Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-19 00:00:00

24 грудня 2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/ 2 частки його доходу, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову до суду. Вимоги позиву обґрунтовані тим, що з 2007 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 29 квітня 2013 року. Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем та перебувають на її утриманні. Відповідач проживає окремо, припинив надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, не бере участі у їх вихованні. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. 24 лютого 2015 року відповідачем за первісним позовом [PERSON] було подано до суду зустрічну позовну заяву до [PERSON], в якій позивач за цим позовом просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/ 2 її доходу до повноліття дітей, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подання позовної заяви до суду. Вимоги зустрічного позову обґрунтовує тим, що з 2007 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 29.04.2013 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. На даний час сторони проживають окремо, малолітні діти з 2013 року повністю знаходяться на утриманні позивача (відповідача за первісним позовом). Відповідач (позивач за первісним позовом) [PERSON] припинила надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, не бере участі у вихованні дітей, підтримки не надає. На даний час позивач (відповідач за первісним позовом) повністю забезпечує спільних дітей сторін всім необхідним: продуктами харчування, одягом, взуттям, іграшками, речами для навчання та розвитку, декілька разів на місяць відвідує разом з дітьми розважальні заходи та постійно виходять на прогулянки. Також позивач (відповідач за первісним позовом) [PERSON] займається навчанням дітей, допомагає при підготовці до школи, займається їхнім духовним та моральним вихованням, крім того, постійно перераховує на банківську карту відповідача (позивача за первісним позовом) [PERSON] грошові кошти на утримання дітей, коли вони перебувають у неї. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 08.04.2015 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів прийнято до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Позивач (відповідач за зустрічним позовом) [PERSON] в судовому засіданні вимоги первісного позову підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, проти задоволення зустрічного позову заперечила. Також додатково пояснила, що діти проживають разом з нею, за цією ж адресою проживає бабуся позивача, з осені до березня працювала постійно, але не офіційно та отримувала на місяць 4000,00 грн., на даний час періодично працює не офіційно та отримує приблизно 100-200 грн. в день, несе витрати по оплаті школи та дитячого садка. Відповідач дітей не утримує, однак переводив гроші на картку позивача восени 2014р. та в березні 2015р. - по 2000,00 грн. на місяць, зараз грошей на утримання дітей не дає, пояснюючи, що позивач буде утримувати дітей самостійно, однак передавав дітям продукти харчування, одяг. Коли забирає дітей, то відвозить їх до своєї матері, інколи забирає дітей на вихідних на день, оскільки проживає з дівчиною. Зазначила, що сума заробітної плати в довідці, наданій відповідачем не відповідає дійсності та значно занижена. Опікунською радою було встановлено час спілкування відповідача з доньками. Представник позивача (відповідача за зустрічним позовом) вимоги первісного позову підтримав в повному обсязі та просив задовольнити, проти задоволення зустрічного позову заперечив. Додатково пояснив, що позивач бажає кожного місяця розраховувати на певну суму. Відповідач (позивач за зустрічним позовом) [PERSON] в судовому засіданні вимоги первісного позову не визнав, вимоги зустрічного позову підтримав у повному обсязі та просив задовольнити. Також додатково пояснив, що діти переважний час проживають у бабусь - більшість часу у бабусі позивача, які проживають в одній квартирі, а періодично, у матері позивача (відповідача за зустрічним позовом) та у його матері, іноді проживають з відповідачем (позивачем за зустрічним позовом), він постійно перераховував кошти на рахунок позивача (відповідача за зустрічним позовом) в сумі 2000,00грн., крім нового року, однак не впевнений, що ці кошти доходять до дітей, оскільки позивач (відповідач за зустрічним позовом) продукти харчування не купує. Він постійно цікавиться успіхами доньки у директора школи, приносить продукти харчування. Також подав до суду письмові заперечення на первісний позов, в яких зазначив, що з дня народження дітей і по теперішній час не припиняв їх утримувати та матеріально забезпечувати, постійно приймає участь у їх вихованні, догляді за ними, намагається надати їм повноцінне батьківське піклування та турботу, щодня докладає зусилля для вирішення їх повсякденних питань. Представник відповідача (позивача за зустрічним позовом) вимоги зустрічного позову підтримав та просив задовольнити, проти задоволення первісного позову заперечив та пояснив, що є сумніви щодо того, що діти проживають з матір'ю [PERSON], крім того відповідачу (позивачу за зустрічним позовом) створюються перешкоди у спілкуванні з дітьми. Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, вивчивши наявні докази в їх сукупності, приходить до наступного. Як убачається з матеріалів справи, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 11.05.2007 року, який розірвано рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 29.04.2013р. (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають двох дітей - доньку [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 3, 4). На даний час сторони проживають окремо, про що зазначено сторонами у справі. Згідно довідки № 1 від 16.04. 2015р., виданої ТОВ "Скай полімер", [PERSON] працює в товаристві на посаді директора підприємства та його дохід з 01.03.2013р. по 31.03.2015р. становить 70054,37 грн. ( сума до сплати від 4260,88грн. до 4424,20грн. на місяць) (а.с. 71). Згідно пояснень позивача, вона працює не офіційно та не постійно, отримує заробітну плату приблизно 100,00-200,00 грн. на день, що не заперечується відповідачем. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з вимогами ст. 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій або натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Згідно роз'яснень, які містяться в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. За змістом ст. 18 Конвенції "Про захист прав дитини", суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Згідно з Витягом з розпорядження Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації №421 від 26.09.2014 року про вирішення питання щодо участі батька та матері у вихованні малолітніх дітей, визначена участь батька [PERSON] у вихованні малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], у формі спілкування з малолітніми доньками щодня з 18-00 години до 20-00 години, за домовленістю з матір'ю дітей [PERSON], та у вихідні з 18-00 години п'ятниці до 20-00 години суботи (а.с. 67). Відповідач (позивач за зустрічним позовом) хоча й стверджує, що діти проживають зі своєю прабабусею - бабусею позивача, однак в судовому засіданні встановлено, що позивач та її прабабуся проживають в одній квартирі, отже проживання дітей разом з позивачем за первісним позовом достовірно встановлено в судовому засіданні, не зважаючи на заперечення цього з боку сторони відповідача за первісним позовом. Як убачається з Характеристики [PERSON], виданої Державним навчальним закладом № 274, [PERSON], як мати відповідальна, відгукується на прохання вихователів, приймає активну участь в житті дитячого садочка, групові фонди та плату за харчування дитини в садочку завжди здає вчасно. Батька [PERSON] за весь час відвідування [PERSON] садочка, бачили три рази, він ніколи не цікавився успіхами [PERSON], участь у вихованні та навчанні дитини не приймає (а.с. 68). Згідно Характеристики учениці 1-Б класу середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів ім. В.І. Кудряшова м. Києва [PERSON] від 17.04.2015 року, мати [PERSON] приділяє достатньо уваги навчанню і вихованню дівчинки, завжди цікавиться шкільним життям своєї доньки. Батько, [PERSON], участь у вихованні та навчанні [PERSON] не приймає, за весь час навчання в 1-А класі ніколи не цікавився успіхами дівчинки та її шкільним життям (а.с. 69). Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, між 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Пленум Верховного Суду України Постановою № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" в підпункті 4 пункту 17 зазначив, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. За таких обставин, з урахуванням положень ст. 182 СК України, суд враховуючи як матеріальне становище позивача (відповідача за зустрічним позовом), яка утримує та проживає з дітьми, стабільного доходу не має, так і матеріальне становище відповідача (позивача за зустрічним позовом), який матеріальної допомоги дітям в належному та необхідному розмірі не надає, та як встановлено судом має стабільний, регулярний дохід, непрацездатних осіб на утриманні не має, стягнень за виконавчими документами з відповідача (позивача за зустрічним позовом) не проводиться, та вважає, що розмір аліментів який буде стягуватись на утримання двох малолітніх дітей повинен бути встановлений у розмірі 1/ 3 частини від заробітку (доходу) відповідача (позивача за зустрічним позовом), щомісячно, до досягнення найстаршою дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів, суд виходить із засад розумності та справедливості, враховує можливість відповідача (позивача за зустрічним позовом) надавати допомогу в зазначеному розмірі, якої буде достатньо, з урахуванням утримання дітей з боку позивача (відповідача за зустрічним позовом), для належного утримання та розвитку дітей сторін. Таким чином вимоги позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів підлягають частковому задоволенню. Разом з цим, при примусовому виконанні рішення суду про стягнення аліментів, слід враховувати, що відповідачем за первісним позовом позивачу за цим позовом були сплачені кошти в якості аліментів на утримання дітей: 01.12.2014р. - 1000,00грн.; 05.02.2015р. - 998,00грн.; 03.03.2015р. - 998,00грн.; 17.04.2015р., що підтверджується відповідними квитанціями (а.с. 41,62), оригінали яких знаходяться у відповідача за первісним позовом. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача за первісним позовом в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 гривні 60 копійок, від сплати якого при зверненні до суду була звільнена позивач. Що стосується вимог зустрічного позову, суд зважаючи на те, що діти сторін проживають з матір'ю та не проживають з батьком, якому встановлений час спілкування з доньками, не перебувають на його утриманні, підстав для задоволення зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів не вбачається. Судові витрати по сплаті судового збору за зустрічним позовом суд відносить за рахунок держави. На підставі викладеного, ст.ст. 7, 141, 180-183, 191 Сімейного кодексу України, Закону України "Про охорону дитинства",

Outcome: partial