що виникли між позивачем ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] при укладенні між ними кредитного договору № ZRCWGK00004447 від 09.07.2008р. та договору іпотеки, а тому відсутні законні підстави для відповідальності [PERSON] за вказаними зобовязаннями [PERSON] При цьому суд вважає хибними посилання позивача на ст. 23 Закону України «Про іпотеку» як на підставу набуття [PERSON] статусу іпотекодавця в договорі іпотеки, укладеним між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] з огляду на таке. Так, статтею 23 Закону України "Про іпотеку" визначено, що в разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця та має всі його права й несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі та на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Разом з тим, право власності на предмет іпотеки [PERSON] набула на підставі рішення Народицького районного суду Житомирської області від 17.12.2007р., тобто до укладення договору іпотеки спірного будинку між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] у 2008 році, що виключає застосування ст. 23 Закону України "Про іпотеку" у даному випадку. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки позивачем за встановлених судом обставин у справі не наведено законних підстав для звернення стягнення на будинок по вул. Зоряна, 7, в смт. Брусилові, в задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» про звернення стягнення на предмет іпотеки слід відмовити. У звязку з наведеним не підлягають задоволенню й вимоги позивача про виселення зі спірного будинку. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed