Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання недійсним заповіту, посвідченого 14.01.2013 р., заповідач-[PERSON]. При цьому, посилається на те, що 19.06.2013 р. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] було відкрито спадкову справу №54633032 відносно спадкодавця [PERSON], вона подала заяву 19.07.2013 р. про прийняття спадщини після смерті її матері [PERSON], але приватний нотаріус [PERSON] повідомила їй, що її матір'ю 14.01.2013 р. був складений заповіт, відповідно до якого мати заповіла все належне їй майно її сестрі [PERSON] Вона і [PERSON] є рідними сестрами, а покійна [PERSON] є їх матір'ю. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] їй не було надано повної інформації щодо вчиненого заповіту. Про даний заповіт мати їй ніколи не казала. В останні роки життя мати тяжко хворіла, у неї відбувалось погіршення пам'яті, вона не визнавала своїх рідних і волевиявлення матері на вчинення заповіту не було вільним і не відповідало її волі, а тому згідно ч.2 ст. 1257 ЦК України такий заповіт необхідно визнати недійсним. В ході розгляду справи представник позивача позовні вимоги збільшив і просить визнати недійсним заповіт, посвідчений 14.08.2013 р. приватним нотаріусом Київського нотаріального округу [PERSON] на бланку ВТІ №736795 за реєстровим номером 230, на користь [PERSON]-заповідач [PERSON]; визнати недійсним дублікат заповіту, виданого 15.08.2013 р. приватним нотаріусом Київського нотаріального округу [PERSON] на бланку ВТІ №736796 за реєстровим номером 240. При цьому, мотивує свої позовні вимоги тим, що 19.09.2013 р. [PERSON] було отримано Витяг зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), з якого виявилось, що [PERSON] 14.08.2013 р. було складено заповіт на бланку ВТІ №736795 за реєстровим номером 230, посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу [PERSON] Наступного дня 15.08.2013 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] було видано дублікат заповіту на бланку ВТІ №736796 за реєстровим номером 240. Отже, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] посвідчив 14.08.2013 р. заповіт від імені [PERSON], яка померла [INFO] Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав і пояснив суду, що [PERSON] при складані заповіту була адекватним в фізичному та психічному стані людиною. [PERSON] до смерті [PERSON] доглядала свою матір, тому остання логічно склала заповіт на ім'я своєї дочки [PERSON] без будь-яких порушень та за волею спадкодавця. Представник відповідача Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] позов не визнав, пояснивши, що його довіритель при посвідченні заповіту [PERSON] діяв законно. В подальшому представник даного відповідача перестав з'являтися, належним чином про час, місце слухання справи представник відповідача, а також відповідач повідомлялись, тому суд, враховуючи думку представників сторін, матеріали та обставини справи, вважає за можливе вирішити спір без їх участі. Відповідач Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з'явилась, належним чином про час, місце слухання справи повідомлялась, подала заяву про слухання справи без її участі, тому суд, враховуючи думку представників сторін, матеріали та обставини справи, вважає за можливе розглянути справу без участі даного відповідача. Притягнуте до участі в справі в якості третьої особи Головне управління юстиції у м. Києві належним чином про час, місце слухання справи повідомлялось, представник третьої особи в судове засідання не з'явився, тому суд, враховуючи думку представників сторін, матеріали та обставини справи, вважає за можливе вирішити спір без участі представника даної третьої особи. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що [PERSON], яка є матір'ю сторін по справі [PERSON] та [PERSON], померла [INFO] Відповідно до Витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 19.09.2013 р., 14.08.2013 р. від імені померлої [INFO]. [PERSON] було підписано заповіт на бланку ВТІ №736795 за реєстровим номером 230, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] 15.08.2013 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] за заявою [PERSON] було видано дублікат заповіту на бланку ВТІ №736796 за реєстровим номером 240. Фактично Приватний нотаріус Київського нотаріального округу [PERSON] посвідчив 14.08.2013 р. заповіт від імені [PERSON], яка померла [INFO] В посвідчувальному написі заповіту від 14.08.2013 р. зазначено, що заповіт посвідчено 14 січня 2013 року (т.1 а.с. 146, 205, т.2.а.с.32-40). Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у ст. ст. 1251 - 1252 цього Кодексу. Згідно ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений, з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. Заявляючи в суді вимоги про визнання недійсним заповіту, позивач посилається на те, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі, що відповідно до ч. 2 ст. 1257 ЦК України визнається підставою його недійсності, наслідком чого є виникнення в позивачки права спадкування за законом. Виходячи з аналізу змісту норм розділу «Спадкове право» Книги шостої Цивільного процесуального Кодексу України, нотаріальний порядок посвідчення угод - це система послідовних дій нотаріуса (інших осіб, зазначених у ст. ст. 1251 - 1252 ЦК України), урегульованих нормами Закону України "Про нотаріат", положеннями Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, направлених на захист прав та законних інтересів юридичних та фізичних осіб, з метою надання цим угодам юридичної вірогідності. Таким чином, нотаріальному посвідченню угоди (правочину) передують певні дії нотаріуса щодо складення угоди, перевірки правоздатності та дієздатності осіб, що її укладають, їхнього дійсного волевиявлення тощо. Згідно ч. 1 ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Згідно п. 6.14 Правил нотаріального діловодства, затверджених наказом Міністерства юстиції України N 3253/5 від 22.12.2010 р., при вчиненні нотаріальних дій нотаріуси застосовують посвідчувальні написи, видають свідоцтва за формами, установленими цими Правилами. Додаток до Правил N 25 містить форму N 45, яка встановлює вимоги до посвідчувального напису на заповіті, записаному зі слів заповідача, і вимагає зазначення в посвідчувальному написі часу його складення: години та хвилини. Відповідно до п.1 Глави 9 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України тексти, зокрема, заповітів, викладаються на спеціальних бланках нотаріальних документів з лицьового та зворотного боку цих бланків. В посвідчувальному написі заповіту від 14.08.2013 р. зазначено, що заповіт посвідчено 14.01.2013 р. Між тим, як зазначається в листі Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] на адресу суду від 23.12.2013 р., він розпочав свою діяльність у 2013 р. з 29 січня 2013 р., коли отримав в Головному управлінні юстиції у м. Києві Реєстр для реєстрації нотаріальних дій. 14 січня 2013 р. він не вчиняв жодної нотаріальної дії від імені [PERSON] (т.1 а.с.87, 88). В письмових поясненнях, наданих Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] Головному управлінню юстиції у м. Києві від 09.10.2013 р., зазначено, що 14 серпня 2013 р. до нього за адресою розташування робочого місця з'явилась особа, яку він бачив вперше. Ця особа висловила прохання вчинити нотаріальну дію-посвідчити заповіт від імені її родички-за межами робочого місця нотаріуса за адресою: [ADDRESS]. Після складання тексту заповіту, перевірки його цією невідомою особою, заповнення Реєстру для реєстрації нотаріальних дій було здійснено виїзд за вказаною адресою та посвідчено заповіт. При посвідченні заповіту нотаріус встановив наявність волевиявлення підписання заповіту та встановив особу заповідача [PERSON] згідно наданого йому оригіналу паспорта громадянина України (т.2.а.с. 13, 29, 30). Дата складання, посвідчення та підписання заповіту від імені [PERSON] підтверджується такими письмовими доказами, що є в матеріалах справи: письмовими поясненнями ПН КМНО [PERSON], записом у Реєстрі для реєстрації нотаріальних дій від 14 серпня 2013 року, витягом зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) про реєстрацію заповіту від 14 серпня 2013 р., скороченим витягом з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів відносно бланка ВТІ №736795 від 26.02.2014 р. Чинним законодавством встановлено порядок реєстрації заповіту в Спадковому реєстрі та реєстрації витрачання спеціальних бланків нотаріальних документів в Єдиному реєстрі спеціальних бланків нотаріальних документів. Пункт 8 глави 3 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України встановлює, що відомості про заповіти підлягають обов'язковій державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, установленому Положенням про Спадковий реєстр, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 07.07.2011 р. №1810/5. Відповідно до п. 2.1.2 п.2.1 Положення про Спадковий реєстр, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №1810/5 від 07.07.2011 р., реєстратором до Спадкового реєстру вносяться відомості про заповіти та спадкові договори щодо посвідчення заповіту, спадкового договору як документа: вид (заповіт, заповіт подружжя, секретний заповіт, спадковий договір, спадковий договір з участю подружжя); серії та номери спеціальних бланків нотаріальних документів (за наявності), на яких викладено текст заповіту (спадкового договору); номер у реєстрі для реєстрації нотаріальних дій (за наявності); відомості про особу, яка посвідчила заповіт (спадковий договір); дата та місце посвідчення; місце зберігання заповіту (спадкового договору). Приватний нотаріус КМНО [PERSON] провів