Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-15 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати незаконним та скасувати пункт "1.65" рішення виконавчого комітету Херсонської міської ради від 17 квітня 2007 року №212 "Про видачу свідоцтв про право власності", яким зокрема постановлено: "1. Управлінню комунальної власності ( [PERSON] ) видати свідоцтва про право власності: 1.65. [PERSON] - на двокімнатну квартиру [ADDRESS] , житловою площею 25,7 кв.м, загальною - 40,8 кв.м"; визнати незаконним і недійсним видане 25 квітня 2007 року на підставі пункту "1.65." рішення Виконавчого комітету Херсонської міської ради "Про видачу свідоцтва про право власності" від 17.04.2007 р. №212 Свідоцтво про право власності [PERSON] на двокімнатну квартиру [ADDRESS] , житловою площею 25,7 кв.м, загальною - 40,8 кв.м. В обґрунтування позову вказав, що рішенням Виконавчого комітету Херсонської міської ради народних депутатів "Про рішення загальних зборів (зборів уповноважених) ЖБК" №189 від 20 серпня 1991 року з посиланням на положення пунктів 8, 31, 32, 43, 55, 56 Примірного статуту ЖБК було зокрема постановлено: "1. Затвердити рішення загальних зборів (зборів уповноважених) ЖБК про прийняття в члени кооперативу: 1.7 ЖБК "Чайка" - [PERSON] на двокімнатну квартиру [ADDRESS] житловою площею 26 кв.м, замість батька [PERSON] , у зв`язку з передачею паю і вибуття...". Вказує, що у вказаному рішенні йде мова про вибуття зі складу членів ЖБК "Чайка" [PERSON] та його матері [PERSON] у зв`язку із виїздом на постійне місце проживання до квартири [ADDRESS] . Крім того, його батьки за їх згодою передали на його користь сплачене (внесене) ними, як подружжям, паєнакопичення (пай) за спірну квартиру. Після прийняття спірного рішення, його батьки отримали ордер на вселення до квартири [ADDRESS] (державного житлового фонду), вселилися до цієї квартири та зареєструвалися за вказаною адресою. А зі спірної квартири вони виселилися та виписалися 13.11.1991 року. 27.10.2015 р. Комсомольським районним судом м. Херсона ухвалено заочне рішення у справі №667/7068/15-ц за позовом [PERSON] до нього та [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. До матеріалів вказаної справи долучено надану [PERSON] копію спірного свідоцтва про право власності. Вказує, що рішенням Виконавчого комітету Херсонської міської ради народних депутатів "Про рішення загальних зборів (зборів уповноважених) ЖБК" №189 від 20.08.1991 р. [PERSON] виключено зі складу членів ЖБК"Чайка" на підставі підпункту 6 п. 50 Примірного статуту ЖБК та на підставі п. 5 ч. 1 ст. 147 ЖК України, відповідно до якої члена житлово-будівельного кооперативу може бути виключено із кооперативу у випадку виїзду на інше постійне місце проживання, що і відбулося. Оскільки будь-яких рішень щодо нього про виключення зі складу членів ЖБК "Чайка" або позбавлення права на паєнакопичення прийнято не було, він і є одноосібним власником двокімнатної квартири [ADDRESS] . Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області Дорошинської В.Е. від 14.09.2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. 11.01.2019 року представником відповідача подано заяву про застосування строків позовної давності Відповідно до розпорядження керівника апарату Херсонського міського суду Херсонської області від 18.11.2019 року у зв`язку з тим, що суддя Дорошинська В.Е. не може продовжувати розгляд справи, через відсторонення від здійснення правосуддя, відповідно до п.2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №766/8459/18. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.11.2019 р., головуючим у справі визначена суддя Ус О.В. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 22.11.2019 року прийнято до провадження судді Ус О.В. в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 29.10.2020 року залучено до участі у справі в якості третьої особи КП "Херсонське бюро технічної інвентаризації", витребувано докази, в підготовчому засіданні оголошено перерву. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 21.12.2020 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду за суттю. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 28.05.2021 року судове засідання відкладено, на підставі ч.7 ст. 81 ЦПК України витребувано у Виконавчого комітету Херсонської міської ради належним чином засвідчену копію повного рішення Виконавчого комітетуХерсонської міської ради народних депутатів №189 від 20.08.1991 року та всі наявні документи, на підставі яких воно було прийнято. В судовому засіданні 12.05.2021 р. позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та надав пояснення аналогічним викладеним у позові. Вказав, що про існування оскаржуваного рішення дізнався після ухвалення Комсомольським районним судом м. Херсона заочного рішення. Пайові внески за спірну квартиру вносив [PERSON] . Він став членом кооперативу у 1990 році. Він зі [PERSON] домовилися про те, що поміняються квартирами, та він проживав у квартирі батька по [ADDRESS] батько проживав у його квартирі по [ADDRESS] . Представник відповідача в судовому засіданні 12.05.2021 р. позов не визнала, просила застосувати строки позовної давності та відмовити у задоволенні позову. Третя особа [PERSON] просив відмовити у задоволенні позову. В судове засідання 16.07.2021 р. сторони не прибули, в матеріалах справи наявні заяви про розгляд справи у їх відсутність. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, заслухавши 12.05.2021 р. вступні слова позивача, представника відповідача та третьої особи [PERSON] , дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Заочним рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 27 жовтня 2015 року позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задоволено, визнано [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] . Рішення набрало законної сили 07.11.2015 р. (арк. справи 9). Рішенням встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності від 25.04.2007 року виданого Херсонською міською радою на підставі рішення виконавчого комітету від 17.04.2007 року за №212 [PERSON] належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS] . [PERSON] є власником двокімнатної квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 25.04.2007 р. Підстава для видачі свідоцтва: рішення виконавчого комітету від 17.04.2007 р. №212 (арк. справи 10). Згідно архівного витягу з рішення виконавчого комітету Херсонської міської ради №212 від 17.04.2007р. "Про видачу свідоцтв про право власності", управлінню комунальної власності вирішено видати свідоцтво про право власності, за п. 1.65 [PERSON] на двокімнатну квартиру [ADDRESS] , житловою площею 25,7 кв.м, загальною 40,8 кв.м (арк. справи 11). Відповідно до виписки з рішення виконавчого комітету Херсонської міської ради народних депутатів №189 від 20.08.1991 р., "Про рішення загальних (зборів уповноважених) ЖБК, вирішено затвердити рішення загальних зборів (зборів уповноважених) ЖБК про прийняття до членів кооперативу: п. 1.7 ЖБК "Чайка": [PERSON] на двокімнатну квартиру [ADDRESS] площею 26 кв.м, замість батька [PERSON] , у зв`язку з передачею пая та вибуттям. Склад сім`ї 3 людини (арк. справи 13). За довідкою №1942 від 10.10.2017 р. виданою ТОВ "Україна" за адресою: [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] . За адресою: [ADDRESS] були зареєстровані та виписані: [PERSON] з 13.11.1991 р. по 28.12.2007 р., [PERSON] з 13.11.1991 р. по 28.12.2007 р. (арк. справи 14). За даними свідоцтва про право власності від 11 січня 2007 р., Фонд комунального майна м. Херсона посвідчив, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної, спільної сумісної власності [PERSON] та члену його сім`ї [PERSON] . Свідоцтво видане згідно з розпорядженням №21136-ж від 11.01.2007 р. (арк. справи 15). За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №152519462 від 14.01.2019 р., право власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] 13.09.2017 року на підставі договору дарування зареєстровано за [PERSON] (арк. справи 57). Згідно довідки №12 від 29.01.2019 р. виданої Колективним об`єднанням ЖБК "Україна", членом житлово-будівельного кооперативу "Чайка" за адресою [ADDRESS] в період з 20.08.1991 р. по 17.04.2007 року був [PERSON] , інші дані в КО ЖБК "Україна" відсутні (арк. справи 65). Відповідно до архівної копії рішення виконавчого комітету Херсонської міської ради народних депутатів №189 від 20.08.1991 р., "Про рішення загальних (зборів уповноважених) ЖБК, вирішено затвердити рішення загальних зборів (зборів уповноважених) ЖБК про прийняття до членів кооперативу: п. 1.7 ЖБК "Чайка": [PERSON] на двокімнатну квартиру [ADDRESS] площею 26 кв.м, замість батька [PERSON] , у зв`язку з передачею пая та вибуттям. Склад сім`ї 3 людини. З дослідженої в судовому засіданні архівної інвентарної справи №87747 за адресою: [ADDRESS] встановлено, що за довідкою №2295 від 25.12.2006 р. виданою Відділом по обліку та розподілу житлової площі Виконавчого комітету Херсонської міської ради Херсонської області [PERSON] є членом ЖБК "Чайка" на 2 кімнатну квартиру по [ADDRESS] (аркуш інвентарної справи 14); за довідкою від 21.12.2006 р. виданою КО ЖБК "Україна", власником квартири [ADDRESS] , раніше належній ЖБК "Чайка" є [PERSON] (аркуш інвентарної справи 15). Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як визначено ч.3 ст. 13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Положеннями ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). За ч. 2 ст. 146 ЖК УРСР якщо член житлово-будівельного кооперативу виключений з кооперативу (крім випадків, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7 статті 147), помер або вибув з нього з інших причин чи переселився в іншу квартиру в будинку того ж кооперативу, члени його сім`ї, які проживали разом з ним, зберігають право користування жилим приміщенням за умови вступу до кооперативу одного з них. Член сім`ї, який виявив бажання вступити до кооперативу замість попереднього члена кооперативу, має перевагу перед іншими особами. Дружині члена кооперативу, що має право на частину паєнагромадження, надається перевага на вступ до кооперативу перед іншими членами сім`ї. При відсутності дружини, що має право на частину паєнагромадження, а також при відмовленні її від вступу до кооперативу така перевага надається спадкоємцям члена кооперативу, які проживали разом з ним. До членів сім`ї члена житлово-будівельного кооперативу належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з членом кооперативу не позбавляє колишніх членів його сім`ї права користування займаним жилим приміщенням. У разі відсутності угоди між членом кооперативу і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені частиною п`ятою статті 144 цього Кодексу. Згідно п. 5 ст. 147 ЖК УРСР члена житлово-будівельного кооперативу може бути виключено з кооперативу у випадках: виїзду на інше постійне місце проживання. За п. 10 Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу від 30.04.1985 р. №186, громадяни, яких включено до затвердженого виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів списку осіб, що вступають до організовуваного житлово-будівельного кооперативу, вважаються членами цього кооперативу з дня реєстрації статуту, а громадяни, яких прийнято до діючого житлово-будівельного кооперативу, - з дня затвердження виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів рішення загальних зборів членів кооперативу про прийом до кооперативу. Згідно п. 31 Примірного статуту, член житлово-будівельного кооперативу має право за згодою загальних зборів членів кооперативу передати свій пай будь-кому з постійно проживаючих з ним членів сім`ї, які досягли вісімнадцятирічного віку або одружилися чи влаштувалися на роботу в передбачених законом випадках до досягнення зазначеного віку. Пай, який є спільною власністю подружжя, може бути переданий тільки при наявності згоди іншого з подружжя. Особа, якій член кооперативу передав пай, користується перевагою перед усіма іншими особами на вступ до цього кооперативу. З огляду на наведені положення, суд дійшов висновку про те, що оскільки рішенням виконавчого комітету Херсонської міської ради народних депутатів №189 від 20.08.1991 р., "Про рішення загальних (зборів уповноважених) ЖБК, вирішено затвердити рішення загальних зборів (зборів уповноважених) ЖБК про прийняття до членів кооперативу: п. 1.7 ЖБК "Чайка": [PERSON] на двокімнатну квартиру [ADDRESS] площею 26 кв.м, замість батька [PERSON] , у зв`язку з передачею пая та вибуттям, останній став членом кооперативу та отримав усі права, який мав його батько та передав позивачеві свій пай, тобто саме позивач набув право в подальшому на отримання свідоцтва про право власності на квартиру, а не [PERSON] , який розпорядився своїм паєм, та станом на час видачі свідоцтва про право власності не був членом кооперативу. Вказані обставини відповідачем при прийнятті рішення про видачу свідоцтва про права власності на спірну квартиру враховано не було. Свідоцтво про право власності є лише документом, яким оформлюється відповідне право, але не є правочином, на підставі якого це право виникає, змінюється чи припиняється. Таким чином, підставою для визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на приватизоване майно має бути визнано і частково недійсним рішення органу приватизації на підставі якого було видано вказане свідоцтво (розпорядження). Вказане кореспондується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 925/797/17 від 27 червня 2018 року. Згідно ч.1 ст.393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України. За ст.217 ЦК України, недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. Відповідно до ч.3 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі судового чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Згідно ст. 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Стаття 12 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачає, що міський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідного міста. Згідно ч. 3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно- правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції. Відповідно до ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» міський голова у межах повноважень та у випадках передбачених законами видає розпорядження. Статтею 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що актами органів та посадових осіб місцевого самоврядування є рішення відповідної ради, рішення виконавчого комітету відповідної ради та розпорядження відповідного голови. Відповідно до ч. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Акти органу місцевого самоврядування це юридична форма рішення цього органу, який породжує певні правові наслідки, спрямовані на врегулювання певних суспільних відносин і має обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин. Підставами для визнання акту незаконним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та, або визначені законом компетенції органу, який видав цей акт. Умовою визнання акту незаконним є також порушення, у зв`язку з прийняттям відповідного акту, прав та охоронюваних законом інтересів фізичних та юридичних осіб. Конституційний Суд України в пункті 5 мотивувальної частини рішення від 16 квітня 2009 року №7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначив, що орган місцевого самоврядування вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, зверненні до окремого суб`єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання. У зв`язку з прийняттям цих рішень виникають правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів. З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та їх задоволення. Представником відповідача заявлено про застосування строків позовної давності. Загальна позовна давність встановлюється за приписами ст. 257 ЦК України тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, ч.1 ст.261 ЦК України. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.3,4 ст.267 ЦК України). Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц). В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] звернувся до суду з позовом 10.05.2018 року, при цьому вказуючи на те, що про існування спірного рішення дізнався у серпні 2017 року. З матеріалів цивільної справи №667/7068/15-ц Комсомольського районного суду м. Херсона, дослідженої в судовому засіданні встановлено, що 31.05.2015 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом, зокрема до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування квартирою, за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] про існування заочного рішення суду від 27.10.2015 р. дізнався щонайменше 09 серпня 2017 року після ознайомлення з матеріалами справи. 21.08.2017 року звернувся до суду із заявою про скасування заочного рішення, у задоволенні якої ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 27.09.2017 року відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 05.12.2017 р. заочне рішення від 27.10.2015 р. залишено без змін. На думку суду, вказані вище обставини дають підстави суду вважати, що позивачем не пропущено строк позовної давності для звернення до суду із вказаним позовом, оскільки про те, що [PERSON] , який передав своєму сину [PERSON] пай на кооперативну квартиру та вибув з членів кооперативу, отримав свідоцтво про права власності на цю ж квартиру на підставі рішення виконкому Херсоснької міської ради, позивачеві стало відомо у серпні 2017 року, а тому строк позовної давності позивачем не пропущено. Посилання сторони відповідача на строки, визначені КАС України, до уваги судом не приймаються, оскільки справа розглядається в порядку цивільного судочинства. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складено 26 липня 2021 року. На підставі викладеного, ст.ст. 6-13, 81, 200, 206, 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved