Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Донецького міського нотаріального округу [PERSON], про визнання права власності на ? частину квартири в порядку спадкування, яким обгрунтовує свої позовні вимоги наступним. Між позивачем [PERSON] та гр-кою [PERSON] 24.11.1995 р. був зареєстрований шлюб. До укладення шлюбу 27 вересня 1976 р. позивача [PERSON] було визнано батьком дитини [PERSON] - сина [PERSON], про що було видано свідоцтво про встановлення факту батьківства за [NUMBER]. Подружжя проживало у двокімнатній квартирі за адресою: [ADDRESS]. Вказана квартира належала позивачу [PERSON] та його дружині [PERSON] на праві спільної сумісної власності, про що Представництвом фонду державного майна України в м. Донецьку видано свідоцтво за № 400 від 03 березня 1995 р. про право власності на квартиру. Відповідно до технічного паспорту на квартиру за №3589, загальна площа квартири становить 48,39 кв.м., а вартість квартири на час приватизації становила 846825,00 крб. Дружина позивача [PERSON] померла. Після її смерті залишилось спадкове майно - частка в праві спільної сумісної власності у квартирі, розташованої за вказаною адресою. Дружина позивача - [PERSON] на час смерті проживала і була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 10 квітня 1978 р. Спадкоємцями [PERSON] залишилися позивач та син [PERSON] який проживав окремо. Позивач постійно проживає у спадковій квартирі та є її основним квартиронаймачем, до дня смерті дружини вони вели спільне господарство та мати спільний бюджет, позивач піклувався про хвору дружину та надавав їй необхідну допомогу до її смерті, позивач самостійно та регулярно сплачує всі комунальні платежі. Відповідач [PERSON] проживає окремо, за межами України, спільне господарство з позивачем та його дружиною не вели, допомогу померлій за її життя не надавав і у встановлений строк не звертався до нотаріусу із заявою про прийняття спадщини. Позивач звернувся до нотаріальної контори для прийняття спадщини і нотаріусом була відкрита спадкова справа. Але, нотаріус відмовила у видачі йому свідоцтва про право на спадщину за законом на частку у спадковому майні, оскільки квартира належала померлій та позивачу на праві спільної сумісної власності, а розмір частки померлої у цьому праві власності не визначено; право власності на цю квартиру не було зареєстровано в БТІ м. Донецька та в реєстрі прав власності на нерухоме майно. За рішенням Будьоннівського районного суду м. Донецька від 18 листопада 2013 було визначено за [PERSON] та [PERSON] частки в праві спільної сумісної власності квартири [ADDRESS] по ? частині за кожним. Тому, позивач просить визнати за ним в порядку спадкування право власності на 1/2 частину квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. загальною площею 48,39 кв.м., яка належала померлій [PERSON]. Позивач [PERSON], його представник [PERSON], відповідач [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Донецького міського нотаріального округу [PERSON], до суду не з'явились, але від них надійшли заяви з проханням розглянути справу у їхню відсутність. Дослідивши матеріали по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступного. Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено наступне. [PERSON] померла [INFO] на час смерті знаходилась у зареєстрованому шлюбі з позивачем [PERSON] з 24 листопаду 1995 року, з яким вони проживали за адресою: [ADDRESS], що підтверджується доданими до справи свідоцтвом про смерть [PERSON], свідоцтвом про одруження [PERSON] та [PERSON], довідкою КП "Керуюча компанія в Будьоннівському р-ні м. Донецька". Після реєстрації шлюбу дружині позивача [PERSON] було присвоєне прізвище [PERSON](а.с.8 ). Згідно свідоцтва про право власності на квартиру за № 400 від 03 березня 1995 року, квартира [ADDRESS] належала на праві спільної сумісної власності позивачу [PERSON] та члену його сім'ї [PERSON] (а.с.14 ). За рішенням Будьоннівського райсуду м. Донецька від 18 листопаду 2013 року, визначені частки в праві спільної сумісної власності в квартирі [ADDRESS] за позивачем [PERSON] та його дружиною [PERSON]- по ? частині за кожним. (а.с.44-47 ). Відповідно до матеріалів спадкової справи за № 10/2013, котра надійшла від приватного нотаріуса Донецького міського нотаріального округу [PERSON] і котра була відкрита після смерті [PERSON], позивач [PERSON] 19 вересня 2013 року звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину у вигляді ? частини квартири [ADDRESS], що залишилась після смерті його дружини [PERSON]. У вказаній заяві позивач [PERSON] вказав, що він фактично прийняв спадщину після смерті своєї дружини [PERSON] шляхом постійного проживання разом із померлою дружиною у вказаній квартирі, в тому числі після її смерті. Також позивач [PERSON] у своїй заяві вказав на наявність спадкоємця - сина померлої [PERSON], який спадщину після смерті матері не прийняв. В матеріалах вказаної спадкової справи відсутні дані, які свідчать про наявність від імені померлої [PERSON] заповіту, а також про наявність заяви від імені відповідача [PERSON] про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] Згідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Виходячи з наведеного, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON], спадщина про що відкрилась з [INFO]. Відповідно до ст.1270 ЦК України, встановлюється 6-ти місячний термін для прийняття спадщини з дня її відкриття. Як свідчить довідка КП "Керуюча компанія в Будьоннівському р-ні м. Донецька" від 17 травня 2013 року, позивач [PERSON] разом зі своєю жінкою [PERSON] проживали разом за адресою: [ADDRESS] з 10 квітня 1978 року по час смерті дружини, тобто, у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України, позивач [PERSON] своєчасно прийняв спадщину після смерті своєї дружини, оскільки не заявляв про відмову від цієї спадщини. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] на час смерті своєї матері [PERSON] разом з останньою не проживав і заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини не подавав після її смерті, в судовому порядку не встановлював додатковий термін для прийняття спадщини, що підтверджується довідкою КП "Керуюча компанія в Будьоннівському р-ні м. Донецька" від 17 травня 2013 року, копією паспорту на імья відповідача [PERSON] та матеріалами спадкової справи за № 10/2013. Тому, суд вважає, що відповідач [PERSON] не прийняв спадщину у вигляді ? частини квартири [ADDRESS] після смерті [PERSON], а позивач [PERSON] придбав право власності на вказане спадкове майно. Оскільки, відповідно до ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності і право приватної власності є непорушним, суд вважає за необхідне визнати за позивачем [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на ? частину квартири [ADDRESS], загальною площею 48,39 кв.м, яка належала [PERSON] і яка померла [INFO]. На підставі ст.41 Конституції України, ст.ст.1220,1261,1268,1269,1270 ЦК України та

Outcome: approved