державну реєстрацію заповіту в Спадковому реєстрі 14 серпня 2013 року, реєстрацію витрачання спеціального бланку нотаріальних документів в Єдиному реєстрі спеціальних бланків нотаріальних документів було проведено 14 серпня 2013 року, запис у Реєстрі для реєстрації нотаріальних дій про посвідчений заповіт вчинено 14 серпня 2013 року. Виходячи з вищенаведеного, вбачаться, що заповіт був посвідчений 14 серпня 2013 року, а не 14 січня 2013 р. Заповіт і дублікат заповіту викладені на бланках серії ВТІ №736795 та ВТІ №736796, які були передані приватному нотаріусу КМНО [PERSON] 11.06.2013 р., перший бланк-ВТІ №736795-використаний ПН КМНО [PERSON] 14 серпня 2013 року, другий бланк-ВТІ №736796-використаний ПН КМНО [PERSON] 15 серпня 2013 року, що підтверджується повним витягом з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів. Датою передачі ПН КМНО [PERSON] бланку серії ВТІ №736795, на якому вчинено заповіт, є 11 червня 2013 р., дата складання та підписання заповіту, витрачання бланку серії ВТІ №736795 -14.08.2013 р. від імені померлої [PERSON] є значно пізнішою (на півроку) дати смерті вказаної особи (т.2.а.с.136-138). Заповіт і дублікат заповіту викладені на бланках серії ВТІ №736795 та ВТІ №736796, перший бланк в даній серії-ВТІ №736701-використаний ПН КМНО [PERSON]-27 червня 2013 року, що підтверджується копією Скороченого витягу з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів (перевірка спеціального бланка нотаріального документа) щодо бланку ВТІ 736701 (т.2.а.с.7, 8). При таких обставинах в посвідчувальному написі заповіту від 14 серпня 2013 р. написана дата посвідчення 14 січня 2013 р., в чому є протиріччя і не співпадіння по датам, і дата 14 січня 2013 року не може прийматись судом як дійсна дата посвідчення заповіту. Крім того, суд приймає до уваги лист Головного управління юстиції у м. Києві №3/28/1306 від 01.11.2013 р. на адресу Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] щодо зупинення приватної нотаріальної діяльності, де вказано на порушення ним Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, а саме. Всупереч підпункту 1.3 пункту 1 глави 3 розділу 11 - в тексті документу не зазначено час його складання; в порушення підпункту 1.10 пункту 1 глави 3 розділу 11 - не було роз'яснено заповідачу зміст статті 1241 ЦК України про право на обов'язкову частку у спадщині та зміст статті 1307 ЦК України щодо нікчемності заповіту на майно, яке є предметом спадкового договору; не дотримано пункт 3 глави 1 розділу 1 - не зазначення у посвідчувальному написі місця вчинення нотаріальної дії (вдома, у лікарні, за місцезнаходженням юридичної особи тощо), а також причин, з яких нотаріальна дія була вчинена поза приміщенням, яке є робочим місцем нотаріуса.; порушення пункту 7.39 Правил ведення нотаріального діловодства, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2010 р. №3253/5 у графі 5 реєстру для реєстрації нотаріальних дій не зроблено відмітку про те, що нотаріальна дія вчинялась за межами робочого місця; у графі 6 не зазначено суму отриманої плати, чим не виконано вимогу пункту 7.43 Правил; при видачі дублікату заповіту порушено норми статті 53 Закону України «Про нотаріат» та підпункти 4.1 пункту 4 глави 22 розділу 11 Порядку, відповідно до яких дублікат заповіту може бути виданим вказаним у заповіті спадкоємцям, виконавцю заповіта після подачі ними свідоцтва про смерть заповідача (т.2.а.с.43, 44, 46, 47). Суд, оцінивши всі обставини справи, зібрані та надані докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що не знайшло свого підтвердження обґрунтування позовних вимог про недійсність заповіту з мотивів відсутності вільного волевиявлення заповідача заповіту та відповідність його волі, при ситуації, що на дату складання та підписання заповіту [PERSON] задовго до такої вже померла. У суду не має підстав визнавати заповіт недійсним, бо вказані вимоги не співвідносяться з дійсними обставинами справи, яким вище судом дана оцінка, та нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. "Про судову практику у справах про спадкування" - заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, згідно із ч. 1 ст. 1257 ЦК України є нікчемним, тому на підставі ст. 215 ЦК України визнання такого заповіту недійсним судом не вимагається. Однак за змістом п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р. "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" - вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред'являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому. Між тим, позовних вимог про визнання заповіту нікчемним не заявлялось, а існують позовні вимоги про визнання заповіту недійсним. В ході розгляду справи позовні вимоги не змінювались на предмет та підстав позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed