Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 022/Е-06 від 15.12.2006 в сумі 209520,47 грн., солідарно стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське Фінансове Агентство "Верус" в особі філії "Товариство з обмеженою відповідальністю "Українське Фінансове Агентство "Верус" у Комінтернівському районі м. Харкова та [PERSON] суму 10000,00 грн., відшкодувати судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» зазначав, що 15.12.2006 між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено договір № 022/Е-06, відповідно до умов якого останньому надано в розпорядження кредитні кошти в розмірі 100000,00 грн. на строк до 12.12.2008. За умовами зазначеного договору позичальник - [PERSON] повинен надавати банку грошові кошти у вигляді щомісячного платежу для погашення заборгованості за кредитом, нарахованими відсотками, комісією та іншими витратами згідно умов договору; у випадку порушення зобов'язань за кредитним договором позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом в подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми погашеної у строк заборгованості за кредитом. Зобов'язання [PERSON] за кредитним договором забезпечено порукою, а саме Договором поруки б/н від 15.12.2006, укладеним банком із поручителем [PERSON] Пунктом 4 даного договору поруки у випадку невиконання боржником - [PERSON] зобов'язань за кредитним договором, боржник і поручитель - [PERSON] відповідають перед кредитором - ПАТ КБ «Приватбанк» як солідарні боржники. Також зобов'язання [PERSON] за кредитним договором забезпечено Договором поруки 22.03.2011, укладеним банком із поручителем - ТОВ «УФА «Верус». Умовами даного договору встановлено, що поручитель ТОВ «УФА «Верус» та боржник [PERSON] відповідають перед кредитором ПАТ КБ «Приватбанк» як солідарні боржники, при цьому встановлений розмір відповідальності поручителя в сумі 10000,00 грн. Взяті на себе зобов'язання [PERSON] вчасно не виконував, внаслідок чого станом на 27.03.2013 виникла заборгованість в розмірі 219520,47 грн., з яких 42615,69 грн. - заборгованість за кредитом, 95337,59 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 81567,19 грн. - нарахована пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. На адресу відповідачів неодноразово направлялись письмові вимоги щодо погашення заборгованості за кредитним договором, які залишені без задоволення. В судовому засіданні представник позивача - ПАТ КБ «Приватбанк» підтримав заявлені позовні вимоги, просив позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти заявлених позовних вимог, посилаючись на те, що договір поруки між банком та її довірителем [PERSON] укладений без згоди його дружини, документи, що підтверджують повноваження представника позивача у судовому засіданні, належним чином не завірені, також не оформлений у встановленому законом порядку документ на підтвердження сплати судового збору за даним позовом, відсутні відомості про належне повідомлення позичальника [PERSON], просила відмовити в задоволенні позовних вимог, заявлених до [PERSON] Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, причини неявки суду не повідомив. Від представника відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «Верус» в особі філії «Товариство з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «Верус» у Комінтернівському районі м. Харкова надійшла заява про розгляд справи за його відсутності із зазначенням щодо визнання заявлених позовних вимог. Суд, заслухавши прояснення сторін, вивчивши матеріали справи, давши добутому правової оцінки, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 15.12.2006 між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено договір № 022/Е-06, відповідно до умов якого останньому надано в розпорядження кредитні кошти в розмірі 100000,00 грн. на строк до 12.12.2008. За умовами зазначеного договору позичальник - [PERSON] повинен надавати банку грошові кошти у вигляді щомісячного платежу для погашення заборгованості за кредитом, нарахованими відсотками, комісією та іншими витратами згідно умов договору; у випадку порушення зобов'язань за кредитним договором позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом в подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми погашеної у строк заборгованості за кредитом. Зобов'язання [PERSON] за кредитним договором забезпечено порукою, а саме Договором поруки б/н від 15.12.2006, укладеним ПАТ КБ «Приватбанк» із поручителем [PERSON] Пунктом 4 Договору поруки від 15.12.2006 у випадку невиконання боржником - [PERSON] зобов'язань за кредитним договором, боржник і поручитель - [PERSON] відповідають перед кредитором - ПАТ КБ «Приватбанк» як солідарні боржники. 22.03.2011 між ПАТ КБ «Приватбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «Верус» в особі філії «Товариство з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «Верус» у Комінтернівському районі м. Харкова укладено договір поруки. Предметом цього договору є надання поруки ТОВ «УФА «Верус» перед ПАТ КБ «Приватбанк» за виконання боржником - [PERSON] всіх своїх зобов'язань за кредитним договором № 022/Е-06 від 15.12.2006, розмір відповідальності обмежено сумою, зазначеною в Додатку № 1 до Договору поруки від 22.03.2011 та становить 10000,00 грн. Взяті на себе зобов'язання за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» виконав своєчасно та повністю, надавши [PERSON] грошові кошти за договором. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. В порушення умов договору [PERSON] зобов'язання належним чином не виконував. Згідно ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. З наданого суду представником позивача ПАТ КБ «Приватбанк» розрахунку станом на 27.03.2013 [PERSON] має заборгованість за кредитним договором № 022/Е-06 від 15.12.2006 в розмірі 219520,47 грн., з яких 42615,69 грн. - заборгованість за кредитом, 95337,59 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 81567,19 грн. - нарахована пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Статті 10, 60 Цивільно-процесуального кодексу України передбачають, що сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказом можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати. В судовому засіданні представник відповідача підтвердив, що [PERSON] договір поруки із банком підписував, з його текстом ознайомлений. Суд не може погодитися із позицією представника відповідача щодо необхідності отримання згоди іншого з подружжя для укладення договору поруки з наступних підстав. Відповідно до положень ст. 65 Сімейного кодексу України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 за № 5 роз'яснено, що при оспорюванні кредитного договору чи договору поруки, застави/іпотеки іншим із подружжя суди мають виходити з того, що положення ст.. 65 Сімейного кодексу України щодо порядку розпорядження майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, регулюють відносини, які стосуються розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності подружжя, і не стосуються права одного із подружжя на отримання кредиту, оскільки кредитний договір є правочином щодо отримання у власність грошових коштів і не створює обов'язків для другого із подружжя, а лише для позичальника як сторони договору. Порука є способом забезпечення виконання зобов'язань, договір поруки не створює обов'язків для будь-яких інших осіб, крім сторін за договором. Також суд вважає, що ПАТ КБ «Приватбанк» не пропущений строк позовної давності щодо стягнення заборгованості як з боржника, так і з поручителя. Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а відповідно до вимог ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Статтею 258 ЦК України визначено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність, скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. До вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Однак, стаття 259 ЦК України передбачає, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Пунктом 4.7 Кредитного договору встановлено, що термін позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, комісії, неустойки - пені, штрафів, визначений тривалістю п'ять років. Пунктом 12 Договору поруки від 15.12.2006, укладеного між банком та поручителем [PERSON], визначено, що поруки припиняється після закінчення п'яти років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором, тобто з 12.12.2008. Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості Згідно з ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. Суду не надано жодних відомостей щодо наявності в [PERSON] розірвати Договір поруки чи визнати його недійсним або таким, що припинив свою дію. Відсутні підстави у суд вважати договір поруки від 22.03.2011, укладений між ПАТ «КБ «Приватбанк» та ТОВ «УФА «Верус», неправомірним, оскільки на його укладення відсутня необхідність в отримання дозволу від [PERSON] чи [PERSON] За таких обставин суд вважає, що заявлені вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» щодо стягнення заборгованості з відповідачів солідарно, в тому числі відповідно до умов укладених договорів поруки, за кредитним договором в частині заборгованість за кредитом та по процентам за користування кредитом заявлені обґрунтовано та підлягають задоволенню в повному обсязі. Що стосується вимоги про стягнення нарахованої за несвоєчасність виконання зобов'язань за кредитним договором № 022/Е-06 від 15.12.2006 пені в сумі 81567,19 грн., то в цій частині суд вважає за можливе застосувати положення ст.. 616 ЦК України, якою передбачено право суду за певних умов зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. Зазначене стосується цивільно-правової відповідальності боржника, а не сплати ним основного грошового боргу за кредитним договором, що суд на підставі вказаної норми закону змінити не може. За таких обставин, суд вважає за доцільне з урахуванням об'єктивних обставин зменшити розмір пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором до розміру заборгованості за кредитом, яка становить 42615,69 грн. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial