Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

У січні 2019 року до Печерського районного суду м. Києва за підсудністю з Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», третя особа: Маріупольська міська рада Донецької області про стягнення незаконно утриманих грошових коштів із заробітної плати , в сумі 7 529 гривень 31 коп. Мотивуючи свої позовні вимоги [PERSON] , посилається на те, що в період з 20.02.2018 по 19.07.2018 з її зарплатної картки, без будь-яких письмових чи усних попереджень, без рішення суду про стягнення коштів ПАТ КБ «Приватбанк» стало здійснювати утримання із зарахованої на картку заробітної плати, в результаті чого було списано 7 529, 31 грн. Позивач вважає, таке стягнення проведено незаконно, безпідставно, що послугувало підставою для звернення до суду з даним позовом про повернення коштів. Ухвалою судді від 19 лютого 2019 року у справі відкрито провадження для розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Від відповідача надійшов відзив зі змісту якого вбачається, що відповідач позовні вимоги не підтримує та просить відмовити у їх задоволення, оскільки ПАТ КБ «ПриватБанк» діяв відповідно до Умов і правил надання банківських послуг, згідно норм чинного законодавства України та у рамках договірних відносин. Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступних висновків. Частиною 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. 22.11.2012 між [PERSON] та АТ КБ «Приватбанк» укладено договір № SAMDN520000070568382 у відділенні АТ КБ «Приватбанк» за адресою: 86150, Донецька обл. , м. Макіївка, кв-л Шахтарський, б . 32. З 01.02.2018 [PERSON] прийнята на посаду завідуючої господарством в комунальному шкільному навчальному закладі «ясла-садок № 161 «Сонечко» Маріупольської міської ради Донецької області, який розташований за адресою : м.Маріуполь, вул.Каменська, 146. Заклад підпорядковується департаменту освіти Маріупольської міської ради. Суб`єктом права власності є територіальна громада в особі Маріупольської міської ради. Між Маріупольською міською радою та Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК» укладений договір про розрахунково-касове обслуговування - організації з видачі заробітної плати з використанням платіжних карток. За вказаним договором в березні 2018 року [PERSON] видана платіжна картка MasterCard № [NUMBER] . Згідно наданого позивачем розрахунку, із її картки № № [NUMBER] проводилося автоматичне списання грошових коштів, починаючи із 20 лютого 2018 року по 19 липня 2018 року у сумі 7 525, 73 грн., а саме: - 20 лютого 2018 року у сумі 549, 00 грн.; - 21 березня 2018 року у сумі 549, 00 грн.; - 05 квітня 2018 року у сумі 949, 51 грн.; - 19 квітня 2018 року у сумі 549, 00 грн.; - 04 травня 2018 року у сумі 937,97 грн.; - 18 травня 2018 року у сумі 440,00 грн.; - 06 червня 2018 року у сумі 915, 79 грн.; -20 червня 2018 року у сумі 549, 00 грн.; -06 липня 2018 року у сумі 949, 51 грн. - 19 липня 2018 року в сумі 1 136, 95 грн. 06.09.2018 року за №20.1.0.0.0/7-180901/1805 на запит адвоката, в інтересах [PERSON] надана відповідь, що 22.11.2012 року між позивачем та АТ КБ "ПриватБанк" був укладений договір № SАМDN520000070568382. Але в наданні копії цього договору та іншої запитуваної інформації було безпідставно відмовлено. Щодо списання з картки грошових коштів, АТ КБ "ПриватБанк" вважає, що на підставі п.1.1.3.2.12 Умов і правил надання банківських послуг, має право проводити договірне списання з усіх відкритих в Банку рахунків клієнта в погашення кредитної заборгованості клієнта і третіх осіб за кредитами, в яких клієнт є поручителем, а також будь-якої іншої заборгованості, яка виникла у клієнта через невиконані зобов`язання перед Банком. Слід зазначити, що аналогічні доводи в спростування позовних вимог містяться і у відзиві на позовну заяву. Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач заперечує право банку примусово списувати заборгованість з її карткового рахунку який було відкрито у березні 2018 року , в позасудовому порядку та без її розпорядження . Вирішуючи пред`явлені позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача безпідставно списаних сум коштів, судом враховується наступне. Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Вказана норма знайшла своє втілення у ч. 1 ст.15 ЦК України та ст. 4 ЦПК України. Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він обирає або на яку він вільно погоджується. Кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Статтею 26 Закону України "Про оплату праці", визначено, що утримання із заробітної плати можуть провадитися тільки у випадках, передбачених законодавством. За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України). Крім того, частиною першою статті 1066 ЦК України визначено, що за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка. Відповідно до положень частини третьої статті 1066 ЦК України банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Частиною 1 статті 1067 ЦК України передбачено, що договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах , погоджених сторонами. Статтею 1071 ЦК України передбачено, що банк може списати грошові кошти з рахунку клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. Крім того, відповідно до ст. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Стаття 26 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначає,що платник при укладенні договорів із банком має право передбачити договірне списання грошей із своїх рахунків на користь банку платника та/або третіх осіб. Умови договору на договірне списання повинні передбачати обсяг інформації, достатній для належного виконання такого списання банком, що обслуговує платника (обставини, за яких банк має здійснити (здійснювати) договірне списання; найменування отримувача та банку отримувача; реквізити рахунка, з якого має здійснюватися договірне списання; реквізити договору між платником та отримувачем (за наявності договору), що передбачає право отримувача на договірне списання; перелік документів, що мають бути представлені отримувачем в обслуговуючий платника банк (якщо платник та отримувач домовились про надання цих документів до банку платника) тощо). Договірне списання здійснюється за платіжною вимогою отримувача або за меморіальним ордером, оформленим банком. Згідно із п.6.5 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні, затвердженої постановою Національного банку України № 22 від 21.01.2004 року, якщо кредитором за договором є банк , що обслуговує платника, то право цього банку на здійснення договірного списання передбачається в договорі банківського рахунку або іншому договорі про надання банківських послуг. Договір може містити інформацію ,яка потрібна банку для списання ним коштів з рахунку платника. Банк, що обслуговує платника, здійснюючи на підставі договору банківського рахунку або іншого договору про надання банківських послуг договірне списання коштів з рахунку платника , оформляє меморіальний ордер, у реквізиті «Призначення платежу» якого зазначає номер, дату договору , яким передбачено можливість застосування договірного списання. Матеріали справи не містять доказів про те, що між сторонами укладався договір про надання банківських послуг, за яким позивачу було відкрито картковий рахунок № [NUMBER] на отримання заробітної плати, який би містив реквізити кредитного договору, передбачав реквізити рахунку, з якого має здійснюватися договірне списання коштів. Як стверджує позивач вона не надавала банку розпорядження на списання грошових коштів з її карткового рахунку № [NUMBER] , на який зараховувалася її заробітна плата, а матеріали справи не містять будь-якого рішення суду про примусове стягнення заборгованості за кредитним договором. Таким чином судом встановлено, що відповідач ПАТ КБ «ПриватБанк», не маючи розпорядження клієнта - позивача по справі, не маючи рішення суду про стягнення коштів та не маючи на це законних підстав, неправомірно автоматично списав кошти із зарплатної картки позивача для погашення заборгованості за кредитним договором. Доказів наявності інших підстав для автоматичного списання коштів відповідачем суду не надано. Слід зазначити, що при перевірці наданого позивачем розрахунку про списання коштів, судом встановлено відмінність з випискою по рахунку № [NUMBER] , яка долучена до матеріалів справи, оскільки судом за вказаною випискою встановлено, що сума, яка була безпідставно списана з рахунку позивача становить 7 525, 73 грн., а відтак позов в іншій частині стягнення свого підтвердження не знайшов. Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, приходжу до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню з підстав викладених у мотивувальній частині. У відповідності дост.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп. На підставі вищевикладеного ,ст.ст.3,207,626,628,638,1066,1071,1073 ЦК України, Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»,Закону України «Про захист прав споживачів»,

Outcome: partial