Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

Позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача аліментів на своє утримання, а якому вказав, що являється батьком відповідача, інвалідом 2 групи, хворіє, потребує постійного лікування. Відповідач допомоги не надає, хоча працює, отримує заробітну плату. Просив стягнути з відповідача на його користь аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму. Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Відповідачем відзив на позовну заяву, будь-яких інших заяв та клопотань не подано. Дослідивши подані позивачем докази та проаналізувавши їх в сукупності, судом встановлено наступне: Між сторонами виник спір щодо обовязку повнолітнього сина утримувати батьків, який регулюється положеннями глави 17 Сімейного кодексу України (далі: СК України). Згідно ст.202 ч.1 СК України, повнолітні дочка, син зобовязані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Доведенню в такому спорі підлягають дві обставини: батьки є непрацездатними, непрацездатні батьки потребують матеріальної допомоги. Згідно ст.81,ч.1,6 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. До працездатних осіб належать особи, які не досягли встановленого законом пенсійного віку (Закон України "Про прожитковий мінімум" від 15.07.99 р. N 966-XIV). До осіб, які втратили працездатність, належать особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку, особи, які досягли пенсійного віку, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, та непрацюючі особи, визнані інвалідами в установленому порядку (Закон України "Про прожитковий мінімум" від 15.07.99 р. N 966-XIV). Особами, які потребують матеріальної допомоги, є такі, щомісячний дохід яких не перевищує прожитковий мінімум. Прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України "Про прожитковий мінімум" від 15.07.99 р. N 966-XIV). Суми прожиткового мінімуму на 2018 рік встановлено Законом України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" від 07.12.2018 р. N2246-VIII. Позивач досяг 46 річного віку, є інвалідом 2 групи загального захворювання, згідно довідки до акту огляду МСЕК йому протипоказана тяжка фізична праця, отримує пенсію по інвалідності в розмірі 2551,64 грн., що перевищує розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, який станом на 01.01.2018 року встановлено на рівні 1373 грн.. Вказане свідчить про те, що позивач, хоча і є непрацездатною особою, в той же час отримує пенсію, розмір якої перевищує прожитковий мінімум непрацездатної особи на 1178,64 грн.. При цьому, доказів того, що відповідач, який лише в червні 2017 року досяг повноліття, працює, отримує дохід, який перевищує встановлений законодавством розмір прожиткового мінімуму, а отже має змогу сплачувати аліменти на користь позивача, позивачем не представлено. Дослідивши представлені позивачем докази, суд дійшов висновку про те, що позивачем не доведено, що він потребує матеріальної допомоги, оскільки його щомісячний дохід суттєво перевищує встановлений законодавством прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, має ще одного повнолітнього сина, який може надавати йому допомогу. За таких обставин, суд дійшов висновку про недоведеність відповідачем своїх вимог, тому задоволенню вони не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed