Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

20 березня 2015 року [PERSON] і [PERSON] звернулися в суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права користування і розпорядження своєю власністю та просили визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. Свій позов [PERSON] і [PERSON] обґрунтували тим, що квартира [ADDRESS] належить їм на підставі Договору міни укладеного 26.11.1998 року на Краматорській універсальній біржі "Примус" і зареєстрованого в БТІ 27.11.1998 року за №11506-П. Позивачка [PERSON] проживала з відповідачем [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу, у зв'язку з чим останній був зареєстрований у їхній квартирі 19.06.2009 року. З 01.08.2010 року стосунки між [PERSON] і [PERSON] припинились, внаслідок чого відповідач з вересня 2010 року в квартирі не проживає. Будь-яких речей [PERSON] у квартирі не залишилось, комунальні платежі за квартиру він не сплачує. Реєстрація відповідача в квартирі унеможливлює їм оформити субсидію та створює перешкоди в користуванні власністю, у зв'язку з чим вони змушені звернутися до суду для захисту своїх прав та інтересів. В судовому засіданні позивачки [PERSON] і [PERSON] надали суду пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, просили позов задовольнити, визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Додатково зазначили, що відповідач [PERSON] був зареєстрований у квартирі як член сім'ї співвласника [PERSON], однак після припинення між ними стосунків, він 01.09.2010 року вивіз свої речі і з того часу в квартирі не з'являвся і не проживав. Будь-яких перешкод у користуванні квартирою відповідачу ними не чинилось. Відповідач [PERSON], за адресою його реєстрації, належним чином сповіщений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив. За ухвалою суду справа розглянута заочно за наявних в справі доказів в порядку ст. 224 ЦПК України. Суд вислухавши пояснення позивача, показання свідків, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, позивачкам [PERSON] і [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] згідно Договору міни №241 від 26.11.1998 року укладеного на Краматорській Універсальній біржі "Примус" та зареєстрованого в БТІ 27.11.1998 року за №11506/П. Згідно Довідки КП "Служба єдиного замовника" від 17.03.2015 року [PERSON] 19.06.2009 року зареєстрований в [ADDRESS]. В судовому засіданні свідки [PERSON] і [PERSON] показали, що відповідач [PERSON] поживав із [PERSON] однією сім'єю, працював в Росії вахтовим методом. Після розірвання стосунків із [PERSON] виїхав і вже п'ять років в квартирі не проживає. Речі [PERSON] в квартирі відсутні, про те, щоб позивачки створювали перешкоди відповідачу у користуванні квартирою їм не відомо. Крім того, факт не проживання [PERSON] в квартирі за місцем реєстрації підтверджується з вересня 2010 року підтверджується Актом від 17.03.2015 року. Згідно відповіді Краматорського МВ ГУМВС України в Донецькій області [PERSON] судимості не має, з чого можна зробити висновок, що він не відбуває покарання пов'язане з позбавленням волі. В КЛПУ "Міська психіатрична лікарня м. Краматорська" відповідач [PERSON] на обліку не перебуває, актовий запис про смерть [PERSON] відсутній, що підтверджується відповідними листами. У відповідності до частини 4 ст. 41 Конституції України, частини 1 ст. 321 ЦК України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно частини 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно частини 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно частини 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, позивачки як власниці квартири згідно ч. 1 ст. 319, ч. 1 ст. 383 ЦК України мають право володіти, користуватися та розпоряджатися ним на власний розсуд, використовувати його для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї. Таке право позивачок згідно ч. 4 ст. 41 Конституції України, ч. 1 ст. 321 ЦК України є непорушним і вони не можуть бути протиправно його позбавлені. Відповідно до частини 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Згідно до частини 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідач [PERSON], як встановлено в судовому засіданні, зареєстрований в квартирі, яка належить позивачкам на праві власності, як член сім'ї співвласника [PERSON] - 19.06.2009 року, в даній квартирі не проживає понад один рік без поважних причин, а саме з вересня 2010 року, і оскільки до теперішнього часу залишається зареєстрованим в даній квартирі, то цим порушує права позивачів як власників, вони сплачують комунальні послуги які припадають на нього, позбавлені можливості оформити субсидію. Таким чином, права позивачок як власниць квартири порушені і вони, згідно частини 2 ст. 405 ЦК України мають право вимагати визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою. Щодо обраного позивачками способу захисту порушеного права - визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою, то такі вимоги охоплюються поняттям "усунення перешкод у здійсненні права користування та розпоряджання майном", тобто ґрунтуються на законі, і будуть достатніми для повного захисту права позивачок шляхом подальшого зняття відповідача з реєстраційного обліку. За наведених обставин позовні вимоги щодо визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] підлягають задоволенню повністю. Позивачки не вимагають стягнення судових витрат.

Outcome: approved