Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що йому на праві приватної власності належить трикімнатна квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (надалі - квартира) на підставі договору купівлі-продажу укладеною між позивачем як покупцем, з однією сторони та відповідачем [PERSON] та громадянином [PERSON] як продавцями з іншої сторони, посвідченого 04.04.2011 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] за № в реєстрі 1191 та зареєстрованого в КП ДОР "Криворізьке бюро технічної інвентаризації" відповідно до Витягу про державну реєстрацію прав № 31786258 від 25.10.2011 року, про що в реєстровій книзі № 263п-85 зроблено запис № 85, реєстраційний номер об'єкта державному електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно № 18569791. Відповідач [PERSON] була знята з реєстрації у спірній квартирі з 22.03.2011 року, проте фактично продовжує проживати у даній квартирі, чим чинить перешкоди у вільному володінні, користуванні та розпорядженні належною позивачу нерухомістю, через що позивач просить суд усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні квартирою шляхом виселення відповідача. Позивач у судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений у встановленому законом порядку , надав повноваження представнику (а.с.24 - копія угоди та свідоцтва). Представник позивача у судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений у встановленому законом порядку, надав суду заяву (а.с.68 - заява), позовні вимоги підтримав, просить задовольнити позов у повному обсязі, засідання провести без його участі. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про розгляд справи була повідомлена у встановленому законом порядку (а.с.18,21,40,52,55,56,64 - повідомлення, розписки), надала суду заперечення на позовну заяву (а.с.44-46 - заперечення), в задоволені позовних вимог просить відмовити. Представник відповідача (а.с.42,43) у судове засідання не з'явилася, про розгляд справи була повідомлена у встановленому законом порядку, надала клопотання про перенесення розгляду справи (а.с.58,66 - клопотання, 59,67 - довідки). Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. В судовому засіданні були допитані наступні свідки: - [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS] майстер дільниці, підтвердив, що позивач в грудні 2013 року звернувся до «Комбінату благоустрою» з проханням скласти акт проживання відповідача за адресою: [ADDRESS], а в квітні 2014 року звернулася за складанням акту відповідач; - [PERSON], [INFO], зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS], сусідка, знайомі з відповідачем біля 9 років, підтвердила, що відповідач постійно проживає за адресою: [ADDRESS], про те що, відповідач знялася з реєстрації не знала; - [PERSON], [INFO], зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS], сусідка, підтвердила, що відповідач дійсно проживає за адресою: [ADDRESS], про те що, відповідач продала квартиру, відповідач нікому не розповідала. Позивача ніколи не бачила. Дослідивши докази наявні у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що позивачу, на підставі договору купівлі-продажу від 04.04.2011 року (а.с.4,5 - копія договору купівлі-продажу), належить квартира розташована за адресою: [ADDRESS]. Зазначений договір зареєстрований в Державному реєстрі прав на нерухоме майно за реєстровим № 18569791 від 25.10.2011 року (а.с. 6 - копія витягу). Відповідно до довідки Криворізької об'єднаної міської довідково-інформаційної служби "Новаком" № 331 від 12.02.2013 року (а.с.11 - довідка) відповідач знята з реєстрації в квартирі з 22.03.2011 року. Підтвердженням факту фактичного проживання відповідача в квартирі є акт, складений ТОВ "Комбінат благоустрою" від 20.12.2013 року (а.с. 12 - акт ). Суд розглянув заперечення відповідача на позовну заяву (а.с.44-46 - заперечення), в яких відповідач стверджує що квартиру не продавала і продавати не мала наміру, вважає, що її вели в оману. За відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України №1889 від 07.02.2014 року (а.с.14 - довідка), відповідач зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. 19.03.2014 року відповідач надала суду клопотання про зупинення провадження по цивільної справі (а.с.25-клопотання). В якості доказів відповідач надав суду наступні документи: витяг з кримінального провадження (а.с.26), заява про вчинення кримінального правопорушення (а.с.28-32 - копія заяви), 26.03.2014 року суд розглянув вищевказане клопотання та виніс ухвалу (а.с.35 - ухвала), відмовив у задоволені клопотання. Крім того, відповідач надав суду акт (а.с.41 - акт), який свідчить про те, що мешканці квартир: [ADDRESS], ніколи не бачили позивача в їх будинку, та підтверджують проживання відповідача за вказаною адресою. Відповідно ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач не надав доказів шахрайства в діях позивача відносно вищевказаної квартири. Відповідно ч.4 ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року та Закону № 475/97 - ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який гарантує право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь - які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Права власника квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які надають власнику право використовувати житло для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і розпоряджатися ним на власний розсуд. Крім того, ст.391 ЦК України надає власнику квартири право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користуватися і розпоряджатися своїм майном. Згідно до статті 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстраційного обліку здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно із ст.157 ЖК України членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених ч.1 ст.116 ЖК України. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Таким чином суд вважає, що фактичним проживанням відповідач чинить перешкоди позивачу у вільному володінні, користуванні та розпорядженні належною йому нерухомістю. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved