Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-11 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "Меркурій" (далі ТОВ"Меркурій"), в особі директора [PERSON] звернулося до суду з позовом до [PERSON] , Тиврівської районної державної адміністрації (як державного реєстратора) про визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, мотивуючи свої вимоги наступним. Рішенням Тульчинської міської ради № 24 від 27.01.1992 КПП "Меркурій" виділена земельна ділянка під забудову житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , а в даний час - [ADDRESS] . Рішенням Тульчинської міської ради від № 68 від 19.02.1998, дану земельну ділянку закріплено за ТОВ "Меркурій". В липні 1992 року, після одержання відповідних будівельно-технічних документів, на даній земельній ділянці по зазначеній адресі, КМП/ТОВ "Меркурій" через підрядника РБУ-6 розпочало будівництво чотириквартирного житлового будинку, яке тривало до 1-го кварталу 1995 року. Після смерті [INFO] засновника та директора ТОВ "Меркурій" [PERSON], єдиним засновником та директором товариства стала його дружина [PERSON] . Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 23.04.2012 у справі №2-10/11, яке апеляційною та касаційною інстанціями залишено в силі, зобов`язано [PERSON] повернути житловий будинок, розташований по [ADDRESS] , ТОВ "Меркурій" за належністю. Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 10.07.2013 у справі №226/4881/12, зобов`язано [PERSON] не чинити перешкоди ТОВ "Меркурій" у користуванні житловим будинком по [ADDRESS] , та виселити [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та їх неповнолітніх дітей з житлового будинку по [ADDRESS] . Постановою Апеляційного суду Вінницької області від 27.08.2013 рішення суду від 10.07.2013 скасовано, ухвалено нове рішення, яким усунуто перешкоди ТОВ "Меркурій" у користуванні незавершеного будівництвом житлового будинку по [ADDRESS] , та відведенні його в експлуатацію з отриманням відповідних документів, шляхом виселення [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з будинку по [ADDRESS] . Таким чином, вищевказаними судовими рішеннями встановлено обставини належності будинку по [ADDRESS], ТОВ "Мркурій ", а також систематичне порушення [PERSON] прав та інтересів позивача щодо незаконного володіння та користування будинком, відносно якого прийнято рішення про державну реєстрацію права приватної власності за [PERSON] . Позивач вважає, що дані обставини не підлягають доказуванню в силу ч. 4 ст. 82 ЦПК України. Рішенням Тульчинської міської ради від 11.12.2015 вулицю Свердлова перейменовано на вулицю Небесної Сотні. За інформацією Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №185397034 від 19.10.2019, державним реєстратором Тиврівської районної державної адміністрації Вінницької області Мигдалюком Олегом Григоровичем прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 47294031 від 11.06.2019 та зареєстровано право власності на житловий будинок з вбудованим кафе А, прибудовою а, а1, підвалом А/п, 1990 року побудови, загальною площею 19992,5 кв.м., по [ADDRESS] , за [PERSON] . Підставою виникнення права власності [PERSON] на зазначене майно реєстратор зазначив: договір купівлі-продажу від 03.08.1995; технічний паспорт, виданий Тульчинським МБТІ 04.06.2008; рішення Тульчинської міської ради від 27.08.1995. Разом з тим, договір купівлі-продажу від 03.08.1995 рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області визнано недійсним. Окрім того, 15.08.2012 рішенням виконавчого комітету Тульчинської міської ради відмінено рішення від 27.08.1995 "про розгляд відношення ТОВ "Меркурій" та [PERSON] ". Таким чином, станом на 11.06.2019, тобто на день державної реєстрації, підстави виникнення права власності, зазначені державним реєстратором, визнано недійсними та скасовано. Позивач також зазначає, що в провадженні Тульчинського ВП НВП ГУНП у Вінницькій області перебувають кримінальні провадження №12019020310000497, №12019020310000513, №12019020310000512 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 190 КК України, в яких позивач визнаний потерпілим від незаконних дій відповідача. Відповідач [PERSON] 20.04.2016 також, звертався до суду з позовом, до якого долучив копію витягу з реєстру права власності на нерухоме майно від 26.07.2005 про те, що він є власником житлового будинку по [ADDRESS] , підстава виникнення права власності - свідоцтво про право власності [NUMBER] від 06.10.2004, видане виконавчим комітетом Тульчинської міської ради. Однак, таке свідоцтво виконавчим комітетом Тульчинської міської ради не видавалось. Також, реєструючи право власності на житловий будинок, відповідач [PERSON] надав реєстратору рішення органу місцевого самоврядування № 238 від 27.08.1995, яке з огляду на норми земельного законодавство не є документом, що посвідчує речове право на земельну ділянку, натомість таким документом є державний акт на право власності на земельну ділянку або договір оренди земельної ділянки. Здійснюючи реєстрацію, державний реєстратор зобов`язаний був перевірити дійсність поданих йому документів на будинок, наявність документів на земельну ділянку та наявність інформації у Державному реєстрі інформації про належність будинку по [ADDRESS] , ТОВ "Меркурій ". Однак, не зробивши цього, за відповідачем [PERSON] незаконно зареєстровано право власності на вищевказаний житловий будинок. Вказані обставини змусили позивача звернутися до суду з даним позовом, у якому просить визнати незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень , індексний номер 47294031 від 11.06.2019, номер запису 31944272, згідно якого, [PERSON] зареєстрував право приватної власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1849363405000, з подальшим внесенням запису про скасування державної реєстрації прав до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Також, просить стягнути з відповідачів понесені судові витрати: судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу. В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали, на задоволенні позову наполягли. Представник [PERSON] просив звернути увагу суду на те, що державна реєстрація Тиврівською районною державною адміністрацією, як державним реєстратором, нерухомого майна за відповідачем [PERSON] , здійснювалась саме як незавершеного будівництва, не введеного в експлуатацію, а не житлового будинку. Проти заочного розгляду справи представники не заперечили. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване поштове повідомлення про вручення судової повістки, подав до суду заяву про відкладення розгляду справи через хворобу адвоката, у встановлений судом строк відзив не подав. Також, відповідач [PERSON] просив відкласти попередні судові засідання призначені на 26.12.2019 та 20.01.2020 в зв`язку з хворобою адвоката, не надавши суду жодного разу підтвердження причин відкладення розгляду справи. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Поважність причин неявки представника сторони в суд є оціночною категорією, яка вирішується судом в кожному конкретному випадку, але в будь якому разі неявка представника повинна бути обумовлена причинами, які об`єктивно та безумовно не дозволяють йому з`явитись до суду: хвороба, відрядження, несвоєчасне отримання судової повістки, тощо. Разом з тим, ні відповідачем [PERSON] , ні його представником, не надано суду доказів поважності неявки останнього у попередні судові засідання та в дане судове засідання та сам відповідач [PERSON] жодного разу в судове засідання не з`явився. Представник відповідача - Тиврівської районної державної адміністрації (як державного реєстратора), будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим поштовим повідомленням про вручення судової повістки, повторно в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, у встановлений судом строк відзив не подав. За таких обставин, суд ухвалив, розглянути справу заочно за відсутності відповідачів, на підставі наявних у справі даних і доказів, відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. Заслухавши представників позивача, дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до рішення Тульчинської міської ради №24 від 27.01.1992 КПП "Меркурій" виділена земельна ділянка під забудову ж итлового будинку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією даного рішення (а.с. 16). Рішенням Тульчинської міської ради №212 від 03.08.1995 (а.с. 17), надано дозвіл ТОВ "Меркурій" відчужити незавершений будівництвом житловий будинок з вбудованим магазином по [ADDRESS] , [PERSON] , зобов`язано [PERSON] закінчити побудову житлового будинку до 01.08.1997. Також, відповідно до копії рішення Тульчинської міської ради №238 від 27.08.1995 (а.с. 17), про розгляд відношення ТОВ "Меркурій" та [PERSON] , виконком міської ради вирішив вилучити з земельного фонду міста 0,21 га. земельної ділянки по [ADDRESS] , виділеної рішенням виконкому від 27.01.1992 МП "Меркурій" для побудови кафе-магазину, згідно заяви товариства та передати земельну ділянку площею 0,21 із незавершеним будівництвом 4-х квартирного житлового будинку з кафе-магазином [PERSON] по [ADDRESS] . Згідно копії договору купівлі-продажу від 03.08.1995 (а.с. 18-19), посвідченого державним нотаріусом, ТОВ "Меркурій" продав, а [PERSON] купив незакінчений будівництвом житловий будинок по [ADDRESS] . Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 14.02.1997 (а.с. 20-21), яке Вінницьким обласним судом залишено без змін, договір купівлі-продажу від 03.08.1995, укладений між ТОВ "Меркурій" та [PERSON] визнано не дійсним. Відповідно до копії рішення Тульчинської міської ради від 19.02.1998 №68 (а.с. 23), земельну ділянку площею 2107 кв.м. по [ADDRESS] , закріплено за ТОВ "Меркурій". Відповідно інформації КП "Тульчинське МБТІ від 02.07.2004 №523 (а.с. 24), право приватної власності на будинок, розташований по [ADDRESS] , станом на 02.07.2004 не оформлялось. Згідно протоколу № 1 від 01.10.2005 (а.с. 25), в зв`язку з визнанням судом договору купівлі-продажу вищевказаного 4-х квартирнрого житлового будинку недісним, даний 4-квартирний будинок знову поставлено на баланс ТОВ "Меркурій". Відповідно до довідки Тульчинської міської ради №1726 від 22.04.2008 (а.с. 28), житловий будинок [ADDRESS] . Відповідно до копії звіту Тульчинське МБТІ (а.с. 29-30), балансова вартість будинку з побудованим приміщенням кафе, що знаходиться в [ADDRESS] , станом на 31.05.2008 складає 2 490 048 грн. Ухвалою Тульчинського районного суду Вінницької області від 04.02.2011 (а.с. 32), накладено заборону на відчуження [PERSON] будинку [ADDRESS] . Згідно рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 23.04.2012 (а.с. 33-35), яке ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 27.06.2012 (а.с. 36-37), та ухвалою ВСС України від 02.10.2012 (а.с. 38-39) залишено без змін, зобов`язано [PERSON] повернути в натурі житловий будинок, розташований по [ADDRESS] , за належністю ТОВ "Меркурій". Рішенням виконавчого комітету Тульчинської міської ради №278 від 15.08.2012 (а.с. 40), рішення виконкому Тульчинської міської ради № 238 від 27.08.1995 про вилучення з земельного фонду міста 0,21 га. земельної ділянки по [ADDRESS] , та передання земельної ділянки площею 0,21 га. із незавершеним будівництвом 4-х квартирного житлового будинку з кафе-магазином [PERSON] по [ADDRESS] та рішення виконкому Тульчинської міської ради №212 від 03.08.1996 про надання дозволу ТОВ "Меркурій" на продаж незакінченого будівництвом житлового будинку з вбудованим магазином [PERSON] , відмінено. З копії інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28.09.2018 (а.с. 50), 23.02.2011 зареєстровано заборону відчуження на нерухоме майно по [ADDRESS] , на підставі ухвали №2-10/11 від 21.02.2011. Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 10.07.2013 у справі №226/4881/12 (а.с. 43-44), зобов`язано [PERSON] не чинити перешкоди ТОВ "Меркурій" у користуванні житловим будинком по [ADDRESS] , виселити [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та їх неповнолітніх дітей з житлового будинку по [ADDRESS] . Постановою апеляційного суду Вінницької області від 27.08.2013 (а.с. 45-47), рішення Тульчинського районного суду від 10.07.2013 скасовано, ухвалено нове рішення, яким усунуто перешкоди ТОВ "Меркурій" у користуванні незавершеного будівництвом житлового будинку по [ADDRESS] , та введенню його в експлуатацію з отриманням відповідних документів, шляхом виселення [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з будинку по [ADDRESS] . За довідкою №305/178-18 від 08.11.2018 відділу у Тульчинському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області (а.с. 60), земельна ділянка площею 0,2107 га, що запроектована до відведення в оренду з подальшим правом викупу для добудови та обслуговування житлового будинку з вбудованим магазином-кафе ТОВ "Меркурій", станом на 31.12.2015 обліковується у рядку 96 - землі не надані у власність або постійне користування в межах населеного пункту [ADDRESS] . Суд не досліджує надані позивачем письмові докази (а.с. 10, 11, 12, 13, 14, 15, 22, 26-27, 31, 41, 42, 48, 49, 51-53, 54, 55, 56, 57, 58, 59), окільки вони не стосуєються предмета спору. Відповідно до витребуваної судом копії реєстраційної справи №1849363405000 за адресою: [ADDRESS] (а.с. 148-152), відповідно до поданої зави відповідача [PERSON] , за останнім зареєстровано право власності на житловий будинок по [ADDRESS] . Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 19.10.2019 (а.с. 8-9), за відповідачем [PERSON] зареєстровано житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 1992, кв. м., житловою площею 435,5 кв.м. з вбудованим кафе А, прибудовою а, а1, підвалом А/п, 1990 року побудови. Реєстрацію вказаного майна здійснено 11.06.2019 державним реєстратором Тиврівської районної державної адміністрації Магдалюком Олегом Григоровичем, на підставі договору купівлі-продажу серії та номер І-4392, виданого 03.08.1995 Тульчинською державною нотаріальною конторою. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вищезазначеними судовими рішеннями встановлено факт належності незавершеного будівництвом будинку по [ADDRESS] , позивачу ТОВ "Меркурій" та незаконне користування відповідачем [PERSON] даним будинком. Таким чином, в силу ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставина належності ТОВ "Меркурій" вищевказаного майна доказуванню не підлягає. Відповідно до ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до норм ч. 3, 4 ст. 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Порядок державної реєстрації регулюється Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" Відповідно до ст. 1 вказаного Закону, дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав. Державна реєстрація права власності на об`єкт незавершеного будівництва, обтяжень такого права проводиться у порядку, визначеному цим Законом, з урахуванням особливостей правового статусу такого об`єкта. За ст. 5 Закону, у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення. Право власності на житловий будинок, будівлю, споруду, а також їх окремі частини може бути зареєстровано незалежно від того, чи зареєстровано право власності чи інше речове право на земельну ділянку, на якій вони розташовані. Відповідно до ст. 6 Закону, до системи органів та суб`єктів, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав входять, зокрема, виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації; державні реєстратори прав на нерухоме майно (далі - державні реєстратори). Згідно ст. 10 Закону, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, державний реєстратор, зокрема: - встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, в тому числі відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; - під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником; - під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, а також використовує відомості, отримані у порядку інформаційної взаємодії Державного реєстру прав з Єдиним державним реєстром судових рішень; Згідно ч. 4 ст. 18 Закону, державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам. Відповідно до ч. 7 ст. 18 Закону, під час подання заяви про державну реєстрацію прав заявник зобов`язаний повідомити державного реєстратора про наявність встановлених законом обтяжень речових прав на нерухоме майно. За змістом ст. 24 Закону, у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно. Відмова в державній реєстрації прав з підстави, зазначеної у пункті 6 частини першої цієї статті (наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно), не застосовується у разі: державної реєстрації речових прав на нерухоме майно на підставі рішення суду щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; державної реєстрації права власності на нерухоме майно з відкриттям розділу в Державному реєстрі прав та перенесенням щодо такого права власності обтяження, державну реєстрацію якого проведено у спеціальному розділі Державного реєстру прав, чи в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, що є невід`ємною архівною складовою частиною Державного реєстру прав. За частиною другою ст. 26 Закону, у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. За змістом ст. 27 Закону, державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі, зокрема: - укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; - державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року; - інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно. Також, відповідно до положень ст. 27-1 Закону, в редакції чинній на день виникнення спірних правовідносин, у випадку державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва подаються такі документи: 1) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом (у разі відсутності у Державному реєстрі прав зареєстрованого відповідного речового права на земельну ділянку); 2) документ, що відповідно до законодавства надає право на виконання будівельних робіт (крім випадків, коли реєстрація такого документа здійснювалася в Єдиному реєстрі документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів); 3) документ, що містить опис об`єкта незавершеного будівництва за результатами технічної інвентаризації такого об`єкта. Разом з тим, відповідачем - Тиврівською районною державною адміністрацією, як державним реєстратором, не перевірено належним чином дійсність наданих відповідачем [PERSON] документів, що дають підстави для державної реєстрації, не перевірено наявність обтяжень на майно, наявність документів на земельну ділянку, що знаходиться під нерухомим майном, та проведено державну реєстрацію. В свою чергу, рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 14.02.1997 (а.с. 20-21), договір купівлі-продажу від 03.08.1995, укладений між ТОВ "Меркурій" та [PERSON] (а.с. 18-19), визнано недійсним. З огляду на це, суд приходить до висновку, що державна реєстрація права власності на вищевказане нерухоме майно за відповідачем [PERSON] здійснена 11.06.2019 державним реєстратором Тиврівської районної державної адміністрації Магдалюком О.Г. на підставі договору купівлі-продажу від 03.08.1995, який рішенням суду визнаний недійсним, технічного паспорту, та рішення Тульчинської міської ради №238 від 27.08.1995, яке відмінено, є незаконною та підлягає скасуванню. Згідно ч.1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. В свою чергу, належним чином повідомлені відповідачі, будь-яких заперечень та доказів на спростування позиції позивача до суду не надали. Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в заявлених ним межах та про існування правових підстав для їх задоволення. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед іншого, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. З огляду на це, суд вважає, що з відповідачів у рівних частках підлягає стагненню сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом судовий збір в розмірі 1921 грн. (а.с. 1) та понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 30000 грн. (а.с. 146-147).

Outcome: approved