Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 жовтня 2013 року позов [PERSON] задоволено: визнано за [PERSON] право власності на автомобіль марки «КАМАЗ-5320», випуску 1981 року, кольору світло-сірий, шасі № [NUMBER], тип ТЗ - бортовий-с, реєстраційний номер [NUMBER] та причеп марки ГКБ 8350, 1983 року випуску, колір темно-зелений, шасі № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. Звільнено автомобіль марки КАМАЗ-5320", реєстраційний номер [NUMBER] та причеп марки ГКБ 8350, 1983 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] з-під арешту, який був накладений на підставі постанови старшого державного виконавця ВДВС Нікопольського міськрайонного управління юстиції Сузанського Ф.В. ВП № 37093293 від 12 березня 2013 року з примусового виконання виконавчого листа № 0426/7165, виданого 29 грудня 2012 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ „Дельта Банк" боргу в розмірі 36 421,95 грн. (а.с.22-23). В апеляційній скарзі прокурор, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову (а.с. 25-28). Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав Судом першої інстанції встановлено, що автомобіль марки „КАМАЗ-5320", реєстраційний номер [NUMBER] та причеп марки ГКБ 8350, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстровані у РЕВ 10-го МВ ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області за [PERSON] на підставі договорів-купівлі продажу № 00438 та № 00448 від 17 квітня 2007 року (а.с.9). 12 березня 2013 року старшим державним виконавцем ВДВС Нікопольського міськрайонного управління юстиції Суданським Ф.В. на підставі виконавчого листа № 0426/7165, виданого 29 грудня 2012 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ „Дельта Банк" боргу в розмірі 36 421,95 грн., були винесені постанови ВП № 37093293 про відкриття виконавчого провадження та про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в межах суми боргу (а.с.8). Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що 16 листопада 2010 року [PERSON] домовився з [PERSON] про придбання автомобіль марки „КАМАЗ-5320", випуску 1981 року, реєстраційний номер [NUMBER] та причеп марки ГКБ 8350, 1983 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], за суму, еквівалентну 10 0000 доларів США. Оскільки, на той час у [PERSON] не було достатньо коштів для повного розрахунку за автотранспорт, сторони не укладали договір купівлі-продажу, а [PERSON] надав [PERSON] нотаріально посвідчені довіреності на розпорядження автомобілем та причепом. На час посвідчення довіреностей ніяких обтяжень автомобіля та причепа не було, у цей же день відповідач передав [PERSON] даний автотранспорт та свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів. 26 лютого 2011 року [PERSON] повністю розрахувався з [PERSON], про що продавець власноручно написав розписку (а.с.7). [PERSON] своєчасно не переоформив державну реєстрацію автомобіля і причепа та продовжував в якості власника користуватися, розпоряджатися та володіти даним транспортом у тому числі, здійснював обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Таким чином, спірний транспорт на законних підставах вибув із власності [PERSON], а відтак і підлягає задоволенню вимога про виключення вказаного майна з-під арешту. Вказані висновки зроблені судом з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 4 ст. 334, ч.1 ст. 210 ЦК України, якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Відповідно до ст. 34 Закону України «Про дорожній рух» власник транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів. Із матеріалів справи вбачається, що договір купівлі-продажу автомобіля та причепа між сторонами не укладався, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 28 квітня 2007 року автомобіль марки „КАМАЗ-5320", випуску 1981 року, кольору світло-сірий, шасі № [NUMBER], тип 1 бортовий-с, реєстраційний номер [NUMBER] та причеп марки ГКБ 8350, 1983 року випуску, колір темно-зелений, шасі № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] зареєстровані у РЕВ 10-го МВ ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області за [PERSON] Надана [PERSON] довіреність [PERSON] на розпорядження автомобілем та причепом не свідчить про укладення договору купівлі-продажу , а лише дає [PERSON] право користуватись і розпоряджатись вказаним автомобілем та причепом. Таким чином, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, постановлені з порушенням норм матеріального права (не застосовано закон, який підлягає застосуванню), що згідно із п.3, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову. У той же час прохання апеляційної скарги про залучення до участі у справі третіх осіб не підлягає задоволенню, оскільки склад учасників процесу визначається судом 1 інстанції.

Outcome: partial