Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

У вересні 2015 року ПрАТ «ПРОСТО-страхування» звернулось до Печерського районного суду м. Києва з вищевказаними позовними вимогами. 20 листопада 2015 року провадження по вказаній справі відкрито та призначено до судового розгляду. Позивач ПАТ «ПРОСТО-страхування» звернувся до суду із вимогами до відповідача [PERSON] і просить стягнути з нього на користь ПАТ «ПРОСТО-страхування» затрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі 7 917,46 грн.; судовий збір у розмірі 1218,00 грн. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що відповідач в порушення чинного законодавства не виконує зобов'язань з відшкодування понесених позивачем витрат. Позивач в судове засідання свого представник не направив, подав заяву про розгляд справи у його відсутність , вимоги підтримав, просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] про час і місце судового розгляду був повідомлений судом у строки та спосіб встановлений ст. ст. 76,77 ЦПК України. Заяв, письмових заперечень від відповідача не надходило. За згодою представника позивача судом проведено заочний розгляд справи. Під час судового розгляду встановлено наступне. 30 травня 2014 року Приватне акціонерне товариство „ПРОСТО-страхування", та [PERSON] уклали договір, поліс № АІ/7354760 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого було застраховано відповідальність власника транспортного засобу „Mazda", реєстраційний номер [NUMBER]. 29 серпня 2014 року в м. Києві на вул. Панаса Мирного відбулась дорожньо-транспортна пригода. Учасниками даної пригоди були: автомобіль „Suzuki", реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON] та застрахований автомобіль „Mazda", реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON]. Відповідно до Постанови Печерського районного суду м. Києва, дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення Правил дорожнього руху [PERSON]. 27 березня 2015 року до AT «ПРОСТО-срахування» звернулось із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна іншуранс груп», яке відшкодувало заподіяну шкоду потерпілому, [PERSON] та надало необхідні для розгляду копії документів. Внаслідок даної пригоди третя особа, [PERSON], зазнала матеріальної шкоди внаслідок пошкодження її власності (автомобіль „Suzuki Grand Vitara", реєстраційний номер [NUMBER]), згідно з калькуляцією № 3-0145 від 10.10.2014 р. вартість матеріального збитку становить 11 045,00 грн. Зазначена вище подія була визнана страховою, про що 27 квітня 2015 року було складено Страховий акт та прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі - 7 917,46 грн. Відповідно до платіжного доручення № 6552 від 28.05.2015 року AT „ПРОСТО-страхування" виплатило страхове відшкодування розмірі 7 917,46 грн. Таким чином, фактичні витрати страхової компанії, пов'язані з цим страховим випадком складають 7 917,46 грн. Відповідно до ст. 27 Закону України „Про страхування" до Страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних затрат, переходить право вимоги, яке Страхувальник має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (права власності, інше речове право, підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно із ст. 38 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", зокрема підпункту 38.1 .(ґ). пункту 38.1 страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки. Згідно з підпунктом 33.1.4 пункту 33.1 ст. 33 Закону України „ Про обов'язкове страхування правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Частиною 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування», ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до загальних підстав відповідальності за завдану майнову шкоду, що визначені в ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Частиною 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Враховуючи викладене загальний розмір збитку, понесеного Позивачем є 7 917,46 грн. З огляду на те, що обставини на які посилався позивач знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, не спростовані відповідачем, вони підлягають задоволенню, судові витрати - відшкодуванню. На підставі викладеного та

Outcome: approved