Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-22 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства "Миколаївобленерго" про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 27.05.2015 року згідно з висновком медичної комісії військкомату Заводського ОРВК був визнаний придатним для проходження військової служби, після чого отримав мобілізаційне розпорядження та повернувся на своє робоче місце. На роботі його повідомили, що він зобов`язаний написати заяву про звільнення у відділі кадрів. Після чого, інженер з добору кадрів сказала, що він повинен написати заву про звільнення у зв`язку з призивом на строкову військову службу. На його заперечення щодо того, що 1 квітня 2014 року вступив в силу Закон України від 27 березня 2014 року № 1169-VІІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення проведення мобілізації», яким доповнено частинами другою та третьою статтю 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а саме, що за громадянами України, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, але не більше одного року, зберігаються місце роботи (посада), середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, незалежно від підпорядкування та форм власності, представник кадрового підрозділу сказала, що позивач не компетентний в даному питанні і підстав для збереження робочого місця не має. Позивач та його представник, позов підтримали та просили його задовольнити. Представник відповідача позов не визнав, заперечував проти його задоволення з підстав викладених у своїх запереченнях. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що позивач з 25.12.2012 року я працював на посаді контролера енергонагляду 3 групи кваліфікації енергоінспекції дільниці енергоінспекції №3 філії м. Миколаїв ПАТ "Миколаївобленерго". 27.05.2015 року директор ПАТ "Миколаївобленерго"видав наказ про звільнення № 976-к від, згідно якого я був звільнений в зв`язку із призовом на військову службу, п. 3 ст. 36 КЗпП України. Частинами другою статті 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» , передбачено, що громадяни України, призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, користуються гарантіями, передбаченими частинами третьою та четвертою статті 119 Кодексу законів про працю України, а також частиною першою статті 51, частиною п`ятою статті 53, частиною третьою статті 57, частиною п`ятою статті 61 Закону України "Про освіту". Крім того, згідно зі статтею 119 Кодексу законів про працю України визначено, що працівникам, які призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, але не більше одного року, гарантується збереження місця роботи, посади і середнього заробітку. Згідно з п.\~ 21\~ Постанови Пленуму Верховного Суду України\~ від\~ 24\~ грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», при визначені\~ середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством\~ вона зберігається за працівниками\~ підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення\~ середньої заробітної плати, затвердженою Постановою Кабінету міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (з наступними змінами і доповненнями). Як зазначено в Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою КМУ від 08.02.95 р. № 100 , середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Виплати нараховуються шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на кількість робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на кількість відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених законодавством, - на кількість календарних днів за цей період. Якщо протягом періоду вимушеного прогулу на підприємстві було підвищено посадові оклади й тарифні ставки (у т. ч. за посадою працівника, якого було незаконно звільнено), то згідно з пунктом 10 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою КМУ від 08.02.95 р. № 100 проводиться коригування заробітної плати, включаючи премії та інші виплати, що враховуються під час обчислення середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення на коефіцієнт підвищення посадових окладів і тарифних ставок. Середній заробіток, який підлягає стягненню на користь позивача, за період з 27\~ травня 2015 року по 23 жовтня 2015 року (винесення судом рішення), тобто за 103 робочих дні * 216,74 гривні (середня заробітна плата) становитиме\~ 22324,22 грн. На підставі викладеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Одночасно, відповідно вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 487,20 грн.

Outcome: approved