Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

У квітні 2016 року до суду надійшла вищевказана позовна заява. Позовні вимоги обгрунтовані наступним. 08.06.1999 помер батько позивача [PERSON], який заповіту не складав. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, зокрема, на 1/5 частину квартири [ADDRESS], яка (квартира) відповідно до Свідоцтва про право власності на житло, видане органом приватизації ВО "Свема" від 09.02.1996 за № 1707, дублікат якого виданий КП "Енергія" 31.03.2015 за № 475 належала на праві спільної часткової власності йому та членам його сім'ї - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. На момент смерті [PERSON] з ним була зареєстрована та проживала його донька [PERSON] (позивач), яка фактично вступила в управління і володіння спадковим майном, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем. У квітні 2016 року позивач звернулась до державного нотаріуса Шосткинської міської державної нотаріальної контори Петіної Г.І. за отриманням Свідоцтва про право на спадщину за законом - на 1/5 частину квартири [ADDRESS], однак, постановою від 13.04.2016 № 114/02-31 у вчиненні даної нотаріальної дії було відмовлено в зв'язку з тим, що правовстановлюючий документ на вищезазначене нерухоме майно - свідоцтво про право власності на житло, видане органом приватизації ВО "Свема" від 09.02.1996 за № 1707, дублікат якого виданий КП ПВО"Енергія" 31.03.2015 за № 475, не зареєстрованbq у відповідному реєстраційному органі, відсутня реєстрація в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно, чим підтверджується державна реєстрація права власності на 1/5 частину вищевказаної квартири на ім'я [PERSON], що суперечить вимогам ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вимогам п.п. 4.14, 4.15, 4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5. З урахуванням викладеного, посилаючись на норми ст. 381, 392, 1220, 1261, 1265, 1268 - 1270 ЦК України позивач просив встановити факт належності на праві власності померлому [PERSON] 1/5 частини вищевказаної квартири, а також визнати за позивачем право власності на 1/5 частину квартири в порядку спадкування за законом. Позивач в судове засідання не з'явилась, через канцелярію суду надійшла заява від представника позивача про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник Шосткинської міської ради в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав повністю. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд вважає, що позов підлягає задоволенню враховуючи таке. Відповідно до частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ч. 1 ст. 1218 ЦК України). Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року № 7 якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Відповідно до вимог п.п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно рішення Конституційного Суду України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) від 1 грудня 2004 року № 18-рп/2004 поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. Суд вважає, що встановлення фактів належності об'єктів нерухомого майна померлому з подальшим визнанням за позивачем права власності в порядку спадкування за законом, не суперечить Конституції і законам України, не суперечить суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам, а тому з урахуванням вищевикладених нормативних приписів визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує прав інших осіб.

Outcome: approved