Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-08 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] та просила визнати останню такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] , мотивуючи свої вимоги тим, що їй та чоловікові [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] квартира зареєстрована в БТІ. [INFO] [PERSON] помер. Актовий запис про смерть за №216 від 04.04.2011 року зроблений відділом РАЦС Жовтоводського міського управління юстиції. Після його смерті свідоцтво про право на спадщину ніхто із спадкоємців не отримував. Тому вона наразі є єдиною офіційною власницею житлового приміщення.На даний час будинок [ADDRESS] утриманні Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Козацької Слави [ADDRESS] ". 21.08.2012 року з її згоди в належній їй квартирі в установленому законом порядку була зареєстрована її онука [PERSON] . Проте в дану квартиру вона не всилялался і ніколи в ньому не проживала. 08.04.2014 року вона зареєструвала шлюб з громадянином Російської Федерації - [PERSON] і переїхала до нього у м. Старий Оскол Бєлгородської області РФ. 16.06.2017 року вона отримала вид на проживання іноземного громадянина на період до 16.06.2022 року. Відповідачка постійно мешкає в Росії і до України не приїздить. З серпня 2012 року відповідачка в квартирі не зявляється, витрат на її утримання не несе. При цьому ніяких перешкод у користуванні житловим приміщенням у відповідачки не було. Факт її реєстрації у квартирі створює перешкоди в реалізації її прав як власника, вона не має змоги оформити житлову субсидію. Тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом та просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 23.07.2019 року було відкрито провадження, позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, що відповідає вимогамст. 279 ЦПК України. Відповідачу було надано строк 15 днів з дня отримання ним даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Відповідачу [PERSON] , відповідно до вимог ЦПК України, за місцем реєстрації та місцем останнього відомого місця проживання, було направлено копію позовної заяви та додатків до неї, копія ухвали суду про відкриття провадження у справі. Надано строк для подачі заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження, відзиву на позовну заяву за наданням суду доказів в обґрунтування свого відзиву. На адресу суду повернулося поштове повідомлення від відповідачки з відміткою «за закінченням зберігання». Таким чином, відповідачу направлені документи відповідно до вимог ЦПК України, заперечень від відповідача не надійшло, відзив відповідачка не подала. Третій особі ОСББ "Козацької Слави 11", відповідно до вимог ЦПК України, за місцем реєстрації та місцем останнього відомого місця проживання, було направлено копію позовної заяви та додатків до неї, копія ухвали суду про відкриття провадження у справі. На адресу суду повернулося поштове повідомлення від третьої особи з відміткою «за закінченням зберігання». Заперечень від третьої особи щодо позовних вимог не надійшло. Згідно ч. 1 ст. 131 ЦПК України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачами відзиву, та з урахуванням клопотання позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положеннямст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.1ст. 81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні фактично встановлено, що позивачці та її чоловікові [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності від 08 липня 1993 року (а.с. 7). Відповідно до копії свідоцтва про смерть [INFO] [PERSON] помер, актовий запис №216.(а.с.8) З довідки наданою Головою ОСББ "Козацької Слави 11" від 03.07.2019 року, вбачається, що в квартирі [ADDRESS] , дійсно є зареєстрованими [PERSON] (власник) та [PERSON] (онука) (а.с. 9). Згідно акту обстеження проживання від 03 липня 2019 року складеного комісією ОСББ "Козацької Слави 11" , встановлено та підтверджується, що [PERSON] дійсно була зареєстрована в квартирі [ADDRESS] співвласницею якої є її бабуся [PERSON] , проте з моменту реєстрації в квартирі не проживала. В 2014 році [PERSON] зареєструвала шлюб з громадянином Росії та проживає з ним в м. Старий Оскол Бєлгородської області та має вид на проживання в Російській Федерації. Витрати по уриманню житла не несе, майна та особистих речей за даною адресою не має.(а.с.12,13,14) Статтею 1 Протоколу 1 до Європейської Конвенції про захист прав людини й основних свобод, що є частиною національного законодавства України, визначено, що кожна фізична особа або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законами або загальним принципами міжнародного права. Конституція України, а саме стаття 41, гарантує кожному право володіння, користування та розпорядження його власністю. Стаття 319 Цивільного кодексу України передбачає, що власник за своїм розсудом користується, володіє і розпоряджається своїм майном. Статті 386, 391 цього Кодексу визначають право власника вимагати усунення всяких порушень його права й обов`язок держави законодавчо забезпечувати громадянам, організаціям та іншим власникам рівні умови захисту права власності. Відповідно до ст. 150 ЖК Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. На підставі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За таких обставин, фактично не користуючись спірною квартирою, відповідачі чинять перешкоди позивачці в користуванні даною квартирою, будучи зареєстрованими в ній. Відповідно до ст. 71 ЖК Української РСР, при тимчасовій відсутності наймача або його членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом 6 місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК Української РСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. За таких обставин, зважаючи, що відповідачка, будучи зареєстрованою в квартирі [ADDRESS] , з часу володіння цим помешканням позивачкою як власницею, не проживає більше 7 років в даній квартирі, не встановлено будь-яких обставин, які б свідчили, що позивачка своїми діями заважала або перешкоджала відповідачці реалізовувати своє право проживання у квартирі, що позивачка змусила відповідачку залишити житлове приміщення, переїхати, не встановлено будь-яких домовленостей між позивачкою та відповідачкою стосовно подальшого проживання останньої у даній квартирі. Тому, суд вважає право позивачки як власниці квартири щодо користування власним приміщенням на свій розсуд порушеним і таким, що підлягає відновленню шляхом визнання [PERSON] такою, що втратили право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved