Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

В грудні 2013 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, просив стягнути в рахунок відшкодування моральної шкоди з відповідача Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (надалі -ПАТ «Кривбасзалізорудком») - 229 000 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що з 03.07.1989 року по 31.12.1989 рік та з 02.02.2005 року по 17.03.2011 рік працював на підприємстві відповідача в шахто будівельному управлінні - підземним прохідником 5 розряду, підземним крипільщиком, звільнений з підприємства у зв'язку з виходом на пенсію. Також зазначив, що працював в шкідливих умовах на підприємстві відповідача, внаслідок чого захворів на професійне захворювання. Висновком МСЕК в 2012 року первинно йому встановлена втрата працездатності в розмірі 40 %, при наступному огляді 01.03.2012 року встановлено 40% втрати працездатності на безстроковий термін, 20 % по радикулопатії та 20% по ВСП. Вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, втратив своє здоров`я, завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що тривалий час переносить фізичний біль у грудях, задишку, загальну слабкість. Вказав, що його стан здоров'я змушує його постійно лікуватись, проходити обстеження у лікарів. Покращення в стані здоров'я не відбувається, з кожним днем відчуває лише погіршення в стані здоров'я. Змінився рівень життєвої діяльності і необхідно прикладати багато зусиль для організації свого життя. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на ті самі підстави. Представник відповідача ПАТ «Кривбасзалізорудком» позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні. Вважають, що вина відповідача в заподіянні позивачеві моральної шкоди відсутня. Нещасний випадок з позивачем стався саме з його вини, оскільки при проведенні робіт позивач порушив інструкції з охорони праці, розмір компенсації за спричинену моральну шкоду позивачем належним чином не обґрунтований відповідно до вимог законодавства та явно завищений з урахуванням того, що травмування позивача сталося саме з його вини внаслідок грубого порушення ним правил безпеки виконання робіт. Вислухавши в судовому засіданні пояснення представника позивача та представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що згідно записів в трудовій книжці позивач [PERSON] працював в період з 03.07.1989 по 31.12.1989 р.р. - підземним крипільником, в шахто - будівельному управлінні ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат» (на теперішній час правонаступником являється ПАТ «Кривбасзалізорудком»), 02.02.2005 року - по професії - підземним прохідником 5 розряду, 17.03.2011 року - звільнений з підприємства в зв'язку з виходом на пенсію, з 01.01.1990 по 31.01.2005 р.р. - працював в шахто - будівельному управлінні в ВАТ «Суха Балка» (на теперішній час ПАТ «Євраз Суха Балка»). Згідно Санітарно - гігієнічної характеристики умов праці від 06.02.2007 року ф - 2/2 - 96 Тернівською СЕС на робочому місці [PERSON] протягом роботи в ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» встановлено перевищення гранично - допустимих показників праці - фізичного перевантаження - підіймання та переміщення вантажів 36 - 38 разів при нормі 30, робоча поза у похилому положенні 48/6 при гранично допустимій до 25/0, вимушені нахили корпусу за зміну 395 при допустимих 100, статичне навантаження при утриманні двома руками 2311271 кг/с при нормі до 70000 кг/с. Комісією в складі представників: керівництва підприємства ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат», 8 - ї міської лікарні м. Кривого Рогу, страхового експерту Фонду соціального страхування від нещасних випадків та профзахворювань…, керівництва підприємства - відповідача проведено розслідування та складено Акт розслідування професійного захворювання № 12 від 01.03.2011 року в пункті 16 Акту, зазначено обставини, при яких позивач захворів, а саме профмаршрут з 03.07.1989 по 31.12.1989 р.р., з 02.02.2005 по 17.03.2011 р.р. робота в шахто - будівельному управлінні ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат» в пункті 17 встановлено, що причиною отримання профзахворювань позивачем явилась робота в умовах несприятливого мікроклімату та фізичного перевантаження, показники на робочому місці перевищували гранично - допустимі нормативи праці. Згідно пункту 19 Акту… вказано, винним в отриманні позивачем профзахворювань є підприємство - Відповідач, а саме: посадові особи ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат» (правонаступником являється Публічне акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат»), порушення вимог ст..13 Закону України «Про охорону праці» та ст..153 КЗпП України. За висновком медико - соціально експертною комісією [PERSON] встановлено первинно в 17.03.2011 році - 40% втрати професійної працездатності, при наступному огляді 01.03.2012 року підтверджено 40% втрати професійної працездатності на безстроковий термін, 20% по радикулопатії та 20% по ВСП. Лікарями встановлено: уникати переохолодження, несприятливий мікроклімат, пил, вимушена поза, важка праця. Відповідно наданих виписних епікризів, встановлено, що позивач в результаті отримання профзахворювань, неодноразово знаходився на стаціонарному лікуванні в Українському науково-дослідного інституту промислової медицини та в 8 - й міській лікарні міста Кривого Рогу. 13.07.2010 року (протокол № 1371) та 23.12.2010 року (протокол № 2298) Рішенням лікувальної - експертної комісії Українського науково - дослідного інституту промислової медицини Позивачеві встановлено діагноз: радикулопатія зліва з помірними статико - динамічними порушеннями і больовим синдромом, фаза загострення з лівобічним коксоперіартрозом першого ступеню, деформуючим артрозом колінних суглобів першого ступеню; вегетативно - сенсорна полінейропатія рук, помірно виражена з плечолопатковим періартрозом першого ступеню, деформуючим артрозом ліктьових суглобів, в поєднанні з періартрозом першого ступеню та дрібних суглобів кистей. Лікарями встановлено рекомендації: прийом медикаментів, щорічне реабілітаційне лікування, оздоровлення в санаторії - профілакторії, санаторно - курортне лікування (Хмільник, Бердянськ) в теплий період року, приймати препарати, уникати переохолодження. Відповідно до Закону України "Про «Охорону Праці», на підприємство покладено обов'язок забезпечити якісні та безпечні умови праці, а в даному випадку показники мікроклімату інші показники умов праці відхиляються від встановлених нормативних показників, що стали причиною профзахворювання позивача. Таким чином, при виконанні трудових обов'язків здоров'ю позивача була заподіяна шкода професійним захворюванням, винними в отриманні позивачем професійного захворювання є відповідач - ПАТ «Кривбасзалізрудком», на якому позивач тривалий час працював в шкідливих умовах. Позивач внаслідок професійного захворювання відчуває фізичні болі, задишку, приступоподібний сухий кашель, важкість у грудній клітині, загальну слабкість , пітливість , головний біль, періодичні болі в області серця та за грудиною. Через стан здоров`я він вимушений періодично проходити стаціонарне лікування, йому протипоказана важка праця, довга хода, переохолодження. Позивач не має можливості повноцінно рухатися, відпочивати, має порушення сну, через що відчуває фізичний дискомфорт, перебуває в знервованому стані, не має можливості вести активний спосіб життя, виконуючи звичну роботу по дому, допомагати родині. Через зазначені обставини погіршилися стосунками з членами сім'ї, обмежений в перебуванні в громадських місцях. Покращення в стані здоров'я не відбувається, позивачу встановлений хронічний характер захворювань, і такі обставини в сукупності викликають відчуття неповноцінності та моральні страждання. При цьому суд враховує, що моральні страждання позивача мають постійний характер, незважаючи на регулярні курси лікування, стан здоров`я позивача покращується тимчасово. Постійний характер фізичних страждань через задишку, кашель, важкість у грудній клітині , головний біль позивача знаходить також в медичних документах, з яких убачається, що позивач має необхідність проходити регулярне стаціонарне лікування з приводу професійного захворювання. Фізичний стан, самопочуття з часом не покращується, лікування в медичних установах приносить тимчасовий результат, періодично відбуваються загострення - рецидив хвороб. Зазначені обставини викликають відчуття неповноцінності у позивача, через що він переживає моральні страждання. Такі обставини вносять суттєві зміни в життєвих стосунках, він вимушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя, змінити спосіб життя. Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. З огляду на правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у рішенні від 08.11.2005 року " Кечко проти України" у випадках, коли з набуттям чинності певного закону його нормами призупиняється дія положень закону, що був прийнятий раніше, до спірних правовідносин застосовується закон, що діяв на момент виникнення у особи відповідного права. При цьому рішенням Конституційного Суду України № 20-рп/2008 від 08.10.2008 року , абз.9 п.5 встановлено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків. Згідно частин 1,3 ст. 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Суд прийшов до висновку, що виниклі правовідносини врегульовані статтею 237-1 КЗпП України, яка діяла на момент виникнення правовідносин та якою передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя. Враховуючи встановлені судом обставини, які знайшли підтвердження в наданих доказах, встановлений факт завдання моральної шкоди позивачу підприємством - відповідачем внаслідок порушення вимог законодавства про охорону праці, встановлених нормативів щодо мікроклімату, суд вважає, що причинена моральна шкода підлягає компенсації. Відповідно до вимог ст. 6 міжнародної Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов,язків має право на справедливий і видкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. При цьому слід застосувати практику Європейського суду з прав людини в національному судочинстві, як інструменту функціювання Конвенції, що є частиною національного законодавства. Відповідно до матеріалів справи " Бурдов проти Росії " Розгляд по суті і справедлива сатисфакція , Страсбург, 7 травня 2002 року, Европейський суд прийшов до висновку, що внаслідок виявлених порушень, які не можна вважати виправленими лише завдяки визнанню судом наявності порушення, заявник зазнав певної моральної шкоди. Проте зазначена у вимозі конкретна сума є надмірною.

Outcome: partial