Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк», де треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON], Тячівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, Відділ державної виконавчої служби Тячівського районного управління юстиції про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги мотивує тим, що 7 жовтня 2014 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] вчинив виконавчий напис № 3713, яким пропонував звернути стягнення на майновий комплекс авто мийки, що складається з : літ. Б кафе з офісними приміщеннями (піно блок) загальною площею 147.60 м. кв., літ. В автомийка загальною площею 102.9 м.кв., В вбиральня, № 1-4 огорожа металева I-II дворове покриття, що знаходиться в с. Грушево по вул. Леніна 1 Б (ур. Облоги). Земельну ділянку загальною площею 0.4479 га кадастровий номер 2124482000:02:002:0001, що розташоване в с. Грушево вул. Леніна 1Б, яка належить йому та передано в іпотеку згідно іпотечного договору від 13 листопада 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Тячівського нотаріального округу [PERSON] за № 5207. За рахунок коштів, отриманих від реалізації предмета іпотеки, необхідно задовольнити вимоги публічного акіціонерного товариства «АльфаБанк» станом на 26 серпня 2014 року в сумі 290801.02 гривень та 3500 гривень витрат на вчинення виконавчого напису. Постановою районного відділу державної виконавчої служби Тячівського районного управління юстиції від 10 травня 2016 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого документу. Позивач вважає виконавчий напис незаконним та таким, що не підлягає виконанню, виходячи з наступного. Так відповідно до ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обовязок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні грунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робите те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі , в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та законами України. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановленому законом. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів проводиться стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають, зокрема сплату грошових сум. Для одержання виконавчого напису подається: а)оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення зобовязання. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст.. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. З виконавчого напису нотаріуса вбачається, що заборгованість позичальника по кредитному договору від 8 листопада 2007 року № 313/2007 становить 290\~801.02 гривень і включає в себе: заборгованість за кредитом в сумі 241747.85 гривень та 45553.17 гривень заборгованості за відсотками за користування кредитом. Позивач не визнає заборгованості перед кредитором в сумі яка зазначена у виконавчому написі. Також позивач вважає, що на зазначену суму поширюється позовна давність у розумінні ст.ст. 256-268 ЦК України, та Постанови Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року № 6-11це 13. Відповідно до ст. 35 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушення зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо прпотягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишиться без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Він не отримував від банку жодних вимог у порядку ст. 35 Закону України "Про іпотеку", а також розрахунку заборгованості. За таких обставин, на думку позивача, визначену у виконавчому написі нотаріуса заборгованість не можна вважати безспірною. Більше того на примусовому виконанні у відділ ДВС Тячівського районного управління юстиції перебуває виконавче провадження. З дослідженої копії рішення Тячівського районного суду від 21 травня 2015 року у справі 307/1279/15-ц про стягнення з [PERSON] заборгованості в сумі 594638 гривень на користь ПАТ "АльфаБанк", видно, що заборгованість виникли на підставі кредитного договору від 8 листопада 2007 року № 313/2007. Таким чином на примусовому виконання у відділі ДВС перебувають два виконавчі документи про стягнення однієї і тієї є сум. Відповідно Розділу 16 Порядку вчинення нотаріальних дій від 22.02.2012 року № 296/5 зазначено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушеннь іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо відмітка іпотекодаця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Незаконним є стягнення з боржника витрат по вчиненню виконавчого напису у сумі 3500 гривень при тому, що максимальний розмір державного мита становить 1700 гривень. Відповідно до вищезазначеного Декрету "Про державне мито" за вчинення виконавчих написів справляється державне мито, що складає 1 відсоток від суми , але не менше 1 неоподаковуваного мінімумів доходів громадян та не більше 100 неоподаковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 1700 гривень за кожен взятий виконавчий напис. Розмір витрат на суму 3500 гривень не погоджувався в жодній вимозі, договорі, тощо. Більше того у матеріалах справи взагалі відсутні будь-які докази які б передбачали понесені ПАТ "АльфаБанк" витрати на зазначену суму. Сторони у договорі іпотеки, а саме розділ 4 визначили перелік вимог, які забезпечують іпотекою повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, сплати пені за прострочення повернення кредиту, прострочення сплати процентів та штрафу за нецільове використання кредиту, а також відшкодування збитків та витрат викликаних порушенням кредитного договору. Законом України "Про нотаріат" (ст.13-1) визначено, що плата за вчинення нотаріальної дії встановлюється за згодою сторін. Як відомо позивач не був стороною правочину, нотаріальної дії, а отже розмір витрат з ним не узгоджувався. Отже, на думку позивача, стягнення з позивача витрат за вчинення виконавчого напису є незаконним. Просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 7 жовтня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] за № 3713 про звернення стягнення на нерухоме майно та земельну ділянку, що розташовані в с. Грушево по вулиці Леніна №1Б та належить на праві приватної власності [PERSON]. Представник відповідача подав письмове заперечення проти позову , в якому зазначив, що 8 листопада 2007 року між ЗАТ "Акціонерний комерційний промислово інвестиційнийбанк" та позивачем укладено кредитний договір № 313/2007, на підставі якого останній отримав кошти в сумі 70 000 доларів США, які зобов'язувався повернути на умовах та у строки, передбачені кредитним договором. На забезпечення виконання основних зобовязаннь між первісним кредитором та позивачем укладено договір іпотеки № 313/2007 предметний опис, який міститься у виконавчому написі. На підставі договору про передачу прав за договором забезпечення від 17 грулня 2012 року, укладеного із первісним кредитором відповідач по справі набув право грошової вимоги по вищевказаних договорах, в тому числі право на дострокове стягнення кредитної заборгованості в рахунок звернення на предмет застави в разі порушення позичальником строків сплати платежів по кредитному договору. В зв'язку із систематичним невиконанням позичальниками зобов'язань взятих по кредитним договорам, станом на 26 серпня 2014 року виникла прострочена заборгованість, що вказана у виконавчому написі. У відповідності із ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. У своїх вимогах позивач посилається на подвійне стягнення з нього боргу, оскільки. Однак це не відповідає дійсності так як заборгованість ним не погашена. Згідно із ст. 18 ЦПК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документові у випадках і в порядку, встановлених законом. У відповідності із ст. 24 Закону України "Про іпотеку", відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без згоди іпотекодавця. А у відповідності із ст.ст.12, 13 Закону України "Про іпотеку", у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно із абзацом 3 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" визначено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі виконавчого напису нотаріуса. Таким чином, позивачу була направлена письмова вимога про усунення порушень. Оскільки письмова вимога не виконана, відповідач на підставі ст.ст. 87, 91 Закону України "Про нотаріат" та Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій України", звернувся до приватного нотаріуса Київського нотаріального округу [PERSON] для вчинення нотаріального напису про звернення на заставне майно. А 7 жовтня 2014 року отримано виконавчий напис зареєстрованого в реєстрі про звернення стягнення на предмет іпотеки № 3713. На виконання Постанови КМУ від 29.06.2009 року "Про перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів". Відповідач надав нотаріусу оригінали документів, в тому числі розрахунок заборгованості по даному кредитному договору, який оформлений у відповідності із п. 2.4. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку. Оригінал вимоги про усунення порушення виконання зобов'язання із доказом його направлення разом з квитанцією поштового відправлення залишається в нотаріальній справі. Крім того, нотаріус при вчиненні виконавчого напису про звернення стягнення на предмет застави не перевіряє безспірність заборгованості, не встановлює права та обовязки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з урахуванням положень Переліку та Порядку, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку. Відповідного висновку у подібних правовідносинах дійшов ВСУ за Постановою від 20 травня 2015 року у справі № 6-15 цс 15 та Ухвали ВССУ у справі № 6-15625св14 від 16 липня 2014 рок, яким зазначив, що банк надав нотаріусу всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості, наявність доказів належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень та іпотечну вимогу, суди дійшли обгрунтованого висновку про відмову в позові, а та обставина, що зазначена сума заборгованості за кредитом більша, ніж у повідомленні, не свідчить про наявність спору. У відповідності із п. 17 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 30 травня 2012 року. "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, виникають із кредитних правовідносин" вказано, що зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом ч. 1 ст. 598 ЦК України. Задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з позичальника не є перешкодою для пред'явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту в разі , якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена. За таких обставин наявність двох судових рішеннь або нотаріального напису про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок її погашення не свідчить про подвійність стягнення з боржника (Ухвала ВССУ від 17 червня 2015 року в справі № 6-11043св14 та Постанова ВСУ від 9 вересня 2014 у справі № 3-71цс14). Окрім того, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дій, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку згідно із ч.1 ст. 264 ЦК України. Просить в задоволенні позову відмовити. Представник позивача в судове засідання не зявився, так як згідно до поданої письмової заяви просив розглянути справу у його відсутності, позов підтримав, а тому суд в порядку ст.. 169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Представник відповідача і треті особи в судове засідання не зявилися, хоч про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, а тому суд в порядку ст.. 169 ЦПК України розглянув справу у їх відсутності на підставі наявних у справі доказів. На підставі ст. 197 ч.2 ЦПК України , у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб , які беруть участь у справі , фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що 8 листопада 2007 року між ЗАТ "Акціонерний комерційний промислово інвестиційний банк" та позивачем [PERSON] укладено кредитний договір № 313/2007 на підставі якого останній отримав кошти в сумі 70 000 доларів США, які зобов'язувався повернути на умовах та у строки, передбачені кредитним договором. На забезпечення виконання основних зобовязаннь між первісним кредитором та позивачем укладено договір іпотеки № 313/2007 предметний опис, який міститься у виконавчому написі. На підставі договору про передачу прав за договором забезпечення від 17 грулня 2012 року, укладеного із первісним кредитором відповідач по справі набув право грошової вимоги по вищевказаних договорах, в тому числі право на дострокове стягнення кредитної заборгованості в рахунок звернення на предмет застави в разі порушення позичальником строків сплати платежів по кредитному договору. В зв'язку із невиконанням позичальниками зобов'язань взятих по кредитним договорам, станом на 26 серпня 2014 року виникла прострочена заборгованість, що вказана у виконавчому написі. У відповідності із ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. 7 жовтня 2014 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] вчинив виконавчий напис № 3713, яким пропонував звернути стягнення на майновий комплекс автомийки, що складається з : літ. Б кафе з офісними приміщеннями (піно блок) загальною площею 147.60 м. кв., літ. В автомийка загальною площею 102.9 м.кв. В вбиральня, № 1-4 огорожа металева I-II дворове покриття, що знаходиться в с. Грушево по вул. Леніна 1 Б (ур. Облоги). Земельну ділянку загальною площею 0.4479 га., кадастровий номер 2124482000:02:002:0001 що розташоване в с. Грушево вул. Леніна 1Б. 21 травня 2015 року Тячівським районним судом прийнято рішення про стягнення з [PERSON] заборгованості в сумі 594\~638 гривень на користь ПАТ «АльфаБанк» ,які виникли на підставі кредитного договору від 8 листопада 2007 року № 313/2007. Постановоюрайонного відділу державної виконавчої служби Тячівського районного управління юстиції від 10 травня 2016 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого документу. Відповідно до положеннь ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодекржатель вправі задовольнити свої вимоги за виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Статтею 55 вказаного Закону встановлено, що у разі порушення основного зобовязання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобовязаннь, вимога про виконання порушеного зобовязання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. При цьому судом відзначається, що оскільки у нотаріальному процесі бере участь одна сторона правочину, то нотаріус оцінює документи як докази лише однієї заінтересованої сторони - стягувача, який звернувся до нотаріуса за захистом своїх цивільних прав, при цьому, останній повинен здійснити перевірку всіх документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії - виконавчого напису, які, зокрема, підтверджують наявність зобов'язання та їх безспірність. Так, безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору, зокрема, щодо її розміру, строків, за яких вона нарахована тощо, а відтак, і документів, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріус вчиняє виконавчий напис. Документи, що встановлюють заборгованість, насамперед мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором. Та обставина, що на час розгляду даної справи вже існував спір щодо заборгованості за вищевказаним кредитним договором, спростовує висновок про безспірність заборгованості боржника. Відповідно до\~ст.. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. А згідно до ст. ст.58, 59\~цього Кодексу\~докази повинні бути належними і допустимими. Оцінивши в сукупності зібрані по справі наведені докази, суд вважає, що позивачем в судовому засіданні доведено, що спірний виконавчий напис був вчинений з порушенням вимог закону, а тому позов слід задовольнити та виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON]А 7 жовтня 2016 року, зареєстрований в реєстрі за № 3713, про звернення стягнення на нерухоме майно та земельну ділянку, що розташовані в с. Грушево по вулиці Леніна №1Б та належить на праві приватної власності [PERSON], визнати таким, що не підлягає виконанню.\~\~ Доводи представника відповідача ПАТ «Альфа Банк» щодо безспірності заборгованості в позичальника за кредитним договором є безпідставними, оскільки дані обставини в судовому засіданні належними та допустимими доказами не підтверджені. Інших належних і допустимих доказів сторонами не наведено. Судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на відповідача.

Outcome: approved