Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-24 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася з позовом до Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області (далі - відповідач), з вимогою визнати за позивачем право власності на житловий будинок - «А» (загальною площею - 49,6 кв.м., житловою площею 13,4 кв.м.); прибудову - «а»; ґанок; козирок; сарай- «Б»; погріб - «п/Б»; сарай - «В»; сарай - «в»; літня кухня - «Г»; убиральню - «г», що розташовані за адресою: [ADDRESS] , у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами. [INFO] помер батько позивача [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок із по господарськими спорудами, що розташований по [ADDRESS] . Позивач спадщину прийняла у порядку та строки діючого законодавства. Інші спадкоємці від спадщини відмовились. Утім у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок нотаріус відмовив, мотивуючи тим, що даний будинок належить до суспільної групи колгоспний двір, а тому належить його членам на праві спільної сумісної власності, тому встановити, яка частка зазначеного будинку належить покійному спадкодавцю нотаріусу не представляється можливим. Викладені обставини послугували підставою для звернення до суду. Ухвалою суду від 12.04.2021 призначено розгляд справи в загальному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін і визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов. Також, від нотаріальної контори було витребувано матеріали спадкової справи спадкодавця. Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подав, однак канцелярією суду одержано заяву від представника відповідача, в якій він просив розгляд справи проводити без його участі, проти задоволення позовнх вимог не заперечує. У судове засідання позивач не з`явилася, однак у своїй заяві просила суд про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити. З огляду на те, що в підготовче судове засідання сторони не з`явились, суд вважає, що за результатами підготовчого провадження можливо ухвалити рішення, тому розгляд справи проводить у даному судовому засіданні, на підставі наявних у справі доказів, за відсутності сторін, не здійснюючи при цьому фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, [INFO] помер батько позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 6). Після його смерті відкрилась спадщина. До складу спадкової маси увійшов житловий будинок із по господарськими спорудами, що розташований по [ADDRESS] . Позивач спадщину прийняла у порядку та строки діючого законодавства. Інші спадкоємці від спадщини відмовились. Постановою Липовецької державної нотаріальної контори від 22.02.2020 позивачу відмовлено у видачі на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок за [ADDRESS] , оскільки даний будинок належить до колгоспного двору, а тому належить його членам на праві спільної сумісної власності, отож встановити, яка частка зазначеного будинку належить покійному спадкодавцю не представляється нотаріусу можливим. Такі обставини стали підставою для звернення позивача до суду з метою захисту його прав у судовому порядку. Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. Згідно ст. 120 Цивільного кодексу Української PCP 1964 р., майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. На підставі ст.ст. 121, 123 Цивільного кодексу Української PCP 1964 р. володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. У п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.11.2005 №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" (зі змінами та доповненнями) роз`яснено, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору. Відповідно до п.п. "а" п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні. Із відомостей органу місцевого самоврядування, які відображені у довідці від 24.02.2020 за №33 встановлено, що станом на 15.04.1991 єдиним члеом колгоспного двору вищевказаного житлового будинку був [PERSON] . З матеріалів спадкової справи №304/2010 заведеної до майна померлого [PERSON] , судом встановлено, що діти спадкодавця [PERSON] та [PERSON] , а також дружина [PERSON] відмовилась від спадкового майна, про що надали заяви до нотаріальної контори відповідного змісту. Позивач своїм правом на спадкування скористалася, будучи дочкою спадкодавця, отож спадкоємцем першої черги спадкування за законом. Втім оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку на вказане майно, що увійшов до складу спадкової маси позбавлена можливості за обставин, незалежних від її волі. Факт належності майна [PERSON] у вигляді житлового будинку із по господарськими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] (колишня назва до реорганізації Липовецького) району, Вінницької області, підтверджується свідоцтвом № [NUMBER] про право приватної власності на житловий будинок від 22.12.1991 (а.с. 10), технічним паспортом на будинок, виданий КП "ВООБТІ" від 17.03.2020 (а.с. 11-13). Згідно рішення Війтовецької сільської ради 4 сесії 7 скликання від 14.12.2015 "Про перейменування вулиць в с. Війтівці" перейменовано назву вулиці Жовтнева на вулицю Замкова (а.с. 19). Встановлені судом обставини та перевірені зібраними у справі доказами свідчать про те, що житловий будинок за [ADDRESS] належить до суспільної групи колгоспний двір. Як зазначено у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 Про судову практику у справах про спадкування у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням положень ч.1 ст. 15 та ст. 392 ЦК потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. Аргументи, наведені позивачем щодо наявності підстав для задоволення позову є обґрунтованими. З огляду на викладене, суд вважає, що наявність порушених прав позивача є очевидною, отож вони підлягають захисту судом у спосіб, що нею обраний. Крім цього, представник відповідача подав заяву про визнання позову. У разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом (п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 за №14 "Про судове рішення у цивільній справі"). Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога про визнання за позивачем права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, ґрунтується на нормах діючого законодавства, а тому підлягає задоволенню. У цілому, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю. Враховуючи викладене та

Outcome: approved