Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-19 00:00:00

22.05.2020 року позивачі звернулися до суду з вищевказаним позовом, яким просять визнати за ними права власності - за кожним з них на 1 / 3 частину житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, що розташовані на [ADDRESS] , - як за спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] , що помер [INFO] , - мотивуючи вимоги тим, що нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність підтвердженого документально факту прийняття спадщини [PERSON] після смерті його матері [PERSON] , що померла [INFO] . Також позивачі просять встановити факт того, що [PERSON] , [INFO] , з 1950 року до моменту своєї смерті - до [INFO] постійно проживала за адресою: [ADDRESS] , що потрібно для оформлення свідоцтва про право на спадщину ними, позивачам, і тому вони змушені звернутися з цим питанням до суду за захистом своїх прав - права власності на вказане домоволодіння; а також просять визнати поважною причину пропуску позивачами строку позовної давності та поновити цей строк. У судове засідання позивачі не з`явилися, надавши суду заяву про розгляд справи за їхньою відсутністю, підтримали свої позовні вимоги, просили задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача - Болградської міської ради Одеської області - надіслав суду заяву, що міська рада вимоги позову визнає, просить розглянути справу без участі її представника. Тому, на підставі ст.200ч.3 ЦПК України, суд ухвалює рішення у підготовчому судовому засіданні. Розглянувши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини: - [INFO] померла [PERSON] (свідоцтво [NUMBER] , вид.23.03.1998р. відділом РАГС Болградського району Одеської області, а/з№57, а.с.21), після її смерті відкрилася спадщина на майно, що їй належало; - згідно договору купівлі-продажу від 04.02.1950р., що зареєстрований державним нотаріусом Болградської державної нотаріальної контори за №1370 (а.с.30), спадкодавець [PERSON] була власником житлового будинку; - згідно заповіту від 03.12.1993р., що посвідчений Ізмаїльською державною нотаріальною конторою 03.12.1993р. за р.№1140, - спадкодавець [PERSON] заповідала свій житловий будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, що розташовані на [ADDRESS] , - її сину [PERSON] (а.с.22); - на твердження позивачів, які відповідачем не спростовані, спадкодавець [PERSON] проживала у цьому будинку з 1950 року і до дня її смерті - до [INFO] ; - [INFO] помер син [PERSON] і спадкоємець її майна за заповітом - [PERSON] (свідоцтво [NUMBER] , вид.22.04.2010р. відділом РАЦС Болградського РУЮ Одеської області, а/з №77, а.с.23), після чого відкрилася спадщина на його майно; - згідно свідоцтва про народження спадкодавця [PERSON] (серії [NUMBER] від 04.01.1958 року, а/з №5), його матір`ю дійсно є спадкодавець [PERSON] ( а.с.19), з якою він, на твердження позивачів, проживав за однією адресою до дня її смерті; - спадкодавець [PERSON] , згідно довідки від 02.03.2020р. №969 Болградської міської ради, - постійно проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] , разом з ним на день його смерті проживали та були зареєстровані позивачі: дружина [PERSON] , та дочки - [PERSON] і [PERSON] ( а.с.39); - з домової книги для реєстрації громадян, що проживають у будинку [ADDRESS] вбачається, що - вона була отримана позивачами після смерті [PERSON] - у квітні 1998 року ( [PERSON] померла [INFO] )( а.с.31-36); - Болградська міська рада Одеської області надала відповідь позивачам 17.02.2020р. за №828 про те, що видати довідку щодо реєстрації міста проживання [PERSON] на момент смерті не виявляється можливим у зв`язку з відсутністю даних щодо реєстрації місця її проживання (а.с.37); - згідно свідоцтва про укладення шлюбу (серії [NUMBER] від 30.10.1982 року, а/з148, а.с.24), позивач [PERSON] та спадкодавець [PERSON] є дружиною та чоловіком; - згідно свідоцтва про народження позивача [PERSON] (серії [NUMBER] від 08.06.1988р., а/з №162), її батьком є [PERSON] (а.с.17); - згідно свідоцтва про народження позивач [PERSON] (серії [NUMBER] від 10.07.1986р. , а/з №204), її батьком є [PERSON] (а.с.19); - згідно свідоцтва про шлюб (серії [NUMBER] від 25.02.2012р., а/з 21, а.с.20), позивач [PERSON] змінила своє прізвище з " [PERSON] " на " [PERSON] "; - відповідно до технічного паспорту на садибний житловий будинок, спірна нерухомість розташована на [ADDRESS] , власником значиться [PERSON] (а.с.27-29); - постановою приватного нотаріуса Станєвої В.Б. від 12.05.2020р., позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті спадкодавця [PERSON] , що помер [INFO] , та який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав після смерті своєї матері [PERSON] , що померла [INFO] , і яка залишила на його ім`я заповіт, посвідчений Ізмаїльською державною нотаріальною конторою 03.12.1993р.(а.с.44); - приватний нотаріус Болградського районного нотаріального округу Станєва В.