Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-04 00:00:00

25.02.2019 року до суду звернувся [PERSON] із позовною заявою до [PERSON] , третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, у якій просить позбавити відповідача батьківських прав відносно їх неповнолітньої дитини та змінити розмір аліментів, які стягуються за рішенням суду в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку» на 1/4 частину заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого у них народилась спільна дитина - [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з позивачем та він самостійно без допомоги матері дитини займається її вихованням та утриманням. Відповідач аліменти на утримання дитини не сплачує, має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 61231,37 грн., участі у вихованні дитини не приймає. Рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 17.10.2011 року з відповідача стягнуто на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27.09.2011 року і до досягнення дитиною повноліття. Визначений судом розмір аліментів, після внесення відповідних змін до законодавства, є меншим від мінімально встановленого розміру. Ухвалою від 20.04.2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою від 19.12.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача адвокат Ратушна В.О. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав, викладених у поданому позові. Представник відповідача адвокат Тихоша І.С. у судовому засіданні висловив узгоджену з відповідачем позицію, якою не заперечував з проти задоволення позову. Представник третьої особи надав письмову заяву про розгляд справи без його участі. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне: Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 02.09.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Снігурівського районного управління юстиції у Миколаївської області (а.с. 15). Рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 12.10.2011 року, шлюб між ними було розірвано (а.с. 19). Рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 17.10.2011 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі однієї четвертої частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27.09.2011 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 30). З довідки від 15.02.2019 року №000000009 вбачається, що [PERSON] працює у ПП ВТК «Лукас» (а.с.17). Відповідно довідки №286 від 13.07.2018 року та довідки від 20.09.2018 року №01-23/1034 позивач займається вихованням доньки [PERSON] . Згідно з заявою [PERSON] від 18.09.2018 року, яка посвідчена приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Семенихіною В.І. та зареєстрована в реєстрі за №1162, відповідач даною заявою не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно дитини - [PERSON] , [INFO] . Рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області від 18.10.2019 року №1401 затверджено висновок щодо позбавлення відповідача батьківських прав відносно її доньки [PERSON] , [INFO] . З матеріалів справи вбачається що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а саме не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не цікавиться про її долю, не створила умови для її утримання, виховання та розвитку, аліменти на утримання дитини не сплачує, має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 61231,37 грн. Враховуючи наведене, суд знаходить встановленим, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання своєї дитини, у зв`язку із чим, її необхідно позбавити батьківських прав. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За положеннями статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Обґрунтовуючи позов стосовно збільшення розміру аліментів позивач посилається виключно на те, що розмір аліментів, який сплачується відповідачем, становить 30 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, що є меншим від мінімально встановленого розміру аліментів. Згідно роз`яснень, викладених у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів" від 17 травня 2017 року N 2037-VIII (Закон N 2037-VIII) частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: "Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку". Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до внесення змін у статтю 182 СК України, яким визначався розмір - 30 %). Таким чином, зміна закону, яким встановлюється мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів Верховний Суд у своїй Постанові від 12.09.2018 року (справа № 459/2181/17 провадження № 61-37114св18) визначив правову позицію, відповідно якої, суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема, частиною другою статті 182 СК України. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку. Разом з тим, збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення нового рішення про збільшення розміру аліментів, як і не може бути підставою для відмови в перерахунку розміру аліментів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позивачем у наданому до суду позові не ставиться питання про збільшення (перерахунок) розміру частки аліментів, які стягуються з відповідача, згідно рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 17.10.2011 року у розмірі ј частини усіх видів заробітку, щомісячно, а лише зазначається про зміну законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину, що згідно зазначеної правової позиції Верховного Суду (справа № 459/2181/17 провадження № 61-37114св18) не є самостійною підставою для перегляду постановленого рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 07.11.2008 року і задоволення позовних вимог в цій частині. Таким чином, проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, зміст правовідносин, що виникли між сторонами, оцінивши представлені докази в їх сукупності, суд, не виходячи за межі позовних вимог, дійшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову. Виходячи із викладеного,

Outcome: partial