Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

ПАТ Банк " Фінанси та Кредит"звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №014/08-ФЛ/09 від 18.03.2008 року на суму 30515 грн.63 коп. В обґрунтування позову зазначено18.03.2008 р. між [PERSON] та Банком "Фінанси та Кредит " був укладений кредитний договір № 014/08-ФЛ/09 . За умовами п. 2.1 Кредитного договору позичальнику були надані кредитні кошти в розмірі 15000 грн. з оплатою за процентною ставкою 0.0001 % річних . 18.03.2008 р. між сторонами було укладено договір про відкриття карткового рахунку , надання і використання платіжної картки миттєвого випуску. Згідно п.1.1 договору позивач відкрив картковий рахунок та надав [PERSON] платіжну картку миттєвого випуску № 4476071680352257 , на яку була перерахована передбачена договором сума , що підтверджується копією меморіального ордеру № 2150096 від 18.03.2008 р. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки № 014/08/01/09 від 18.03.2008 р. , згідно з п. 1.1 якого [PERSON] зобов'язувався перед позивачем відповідати в повному обсязі за своєчасне і повне виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором . За умовами п.п. 3.2 , 3.3 кредитного договору [PERSON] була зобов'язана повернути кредитні кошти в строк до 10.03.2011 р. . Погашення заборгованності мало здійснюватися щомісячно в строк з 01 по 10 число кожного місяця у розмірі не менше 416.67 грн. Відповідно до п. 4.3 [PERSON] була зобов'язана в термін з 1 по 10 число кожного місяця сплачувати проценти за користування кредитом , нараховані за попередній календарний місяць. Відповідно до п. 4.7 [PERSON] була зобов'язана в строк з 1 по 10 число кожного місяця сплачувати комісійну винагороду у розмірі 262.50 грн. За прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати процентів [PERSON] була зобов'язана сплачувати позивачу пеню із розрахунку 1 % від простроченої суми за кожний день прострочення відповідно до п.6.1 кредитного договору ). Крім того , з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки № 014/08/01/09 від 18.03.2008 р. , згідно з п. 1.1 якого [PERSON] був зобов'язаний перед позивачем відповідати в повному обсязі за своєчасне і повне виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором . В подальшому [PERSON] належним чином не виконувала зобов'язання за кредитним договором , своєчасно та в повному обсязі не погашалася заборгованність по кредиту , комісії та не сплачувалася нарахована пеня. 16.09.2009 р. позичальнику та поручителю було направлено засобом зв'язку " Укрпошта" вимога про дострокове повернення кредитних договорів. 30.03.2009 р. позивач звернувся до Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області з заявою про видачу судового наказу щодо стягнення солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованності за кредитним договором , яка станом на 30.03.2009 р. становила в загальній сумі 14566.20 грн. 03.04.2009 р. Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області по справі № 2-66/2009 було видано судовий наказ , яким було стягнуто з відповідачів заборгованність в сумі 14 566.20 грн. та стягнуто судові витрати. Станом на 15.09.2014 р. заборгованність по кредиту складає : - заборгованність по кредиту - 0.00 грн. ; - заборгованість по щомісячній комісії - 6562.50 грн. ; - пеня за прострочку кредиту та комісії - 23 953.13 грн. ; Загальна заборгованність складає - 30515.63 грн. Просить суд стягнути солідарно з відповідачів на користь ПАТ " Банк " Фінанси та Кредит " в особі філії " Дніпропетровське регіональне управління заборгованність за кредитним договором № 014/08-ФЛ/09 від 18.03.2008 р. в розмірі 30515.63 грн. , яка складається з вишезазначеного розрахунку. У судове засідання представник позивача не зявився . У позовній заяві просить суд справу розглянути у його відсутність Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В разі неявки відповідача згоден на прийняття заочного рішення. Відповідачі в с удове засідання також не з'явилися надали заяви про розгляд справи у їхню відсутність, позовні вимоги не визнають та просять застосувати позовну давність. [PERSON] надала суду свої письмові заперечення , в яких обгрунтовує свою незгоду з позовом . Просить суд в задоволенні позову відмовити . Вивчивши матеріали справи , суд вважає , що позов не підлягає задоволенню. Судом встановлено, 18.03.2008 р. між [PERSON] та Банком "Фінанси та Кредит " було укладений кредитний договір № 014/08-ФЛ/09 . На виконання умов Кредитного договору позичальнику були надані кредитні кошти в розмірі 15000 грн. з оплатою за процентною ставкою 0.0001 % річних . 18.03.2008 р. між сторонами було укладено договір про відкриття карткового рахунку , надання і використання платіжної картки миттєвого випуску № 4476071680352257 , на яку була перерахована передбачена договором сума , що підтверджується копією меморіального ордеру №2150096 від 18.03.2008 р. 18.03.2008 р. між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки № 014/08/01/09 , яким [PERSON] був зобов'язаний перед позивачем відповідати в повному обсязі за своєчасне і повне виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором. Станом на 15.09.2014 р. заборгованність по кредиту складає : - заборгованність по кредиту - 0.00 грн. ; - заборгованість по щомісячній комісії - 6562.50 грн. ; - пеня за просрочку кредиту та комісії - 23 953.13 грн. ; Загальна заборгованність складає - 30515.63 грн. Відповідно до ухвали ВСС України від 22.07.2015 року у цій цивільній справі за розглядом касаційної скарги зазначено, що судом при розгляді позовної заяви не дано оцінки тому, що судовим наказом з відповідачів було стягнуто заборгованість по тілу кредиту у повному розмірі і останній виконаний у примусовому порядку, тож обов'язок по сплаті комісійної винагороди мав існувати до проведення останньої сплати заборгованості по тілу кредиту, а не на час закриття виконавчого провадження. При відмові в задоволенні позову суд керується тим, що відповідно до листа начальника групи розрахунку з персоналом АТ"Павлоградвугілля" структурного підрозділу ш. ім. Н.І. Сташкова, за виконавчим листом №2н-66/2009 про стягнення боргу з [PERSON], кошти утривані в сумі 14566 грн.20 коп. Останній платіж стягнуто 05.08.2011 року на суму 892 грн.94 коп. Про те, що заборгованість по тілу кредиту відсутня і на час подачі позову, підтверджується позовом і матеріалами справи. Судовим наказом Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 03.04.2009 р. було стягнуто з відповідачів солідарно на користь позивача 14566.20 грн. , що є заборгованністю по кредитному договору № 014/08-ФЛ/09 від 18.03.2008 р. Постановою державного виконавця ВДВС Першотравенського міського управління юстиції Дніпропетровської області від 23.10.2012 р. провадження по примусовому виконанню вищезазначеного судового наказу було закінчено , тобто забогованість по кредиту була погашена. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу. Згідно до ч.1 ст.598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. У позовній заяві, яка є предметом розгляду, позивач ставить питання про стягнення заборгованості по комісії та пені у зв'язку із її несвоєчасною сплатою. Пунктом 4.7 укладеного між сторонами кредитного договору передбачено, що позичальник щомісяця, в строк з 1 по 10 число кожного місяця, починаючи з квітня місяця 2008 року, сплачує комісійну винагороду за надання кредитних ресурсів у розмірі 262 грн 50 грн. У зазначений термін сплачується комісійна винагорода за попередній календарний місяць. Зазначена у цьому пункті договору комісійна винагорода банку сплачується позичальником щомісячно, за весь період до моменту повного виконання позичальником зобов'язань по поверненню отриманих кредитних ресурсів. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а спеціальна для окремих видів вимог - один рік (ст. ст. 257, 258 ЦК України). Вирішуючи вимоги про стягнення комісійної винагороди то до цих вимог застосується загальна позовна давність - три роки. Як встановлено судом, останній платіж з відповідача стягнуто 05.08.2011 року, тож позов подано 10.10.2014 року зі спливом строку позовної давності. Тобто відповідачем виконане зобов'язання за кредитним договором по поверненню кредиту і відповідно, до 05.08.2011 року у нього існував обов'язок по сплаті комісійної винагороди. За умовами договору комісійна винагорода банку сплачується позичальником щомісячно, за весь період до моменту повного виконання позичальником зобов'язань по поверненню отриманих кредитних ресурсів. З огляду на те, що судовим наказом з відповідачів було стягнуто заборгованість по тілу кредиту у повному розмірі і останній виконаний у примусовому порядку, то обов'язок по сплаті комісійної винагороди мав існувати до проведення останньої сплати заборгованості по тілу кредиту, а не закриття виконавчого провадження. Тож вимога до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості по щомісячній комісії в розмірі 6562.50 коп. не підлягає задоволенню. Відповідно до норм чинного законодавства та ухвали ВССУ від 27.05.2015 року підставою, яка породжує обов'язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов'язання, яке визначається ст. 610 ЦК України. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 551 ЦК України та умов кредитного договору (п. 6.1) за прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати процентів позичальник сплачує банку пеню з розрахунку 1 % від простроченої суми за кожен день прострочення. Пеня сплачується у випадку порушення позичальником строків платежів, передбачених у т. ч. і п. 4.7 цього договору. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до повного виконання зобов'язання. Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Отже аналіз норм ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) в межах одного року перед зверненням кредитора до суду при наявності підстав для її нарахування здійснюється у межах позовної давності, стягнення пені після спливу позовної давності у разі подання заяви про її застосування можливе за умови визнання поважними причин пропущення позовної давності. Враховуючи все вищезазначене, вимога до відповідача [PERSON] про стягнення пені за прострочку кредиту та комісії в розмірі 23953 грн.13 коп. теж не підлягає задоволенню. Суд вважає, що вимоги до відповідача [PERSON], в якості поручителя також не підлягають задоволенню. Згідно п. 24 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", зазначено, що відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобовязання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за цим договором строк предявлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобовязання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобовязання у повному обсязі або у звязку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Відповідно до Порядку ведення претензійно-позовної роботи Банку після передачі кредитної справи до підрозділу з роботи з проблемними активами банку подальша робота з повернення проблемної заборгованості здійснюється у порядку, визначеному відповідними внутрішніми положеннями банку. При цьому, у разі, якщо майна при зверненні на нього стягнення недостатньо або з інших підстав кредитна заборгованість не погашена і позов до суду про стягнення заборгованості за кредитним договором не подавався необхідно відстежувати строки позовної давності для недопущення пропуску подачі позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором . Позивач , тобто банк не звертається до суд з заявою про поновлення строку позовної давності. Відповідачі позовні вимоги не визнали, і заявили про застосування позовної давності. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Сплив позовної давності є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. На підставі ст. 88 ЦПК України в звязку з відмовою у позові не підлягає задоволенню вимога про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат. На підставі викладеного ,

Outcome: dismissed