Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення зайво сплаченої стипендії, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що за результатами ревізії, проведеної в Люботинському професійному ліцеї залізничного транспорту ДФІ в Харківській області за період з 01.10.2011 року по 30.09.2013 року відповідно до акту від 16.10.2013 року №032-11/76, в якому вказано про допущене порушення п.п. 1, п. 1, п.4 Порядку призначення і виплат стипендії, затвердженого Постановою КМУ від 12.07.2004 року №882, в результаті чого [PERSON] була зайво сплачена стипендія за період навчання з жовтня 2011 рік по червень 2013 року на суму 5757,40 грн., так як відповідач не повідомила при вступі на навчання, що вже одержала первинну професійну освіту. Позивач зазначив, що він звертався до відповідача по телефону та з листами з проханням про добровільне погашення заборгованості та наданні до Люботинського професійного ліцею залізничного транспорту графіку погашення заборгованості, на що була отримана згода в телефонній розмові. Листи відповідачем були отримані, про що є зворотні талони, де відмічено, що відповідач отримував листи особисто. На даний час заборгованість не погашена. Позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] 5757,40 грн. - зайво сплаченої стипендії за період навчання з жовтня 2011 року по червень 2013 року, а також судовий збір у розмірі 243,60грн. У судове засідання представник позивача не з"явився, але надав до суду клопотання, у якому зазначив, що позов підтримує, просить суд його задовольнити, а справу розглянути у його відсутність на підставі наявних матеріалів справи. Відповідач позов не визнала та пояснила, що із позовними вимогами Люботинського професійного ліцею залізничного транспорту вона не згодна оскільки зайве нарахування стипендії було наслідком неправильного застосування позивачем вимог закону, які він же на її думку порушив. Всі необхідні відомості, які потрібні були для нарахування стипендії, та які повинні були бути враховані позивачем нею було надано. Але при розрахунку стипендії самим позивачем цього враховано не було через його власну недбалість. Тобто у зайвому нарахуванні та виплаті стипендії її вини немає. Крім того, позивач просить стягнути з неї вказані кошти поза межами строків позовної давності, а тому просить суд повністю відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у зв'язку із їх необґрунтованістю та пропуском строків позовної давності. Додатково пояснила, що на даний час вона у зв"язку з укладенням шлюбу змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON], не працює, має на утриманні двох малолітніх дітей, а тому має тяжке матеріальне становище. Вислухавши пояснення відповідача та вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Дійсно [PERSON], [INFO] навчалася у Люботинському професійному ліцеї залізничного транспорту у період з 2010 року по 2013 рік, що підтверджується заявою [PERSON] від 04.08.2010 року, витягом з книги наказів, а також визнано відповідачем. Так, актом ревізії фінансово - господарської діяльності Люботинського професійного ліцею залізничного транспорту за період з 01.10.2011 року по 30.09.2013 року від 16.10.2013 року за №032-11/76 проведеної Державною Фінансовою Інспекцією в Харківській області встановлено, що 2-м особам, які на час зарахування до Ліцею вже мали робітничу професію, здійснювалось нарахування і виплата стипендії та соціальних виплат. Зазначене є порушенням вимог п.п. 1 п. 1, п. 4 "Порядку призначення і виплати стипендії", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2004 року №882, а порушення в частині зарахування до складу учнів осіб, які вже мали освітній рівень кваліфікований робітник, допущено директором ЛПЛЗТ [PERSON] Нарахування [PERSON] стипендії у 2011-2013 роках у розмірі 5757,40 грн. підтверджується довідкою про необґрунтовані витрати бюджетних коштів, але як видно із позовних вимог та доданого акту ревізії ДФІ у Харківській області зайве нарахування [PERSON] стипендії було наслідком неправильного застосування позивачем вимог закону, які він же і порушив. Всі необхідні відомості, які потрібні були для нарахування стипендії, та які повинні були бути враховані позивачем - відповідач їм надала. Але при розрахунку стипендії самим позивачем цього враховано не було. Згідно ч. 1 ст.1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" від 24.12.1999 року № 13 до лічильних помилок належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період тощо. Не можуть вважатися ними не пов'язані з обчисленням помилки в застосуванні закону та інших нормативно-правових актів. Таким чином допущені помилки відповідачем при нарахуванні відповідачу стипендії є причиною порушення вимог закону, що не може вважатися рахунковою помилкою. Крім того, ні п.1 ні п.4 "Порядку призначення і виплати стипендії" не містить обмежень щодо кількості разів отримання робітничої професії і при цьому не ставить в залежність виплату стипендії від наявності такої професії. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, що передбачено ст. 257 ЦК України, а сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, що передбачено ч. 4 ст. 267 ЦК України. Дійсно, матеріалами справи підтверджується, що фактично виплата стипендії розпочата з жовтня 2011 року, а тому саме у жовтні 2011 року розпочався строк позовної давності, який сплинув у жовтні 2014 року, і відповідач просить суд застосувати до позовних вимог строк позовної давності. Крім того, суд враховує той факт, що [PERSON] має на утриманні двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], на даний час не працює та має тяжке матеріальне становище. Враховуючи вищевикладене, суд відповідно до ст.ст. 256, 1215 ЦК України вважає необхідним у задоволення позову Люботинського професійного ліцею залізничного транспорту до [PERSON] про стягнення зайво сплаченої стипендії відмовити у повному обсязі. На підставі ст.ст. 256, 1215 ЦК, Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" від 24.12.1999 року № 13, п.1, п.4 "Порядку призначення і виплати стипендії",

Outcome: dismissed