Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-06 00:00:00

18 лютого 2020 року Татарбунарська районна державна адміністрація Одеської області, як ор- ган опіки та піклування, звернулася до суду з позовом в інтересах малолітньої дитини - [PERSON] про позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] та стягнення з них алімен- тів, посилаючись на наступні обставини. Відповідачі є батьками [PERSON] . За час проживання на території с.Трапівка Татарбунарсь- кого району Одеської області сім`я перебувала на обліку сільської ради, як кризова, в зв`язку з без- відповідальним ставлення батьків до виховання та утримання дітей. В родині виховувалось четве- ро дітей., двоє з яких повнолітні, мають власні сім`ї та проживають окремо. Ще одна дитина - [PERSON] закінчив в минулому році 10 класів, зараз навчається в вечірній школі, працює без офор- млення трудових відносин та проживає у родинні повнолітньої сестри. [INFO] [PERSON] народила дочку вдома. На обліку з приводу вагітності у лікаря- гіне- колога остання не перебувала. Протягом першого року життя дитина патронаж проводився по ін- дивідуальному графіку. Дівчина у віці 1 рік мала массу тіла 6300 грамів, відставала в стато- моторному розвитку. Під час патронажів дитини медичними працівника відповідачка часто пере- бувала у нетверезому стані, догляд за дитиною був неналежний, медичні рекомендації не викону- валися. 25.05.2017 р. до прийомного відділення лікарні доставлена [PERSON] з дитиною [PERSON] з діагнозом: гострий бронхіт. Але в той же день відповідачка самовільно залишила лікарню разом з хворою дитиною. Після проведеного рейду в районі автостанції було виявлено відпові- дача в стані алкогольного сп`яніння. Матір з дитиною було доставлено до лікарні. В червні-липні неодноразово до служби у справах дітей надходило повідомленняз лікарні про те, що відповідачка відмовляється від госпіталізації хворої дитини, в будинку антисанітарні умови. Неодноразово притягувалася до ст..184 КУпАП. Відповідно до розпорядження голови Татарбунарської райдержадміністрації від 02.02.2018 р. № 34/А-2018 «Про тимчасове влаштування дитини до державного дитячого закладу» малолітня дитини [PERSON] з 07.03.2018 р. перебуває в КУ «Міський спеціалізований будинок дитини № 1» м.Одеса. Відповідачі участі в утриманні та вихованні не приймають. Жодного разу відповіда чі не звернулися з проханням повернути дітей в сім`ю. Зазначені факти позивачем розцінюються як ухилення від виховання дітей батьками, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі, напо- лягаючи на їх задоволенні. Відповідачі, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи належним чи- ном - рекомендованим листом з повідомленням, у судове засідання не з`явилися, про причини не- явки не повідомили,заяв клопотань до суду не надали. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсу- тності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального техніч- ного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. Згідно ст.19 Конвенції про права дитини, держави - учасники зобов`язані вживати усіх необхід- них законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологіч- ного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального повод- ження або експлуатації з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьків- ських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.15 своєї постанови № 3 від 30.03.2007 р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про поз- бавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав (тобто прав на вихова- ння дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Судом встановлено, що відповідачі є батьками [PERSON] , [INFO] , що вид- но з копії свідоцтва про народження [NUMBER] (а.с.7). Листом «Татарбунарського ЦПМСД» за № 808 (а.с.10) та випискою Білоліської сільської лікар- ської амбулаторії загальної практики-сімейної медицини Татарбунарського району Одеської обла- сті від 18.07.2016 р.(а.с.16) повідомляється, що дівчина народилася від IV вагітності, IV пологів. На обліку з приводу вагітності не перебувала, пологи відбулися на дому. З 21.07.2016 - 13.08.2016 р. дитина перебувала у відділенні новонароджених Одеської ОДКЛ. Дівчинка має масу тіла 6300 гр. та відстає в стато моторному розвитку. Листом КЗ «Татарбунарська ЦРЛ» за № 127 (а.с.17) повідомляється, що дитина хворіє гострим бронхітом. Листом Татарбунарського ЦПМСД, що адресовано службі у справах дітей за № 774 (а.с.9) пові- домляється, що в [ADDRESS] проживає [PERSON] , яка має дитину першого ро- ку життя [PERSON] , [INFO] . Пологи відбулися дома, передчасно. У дитини не- доношеність, анемія, білково-енергетична недостатність. Мати дівчина часто перебуває в стані ал- когольного сп`яніння. З повідомлення Татарбунарського ВП Арцизького ВП ГУНП в Одеській області (а.с.23) слідує, що [PERSON] та [PERSON] двічі (16.06.2017 р. та 30.08.2017 р.) притягувалися до адміні- стративної відповідальності за адміністративні правопорушення, передбачені ст.184 КУпАП. Рішенням № 1 комісії з питань захисту прав дитини Татарбунарської РДА від 10.08.2017 р. (а.с. 23) попереджено відповідачів про наслідки безвідповідального батьківства. Як вбачається з розпорядження Татарбунарської райдержадміністрації № 34/А-2018 від 02.02. 2018 р. (а.с.8), влаштовано малолітню дитину [PERSON] в дитячий державний заклад на повне державне утримання. Листом КУ «Міський спеціалізований будинок дитини №1» від 09.01.2020 р. що адресовано службі у справах дітей за № 08 (а.с.10) вказано, що термін тимчасового утримання дитини скінчи- вся 07.05.2019 р. у зв`язку з відсутністю дій батьків, щодо повернення дитини в сім`ї просять вирі- шити питання щодо позбавлення батьківських прав та встановлення дитині відповідного статусу. Відповідно до висновку Татарбунарської райдержадміністрації Одеської області № 01-30/480 від 13.02.2020 р. (а.с.5), даний орган, як орган опіки та піклування, вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їх дитини [PERSON] , [INFO] на- родження. За місцем проживання [PERSON] характеризуються посередньо, що вбачається з характери- стик за № 28/02-16/1. (а.с.19,20). За змістом ст.12 Закону України "Про охорону дитинства", виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за ви- ховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`я- зані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, на- вчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дити- ни, готувати її до самостійного життя та праці. Як передбачено ч.7 ст.7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно із ч.ч.1,2 ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч.1 ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Статтею 27 Конвенції «про права дитини» від 20.11.1989 р. (ратифікована Постановою ВР України № 789-ХІІ від 27.02.1991 р.) передбачено право кожної дитини право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку. Батьки, або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В силу ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досяг- нення ними повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуд- жуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забез- печення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і біль- ше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка бу- де стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру алі- ментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Пленум Верховного Суду України у п.17 своєї постанови "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 р. № 3, роз`яснив, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявні- сть в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повноліт- ніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі ухиляються від виконання батьківських обо- в`язків щодо утримання та виховання своєї дитини [PERSON] , а саме, не піклуються про фізич- ний і духовний розвиток її, не проявляють заінтересованості у її подальшій долі, не цікавляться її успіхом, станом здоров`я, не дбають про її фізичний та духовний розвиток. Зазначені фактори суд оцінює як ухилення від виховання дитини та свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Зважаючи на дані обставини та враховуючи інтереси дитини, суд вважає за можливе та необхі- дне позбавити відповідачів батьківських прав стосовно їх дитини [PERSON] та стягувати з них аліменти на їх утримання. Як передбачено ст.191 СК України, аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову, тобто у даному випадку з 18.02.2020 р. Крім того, з відповідачів підлягають стягненню судові витрати відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved