Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-03 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому зазначила, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 02.08.2008 року. Спільне життя з відповідачем не склалося та шлюб між ними розірвано рішенням Коломийського міськрайонного суду від 21 червня 2013 року. Від спільного проживання з відповідачем у них народилася дочка [PERSON], [INFO]. За спільною згодою малолітня дочка залишилася проживати з нею, позивачкою по справі. З часу розірвання шлюбу малолітня [PERSON] проживає виключно з нею та перебуває на її повному утриманні. Дитина часто хворіє простудними захворюваннями і їй необхідно оздоровлення на морі. З метою забезпечення оздоровлення, відпочинку, а також надання дитині можливості розширення світогляду, духовного, інтелектуального розвитку, позивачка має бажання здійснити поїздку за кордон з поверненням дитини до постійного місця проживання, оскільки, це буде відповідати інтересам дитини. Зазначає, що вона, позивач матеріально утримує та належним чином піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Оскільки, виникла необхідність у тимчасовому виїзді [PERSON], [INFO] за кордон, просить суд надати дозвіл на тимчасовий виїзд малолітньої [PERSON], [INFO], зареєстрованої за адресою: [ADDRESS], тимчасовий виїзд за кордон в Туреччину на період з 25.08.2017 року по 25.09.2017 року без згоди і супроводу її батька [PERSON]. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з`явився без поважної причини, про день,час та місце слухання справи був належним чином повідомлений, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення повістки,яке повернулось до суду. Дослідивши матеріали справи , заслухавши пояснення позивачки, суд вважає, що позов слід задовольнити виходячи із наступного. Судом встановлено, що позивачка перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 02.08.2008 року. Спільне життя з відповідачем не склалося та шлюб між ними розірвано рішенням Коломийського міськрайонного суду від 21 червня 2013 року (а.с. 6). Від спільного проживання з відповідачем у них народилася дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого 26 серпня 2010 року відділом РАЦС по місту Коломия реєстраційної служби Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 484 (а.с. 5). За спільною згодою малолітня дочка залишилася проживати з позивачкою по справі. З часу розірвання шлюбу малолітня [PERSON] проживає виключно з нею та перебуває на її повному утриманні. Дитина часто хворіє простудними захворюваннями і їй необхідно оздоровлення на морі. Позивачка бажає виконувати свій материнський обов'язок і на даний час має матеріальну можливість і бажає поїхати з дитиною за кордон з метою її оздоровлення. Згідно договору, який був укладений з туристичною агенцією «Станіслав тур» від 03.07.2017 року, позивачка замовила туристичну подорож разом з донькою в Туреччину на відпочинок на період з 25 серпня 2017 року по 25 вересня 2017 року, а туристична агенція зобов`язалася надати їй з дитиною туристичні послуги і нею вже заброньоване [PERSON] з дитиною проживання в готелі Туреччини та квитки на авіарейс. Вказане підтверджується договором на туристичне обслуговування за № 203 від 03.07.2017 року (а.с. 8-9). Виїзд дитини за кордон сприятиме покращенню стану здоров`я, розширенню світогляду дитини, добре позначиться на її духовному та інтелектуальному розвитку як особистості, фізично та морально зміцнить її, пристосує її до комунікабельності, вивченню мов, розширить її кругозір. Для організації даної поїздки та оформлення проїзних документів необхідно дозвіл відповідача. Проте, відповідач згоди на виїзд малолітньої дочки [PERSON] за межі України не надавав. Відповідно до ст.ст.1,2 Закону України "Про охорону дитинства" батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. Як зазначено ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Позивачка, як мати дитини, зобов'язана згідно ст.ст.150, 180 СК України утримувати та виховувати свою дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя. Позивачка [PERSON] виконує та бажає виконувати і в подальшому свій материнський обов'язок і, як мати малолітньої [PERSON] бажає разом з дочкою з метою духовного та фізичного розвитку дитини здійснити подорож до Туреччини. Для виїзду малолітньої [PERSON] за межі України необхідна згода батька, відповідача [PERSON] Згідно ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" оформлення проїзних документів дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання її батьків. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Крім того, порядок виїзду за кордон дітей та громадян України визначено Законом України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ та постановою КМУ від 27 січня 1995 р. № 57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України". В правовому висновку Верховного Суду України, постанова від 12.04.2017 у справі № 6-15цс17, яка є обов`язковою для застосування судом першої інстанції. ВСУ зазначив, що відповідно до статті 141 Сімейного кодексу України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно зі статтею 157 СК України питання про виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. ВСУ зауважив, що дитина, яка не досягла 14 років, повинна проживати у встановленому місці проживання, яке не може бути змінене самочинно як за волею сторонніх осіб, так і волею якогось одного з її батьків. Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Визначення місця проживання малолітньої дитини за конкретною адресою унеможливлює маніпуляції з боку того з батьків, з ким буде проживати дитина, зокрема, проживати де завгодно, унаслідок чого батько дитини не буде мати змоги брати участь у її вихованні.Також ВСУ зазначив, що дозвіл на виїзд малолітньої дитини за межі України в супроводі одного з батьків за відсутності згоди другого з батьків на підставі рішення суду може бути наданий на конкретний одноразовий виїзд з визначенням його початку й закінчення. Таким чином, законодавством передбачено можливість вирішувати питання про надання дозволу на конкретний виїзд дитини за кордон без згоди батька, з визначенням його початку і закінчення. Такі положення законодавства України відповідають міжнародному праву, зокрема нормам Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року. Для можливості виготовлення проїзних документів на ім`я малолітньої [PERSON] дозвіл на це згідно п.18-20 "Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення" слід надати матері дитини - позивачу [PERSON]. Позивачка надала доказ того,що в неї заброньовано готель та поїздка до Туреччини з 25.08.2017 року по 25.09.2017 року, що і є встановленою датою виїзду за кордон. На підставі наведеного та ст.ст. 3, 18 Конвенції про права дитини, ст.ст. 1, 2 Закону України "Про охорону дитинства", ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", ст.ст. 3, 151,153, ч. 2 ст. 155, ч. 3 ст. 157,161 Сімейного кодексу України, висновку ВСУ постанова від 12.04.2017 у справі № 6-15цс17, та

Outcome: approved