Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

В квітні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з таким позовом в якому (з врахуванням подальших уточнень) вказував, що з 2001 по 2004 роки він перебував з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають спільну доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем та знаходиться на його матеріальному утриманні. Відповідачка участі у вихованні та утриманні доньки не приймає. Разом з тим остання безпідставно не дає згоду на виїзд [PERSON] за кордон для подорожі по країнам Європи згідно екскурсійного туру "Струни Іспанського серця". Враховуючи вказані обставини [PERSON] просив суд надати йому або його представнику (бабусі дитини) [PERSON] дозвіл на виїзд з неповнолітньою [PERSON] за кордон до країн Європи - Чехії, Італії, Франції, Іспанії, Австрії з транзитом через Польщу з 05 липня 2014 року по 25 липня 2014 року без згоди матері дитини, а також надати йому або його представнику дозвіл на оформлення документів для такого виїзду та супроводу [PERSON]. Крім цього просив допустити негайне виконання рішення суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, надали пояснення, аналогічні викладеним в позові. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, судом відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України вважається належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи через оголошення в пресі, причину неявки суду не повідомила. Представник третьої особи - служби у справах дітей Вознесенської райдержадміністрації в судове засідання не з'явився, судом належним чином про час та місце розгляду справи повідомлений, причину неявки суду не повідомив. Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з винесенням заочного рішення, оскільки позивач та його представник проти цього не заперечували. Заслухавши пояснення позивача, його представника, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних в ній доказів, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], яка знаходиться на вихованні та утриманні позивача. [PERSON] виявила бажання побувати за кордоном, побачити інші країни світу. В зв'язку з бажанням дитини, за участю батька, їй було замовлено та оплачено екскурсійний тур "Струни Іспанського серця" з відвідуванням протягом 12 липня 2014 року - 20 липня 2014 року країн Європи - Чехії, Італії, Франції, Іспанії, Австрії з транзитом через Польщу. Проте відповідачка, не приймаючи участі у вихованні та утриманні доньки, без відповідного обгрунтування не дає згоду на виїзд [PERSON] за кордон. Згідно ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Згідно ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Разом з тим ч. 3 ст. 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України" від 21 січня 1994 року, постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України", "Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення", затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1995 року № 231. У відповідності до положень ч. 2 ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. "Правила перетинання державного кордону громадянами України", затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. При виїзді за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. "Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення", затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1995 року № 231 визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспортом громадянина України для виїзду за кордон; проїзним документом дитини; паспортом громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. П. 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Оскільки у позивача є складнощі в отриманні згоди відповідачки на виїзд дитини за кордон, такий виїзд буде відповідати інтересам [PERSON], а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог [PERSON] в частині надання йому дозволу на виїзд з неповнолітньою [PERSON] за кордон до країн Європи - Чехії, Італії, Франції, Іспанії, Австрії з транзитом через Польщу протягом всього періоду подорожі, а саме з 12 липня 2014 року до 20 липня 2014 року (включно) без згоди та супроводу матері дитини. Що стосується вимог [PERSON] про надання аналогічного дозволу його представнику (бабусі дитини) [PERSON], а також надання йому або його представнику дозволу на оформлення документів, необхідних для такого виїзду та супроводу [PERSON], то в цій частині суд вважає вимоги зайвими, оскільки такі дії дозволені законом, підстави та порядок їх здійснення чітко регламентовані законом, не потребують отримання згоди другого з батьків, який проживає окремо від дитини, а тому відсутні підстави для судового втручання в цій частині. Також суд не може задовольнити заяву позивача щодо допуску до негайного виконання судового рішення, оскільки це суперечить вимогам ст. 367 ЦПК України. Тому,

Outcome: partial