Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-06 00:00:00

10.03.2020 року представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на користь позивача [PERSON] суму страхового відшкодування, пов`язаного із заподіяною моральною шкодою у розмірі 9600 (дев`ять тисяч шістсот) гривень 00 копійок, витрат на поховання у розмірі 1919 (одна тисяча дев`ятсот дев`ятнадцять) гривень 11 копійок, а також - витрати на правову допомогу в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок. В обґрунтування заяви позивач зазначив, що 15.09.2017 року 0 23 год 00 хв на автодорозі Київ-Чернігів-Нові Яриловичі в с. Красне Чернігівського району Чернігівської області відбулося ДТП. Водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Renault Kangoo» д.н.з. [NUMBER] , здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , який від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці пригоди. На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована у відповідача відповідно до полісу АК №6292780, що діяв станом на 15.09.2017 року. Зважаючи на викладене, позивач просить суд постановити рішення, яким стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на свою користь суму страхового відшкодування, пов`язаного із заподіяною моральною шкодою, витрат на поховання, а також витрати на правову допомогу. Ухвалою судді від 06 квітня 2020 року у справі відкрито спрощене позовне провадження за наявними у справі матеріалами буз повідомлення (виклику) учасників справи. 04 травня 2020 року представником відповідача Мамедовою І.Р подано заяву про залучення до участі у справі третьої особи [PERSON] , а також відзив, в якому просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Пояснила, що вказані в позові обставини мали місце, однак оскільки причиною ДТП стало недотримання пішоходом [PERSON] вимог п.4.4, 4.14 розділу 4 «Обов`язки і права пішоходів» Правил дорожнього руху України. Крім того 04 травня 2020 року представником відповідача Мамедовою І.Р подано клопотання щодо необґрунтованості витрат на правову допомогу. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши в сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 15.09.2017 року 0 23 год 00 хв на автодорозі Київ-Чернігів-Нові Яриловичі в с. Красне Чернігівського району Чернігівської області відбулося ДТП за участю автомобіля «Renault Kangoo» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та пішохода [PERSON] , [INFO] . Внаслідок ДТП [PERSON] отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці пригоди, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , актовий запис №2561 (а.с.15). Постановою слідчого у кримінальному провадженні-заступника начальника відділу СУ ГУНП в Чернігівській області Грецького В.П. від 20 лютого 2018 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №12017270000000 від 16.09.2017 року, закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. Згідно описової чистини вказаної постанови, за кримінальним провадженням була експертиза №34 від 01.02.2018 року, за висновками якої визначено, що своєчасно діючи у відповідності до терміну «небезпека для руху» п.12.3 ПДРУ , водій автомобіля Renault Kangoo, р.н. [NUMBER] [PERSON] не мав технічної можливості уникнути події ДТП, з технічної точки зору дії останнього не перебувають у причинному зв`язку з настанням даної події ДТП. Проаналізувавши обставини, слідчий пришов до висновку, що пішоходом [PERSON] не виконані вимоги п.4.4, 4.14 розділу 4 «Обов`язки і права пішоходів» Правил дорожнього руху України (а.с.11-14). Згідно свідоцтва про зміну імені [PERSON] , 03 жовтня 1990 року змінив прізвище на [PERSON] , про що в Книзі реєстрації зміни імені 31 березня 2009 року зроблено відповідний актовий запис №22 (а.с.17) Згідно свідоцтва про народження, [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] (а.с.16). Відповідно до довідки №5389 від 05.09.2017 року до складу сім`ї [PERSON] входив батько [PERSON] (а.с.19). Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Renault Kangoo, державний номер [NUMBER] , станом на 15.09.2017 року, згідно полісу №АК6292780, була застрахована ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» (а.с.30). 28 лютого 2019 року [PERSON] , в особі представника - адвокат Мелех Д.О., звернулась до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (а.с.8), і заявою про виплату страхового відшкодування, пов`язаного із заподіяною моральною шкодою-19200, 00грн(1/2 частки) (а.с.9). На поховання позивачем понесено витрати у розмірі - 3818 грн 22 коп (а.с.25). Вирішуючи даний спір суд керується наступними нормами. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю (ч. 2 ст. 1168 ЦК України). Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За змістом ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч. 5 ст. 1187 ЦК України). Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч. 1 ст. 1167 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ч. 2 ст. 8 Закону України "Про страхування" від 07.03.1996 № 85/96-ВР, страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відповідно до ст. 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.2004 № 1961-IV (далі - Закон № 1961-IV), обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону № 1961-IV). Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (ст. 6 Закону № 1961-IV). Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону № 1961-IV, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. За змістом п. 27.3 ст. 27 Закону № 1961-IV, страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. За змістом абз. 2 ст. 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" від 14.11.2019 № 294-IX, з 1 січня мінімальна заробітна плата у 2017 році установлена у місячному розмірі - 3200 гривні. Приймаючи до уваги встановлені обставини, зокрема те, що позивач є сином загиблого, суд, з урахуванням встановленого п. 27.3 ст. 27 Закону № 1961-IV загального розміру страхового відшкодування моральної шкоди - 38400 грн (12*3200), кола осіб, яким належить право на одержання компенсації (мати та батько), приходить до висновку що належне до виплати позивачу страхове відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю батька становить - 9600 грн 00 коп (3200-12*1/2 ). Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1201 ЦК України, особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. Згідно абз. 18 ст. 2 Закону України "Про поховання та похоронну справу" від 10.07.2003 № 1102-IV, поховання померлого - комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. За змістом до п. 27.4 ст. 27 Закону № 1961-IV, страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Приймаючи до уваги встановлені обставини, зокрема те, що загальна сума витрат понесених позивачем на поховання становить 3818,22 грн (а.с. 25-27), суд, з урахуванням встановленого п. 27.4 ст. 27 Закону № 1961-IV загального розміру відшкодування витрат на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника 38400 грн (12*3200), приходить до висновку, що належне до виплати позивачу страхове відшкодування витрат на поховання - 1909,11 грн, яке підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до п. 35.1 ст. 35 Закону № 1961-IV, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; б) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; ґ) підпис заявника та дата подання заяви. Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: approved