Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-07 00:00:00

У квітні 2017 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом, у якому, враховуючи уточнення позовних вимог, просили визнати за кожним із них у порядку спадкування за законом після смерті відповідно батька і сина [PERSON], який помер [INFO], право власності на ј частку житлового будинку, позначеного на плані "А", загальною площею 133,9 м?, житловою площею 64,2 м?, та Ѕ частку господарських будівель і споруд: погребу - "Г", сараю - "Д", вбиральні - "Е", колодязя - "К", огорожі - "N" та ј частку сараю - "Б", що знаходяться за адресою: [ADDRESS], виділивши на праві власності в натурі у будинку: [PERSON] - веранду 1-І площею 23,2 м?, коридор 1-1 площею 5,1 м? та житлову кімнату 1-2 площею 19,2 м?, а [PERSON] - житлову кімнату 1-3 площею 6,5 м?, житлову кімнату 1-4 площею 6,2 м?, кухню 1-5 площею 12,0 м? та кухню 1-6 площею 9,1 м?, посилаючись на те, що у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом їм як спадкоємцям першої черги на належні померлому [PERSON] у порядку спадкування за заповітом від 20 квітня 2007 року після смерті [PERSON], яка померла [INFO], Ѕ частку вказаних вище житлового будинку та господарських будівель і споруд постановою державного нотаріуса П'ятнадцятої київської державної нотаріальної контори Щербенко О.В. відмовлено, оскільки спадкодавець, прийнявши спадщину, правовстановлюючі документи на дане нерухоме майно належним чином не оформив. У жовтні 2017 року відповідач [PERSON] подав до суду зустрічний позов, у якому просив визнати за ним у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла [INFO], право власності на Ѕ частку житлового будинку, позначеного на плані "А", загальною площею 133,9 м?, житловою площею 64,2 м?, та господарські будівлі і споруди: гараж - "В" та Ѕ частку сараю - "Б", що знаходяться за адресою: [ADDRESS], виділивши йому на праві власності в натурі у житловому будинку наступні приміщення: веранду 2-І площею 8,3 м2, коридор 2-1 площею 5,8 м?, кухню 2-2 площею 6,2 м?, житлову кімнату 2-3 площею 6,7 м? та житлову кімнату 2-4 площею 25,6 м?, вказуючи на те, що згідно із заповітом від 27 січня 1997 року його бабуся [PERSON] заповідала йому зазначене нерухоме майно. Позивачі [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні заявлені ними позовні вимоги підтримали, просили суд задовольнити пред'явлений ними позов. Зустрічний позов [PERSON] визнали повністю, проти його задоволення не заперечували. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов [PERSON] та [PERSON] визнав у повному обсязі, проти його задоволення не заперечував. Поданий ним зустрічний позов підтримав, просив суд задовольнити заявлені ним зустрічні позовні вимоги повністю. Відповідач за первісним і зустрічними позовами Погребська сільська рада Броварського району Київської області (далі - Погребська с/рада) у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, у якій просила розглянути справу за відсутності їхнього представника за наявними у матеріалах справи документами. Проти задоволення позовних вимог спадкоємців не заперечує. Треті особа: П'ятнадцята київська державна нотаріальна контора та Броварська районна державна нотаріальна контора Київської області у судове засідання не з'явилися, подали до суду заяви, у яких просили суд розглянути справу за відсутності їхніх представників. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, враховуючи, що визнання відповідачем [PERSON] первісних вимог і позивачами [PERSON] та [PERSON] зустрічних вимог прав та інтересів інших осіб не порушують, позицію відповідача Погребської с/ради щодо заявлених первісного і зустрічного позовів спадкоємців, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов висновку щодо можливості ухвалення у справі рішення про задоволення обох позовів з наступних підстав. [INFO] у віці 80 років померла [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER]. Згідно із заповітом від 27 січня 1994 року, посвідченим заступником голови Погребської с/ради Гузенко В.В., зареєстрованим у реєстрі за № 18, [PERSON] належну їй на праві власності Ѕ частку житлового будинку, гараж, Ѕ частку погребу та Ѕ частку сараю, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], заповідала [PERSON], відповідачу у справі. Відповідно до заповіту від 20 квітня 2007 року, посвідченого секретарем Погребської с/ради Бойко В.М., зареєстрованого в реєстрі за № 152, [PERSON] належну їй на праві власності іншу Ѕ частку житлового будинку із господарськими будівлями і спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS], заповідала [PERSON], [INFO]. На день смерті [INFO] [PERSON] складені нею на ім'я [PERSON] та [PERSON] заповіти від 27 січня 1994 року та від 20 квітня 2007 року на різне, належне їй нерухоме майно не відмінені та не скасовані. [INFO] у віці 57 років помер спадкоємець за заповітом [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER]. Позивачі [PERSON] та [PERSON] є відповідно сином і матір'ю померлого спадкоємця [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] і серії [NUMBER]. Із довідки № 153 від 16 березня 2017 року, виданої Погребською с/радою, вбачається, що згідно із записами в погосподарській книзі № 3 за 2006-2010 роки Погребської с/ради, особовий рахунок [NUMBER], за [PERSON], яка померла [INFO], рахувався житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], у якому спадкодавець була зареєстрована та постійно проживала до дня смерті. Рішення про оформлення права власності на даний житловий будинок за її життя виконкомом вказаної сільської ради не приймалося. 16 лютого 2016 року рішенням 5 сесії 7 скликання депутатів Погребської с/ради № 145 затверджено розпорядження сільського голови "Про перейменування вулиць", [ADDRESS] перейменовано на [ADDRESS]. Із технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, розташований у [ADDRESS], виготовленого 16 березня 2017 року Комунальним підприємством Броварської міської ради Київської області "Броварське бюро технічної інвентаризації", вбачається, що за даною адресою знаходяться: житловий будинок, який позначений на плані "А", загальною площею 133,9 м?, житловою площею 64,2 м?, та господарські будівлі і споруди: сарай - "Б", гараж - "В", погріб - "Г", сарай - "Д", вбиральня - "Е", колодязь - "К" та огорожа - "N". Згідно із експлікацією до плану житлового будинку, що розташований за зазначеною адресою, який має три окремі входи та складається із двох квартир № 1 і № 2, видно, що до складу квартири № 1, загальною площею 81,3 м?, житловою площею 31,9 м?, входять такі приміщення: веранда 1-І площею 23,2 м?, коридор 1-1 площею 5,1 м?, житлова кімната 1-2 площею 19,2 м?, житлова кімната 1-3 площею 6,5 м?, житлова кімната 1-4 площею 6,2 м?, кухня 1-5 площею 12,0 м? та кухня 1-6 площею 9,1 м?. Відповідно до цієї ж експлікації до складу квартири № 2, загальною площею 52,6 м?, житловою площею 32,3 м?,входять наступні приміщення будинку: веранда 2-І площею 8,3 м2, коридор 2-1 площею 5,8 м?, кухня 2-2 площею 6,2 м?, житлова кімната 2-3 площею 6,7 м? та житлова кімната 2-4 площею 25,6 м?. За змістом ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У ст. 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За змістом ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У ч. 2 ст. 1220 ЦК України визначено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Із спадкової справи № 749 до майна померлої [INFO] [PERSON] вбачається, що 27 липня 2007 року до Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області у визначений законом строк для прийняття спадщини після її смерті звернувся [PERSON], спадкоємець за заповітом від 20 квітня 2007 року. Із наявної у матеріалах цієї ж спадкової справи довідки № 939 від 13 червня 2007 року, виданої Погребською с/радою, видно, що разом із [PERSON] на день її смерті за адресою: [ADDRESS], був прописаний та постійно проживав [PERSON], спадкоємець за заповітом від 27 січня 1994 року. Також із матеріалів спадкової справи № 749 до майна померлої [INFO] [PERSON] вбачається, що 30 жовтня 2015 року до Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області заяву про прийняття спадщини після її смерті та видачу свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 27 січня 1994 року подав відповідач [PERSON]. Враховуючи наведені обставини справи, суд дійшов висновку, що спадщину після смерті [INFO] [PERSON] відповідно до складених нею заповітів від 27 січня 1994 року та від 20 квітня 2007 року, до складу якої входить належний останній на праві власності згідно із записами в погосподарській книзі № 3 за 2006-2010 роки Погребської с/ради житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], прийняли [PERSON] та [PERSON]. Свідоцтва про право на спадщину за заповітом вказаним спадкоємцям, які прийняли спадщину після смерті [PERSON], на належний останній, зазначений вище спірний житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами відповідно до двох заповітів спадкодавця Броварською районною державною нотаріальною конторою Київської області не видавалися, оскільки за життя [PERSON] не оформила правовстановлюючі документи на спірне спадкове нерухоме майно та право власності у бюро технічної інвентаризації не зареєструвала. Із спадкової справи № 1318/2015 до майна померлого [INFO] [PERSON] видно, що 10 та 12 жовтня 2015 року до П'ятнадцятої київської державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини у визначений законом шестимісячний законом строк для прийняття спадщини після його смерті звернулися спадкоємці першої черги за законом [PERSON] та [PERSON], відповідно мати і син померлого, позивачі у даній справі. Інші спадкоємці за законом до майна померлого [INFO] [PERSON] відсутні, на момент смерті у шлюбі він не перебував. Відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. 17 травня 2016 року П'ятнадцятою київською державною нотаріальною конторою позивачам [PERSON] та [PERSON] як спадкоємцям першої черги за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO], у рівних частках, кожному на Ѕ частку спадкового майна, видано свідоцтва про право на спадщину за законом на належні померлому на день смерті грошові вклади, що знаходяться на рахунках у Публічному акціонерному товаристві "Державний ощадний банк України", та дві земельні ділянки площею 0,2500 га та площею 0,3461 га, цільове призначення яких: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та для ведення особистого селянського господарства, кадастрові номери [NUMBER] та [NUMBER] відповідно, що розташовані за адресою: [ADDRESS], що належали померлому [PERSON] на підставі договору дарування земельної ділянки від 30 серпня 2006 року згідно із виданими державними актами на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] і [NUMBER]. Також того ж дня, 17 травня 2016 року, постановою державного нотаріуса П'ятнадцятої київської державної нотаріальної контори Щербенко О.В. у видачі позивачам [PERSON] та [PERSON] свідоцтв про право на спадщину за законом у рівних частках кожному на спірне спадкове нерухоме майно, яке складається з Ѕ частки житлового будинку із господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], після смерті [PERSON], який помер [INFO], відмовлено, оскільки згідно із відомостями Державного реєстру речових прав, який діє з 2013 року, інформація про зазначену частину житлового будинку відсутня, спадкоємцями за законом правовстановлюючі документи щодо належності цього спірного спадкового майна спадкодавцеві нотаріусу не надані. Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У ст. 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 358 ЦПК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Суд встановив, що після смерті [INFO] [PERSON] відповідно до складених нею заповітів від 27 січня 1994 року та від 20 квітня 2007 року спадщину, до складу якої входить належний їй житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], прийняли відповідач [PERSON] та батько і син позивачів [PERSON], кожний по Ѕ частки цього житлового будинку, між якими фактично склався конкретний порядок користування цим спадковим майном. Спадщину після смерті останнього прийняли в рівних частках позивачі [PERSON] та [PERSON] У володіння і користування спадкоємця [PERSON] у вказаному житловому будинку перейшли приміщення квартири № 1, спадкоємця [PERSON] - приміщення квартири № 2. Також у володіння та користування [PERSON] за зазначеною вище адресою перейшли господарські будівлі і споруди: гараж - "В" та Ѕ частка сараю - "Б", інші, зокрема, погріб - "Г", сарай - "Д", вбиральня - "Е", колодязь - "К", огорожа - "N" та Ѕ частка сараю - "Б", - батька і сина позивачів [PERSON] Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. У поданих до суду позивачами [PERSON] та [PERSON] заявах про визнання зустрічного позову та відповідачем [PERSON] про визнання первісного позову сторони підтвердили та визнали узгоджений ними фактичний порядок і виділ у натурі кожному спірного спадкового майна, що прав та інтересів інших осіб жодними чином не порушує. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, щодо можливості задоволення первісного та зустрічного позовів. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved