Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про визнання правочину недійсним та відшкодування моральної (немайнової) шкоди (а.с.3-6), який згодом уточнив (а.с.19-20), мотивуючи вимоги наступним. Згідно свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] та [NUMBER], виданих Чернігівським МРЕВ 08.11.2007 р. і 14.06.2007 р., він був власником сідлового тягача «Рено», д.н.з. [NUMBER] та напівпричепа «Кроне», д.н.з. [NUMBER]. 05.01.2011 р. між ним та [PERSON] був укладений договір застави, згідно якого він виступив майновим поручителем по зобов'язаннях [PERSON] за договором позики від 04.01.2011 р. та передав вищевказані автомобілі. В рахунок погашення боргу [PERSON] перед [PERSON] ним були передані у користування [PERSON] за 20000 доларів США сідловий тягач «Рено», д.н.з. [NUMBER], та напівпричіп «Кроне», д.н.з. [NUMBER], але кошти [PERSON] не передав. На сьогодні виникла ситуація, коли вказані транспортні засоби якимось чином на підставі довідок-рахунків від 07.05.2014 р. були перереєстровані [PERSON] в органах МРЕВ ДАІ м. Чернігова на себе і на даний час останній є їх власником. Ніякого договору чи правочину укладеного між ним та [PERSON], який би був спрямований на переоформлення автомобілів, не було. Коштів за продаж транспортних засобів він не отримував. Вказаними діями відповідачів йому завдана моральна шкода, яка полягає в порушення його права власності, зокрема, внаслідок вибуття транспортних засобів із його законного володіння він зазнав немало переживань та страждань з приводу того, що на даний час не має можливості вільно користуватись, розпоряджатись своїм майном на власний розсуд. Думки про те, як йому повернути незаконно переоформлені транспортні засоби у свою власність, тримають його у постійній нервовій та психологічній напрузі, що впливає на відносини в сім»ї та на роботі. Він був змушений витрачати час для оренди інших транспортних засобів по робочим справам. Посилаючись на ст.ст. 11, 16, 202-203, 213, 215-216, 229, 230, 526, 545-635, 637, 657 ЦК України, просив: - договір купівлі продажу автомобілів - сідлового тягача «Рено», д.н.з. [NUMBER], та напівпричепу «Кроне», д.н.з. [NUMBER], від 07.05.2014 р., укладений [PERSON] визнати недійсним; - зобов'язати [PERSON] повернути йому вказані транспортні засоби; - стягнути з відповідачів в солідарному порядку 1000 грн. моральної шкоди. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] позов підтримав за вимогами, викладеними в уточненій позовній заяві(а.с.119-120), та пояснив, що підстави визнання правочину недійсним - це ст. 202 ЦК України (частину або частини вказати не може), ст. 203 ЦК України (всі частини), ч. 1 ст. 215, ч. 1 ст. 216 цього Кодексу, а ч. 1 ст. 229 і ч. 1 ст. 230 ЦК України не підлягає застосуванню при вирішенню даного спору; [PERSON] не передав грошові кошти [PERSON], тому спричинив моральну шкоду, але не може вказати матеріальний закон, що підлягає застосуванню; не може пояснити, про що додані до позову позивачем копії квитанцій на а.с.11-12, на одній із яких зазначено платником позивача і призначення платежу - «податок від продажу». Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] позов не визнав повністю; послався на судові рішення (що набрали законної сили), які він надавав суду. Позивач [PERSON], відповідачі [PERSON] і [PERSON], представник третьої особи, яка не заявляє самостінийх вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача [PERSON] - приватного підприємства «ОК ДЕ-ЛАЙН» в судове засідання не з'явились. Про час та місце судового розгляду повідомлялись у встановленому порядку. Суд розглядає справу у їх відсутність. Вислухавши осіб, які брали участь у судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволені позову необхідно відмовити повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно змісту копій свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів, доданих [PERSON] до позову, останній зазначений як власник транспортних засобів: - марки RENAULT модель 11GTA11 тип сідловий тягач-Е, 2000 року випуску, шасі (кузов, рама) № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], та марки ПП модель KRONE тип н/причіп бортовий-Е, 1998 року випуску, шасі (кузов, рама) № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER](а.с.9-10). Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 09.07.2014 р., яке ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 26.09.2014 р. залишено без змін, позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання правочину недійсним, зобов'язання вчинити дії було задоволено частково, зокрема, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто штраф відповідно до п. 4.1 Договору застави від 05.01.2011 р. в сумі 20000 грн.; в задоволені решти вимог відмовлено(а.с.38-43,44-49). Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особи, щодо якої встановлено ці обставини. Вказаними судовими рішеннями встановлено, зокрема, що 05.01.2011 р. між [PERSON], від імені якої діяв [PERSON], та [PERSON] був укладений Договір застави, згідно якого [PERSON] виступив майновим поручителем по зобов'язаннях [PERSON] по договору позики від 04.01.2011 р. В забезпечення виконання зобов'язання були передані певні транспортні засоби. 01.06.2013 р. між [PERSON], від імені якої діяв [PERSON], та [PERSON] був укладений Договір про внесення змін до Договору застави, відповідно до якого сторони узгодили збільшити предмет застави, виклавши п. 1.2 в новій редакції і зазначили транспортні засоби, які передаються в заставу, в тому числі і вищевказані транспортні засоби(а.с.9-10). 30.01.2014 р. зареєстровано звернення стягнення на об'єкти обтяження, в тому числі і на ці транспортні засоби(а.с.9-10). 25.03.2014 р. Новозаводським районним судом м. Чернігова стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] позику зі штрафними санкціями на суму 520475,26 грн. З копії довідки-рахунку серії ВІА № 401510, виданої ПП «ОК ДЕ-ЛАЙН» 07.05.2014 р., вбачається, що [PERSON] придбав і йому видано н/причіп бортовий марки ПП модель KRONE тип н/причіп бортовий-Е, 1998 року випуску, шасі (кузов, рама) № [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № [NUMBER]. З копії довідки-рахунку серії ВІА № 401509, виданої ПП "Ок Де-Лайн" 07.05.2014 р., вбачається, що [PERSON] придбав і йому видано автомобіль марки RENAULT модель 11GTA11 тип сідловий тягач-Е, 2000 року випуску, шасі (кузов, рама) № [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER]. З копії Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 44541142 від 24.06.2014 р., а саме запису 3 вбачається, що 30.01.2014 р. відбулося реєстрація типу обтяження: застава рухомого майна, підстава обтяження: договір застави, 15, 05.01.2011 приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON], об'єкти обтяження (зокрема, вищевказані транспортні засоби(а.с.9-10), відомості про обмеження відчуження: за погодженням з обтяжувачем, обтяжувач: [PERSON], боржник: [PERSON], розмір основного зобов'язання 296000 грн., строк виконання зобов'язання: 04.01.2016, термін дії 30.01.2019, звернення стягнення: зареєстровано звернення стягнення 30.01.2014, змінено: 13.05.2014 р. реєстратором, додано боржника [PERSON], підстава: заява б/н 13.05.2014, [PERSON] За заявами [PERSON] від 30.04.2014 р. № 3915086, № 39141552 про проведення операції "Зняття з обліку для реалізації" транспортні засоби зняти з обліку: н/причіп бортовий марки ПП модель KRONE тип н/причіп бортовий - Е, 1998 року випуску, шасі (кузов, рама) № [NUMBER] та вантажний/сідловий тягач-Е RENAULT модель 11GTA11, 2000 року випуску, шасі (кузов, рама) № [NUMBER]. Оспорювані правочини з придбання [PERSON] транспортних засобів RENAULT модель 11GTA11 тип сідловин тягач-Е, 2000 року випуску, шасі (кузов, рама) № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], та напівпричіп бортовий марки ПП модель KRONE тип н/причіп бортовий-Е, 1998 року випуску, шасі (кузов, рама) № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], не порушують права [PERSON], як заставодержателя, а тому позовні вимоги в частині визнання недійсним правочину з відчуження (купівлі-продажу) заставлених транспортних засобів, що укладений згідно з довідок-рахунків серія ВІА № 401509, ВІА № 401510, виданими ПП "ОК Де-ЛАЙН" від 07.05.2014 р. транспортних засобів автомобіля марки RENAULT модель 11GTA11 тип сідловин тягач-Е, 2000 року випуску шасі, (кузов, рама) № [NUMBER]; напівпричіпа бортовий марки ПП модель KRONE тип н/причіп бортовий-Е, 1998 року випуску, шасі (кузов, рама) № [NUMBER], задоволенню не підлягають. Оскільки судом відмовлено у задоволені позовних вимог в частині визнання правочинів недійсними, тому відсутності підстави і для задоволення вимог в частині зобов'язання [PERSON], або іншу особу, у володінні якої будуть заставлені транспортні засоби, повернути [PERSON] транспортні засоби: автомобіль марки RENAULT модель 11GTA11 тип сідловин тягач-Е, 2000 року випуску, шасі (кузов, рама) № [NUMBER]; напівпричіп бортовий марки ПП модель KRONE тип н/причіп бортовий-Е, 1998 року випуску, шасі (кузов, рама) № [NUMBER], та вилучення у [PERSON] або у іншої особи, у володінні якої будуть заставлені транспортні засоби, та передати [PERSON] автомобіль марки RENAULT модель 11GTA11 тип сідловин тягач-Е, 2000 року випуску, шасі (кузов, рама) № [NUMBER]; напівпричіп бортовий марки ПП модель KRONE тип н/причіп бортовий-Е, 1998 року випуску, шасі (кузов, рама) № [NUMBER]. Обов'язок [PERSON] не відчужувати майно без згоди [PERSON], визначений п. 3.1.6 Договору застави від 05.01.2011 р., ч. 2 ст. 586 ЦК України. Згідно вимог ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України відповідачем [PERSON] не надано доказів письмової згоди [PERSON] на відчуження майна, яке передано у заставу, тому відповідно до положень ст.ст. 16, 526 ЦК України з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню штраф в сумі 20000 грн., визначений п. 4.1 Договору застави від 05.01.2011 р. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] вказав, що підстави визнання правочину недійсним - це ст. 202 ЦК України (частину або частини вказати не може), ст. 203 ЦК України (всі частини), ч. 1 ст. 215, ч. 1 ст. 216 цього Кодексу, а ч. 1 ст. 229 і ч. 1 ст. 230 ЦК України не підлягає застосуванню при вирішенню даного спору; [PERSON] не передав грошові кошти [PERSON], тому спричинив моральну шкоду, але матеріальний закон, що підлягає застосуванню, вказати не може. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 202 ЦК України визначені поняття та види правочинів. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 і ч. 3 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю; у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування; якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті; моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Враховуючи викладене, в задоволені позову необхідно відмовити повністю, оскільки не доведено правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог. У зв'язку з повною відмовою у задоволенні позову не підлягають відшкодуванню позивачу понесені ним при подачі позову до суду судові витрати. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглянув справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів.

Outcome: dismissed