Б. надала суду відомості (листи №220/01-16 та №219/01-16 від 01.06.2020р.) про те, що спадкові справи стосовно майна спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] та майна спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] - не заводилися; - відповідно до заяви представника Болградської міської ради Одеської області - вимоги позивачів відповідач визнає в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення. Стосовно визнання поважними причинами пропуск позивачами строку позовної давності та поновлення цього строку, суд встановив наступне. Статтею 257 ЦК України, який набув чинності 01 січня 2004 року (ст.71 ЦК України в ред.1963 року) встановлений трирічний строк позовної давності для захисту порушеного права. Початок перебігу строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов, тобто коли особа дізналась про порушення свого права. [PERSON] померла [INFO] , з позовом до суду позивачі звертаються у травні 2020р., пропустивши, при цьому, строк позовної давності. Порушене право підлягає захисту, якщо суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності. Крім того, згідно ст.267 ЦПК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Спадкодавець [PERSON] помер [INFO] . Після його смерті позивачі фактично прийняли спадщину, але нотаріально оформити не можуть у зв`язку з тим, що [PERSON] у встановленому законом порядку не оформив факт прийняття спадщини після смерті своєї матері [PERSON] . Про це позивачам стало відомо при нотаріальному оформленні спадщини після смерті [PERSON] , тому суд визнає поважною причину пропуску ними строку позовної давності, який, у такому разі, підлягає поновленню. Відповідно до п.п.4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України від 01.01.2004р., норми цього кодексу застосовуються до правовідносин, які виникли після набуття ними чинності, тобто, з 01.01.2004р. Правила Книги 6 цього кодексу застосовуються до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання цим кодексом чинності. Постановою Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008р. "Про судову практику у справах по спадкування", в абз.3п.1 роз`яснив, що в разі відкриття спадщини до 01.01.2004р., застосуванню підлягає чинне на той час законодавство, зокрема, ЦК Української РСР, за умови, якщо строк для її прийняття закінчився до 01.01.2004р. Таким чином, строк прийняття спадщини після смерті [PERSON] закінчився 23.09.1998р., тобто, до набуття чинності теперішнім ЦК України, а тому застосуванню для вирішення заявленого позову щодо її майна підлягають норми ЦКУРСР, який втратив чинність лише з 01.01.2004р.; строк же щодо прийняття спадщини після смерті [PERSON] закінчився 20.10.2010р., тобто, після початку дії чинного ЦК України. Відповідно до ст.ст. 525 та 526 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а місцем її відкриття - останнє постійне місце проживання спадкодавця. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв (ч.1ст.548 ЦК УРСР). Згідно положень ст.ст.4 і 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, що встановлений цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. Перелік юридичних фактів, підвідомчих встановленню у судовому порядку, наводиться у цій статті і не є вичерпним. Відповідно до ч.1ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення певних юридичних фактів, при цьому, згідно з ч.2 цієї ж ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В рішенні суду має бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт (ч.1ст.319 ЦПК України). Відповідно до ч.1,2 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місце знаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місце знаходження основної частини рухомого майна. Отже, враховуючи, що факт, заявлений позивачами для встановлення у судовому порядку має юридичне значення для здійснення ними права на спадкування, а обставини проживання спадкодавця [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , з 1950 року по день смерті- [INFO] , були встановлені під час судового розгляду та підтверджені наданими суду доказами, суд вважає можливим визнати встановленими цей факт в порядку, визначеному нормами глави 6 розділу IV ЦПК України. Відповідно до ст.ст.1216,1220,1268ч.5 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. А, відповідно до ст.ст.1216, 1220, 1268ч.5 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, розглянувши спір всебічно, повно та об`єктивно на підставі вищевикладених письмових доказів, суд дійшов висновку, що відповідачем не заявлено клопотання про застосування до правовідносин строку позовної давності, тому суд визнає його таким, що, у даному випадку, підлягає відновленню й строк звернення з заявою про прийняття спадщини. Крім того, право власності позивачів на вищезазначений житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, підтверджується шляхом постійного проживання зі спадкодавцем та на момент його смерті, а також доказами, що були досліджені судом, які містяться в матеріалах справи, і ніким й нічим не спростовані. Відомостей про те, що задоволенням позовних вимог будуть порушені права третіх осіб, - судом не встановлено.

Outcome: approved