Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

17 лютого 2015 року КС "Єдність" звернулася в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою Нововолинського міського суду від 27.04.2015 року провадження у справі в частині стягнення з [PERSON] в користь Кредитної спілки "Єдність" заборгованості за кредитним договором закрито у зв'язку з її смертю. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що постановою господарського суду Рівненської області від 13.06.2012 року Кредитна спілка "Єдність" визнана банкрутом та введено процедуру ліквідації підприємства. Ухвалою господарського суду Рівненської області від 03 квітня 2013 року ліквідатором Кредитної спілки "Єдність" призначено арбітражного керуючого Тихончук Л.Х. В ході ведення ліквідаційної процедури ліквідатору КС "Єдність" стало відомо про існування боргу, який виник на підставі кредитного договору від 20 червня 2008 року №215-к, укладеного між позивачем та [PERSON], відповідно до якого останній було надано кредит в сумі 8513,51 гривень зі сплатою 26% річних за користування кредитом з кінцевим терміном погашення 20 червня 2010 року. [PERSON] прийняла вказану суму кредитних коштів та зобов'язалась належним чином використовувати і повернути кредит у порядку і на умовах, зазначених в даному договорі. З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань відповідача за кредитним договором між позивачем та відповідачами [PERSON] та [PERSON] 20 червня 2008 року було укладено договори поруки №215п, 215п-1. Всупереч кредитному договору відповідач [PERSON] не здійснювала платежів для погашення кредиту та процентів, чим порушила взяті на себе договірні зобов'язання. У зв'язку з невчасним погашенням заборгованості по кредиту станом на 01.01.2015 року за [PERSON] рахується заборгованість в розмірі 18878,99 грн., з яких: 2809,91 грн. - заборгованість за кредитом, 16069,08 грн. - проценти згідно п.7.1 кредитного договору. Однак позивач просить поновити строк для звернення до суду та стягнути з відповідачів в солідарному порядку в користь позивача заборгованість в розмірі 24360 грн., з них: 2809,91 грн. заборгованості за кредитом, 21550,09 грн. несплачених відсотків та судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги не визнали, подавши до суду письмове заперечення, просять застосувати до позовних вимог строки позовної давності, відмовити у задоволенні позову. На обґрунтування заперечень посилаються на те, що відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Вказують, що якщо за кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором срок пред'явлення кредитором до поручителя вимог про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватись з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Зазначають, що пред'явлення вимоги до поручителя є як направлення або вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутись до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Оскільки, з 20 червня 2010 року кредитор не пред'явив у шестимісячний строк вимогу про погашення заборгованості, отже на сьогодні договори поруки є припиненим, а тому вважають, що позов до задоволення не підлягає. Крім того, оскільки позивач звернувся в суд з позовом 17 лютого 2015 року, а як вбачається із розрахунку заборгованості, останній платіж відповідачем був зроблений 20.08.2010 року, тому вважають, що позивачем пропущено строк позовної давності. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Заслухавши пояснення відповідача [PERSON] та його представника [PERSON], дослідивши наявні письмові докази, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити у зв'язку з наступним. В судовому засіданні встановлено, що 20 червня 2008 року між позивачем і [PERSON] було укладено договір про надання кредиту № 215-к, відповідно до якого останній було надано кредит в сумі 8513,51 гривень, зі сплатою 26% річних за користування кредитом з кінцевим терміном погашення 20 червня 2010 року (а.с.5-8). 20 квітня 2008 року між Кредитною спілкою "Єдність" та [PERSON] та [PERSON] укладено договори поруки №215п та №215п-1, якими встановлено, що поручителі зобов'язуються перед кредитором відповідати за виконання [PERSON] усіх її зобов'язань, що виникли з договору про надання кредиту №215-к від 20.06.2008 року, укладеного між КС "Єдність" та [PERSON] (а.с.10-11). Вимогами від 03 квітня 2009 року №492, №493, №494, Кредитна спілка "Єдність" повідомила позичальника та поручителів про наявність простроченої кредитної заборгованості та вимагала її погасити (а.с.13-15). Ухвалою господарського суду Рівненської області від 03 квітня 2013 року ліквідатором Кредитної спілки "Єдність" призначено арбітражного керуючого Тихончук Л.Х. (а.с. 20-21). У відповідності до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно п.2.1 договору поруки сторони договору визначають, що у випадку невиконання боржником взятих на себе зобов'язань по кредитному договору поручитель несе солідарну відповідальність перед кредитором нарівні з боржником за повернення сум кредиту, нарахованих відсотків за користування кредитом, штрафних санкцій та відшкодування збитків. Пунктом 4.1. договору поруки передбачено, що сторони договору встановлюють, що цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та втрачає свою дію з моменту закінчення забезпеченого ним зобов'язання із урахуванням всіх наступних змін та доповнень до кредитного договору. При цьому сторонни констатують, що строк закінчення цього договору не вказується ними конкретно, так як він визначається моментом повного погашення заборгованості боржника по кредитному договору. У відповідності до ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. У пункті 24 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" роз'яснено, що відповідно до п.4 ст.559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] всупереч умов кредитного договору у встановлені ним терміни не здійснювала платежів для погашення кредиту та процентів, чим порушила взяті на себе договірні зобов'язання. Станом на 01.01.2015 року заборгованість по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом становить 18878,99 грн., в тому числі: 2809,91 грн. заборгованості за кредитом, та 16069,08 грн. процентів згідно п.7.1 кредитного договору, що підтверджується довідкою від 10.02.2015 року № а-20/122 (а.с.4). Вимоги позивача полягають у стягненні заборгованості в розмірі 24360 грн., з них 2809,91 грн. заборгованості за кредитом, 21550,09 грн. несплачених відсотків. З довідки, наданої позивачем, вбачається, що останній платіж в розмірі 200 грн. [PERSON] здійснила 20 серпня 2010 року, що підтвердили відповідачі [PERSON] та [PERSON] у поданій до суду письмовій заяві. В подальшому відповідачем не проводилось перерахування особистих коштів для погашення кредитної заборгованості, у зв'язку з чим, починаючи з 21 серпня 2010 року будь-яке погашення коштів не здійснювалось ( а.с.4). Із позовними вимогами про стягнення заборгованості за кредитом позивач звернувся до суду 17 лютого 2015 року (а.с.2-3). Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Стаття 256 ЦК України визначає, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. По справі відсутні докази щодо існування погодженої сторонами іншої тривалості строку позовної давності відповідно до ст. 259 ЦК України. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно п.1.2.3 Договору датою остаточного повернення кредиту є 20 червня 2010 року, а згідно п.1.3.3 Договору платежі з повернення кредиту та сплати процентів за його користування здійснюється щомісячно рівними частинами відповідно до графіка платежів. Аналізуючи умови договору сторін та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку про те, що у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Оскільки в судовому засіданні встановлено, що останній платіж [PERSON] надійшов 20.08.2010 року, а позов позивачем подано до суду 17.02.2015 року, тому є всі підстави вважати, що Кредитною спілкою "Єдність" пропущено 3-х річний строк позовної давності звернення до суду, у зв'язку з чим слід відмовити позивачеві у задоволенні позову.

Outcome: dismissed