Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-05 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до держави України в особі Державної казначейської служби України та прокуратури Житомирської області в якому просить стягнути з державного бюджету шляхом безспірного списання з єдиного казначейського рахунку Державного казначейства України на його користь в рахунок завданої моральної шкоди 500000 гривень. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та пояснила, що у вересні 1982 року прокуратура Малинського району Житомирської області відкрила провадження у кримінальній справ № 5182/82 по обвинуваченню [PERSON] за ч. 2 ст. 84 та ст. 172 КК УРСР. Вироком народного суду Малинського району Житомирської області від 09 лютого 1983 року [PERSON] було засуджено за ч. 2 ст. 84 та ст. 172 КК УРСР до 2 років позбавлення волі з конфіскацією ј частини майна в дохід держави з позбавленням права займати посади майстра в будівельних організаціях строком на 3 роки. Ухвалою судової колегії в кримінальних справах Житомирського обласного суду від 14 березня 1983 року вищевказаний вирок залишений без змін. Постановою президії Житомирського обласного суду від 15 квітня 1983 року вирок і ухвалу змінено. Призначено [PERSON] покарання у виді 1 року виправних робіт без позбавлення волі з відрахуванням в дохід держави 20% від заробітку. Ухвалою судової колегії в кримінальних справах Верховного суду УРСР протест заступника Прокурора УРСР задоволено. Вирок народного суду Малинського району Житомирської області від 09 лютого 1983 року, ухвалу судової колегії в кримінальних справах Житомирського обласного суду від 14 березня 1983 року та постанову президії Житомирського обласного суду від 15 квітня 1983 року скасовано, а справу направлено на нове розслідування. Після нового розслідування слідчим прокуратури Малинського району 10 січня 1991 року винесена постанова про закриття кримінальної справи відносно [PERSON] за відсутністю складу злочину. Таким чином [PERSON] перебував під кримінальним переслідуванням понад 8 років 4 місяці (100 місяців). Відповідно до ч. 3 ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Мінімальна заробітна плата за місяць на час звернення з позовом до суду становила 5000 гривень, а тому за 100 місяців позивачу належить виплатити моральну шкоду в розмірі 500000 гривень. Представник прокуратури Житомирської області позов не визнала та пояснила, що на час провадження слідства відносно [PERSON] законодавство не передбачало відшкодування моральної шкоди, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити. Представник Державної казначейської служби України в судове засідання не з?явився та жодних заяв по суті позову не надіслав. Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши надані сторонами докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що вироком народного суду Малинського району Житомирської області від 09 лютого 1983 року [PERSON] було засуджено за ч. 2 ст. 84 та ст. 172 КК УРСР до 2 років позбавлення волі з конфіскацією ј частини належного йому майна в дохід держави з позбавленням права займати посади майстра в будівельних організаціях строком на 3 роки. На підставі ст. 251 КК УРСР дане вважалось умовним з обов?язковим залученням [PERSON] до праці (а.с. 6-8). Ухвалою судової колегії в кримінальних справах Житомирського обласного суду від 14 березня 1983 року вищевказаний вирок залишений без змін (а.с. 12). Постановою президії Житомирського обласного суду від 15 квітня 1983 року вирок і ухвалу змінено. Призначено [PERSON] покарання у виді 1 року виправних робіт без позбавлення волі з відрахуванням в дохід держави 20% від заробітку (а.с. 12). Ухвалою судової колегії в кримінальних справах Верховного суду УРСР від 15 листопада 1990 року протест заступника Прокурора УРСР задоволено. Вирок народного суду Малинського району Житомирської області від 09 лютого 1983 року, ухвалу судової колегії в кримінальних справах Житомирського обласного суду від 14 березня 1983 року та постанову президії Житомирського обласного суду від 15 квітня 1983 року скасовано, а справу [PERSON] направлено на нове розслідування (а.с. 12-14). Після нового розслідування 10 січня 1991 року слідчий прокуратури Малинського району Житомирської області виніс постанову про закриття кримінальної справи відносно [PERSON] за відсутністю складу злочину (а.с. 18-19), а 22 травня 1991 року - постанову про відшкодування заподіяної матеріальної шкоди (а.с. 15-16). Дана шкода була розрахована у відповідності до указу Президії Верховної Ради СРСР «Про відшкодування збитків, заподіяних громадянинові незаконними діями державних і громадських організацій, а також посадовими особами при виконанні ними службових обов?язків» від 18 травня 1981 року № 4892-X. Даний указ не передбачав виплату особі моральної шкоди моральної шкоди за час перебування її під слідством чи судом. Статтею 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України "Про оперативно-розшукову діяльність", "Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю" та іншими актами законодавства. Даний закон був введений в дію постановою Верховної Ради України «Про введення в дію Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду" від 1 грудня 1994 року № 267/94-ВР і діє з 17.01.1995 року. В пункті 2 вказаної постанови зазначено, що громадяни мають право на відшкодування шкоди відповідно до положень цього Закону, якщо умови, зазначені у частині першій статті 1 Закону, виникли після набрання ним чинності. Оскільки слідство відносно [PERSON] здійснювалось до 10 січня 1991 року, то він не має права на відшкодування моральної шкоди відповідно до Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду". Крім того чинне на той час законодавство України взагалі не передбачало відшкодування моральної шкоди, а тому суд відмовляє [PERSON] в задоволенні позову до держави України в особі Державної казначейської служби України та прокуратури Житомирської області повністю за безпідставністю. Від сплати судового збору позивач звільнений.

Outcome: dismissed