Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулось до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з регламентною виплатою. Позивач свій позов мотивував тим, що 14 липня 2015 року, близько 16 години 30 хвилин, в м. Ужгород по вул. Минайській з вини [PERSON], [INFO], який керував автомобілем «ВАЗ-2107», д.н.з. [NUMBER], була скоєна дорожньо-транспортна пригода. На дату скоєння цієї пригоди цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] застрахована не була. Вина відповідача [PERSON] підтверджується Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 серпня 2015 р. В результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль «Mitsubishi Outlander», д.н.з. [NUMBER], власником якого є [PERSON] та за кермом якого він знаходився. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована згідно Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АІ/3 596508, укладеного із СК «Аско-Медсервіс», строк дії кого з 13.12.2014 року по 12.12.2015 року. Розмір завданих збитків згідно Звіту № 61 від 28 липня 2015 року, складеного експертом [PERSON] ув визначений згідно ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", як вартість матеріальною збитку завданою власнику КТЗ «Mitsubishi Outlander», д.н.з. [NUMBER] складає 11 551 грн. 71 коп. 16 липня 2015 року потерпілий подав до МТСБУ повідомлення та 12 вересня 2015 року з метою отримання відшкодування звернувся до МТСБУ з відповідною заявою. 23 липня 2015 року МТСБУ направило листа відповідачу з пропозицією самостійно врегулювати спір з потерпілим, який він залишив без відповіді. У зв'язку з залученням аварійного комісара МТСБУ понесло витрати на аварійного комісара, яким було здійснено збір документів, огляд транспортного засобу та проведення експертизи на загальну послуг суму 295 грн. 00 коп. Так, зазначена шкода особисто винуватцем ДТП відшкодована потерпілій особі не була. Договірних зобов'язань між МТСБУ, потерпілою особою та відповідачем не виникало. В зв'язку з настанням події, передбаченої п. п. "а" п. 41.1 ст. 41 Закону, МТСБУ 16 липня 2015 року здійснило виплату страхового відшкодування потерпілому в розмірі 9 626 грн. 42 коп., відповідно до наказу МТСБУ №5831 від 13.11.2015 року про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих. Таким чином, МТСБУ виконало покладений на нього Законом обов'язок по відшкодуванню шкоди заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Тому, відповідно до ст. 1191 ЦК України та п.38.2.1 ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» після проведення виплати потерпілій особі у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до відповідача. 23 липня 2015 року МТСБУ направило листа відповідачу з проханням добровільно компенсувати витрати МТСБУ, який він залишив без відповіді. Представник позивача не скористався своїм правом на участь в судовому засіданні, за викликом до суду не з'явився, про час та місце слухання справи, повідомлений належним чином, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. У разі неявки відповідача, просить ухвалити заочне рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, хоча про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відтак, суд розглядає справу відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України заочно, оскільки проти цього не заперечує представник позивача. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом. Підстави виникнення цивільних прав та обов'язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів. Статтею 14 цього Кодексу визначено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до постанови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.08.2015 року [PERSON] визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 14.07.2015 року, та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Як зазначено у мотивувальній частині постанови, 14.07.2015 року, близько о 16 год. 30 хв., гр. [PERSON], керуючи автомобілем марки «ВАЗ\~2107»,\~д/н\~[NUMBER], рухаючись заднім ходо в м. Ужгород по вул. Минайській допустив наїзд на транспортний засіб марки «Мітцубісі», д/н [NUMBER], чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Вина [PERSON] у скоєному стверджена протоколом про адміністративне правопорушення Серії АП1 №451851 від 14.07.2015 року, схемою дорожньо - транспортної пригоди, та іншими матеріалами справи. Відповідно до частини третьої ч. 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Як з'ясовано судом, підтверджується наявними у справі доказами, в результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль «Mitsubishi Outlander», д.н.з. [NUMBER], власником якого є [PERSON] та за кермом якого він знаходився. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована згідно Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АІ/3 596508, укладеного із СК «Аско-Медсервіс», строк дії кого з 13.12.2014 року по 12.12.2015 року. Відповідно до п. 41.1 ст.41 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (в редакції Закону, який був чинний на момент настання страхового випадку) МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно Звіту № 61 від 28 липня 2015 року, складеного експертом [PERSON], згідно ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", вартість матеріального збитку завданого власнику КТЗ «Mitsubishi Outlander», д.н.з. [NUMBER] складає 11 551 грн. 71 коп. Як вбачається з платіжного доручення №5831рв від 16.11.2015 р. позивач здійснив виплату страхового відшкодування згідно наказу №5831 від 13.11.2015 р., тз. [NUMBER] в розмірі 9626,42 грн. Відповідно платіжного доручення №351 рв, від 22.10.2015 року позивачем здійснено оплату за послуги аварійного комісара згідно рах. №351 від 28.08.2015 р., справа 27421. 23.07.2015 року та 13.11.2015 року, позивачем на адресу відповідача направлено лист з пропозицією добровільно відшкодувати витрати МТСБУ в розмірі 9921,42 грн. Згідно з вимогами Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частиною другої ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За нормою ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо іншій розмір не встановлено законом. Згідно з положеннями п.38.2.1 ст. 38 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у п.13.1 ст.13 цього Закону. За таких обставин, суд вважає, що Моторно (транспортне) страхове бюро України правомірно пред'явило вимоги до [PERSON], як особи винної у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 14.07.2015 року, про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою потерпілій особі страхового відшкодування в розмірі 9921,42 грн., внаслідок пошкодження транспортного засобу автомобіля «Mitsubishi Outlander», який є об'єктом страхування. Відповідно до ч. 1, 2 ст.. 4 Цивільного процесуального кодексу України Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з регламентною виплатою є обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з регламентною виплатою страхового відшкодування в сумі 9921,42 грн., з яких 9626,42 грн. - сума страхового відшкодування, 295,00 грн. - сума витрат, понесених позивачем при встановленні розміру збитку та збору документів. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на наведене, з відповідача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем при поданні позову до суду. На підставі ст.ст. 993, 1187, 1191 Цивільного кодексу України, п. 38.2.1 ст. 38, п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Outcome: approved