Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

позивачка звернулася до Жидачівського районного суду із позовною заявою про визнання за нею права власності на спадкове майно, в порядку спадкування за заповітом. В обгрунтування заявлених вимог посилається на те, що її матері [PERSON] належала земельна частка (пай) площею 0.86 га на підставі Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії [NUMBER] від 31.05.1997 року. [INFO] мати померла. На випадок смерті мати зробила заповітне розпорядження належним їй майном від 21 серпня 1989 року, згідно якого все належне їй на день смерті майно заповіла [PERSON]. Після смерті матері вона вступила у володіння спадковим майном та рішенням Жидачівського районного суду від 19 червня 2006 року за нею було визнано право власності на будинковолодіння, розташоване по вул. [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] Однак на день смерті матері також відкрилася спадщина на право на земельну ділянку площею 0.86 га, яке залишилося не успадкованим. Державний нотаріус постановою № 103/02-31 від 21.02.2017 року відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв"язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну частку (пай). Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримала, просить задоволити позов у повному обсязі. Представник відповідача Федоляк В.І. сільський голова подав до суду заяву про визнання позову, просить справу слухати за відсутності представника Монастирецької сільської ради. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України з причин неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно положень ст.174 ЦПК України в разі визнання позову відповідачем, суд, за наявності законних підстав, постановляє рішення про задоволення позову. Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, об'єктивно оцінивши усі докази по справі в їх сукупності, суд вважає позов обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи ін наступних підстав. Відповідно до вимог ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом достовірно встановлено той факт, що [PERSON] померла [INFO] згідно копії свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 28.09.2004 року, виданого Монастирецькою сільською радою Жидачівського району Львівської області. Постановою нотаріуса № 103/02-31 від 21.02.2017 року [PERSON] відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її матері [PERSON], яка померла [INFO] у зв»язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну частку (пай), що знаходиться на території Монастирецької сільської ради. Після смерті [PERSON] державним нотаріусом Жидачівської державної нотаріальної контори спадкова справа не заводилася. Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Монастирецької сільської ради Жидачівського району Львівської області № 687 від 29.05.2017 року, [PERSON], дійсно проживала до дня смерті, яка наступила [INFO] і була зареєстрована в [ADDRESS]. У виконкомі сільської ради посвідчено заповіт від імені [PERSON], за № 16. відомостей про обмеження у використанні земельної ділянки, належної [PERSON], не зареєстровано. У відповідності до ст. 81 Земельного кодексу України громадяни набувають право власності на земельні ділянки внаслідок прийняття спадщини. Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності (із змінами внесеними згідно з Постановою ПВС України №15 від 25.05.1998 року) визначено, що до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно вимог ст.ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України вбачається, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку не заявив про відмову від спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має право протягом шестимісячного строку подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено той факт, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] в с. Протеси Жидачівського району Львівської області, на все належне їй майно, частина якого оформлена на підставі рішення Жидачівського районного суду від 19 червня 2006 року, у тому числі і на спірну земельну ділянку. Судом встановлено, що в процесі розпаювання землі ССП "Верховина", матері позивачки [PERSON], 31 травня 1997 року на підставі розпорядження голови Жидачівської РДА № 332 від 30.05.1997 року, було виготовлено та видано Сертифікат на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії [NUMBER], розміром 0.86 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, розташовану на території с. Протеси Монастирецької сільської ради Жидачівського району Львівської області, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на середню частку (пай) за [NUMBER]. Заміни сертифікату на Державний акт на право приватної власності на землю [PERSON] не здійснювала, так як померла. Згідно зі ст. ст. 81, 126 ЗК України право власності громадяни України набувають на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Враховуючи те, що відповідач цілком визнав позов, про що подав суду заяву, і визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та враховуючи що відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають повному задоволенню, тому слід визнати за нею, як за спадкоємцем за заповітом, право на земельну частку (пай) розміром 0.86 га, що належала її матері, як члену колективного сільськогосподарського підприємства ССП "Верховина", в порядку спадкування після смерті матері [PERSON].

Outcome: approved