Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" звернулося в суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 17 липня 2008 року в розмірі 9182,01 гривень. У позовній заяві зазначено, що 17 липня 2008 року між позивачем по справі Публічним акціонерним товариством комерційним банком "ПриватБанк" і [PERSON] було укладено кредитний договір про надання кредиту на суму 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою 36% річних на суму залишку заборгованості. Умови договору позивачем по справі ПАТ КБ "ПриватБанк" виконано повністю. Відповідач, в терміни, встановлені кредитним договором кошти не повертає, порушує зобов'язання щодо повернення кредиту. Станом на 31 жовтня 2013 року заборгованість відповідача по кредиту становила 9 182,01 грн. З них: 1 998,30 грн. - заборгованість за кредитом, 6 508,38 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, а також штрафи: 250,00 грн. фіксована складова, 425,33 грн. - процентна складова. Просять позов задовольнити повністю. Стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" 9182,01 грн. боргу та понесені судові витрати в розмірі 229,40 грн. У судове засідання представник позивача Кохман Л.І. (діє на підставі довіреності № 4403-О від 23.10.2013 року) не з'явився, направив на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Просив позов задовольнити повністю, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, через оголошення у пресі, у відповідності до ст. ст. 74-76 ЦПК України. З письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судовому засіданні, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1 ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] 17 липня 2008 року було укладено кредитний договір, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 2000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Договір складався із заяви позичальника, умов та правил надання банківських послуг (а.с.10-18). Відповідно до п.9.12 умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично продовжується на такий самий термін. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться ( ст. 526 ЦК України). Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 526 ЦК України). У зв'язку з невиконанням [PERSON] зобов'язань за договором кредиту утворилась заборгованість, яка станом на 31 жовтня 2013 року становила 9182,01 грн., та складається з наступного: 1998,30 грн. - заборгованість за кредитом, 6508,38 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, а також штрафи: 250,00 грн. фіксована складова, 425,33 грн. - процентна складова (а.с.6-9). Наявність зазначеної суми заборгованості відповідачем по справі не спростована. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов'язковим до виконання сторонами. Дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовна заява обґрунтована, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов підлягає до задоволення. Відповідно до п.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст.ст. 524,526, 530, 533,610-612, 622, 625 ЦК України

Outcome: approved