Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-26 00:00:00

Позивач, Виконком Дзержинської районної у місті ради, звернувся до суду з вищеназваним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що згідно з діючим законодавством України, до компетенції органів місцевого самоврядування належить управління житловим фондом комунальної власності, питання розподілу та надання житла, що належить до комунальної власності, розташованого на території району, у тому числі кімнат у гуртожитках. Здійснюючи вказані повноваження, виконкомом Дзержинської районної у місті ради встановлено, що на реєстраційному обліку у кімнаті № [NUMBER] загальною площею 22,4 кв.м. в гуртожитку, розташованому за адресою: [ADDRESS] знаходиться [PERSON], [INFO]. Вказаний гуртожиток перебуває в комунальній власності міста. Кімната не приватизована та не є приватною власністю відповідача. Відповідач тривалий час, у кімнаті фактично не мешкає, його місце перебування невідоме, будь-яка інформація про нього відсутня. Оплата за комунальні послуги по кімнаті не сплачується, що призводить до неякісного обслуговування житлового фонду та збільшення заборгованості за енергоресурси. Враховуючи те, що [PERSON] без поважних причин тривалий час, понад шість місяців, не мешкає у вищезазначеній кімнаті, позивач просить визнати його особою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняти з реєстраційного обліку за вказаною адресою. В судовому засіданні представник позивача не була присутньою, до початку розгляду справи надала заяву про розгляд справи у її відсутність, наполягала на задоволенні позовних вимог, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судовому засіданні не був присутнім, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином за зареєстрованою в установленому порядку адресою, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулося до суду з відміткою " у зв'язку з закінченням строку зберігання" , заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, тому суд розглядає справу у відсутність відповідача з ухваленням заочного рішення. Представник третьої особи Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до суду не з'явився, на адресу суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти позову не заперечує. Враховуючи викладене, суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги Виконкому Дзержинської районної у місті ради підлягають задоволенню . Так, з довідки №804 від 11.02.2015 року (а.с.3), виданої ОСББ "Домнобудівників 2, корпус 2", вбачається, що [PERSON] [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], кімн. [NUMBER] (а.с.3). З акту б/н від 11.02.2015 року складеного ОСББ "Домнобудівників 2, корпус 2" вбачається, що [PERSON] [INFO] не мешкає в гуртожитку за вказаною адресою з листопада 2013 року (а.с.5), тобто понад шість місяців. Заборгованість за житлово-комунальні послуги станом на 01.02.2015 року складає 1473,10 грн. (а.с.4). Відповідно до ст. 71 Житлового кодексу Української РСР право користування житловим приміщенням зберігається за відсутнім наймачем понад шість місяців у випадках, прямо передбачених діючим законодавством. Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки. Таким чином відповідач понад встановлений законом термін без поважних причин не проживає в спірній кімнаті , із заявами до уповноважених органів про причини своєї відсутності не зверталася, обов'язки по сплаті комунальних послуг не несе. Поважні причини відсутності відповідача в спірній квартирі понад встановлені строки судом не встановлено. У зв'язку з наведеним, суд вважає, що дійсно відповідач [PERSON] [INFO] не мешкає в кімнаті № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS], більше шести місяців без поважної причини, при цьому є зареєстрованим в ній, чим чинить перешкоди у поліпшенні житлових умов та отримання житла у гуртожитку іншим особам, крім того накопичується заборгованість за житлові послуги, тому суд вважає за доцільне визнати відповідача таким, що втратив право на користування даною кімнатою й відповідно таким, що підлягає зняттю з реєстраційного обліку у вказаній кімнаті. Крім того, оскільки до компетенції органів місцевого самоврядування належить управління житловими фондами комунальної власності та надання житла, що належить до комунальної власності, розташованого на території району, у тому числі і кімнат у гуртожитках, то суд вважає виконком Дзержинської районної ради м. Кривого Рогу належним позивачем по справі. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про доведеність вимог позивача про необхідність виселення відповідача із займаної ним житлової площі без надання іншого жилого приміщення. Що стосується вимог позивача про зняття з реєстраційного обліку, суд виходить із наступного. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, само по собі рішення суду про визнання відповідача таким, що втратили право користування жилим приміщенням, у відповідності до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є підставою для подальшого зняття останніх з реєстрації в цьому приміщенні. При цьому, у постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши водночас одну із таких вимог, зокрема: про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відповідно до ст.ст. 15-16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. З урахуванням викладеного, вимоги позивача в цій частині також підлягають задоволенню. Згідно ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З врахуванням встановлених в судовому засіданні обставин справи, суд оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що вимоги позивача знайшли своє доведення в судовому засіданні, з підстав викладених вище, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно п. 7 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивач звільняється від сплати судового збору, тому суд стягує судовий збір в розмірі 243,60 грн. на користь держави з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved