Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання нечинним і скасування рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 17.06.1997 року № 148 про передачу [PERSON] у власність земельну ділянку [NUMBER], площею 0,675 кв.м, яка розташована на території садівничого товариства "Джерело"; скасування державного акту на право власності на землю від 26.06.1997 року, виданого [PERSON] на земельну ділянку [NUMBER], площею 0,675 кв.м, яка розташована на території садівничого товариства "Джерело" та скасувати його реєстрацію у книзі записів Державних актів на право приватної власності на землю за №1459; визнання нечинним і скасування рішення садівничого товариства "Джерело" від 12.07.2008 року про розширення проходу до ділянки [NUMBER] до 2.5 м за рахунок ділянки [NUMBER]; визнання нечинним і скасування рішення загальних зборів садівничого товариства "Джерело" від 19.05.1992 року про перекриття загальної дороги між земельними ділянками [NUMBER] та [NUMBER]; відновлення та повернення у попередній стан дороги загального користування між земельними ділянками [NUMBER] та [NUMBER] шириною 4,5м відповідно до статуту садівничого товариства "Джерело" та генерального плану; визнання нечинною та скасування план-схеми садівничого товариства "Джерело", прийняту на загальних зборах від 07.02.2012 року. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 31.03.1992 року садівничому товариству "Джерело" надано у користування земельну ділянку площею 19 га, що знаходиться в районі Лісковиця. Вказує, що на сьогоднішній день площа товариства складає 23 га. Рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради народних депутатів від 28.12.1993 року зареєстровано Статут садівничого товариства "Джерело". Зазначає, що він є членом даного товариства з 1992 року і користується земельною ділянкою [NUMBER] площею 0,0650 га. Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю від 26.06.1997 року [PERSON] передано у власність земельну ділянку [NUMBER] площею 675 кв.м, яка розташована на території садівничого товариства "Джерело". Протягом останніх років виникає багато конфліктів між позивачем та відповідачем [PERSON] з приводу приватизації земельної ділянки, а саме на момент приватизації відповідач мав ділянку площею 600 кв.м, а приватизував 675 кв.м разом із дорогою загального користування, а потім збільшив до 669 кв.м. Вважає, що такими діями відповідач грубо порушує норми земельного законодавства, унеможливлює забезпечення вільного доступу до земельної ділянки позивача. Про вказані обставини йому стало відомо лише в грудня 2011 року, а тому вказує, що перебіг строку позовної давності почав заново. Крім того, в жовтні 2011 року йому стало відомо, що рішенням садівничого товариства "Джерело" від 19.05.1992 року відбулось звуження дороги між земельними ділянками [NUMBER] та [NUMBER], а рішенням садівничого товариства "Джерело" від 12.07.2008 року розширений прохід до ділянки [NUMBER] до 2.5 м за рахунок ділянки [NUMBER] та компенсовано вилучені 3 кв.м площі за рахунок земельної ділянки [NUMBER] за домовленістю сторін. Однак, дане рішення прийнято у відсутність позивача та третьої особи [PERSON]. Також лише в 2013 році він дізнався, що 07.02.2012 року на зборах садівничого товариства "Джерело" було затверджено план-схему даного товариства. Вказує, що дана схема не відповідає дійсності, оскільки невірно вказані межі земельної ділянки [NUMBER], в тому числі і земельної ділянки [NUMBER]; прийнята з порушенням вимог статуту садівничого товариства, так як на зборах товариства було присутніх лише 49 членів товариства. Ухвалою Новозаводського районного суду м.Чернігова від 23 квітня 2014 року у відповідності до п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України закрито провадження в частині позовних вимог про визнання нечинним і скасування рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 17.06.1997 року № 148 про передачу [PERSON] у власність земельну ділянку [NUMBER], площею 0,675 кв.м, яка розташована на території садівничого товариства "Джерело"; скасування державного акту на право власності на землю від 26.06.1997 року, виданого [PERSON] на земельну ділянку [NUMBER], площею 0,675 кв.м, яка розташована на території садівничого товариства "Джерело" та скасувати його реєстрацію у книзі записів Державних актів на право приватної власності на землю за №145. В судовому засіданні позивач уточнив позовні вимоги в частині визнання нечинною та скасування план-схеми садівничого товариства "Джерело", прийняту на загальних зборах від 07.07.2012 року, в іншій частині - позов підтримав, просив задовольнити, при цьому посилався на обставини, викладені в позові. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти заявленого позову заперечував відповідно до письмових заперечень, які долучено до матеріалів справи (а.с.34), просив в позові відмовити в повному обсязі, а також просив застосувати строк позовної давності. Представник відповідача виконавчого комітету Чернігівської міської ради у судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити відповідно до заперечень, які долучено до матеріалів справи, а також просив застосувати строк позовної давності (а.с.65-68). Представник відповідача садівничого товариства "Джерело" у судове засідання не з'явився, про день та час проведення судового засідання повідомлений належним чином, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без його участі. Суд у відповідності до ч.4 ст.169 ЦПК України визнав можливим проводити розгляду справи за відсутності представника відповідача на підставі наявних у матеріалах справи даних та доказів. Треті особи [PERSON], [PERSON] у судовому засідання позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити повністю. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] - член садівничого товариства "Джерело", суду пояснив, що не був присутнім на засіданні садівничого товариства 12.07.2008 року та зазначив, що не підписував протокол засідання правління від 12.07.2008 року. Вислухавши сторони, допитавши свідка, дослідивши матеріали цивільної справи, оглянувши матеріали архівних справ № 2-2005/08 та № 2-1403/11, розглядаючи позов в межах заявлених вимог і наданих суду доказах, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити, з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи інтересів. Діяльність садівничих товариств регулюється нормами Закону України «Про кооперацію» та Статутом товариства. Відповідно ст.8 Закону України «Про кооперацію», статут кооперативу є правовим документом, що регулює його діяльність. Як вбачається, на загальних зборах членів товариства «Джерело» 31.05.1992 року було прийнято статут товариства, який був зареєстрований у встановленому порядку 28.12.1993 року під №266 (а.с.50-61). Саме він регулює діяльність садівничого товариства «Джерело». 31 березня 1992 року рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради № 93 садівничому товариству «Джерело» дозволено користуватися фактично освоєною земельною ділянкою площею 19 га в районі «Лісковиця», з проведення упорядкування території товариства (а.с.280). 17 січня 1994 року рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради № 7 садівничому товариству «Джерело», що розташовано на правому березі р.Десна, передано у колективну власність земельну ділянку площею 21,09 га. (а.с.179 ). Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] є членами садівничого товариства «Джерело». У позивача у користуванні знаходиться земельна ділянка [NUMBER], що розташована на території садівничого товариства «Джерело». Відповідно рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради народних депутатів №148 від 17.06.1997 року [PERSON] передано у власність, безоплатно земельну ділянку [NUMBER], площею 675 кв.м для ведення садівництва, що знаходиться у садівничому товаристві "Джерело" (а.с.74). На підставі даного рішення відповідач отримав державний акт на право приватної власності на вищевказану земельну ділянку (а.с.75). На загальних зборах членів товариства «Джерело» 19.05.1992 року було затверджено уточнений план товариства, в тому числі прохід до земельних ділянок (а.с.46). Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа щодо якої встановлені ці обставини. У відповідності до ч.2 ст.223 ЦПК України після набрання рішенням суду законної сили сторони не можуть оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти та правовідносини. Рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 19.10.2011 року, яке ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 19.11.2011 року залишено без змін (а.с.35-41), відмовлено у визнанні нечинним та скасування рішення виконкому Чернігівської міської ради народних депутатів №148 від 17.06.1997 року, скасування державного акту про право власності на землю. Так, вищезазначеним рішенням суду від 19.10.2011 року встановлено, що відповідно до вказаної схеми, між земельною ділянкою, якою користується позивач [NUMBER] та земельною ділянкою, яка належить відповідачу [PERSON] [NUMBER], існує прохід. Вказаний прохід був затверджений загальними зборами членів товариства 19.05.1992 року (а.с.37-41). Крім того, вказаним рішенням суду були встановлені обставини того, що позивач [PERSON] вказав, що порушення його права, а саме незаконного зменшення дороги до його земельної ділянки, відбулось ще в 1992 році, а тому, в силу ч. 3 ст. 61 ЦПК України вищевказані обставини не підлягають доказуванню. За таких обставин, суд не приймає до уваги твердження позивача про те, що про вказане рішення загальних зборів товариства від 19.05.1992 року він дізнався лише в жовтні 2011 року. Вирішуючи питання про позовну давність, з урахування положень п.6 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року, суд приходить до висновку про застосування правил Цивільного кодексу 1963 року, оскільки строк позовної давності щодо оспорюваного рішення від 19.05.1992 року сплив до 01 січня 2004 року. Відповідно до норм ст..ст. 71, 75, 80 ЦК України, в редакції 1963 року, встановлюється трирічний строк для захисту за позовом особи, права якої порушено. Вказаний строк застосовується судом незалежно від заяви сторони. За таких обставин, строк позовної давності для звернення до суду з вимогами про визнання і скасування рішення загальних зборів садівничого товариства "Джерело" від 19.05.1992 року про перекриття загальної дороги між земельними ділянками [NUMBER] та [NUMBER], закінчився, а отже відповідно до ст.80 ЦК України, в редакції 1963 року, в цій частині позову слід відмовити. Відповідно протоколу засідання правління садового товариства «Джерело» від 12.07.2008 року було постановлено розширити прохід до ділянки [NUMBER] до 2,5 кв.м. за рахунок ділянки [NUMBER], компенсувати вилучені 3 кв.м. земельної ділянки [NUMBER] за рахунок земельної ділянки [NUMBER] за домовленістю сторін, а також впорядковано прохід між земельними ділянками [NUMBER] та [NUMBER] згідно схеми товариства (а.с.47). Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Відповідно до ч.ч.3.4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок(ст. 253 ЦК України). Відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Відповідачем [PERSON] заявлено клопотання про застосування строку позовної давності щодо вимог про визнання нечинним і скасування рішення садівничого товариства "Джерело" від 12.07.2008 року. Твердження [PERSON] про те, що строк на оскарження рішення засідання правління товариства від 12.07.2008 року не пропущено, не підтверджено належними та допустимими доказами, які в силу статей 10, 11, 60 ЦПК України повинен був надати позивач. Крім цього, з оглянутої в судовому засіданні архівної цивільної справи № 2-2005/08 за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права на приватизацію, яка перебувала на розгляді Новозаводського районного суду м.Чернігова в період з 07.12.2007 року по 17.08.2008 року на а.с.102 наявне рішення засідання правління садівничого товариства «Джерело» від 12.07.2008 року, а тому позивач мав можливість ознайомитись із вказаним рішенням у 2008 році. За вказаних обставин, зважаючи на заяву відповідача [PERSON], суд приходить до висновку про наявність підстав для застосування строку позовної давності відповідно до норм статей 257, 261 ЦК України та про відмову у позові в частині вимог визнання нечинним і скасування рішення садівничого товариства "Джерело" від 12.07.2008 року про розширення проходу до ділянки [NUMBER] до 2.5 м за рахунок ділянки [NUMBER] на підставі частини 4 статті 267 ЦК України за спливом позовної давності. Щодо вимог про визнання нечинною та скасування плану-схеми СТ «Джерело» (а.с.49), затверджену загальними зборами товариства від 07.07.2012 року (а.с.45), суд зазначає, що згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Загальні способи захисту суб'єктивного цивільного права визначені ст.16 ЦК України. Зокрема, стаття 16 Цивільного кодексу України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Визнання нечинною та скасування плану-схеми СТ «Джерело», затверджену загальними зборами від 07.07.2012 року, в цілому не передбачено ні загальним законом, ні спеціальним, який регулює спірні правовідносини. План-схема товариства є лише графічним зображенням розташування земельних ділянок, не являється правовстановлюючим документом. При цьому слід зазначити, що позивачем саме ж рішення загальних зборів від 07.07.2012 року про затвердження план-схеми не оскаржується. Враховуючи вищевикладене, дані вимоги також не підлягають задоволенню з підстав невідповідності обраного способу захисту порушеного права вимогам ст. 16 ЦК України. Не підлягають задоволенню і вимоги позивача щодо відновлення та повернення у попередній стан дороги загального користування між земельними ділянками [NUMBER] та [NUMBER] шириною 4,5м відповідно до статуту садівничого товариства "Джерело" та генерального плану, так як відповідач [PERSON] є власником земельної ділянки згідно із державним актом, який є чинним і захищає права власника, земельні ділянки [NUMBER] та [NUMBER] не є суміжними, між вказаними земельними ділянками розташований прохід, а не проїзд. Таким чином, у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати стягненню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed