Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-26 00:00:00

Позивач у жовтні 2017 р. звернулася до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що в період з 02.07.2005 р. по 27.11.2009 р. позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі. [INFO] р. у сторін народилась донька - [PERSON] Після фактичного припинення шлюбних відносин, дитина залишилась проживати з позивачем. Весь період часу відповідач життям доньки не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватись з донькою, приймати участь у її вихованні, навчанні, дитина не пам'ятає свого батька, не виявляє до нього жодних почуттів, за останні шість років батька не бачила, не цікавиться ним. Рішенням суду стягнуто з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі ? частини (доходу), але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму. Розмір аліментів, присуджений рішенням суду є недостатнім для належного утримання дитини та відповідачем не виконується. Позивач не має самостійного доходу, оскільки перебуває у декретній відпустці, а тому просить змінити розмір аліментів та стягнути з відповідача аліменти в розмірі 2000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, також просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його доньки [PERSON], [INFO] Ухвалою суду від 27.10.2017 р. відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 01.03.2018 р. розпочато підготовче провадження. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає (ас. 45). Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності позивачки та її представника. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином (а.с. 27, 42), судові повістки направлені останньому повернулись до суду без вручення адресату з відміткою "за відмовою адресата від одержання", за таких обставин суд вважає, що відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, проте, не з'явився до суду без поважних причин, відзив на позов до суду направлено не було , а тому суд на підставі ст. 280 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу у відсутність останнього на підставі наявних даних в матеріалах справи. Представник Служба у справах дітей Святошинської РДА в м. Києві в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, надіслав заяву про розгляд справи за їх відсутності, наданий раніше висновок про доцільність позбавлення батьківських прав та зміну розміру аліментів підтримують (ас. 43). Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника третьої особи. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] р. народилась [PERSON], батьком якої є [PERSON], матір'ю -[PERSON] (а.с. 11). Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 27.11.2009 р. шлюб між позивачем та відповідачем розірвано (а.с. 12). Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу від 30.12.2010 р., після реєстрації розірвання шлюбу позивачу присвоєно прізвище [PERSON] (а.с. 14). Малолітня [PERSON] навчається в середній загальноосвітній школі №253 м. Києва першого класу. Дитина старання, доброзичлива, є уважною та активною ученицею. Навчальними досягненнями та її поведінкою цікавиться мати (а.с. 18). Відповідно до висновку Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації від 18.12.2017 р. встановлено, що [PERSON] за адресою реєстрації в Київській області з 2007 р. не проживає. При бесіді з працівниками служби, малолітня [PERSON] повідомила, що свого батька вона не пам'ятає, до неї він ніколи не приїзджав, не телефонував, не дарував подарунки, матеріально не забезпечував, а тому згідно Висновку Служби у справах дітей, позбавлення батьківських прав відповідача відносно доньки [PERSON] є доцільним (а.с.29-31). Згідно ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ст. 165 СК України). Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками (п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»). В судовому засіданні встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню доньки [PERSON], [INFO], не піклується про її фізичний і духовний розвиток. Батько не спілкується з дитиною, життям доньки не цікавиться, вихованням та утриманням дитини не займається, відповідач повністю відсторонився від дитини та самоусунувся від виконання батьківських обов'язків. Наведене підтверджує факт ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов'язків, а тому відповідач підлягає позбавленню батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO] Щодо вимог про збільшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ст. 192 СК України). Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них (п. 23 Постанови). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки) ( правовий висновок, висловлений Верховним Судом України у справі № 6-143цс13 від 5 лютого 2014 року). Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини (ч. 1 ст. 12 вказаного Закону). Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 27.11.2009 р. стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], в розмірі /4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму, до досягнення дитиною повноліття (а.с. 13). Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості із сплати аліментів від 24.11.2016 р., станом на 01.11.2016 заборгованість становить 44 527,85 грн. (а.с. 16). 25.10.2015 р. у позивача народився син [PERSON] (а.с. 20). Позивачу призначно допомогу при народженні дитини з 01.10.2015 р. по 31.10.2018 р. (а.с. 17). Позивач зазначає, що не має самостійного доходу, оскільки перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, а тому просить змінити розмір аліментів для належного утримання доньки [PERSON] та стягнути з відповідача аліменти в розмірі 2000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Вказані обставини знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, підтверджені належними доказами, розмір, який просить позивач присудити з відповідача суд вважає об'єктивним та таким, що відповідатиме інтересам дитини, належним утриманням. Неможливості надати такої допомоги, відповідачем доведено не було, заперечень не надходило. З огляду на викладене, позовні вимоги є такими, що підлягають повному задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Outcome: approved