Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить поновити їй строк звернення до суду з позовом, визнати незаконним та скасувати контракт на 2011 рік, укладений 31 грудня 2010 року між Ананьївською районною радою Одеської області та нею на період з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2011 року, визнати незаконним та скасувати рішення Ананьївської районної ради від 14.01.2008 року №136-V "Про призначення на посаду начальника Ананьївського районного бюро технічної інвентаризації" та запис в її трудовій книжці за №16 від 01.01.2008 року про призначення начальником Ананьївського районного бюро технічної інвентаризації по контракту строком на 1 рік, визнати незаконним та скасувати розпорядження голови Ананьївської районної ради Балана М.О. від 14.03.2011 року №3/К "Про відсторонення [PERSON] від займаної нею посади", визнати незаконним та скасувати рішення Ананьївської районної ради від 15.04.2011 р. №85-VI "Про відсторонення [PERSON] від займаної нею посади та тимчасове переведення [PERSON] на посаду начальника Ананьївського РБТІ", визнати незаконним та скасувати рішення Ананьївської районної ради від 24.06.2011 р. №95-VI "Про дострокове розірвання контракту з [PERSON]" та запис в її трудовій книжці за №17 від 24.06.2011 року про звільнення з посади у зв'язку з достроковим розірванням контракту за п.8 ст.36 КЗУпП, визнати незаконним та скасувати рішення Ананьївської районної ради від 02.12.2013 року №314-VI "Про скасування та визнання таким, що втратило чинність рішення Ананьївської районної ради від 17 вересня 2013 року №280-VI "Про затвердження розпоряджень районної ради прийнятих у міжсесійний період" в частині затвердження розпорядження районної ради від 13 вересня 2013 року №16-К "Про поновлення на роботі на посаді начальника Ананьївського районного бюро технічної інвентаризації [PERSON]" та запис в її трудовій книжці за №19 від 02.12.2013 року про звільнення з роботи з посади начальника Ананьївського районного бюро технічної інвентаризації за п.8 ст.36 КЗУпП, визнати незаконним та скасувати рішення Ананьївської районної ради від 27.04.2016 р. №73-VII "Про відміну деяких рішень районної ради", визнати незаконним та скасувати рішення Ананьївської районної ради від 15.12.2016 р. №111-VII "Про внесення змін до рішення районної ради від 24 червня 2011 року №95-VI", поновити її на роботі на посаду начальника Ананьївського районного бюро технічної інвентаризації з 24 червня 2011 року по 12 вересня 2013 року та з 03 грудня 2013 року, стягнути з Ананьївської районної ради Одеської області (код ЄДРПОУ 24540238, МФО 828011, ГУ ДКУ в Одеській області, р/р 35414014001600, м. Ананьїв Одеської області, вул. Незалежності, 51) на її користь матеріальну шкоду в розмірі втраченого заробітку за час незаконного звільнення з роботи в сумі 545157,12 (п'ятсот сорок п'ять тисяч сто п'ятдесят сім) гривень 12 коп. за вирахуванням обов'язкових до сплати податків та платежів, стягнути з Ананьївської районної ради Одеської області (код ЄДРПОУ 24540238, МФО 828011, ГУ ДКУ в Одеській області, р/р 35414014001600, м. Ананьїв Одеської області, вул. Незалежності, 51) на її користь моральну шкоду в сумі 500 000 (п'ятсот тисяч) гривень 00 коп., стягнути з Ананьївської районної ради Одеської області (код ЄДРПОУ 24540238, МФО 828011, ГУ ДКУ в Одеській області, р/р 35414014001600, м. Ананьїв Одеської області, вул. Незалежності, 51) на її користь вартість проїзду (судові витрати) її та її законного представника для участі в судових засіданнях Балтського районного суду Одеської області та в зворотному напрямку в сумі 1498,00 (одна тисяча чотириста дев'яносто вісім) гривень 00 коп., стверджуючи, що 11 липня 2001 року рішенням Ананьївської районної ради Одеської області (далі районна рада) №154-ХХІІІ вона була затверджена начальником Ананьївського районного бюро технічної інвентаризації (далі РБТІ). 28 грудня 2006 року між районною радою в особі голови Балана М.О. та позивачем складено і підписано трудовий контракт, термін дії якого визначено до 01 січня 2017 року, тобто, на даний час вказаний контракт не скасований і є дійсним. 24 червня 2011 року, за ствердженням позивача, її незаконно звільнено з роботи з посади начальника РБТІ. Після ретельного вивчення рішень, зокрема від 24.06.2011 року №95-VІ «Про дострокове розірвання контракту з [PERSON]» районною радою 26 лютого 2016 року зроблено висновок про незаконне звільнення її з роботи з посади начальника РБТІ. 26 лютого 2016 року районною радою прийнято рішення за №52-VІІ «Про скасування деяких рішень районної ради щодо звільнення [PERSON]». Вказаним рішенням скасовані та визнані такими, що втратили чинність, рішення районної ради від 14.01.2008 року №136-V «Про призначення на посаду начальника РБТІ»; від 15 квітня 2011 року №85-VІ «Про відсторонення [PERSON] від займаною нею посади та тимчасове переведення [PERSON] на посаду начальника РБТІ»; від 24 червня 2011 року №95-VІ «Про дострокове розірвання контракту з [PERSON]»; від 02 грудня 2013 року №314-VІ «Про скасування та визнання таким, що втратило чинність рішення районної ради від 17 вересня 2013 року №280-VІ «Про затвердження розпоряджень районної ради, прийнятих у міжсесійний період». Таким чином, вона вважає, що 26 лютого 2016 року виникли беззаперечні підстави для поновлення її на роботі на посаді начальника РБТІ з 24 червня 2011 року, стягнення матеріальної шкоди за час вимушеного прогулу з 24.06.2011 року по 12.09.2013 року включно, та з 03.12.2013 року по теперішній час, а також стягнення моральної шкоди в сумі 500 000 грн., з приводу чого вона змушена звернутися до суду з позовом і в судові засіданні вона та її представник [PERSON] заявлені вимоги підтримали в повному обсязі, просять їх задовольнити. Представник відповідача Кучеренко С.М. в судовому засіданні позов не визнав, просить відмовити у задоволенні позову [PERSON] в повному обсязі, оскільки вважає всі вище вказані рішення районної ради законними та обгрунтованими. Заслухавши вимоги позивача та її представника, заперечення представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Суд констатує, що контракт на 2011 рік є незаконним та підлягає скасуванню у зв'язку з тим, що у виправдувальному вироку Ананьївського районного суду Одеської області від 12 жовтня 2011 року (а.с. 115-118 т.1), який набрав законної сили 28 лютого 2012 року (а.с. 119-120 т.1), встановлено, що [PERSON] в пред'явленому обвинуваченні за ознаками злочину, передбаченого ст.382 ч.2 КК України, визнано невинною та по суду виправдано, у зв'язку з відсутністю в її діях складу злочину. В цьому ж вироку вказано, що РБТІ працює на повному госпрозрахунку і самофінансуванні, коштів з бюджету та державних фондів не використовує як не використовує в своїй діяльності і майно комунальної власності. Згідно зі Статутом начальник Бюро являється розпорядником коштів і керівником підприємства. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанова суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчиненні вони цією особою. Крім того, суд вважає, що вище вказаний контракт щодо можливості преміювання керівника РБТІ є незаконним ( п.3.2 контракту (а.с. 163-166 т.1), оскільки в постанові Ананьївського районного суду Одеської області від 14 листопада 2011 року справа №4-55/2011(а.с. 198-199 т.1), яка набрала законної сили 12.12.2011 р. (а.с. 200-201 т.1), вказано, що, державне регулювання преміювання здійснюється тільки в установах, що фінансуються з бюджету і не допускає регулювання цього питання на підприємствах, які перебувають на госпрозрахунку, у зв'язку з чим Постанова КМУ №859 від 19.05.1999 року не розповсюджується на Ананьївське РБТІ, яке не фінансується і не дотується з бюджету, а існує виключно за рахунок самофінансування. В ухвалі апеляційного суду Одеської області від 12 грудня 2011 року вказано, що посилання прокурора на порушення [PERSON] п.3.2 контрактів, укладених нею 28.12.2006 року, 14.01.2008 року, 05.12.2008 року, 31.12.2009 року, 31.12.2010 року, суд першої інстанції обґрунтовано визнав безпідставними. У відповідності до вимог ч.4 ст.61 ЦПК України ці доводи звільняються від доказування. Що стосується пункту 5.5 контракту (щодо можливості дострокового розірвання контракту з керівником Ананьївського РБТІ), то суд також вважає його незаконним, оскільки цей пункт контракту взятий Ананьївською районною радою з розділу IV п.17 "Положення про порядок укладення контракту з керівником підприємства, що є у державній власності, при найманні на роботу" затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 19 березня 1993 року №203 (із наступними змінами), в якому вказано, що при розірванні контракту на підставах, встановлених у контракті, але не передбаченим чинним законодавством, звільнення проводиться згідно з пунктом 8 статті 36 Кодексу законів про працю України, про що робиться відповідний запис у трудовій книжці керівника підприємства. Дане Положення передбачає укладення контракту з керівником підприємства, що є у державній власності, тобто в разі, коли керівник підприємства одержує заробітну плату з бюджету. Таким чином, державне регулювання укладення контракту здійснюється тільки з керівником підприємства, що є у державній власності, що фінансується з бюджету і не допускає регулювання цього питання на підприємствах, які перебувають на госпрозрахунку та існують виключно за рахунок самофінансування, у зв'язку з чим Постанова КМУ №203 не розповсюджується на начальника Ананьївського РБТІ [PERSON], підприємство якої (РБТІ) не фінансується і не дотується з бюджету, тому, в рішенні Ананьївського районного суду Одеської області від 01.07.2013 року справа №491/514/13-ц (а.с. 100-103 т.1), яке набрало законної сили 12.07.2013 року, вказано, що з листа Міністерства праці та соціальної політики України від 06 травня 2000 року №06/2-4/66 "Щодо контрактної форми трудового договору та переліку законів, якими дозволено її застосування", з'ясовано, що відповідно до статті 21 КЗУпП контракт є особливою формою трудового договору і сфера його застосування визначається законами України. Власник або уповноважений їм орган може вимагати від працівника, що працює за безстроковим трудовим договором, укладення контракту лише в тому випадку, якщо він відноситься до категорії працівників, які згідно із законами України працюють за контрактом. Укладення контракту у випадках, не передбачених законами України, не допускається, оскільки це знижує рівень соціальної захищеності працівників і суперечить вимогам Конвенції МОП №158 (1982 року), ратифікованою Україною 04 лютого 1994 року, в якому також вказано, що укладення контракту між підприємством, яке існує за рахунок самофінансування, також не допускається. Відповідно до вимог ч.3 ст.61 ЦПК України цей довід також звільняється від доказування. Ананьївська районна рада не є власником (роботодавцем) Ананьївського РБТІ, а тому у неї немає юридичних підстав примушувати [PERSON] укладати з нею контракти. Приймаючи рішення 14.01.2008 року №136-V "Про призначення на посаду начальника Ананьївського районного бюро технічної інвентаризації" районна рада пунктом 2 доручила голові Ананьївської районної ради минулого скликання Балану М.О. укласти з [PERSON] новий контракт строком на 1 рік (на 2008 рік), не скасувавши при цьому трудовий контракт укладений 28 грудня 2006 року між начальником Ананьївського РБТІ [PERSON] та районною радою, дія якого закінчувалась лише 01 січня 2017 року. Контракт на 2011 рік з начальником Ананьївського РБТІ [PERSON], укладений особисто головою Ананьївської районної ради минулого скликання Баланом М.О., без рішення самої районної ради (сесії), хоча зауважень до роботи [PERSON] 31 грудня 2010 року абсолютно ніяких не було. Частиною 6 ст.55 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" голові районної ради взагалі не надано права укладати контракти, а тим більше з керівником підприємства комунальної форми власності, яке знаходиться на госпрозрахунку та існує виключно за рахунок самофінансування, одноосібно, як це було зроблено у 2006 році та в контрактах на 2009 - 2011 роки. Голова районної ради зобов'язаний діяти виключно відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, ч.3 ст.24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", тобто, лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Таким чином, даний контракт на 2011 рік є незаконним та підлягає скасуванню. Суд констатує, що рішенням Ананьївської районної ради Одеської області від 11.07.2001 р. № 154-XXIII (а.с.5 т.1) було створено Ананьївське районне бюро технічної інвентаризації та затверджено [PERSON] начальником підприємства безстроково та без укладення з нею контракту. Рішенням Ананьївської районної ради від 14.01.2008 р. № 136-V "Про призначення на посаду начальника Ананьївського районного бюро технічної інвентаризації" (а.с. 64 т.1) позивача [PERSON] вдруге було призначено на посаду начальника Ананьївського бюро технічної інвентаризації, про що зроблений запис в її Трудовій книжці за № 16, (а.с. 7-9 т.1), в той час коли вона вже 6 років 6 місяців та 3 дня працювала начальником Ананьївського РБТІ. В даному рішенні є посилання на ст.143 Конституції України, якою встановлено, що територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності. Як зазначалося вище, РБТІ працює на повному госпрозрахунку і самофінансуванні, коштів з бюджету та державних фондів не використовує як не використовує в своїй діяльності і майно комунальної власності. Крім цього, в рішенні Ананьївського районного суду Одеської області від 01.07.2013 року справа №491/514/13-ц (а.с. 100-103 т.1) є дані свідків (головних бухгалтерів Ананьївського РБТІ) [PERSON] та [PERSON], які вказали на те, що дотацій чи субвенцій на організацію чи створення даного підприємства від районної ради не надходило, основних засобів, які б відносились до органів місцевого самоврядування також немає на балансі. На 14 січня 2008 року позивач особисто заяв про звільнення з посади начальника РБТІ або прийняття на посаду начальника РБТІ не писала, тому юридичних підстав для її другого призначення на ту ж саму посаду у районній раді не було. Суд вважає, що метою призначення [PERSON] на посаду начальника Ананьївського РБТІ вдруге було втілення в життя вимог розділу IV пункту 17 "Положення про порядок укладення контракту з керівником підприємства, що є у державній власності, при найманні на роботу", стосовно можливості дострокового розірвання контракту, що районна рада зробила 14 січня 2008 року, вказавши про це в п. 5.5. вище вказаного незаконного контракту, але, державне регулювання укладення контракту, в даному випадку, здійснюється тільки з керівником підприємства, що є у державній власності, що фінансується з бюджету і не допускає регулювання цього питання на підприємствах, які перебувають на госпрозрахунку та існують виключно за рахунок самофінансування, тому п. 5.5 контракту взагалі є незаконним, як і сам контракт. Крім того, в п. 1 рішення Ананьївської районної ради від 14.01.2008 року № 136-V говориться: "Призначити [PERSON] на посаду начальника Ананьївського районного бюро технічної інвентаризації, яка перебуває у спільній власності територіальних громад міста та сіл району", [PERSON] ніколи особисто не перебувала у спільній власності територіальних громад міста та сіл району. Вона ніколи не була об'єктом комунальної власності. Інших підстав для укладення контракту між начальником Ананьївського РБТІ [PERSON] та Ананьївською районною радою не існує. Призначення вдруге [PERSON] на посаду начальника Ананьївського РБТІ 14 січня 2008 року є незаконним, тому укладати контракт не було юридичних підстав. Укладення контракту між керівником підприємства, яке існує за рахунок самофінансування, не допускається. Ця обставина доведена Ананьївським районним судом Одеської області від 01.07.2013 року і відповідно до вимог ч.4 ст.61 ЦПК України ці доводи звільняються від доказування. Рішення Ананьївської районної ради від 14 січня 2008 року № 136-V не відповідає дійсності, оскільки Ананьївське РБТІ вже було створено в 2001 році, його керівником була затверджена [PERSON] теж в 2001 році, а не призначена на цю ж саму посаду строком на 1 рік 14 січня 2008 року. Таким чином, рішення Ананьївської районної ради від 14.01.2008 року № 136-V "Про призначення на посаду начальника Ананьївського районного бюро технічної інвентаризації" та запис в Трудовій книжці [PERSON] за № 16 від 01.01.2008 року є незаконними та підлягають скасуванню. Що стосується розпорядження голови Ананьївської районної ради Балана М.О. від 14 березня 2011 року №3/К "Про відсторонення [PERSON] від займаної нею посади", то суд встановив, що голова районної ради Балан М.О. 14 березня 2011 року видав розпорядження №3/К "Про відсторонення [PERSON] від займаної нею посади (а.с. 108 т.1), підставою для видання розпорядження була постанова слідчого прокуратури Ананьївського району Одеської області Підгорної О.С. від 10.03.2011 року про відсторонення обвинуваченої від посади (а.с. 107 т.1). Суд вважає, що дане розпорядження є незаконним, оскільки відповідно до висновків виправдувального вироку Ананьївського районного суду Одеської області від 12 жовтня 2011 року (а.с. 115-118 т.1), який набрав законної сили 28 лютого 2012 року (а.с. 119-120 т.1), [PERSON] визнана невинною та по суду виправданою, у зв'язку з відсутністю в її діях складу злочину, передбаченого ст.382 ч.2 КК України. Виправдувальний вирок винесений відповідно до розгляду кримінальної справи, порушеної проти позивача прокурором Ананьївського району Кучерявим І.А. 25 лютого 2011 року (а.с. 105-106 т.1). На стор.6 виправдувального вироку вказано, що аналіз зібраних в судовому засіданні доказів приводить суд до висновку про те, що органи досудового слідства пред'явили [PERSON] звинувачення на припущеннях, які ні в якому разі не можуть служити доказами у пред'явленому їй обвинуваченні за ознаками злочину, передбаченого ст.382 ч.2 КК України". 11 квітня 2011 року Ананьївський районний суд Одеської області скасував постанову слідчого Ананьївської районної прокуратури Підгорної О.С. від 10 березня 2011 року про відсторонення обвинуваченої від посади (а.с. 109-110 т.1). Виходячи з цих двох беззаперечних доказів, які відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України звільняються від доказування, порушена проти позивача кримінальна справа за ознаками злочину, передбаченого ст.382 ч.2 КК України, а також постанова слідчого Ананьївської районної прокуратури Одеської області Підгорної О.С. від 10 березня 2011 року про відсторонення обвинуваченого від посади, є незаконними. Таким чином всі рішення районної ради, розпорядження голови районної ради, які прийняті всупереч виправдувальному вироку та постанові Ананьївського районного суду від 11.04.2011 року, є незаконними та підлягають скасуванню. Відповідно до ч.6 ст.55 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" голова районної ради Балан М.О. не мав повноважень одноосібно відсторонювати керівника підприємства комунальної форми власності, яке працювало на повному госпрозрахунку та самофінансуванні, від займаної нею посади тому, що голова районної ради зобов'язаний діяти відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України, ч.3 ст.24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", тобто лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 15 квітня 2011 року головою Ананьївської районної ради минулого скликання Баланом М.О. на розгляд сесії було винесено питання про затвердження депутатами районної ради розпоряджень від 14 березня 2011 року №3/К та №4/К, в рішенні районної ради від 15.04.2011 року №85-VI "Про відсторонення [PERSON] від займаної нею посади та тимчасове переведення [PERSON] на посаду начальника Ананьївського РБТІ (а.с. 112 т.1) ще двічі порушено ст. 55 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", так як голова районної ради не мав повноважень одноосібно переводити людину (яка не працювала в районній раді) на іншу посаду, а тим більше вказувати "з виплатою різниці у посадовому окладі". Відповідно до виправдувального вироку від 12.10.2011 року та постанови Ананьївського районного суду Одеської області від 11.04.2011 року розпорядження голови Ананьївської районної ради минулого скликання Балана М.О. від 14 березня 2011 року №3/К є незаконним і, враховуючи вимоги ч.4 ст.61 ЦПК України цей довід звільняється від доказування. Крім того на стор.4 рішення Любашівського районного суду Одеської області від 15 липня 2014 року справа №507/1065/14-ц (а.с. 13-15 т.1), яке набрало законної сили 07.10.2014 року (а.с. 123-127 т.1), вказано, що постановою Ананьївського районного суду Одеської області від 11.04.2011 року вказана постанова слідчого прокуратури Ананьївського району про відсторонення позивача від займаної посади скасована, копія постанови суду була направлена в Ананьївську районну раду Одеської області для виконання. Однак, зазначена постанова суду Ананьївською районною радою виконана не була, про що свідчить її рішення від 15.04.2011р. №85-VI". Відповідно до вимог ч.3 ст.61 ЦПК України цей довід звільняється від доказування. Таким чином, рішення Ананьївської районної ради від 15.04.2011 року №85-VI "Про відсторонення [PERSON] від займаної нею посади та тимчасове переведення [PERSON] на посаду начальника Ананьївського РБТІ" є незаконним та підлягає скасуванню. З 14 березня 2011 року по 28 лютого 2012 року позивач була відсторонена від роботи на період проведення досудового слідства та судового розгляду кримінальної справи, п.8 ст.40 КЗпП України (а.с. 108 т.1), а 24 червня 2011 року звільнена з роботи (а.с. 4 т.1). Судовий розгляд кримінальної справи завершений 28 лютого 2012 року (Ухвала Апеляційного суду Одеської області а.с. 119-120 т.1) виправдувальним вироком Ананьївського районного суду Одеської області від 12 жовтня 2011 року (а.с. 115-118 т.1) в якому встановлено, що [PERSON] в пред'явленому обвинуваченні за ознаками злочину, передбаченого ст.382 ч.2 КК України, визнати невинною та по суду виправданою, у зв'язку з відсутністю в її діях складу злочину". Таким чином, 24 червня 2011 року Ананьївська районна рада (рішення №95-VI а.с. 4 т.1), не дочекавшись рішення суду визнала позивача винною (а.с. 113 т.1), звільнивши її з роботи з посади начальника Ананьївського районного бюро технічної інвентаризації, чим порушила ч.1 ст.62 Конституції України. Ананьївське РБТІ не заподіяло матеріальної шкоди Ананьївській районній раді тому, в даному випадку, Ананьївська районна рада є третьою стороною та не мала юридичних підстав ставити Акт ревізії позивачу в обвинувачення, тим більше звільняти її з посади. В п. 38 " Порядку проведення інспектування державною контрольно-ревізійною службою" (з наступними змінами), затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2006 року №550, вказано, що "Акт ревізії складається у трьох примірниках: перший - для органу служби, другий - для об'єкта контролю, третій - для передачі правоохоронним органам у випадках, передбаченим цим Порядком та законодавством. І далі - … Третій примірник акта ревізії до передачі правоохоронному органу зберігається у матеріалах ревізії. На звернення правоохоронного органу про видачу акта ревізії у разі, коли третій примірник вже надіслано іншому правоохоронному органу, орган служби повідомляє про його назву, реквізити супровідного листа та видає завірену копію акта ревізії", але, Ананьївська районна рада ніколи не була правоохоронним органом. Крім того Законом України від 26.01.1993 року №2939-XII "Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні (із наступними змінами), а також відповідно до п.1 "Порядку проведення інспектування державною контрольно-ревізійною службою" (із наступними змінами), затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2006 року №550 документальна і фактична перевірка фінансово-господарської діяльності проводиться: 1. в міністерствах та інших органах виконавчої влади; в державних фондах; 2. в бюджетних установах; 3. у суб'єктів господарювання державного сектору економіки; 4. на підприємствах і в організаціях, які отримують кошти з бюджетів усіх рівнів; 5. на підприємствах і в організаціях, які використовують державне чи комунальне майно; 6. в інших суб'єктів господарювання - на підставі рішення суду. Жоден з п'яти перших пунктів "Порядку проведення інспектування …" не був підставою для проведення планової виїзної ревізії в Ананьївському районному бюро технічної інвентаризації а ні в 2009 року, а ні з 11 по 29 квітня включно 2011 року. Юридичних підстав у КРУ для проведення планової ревізії в Ананьївському РБТІ не було, тому позивач не допускала в 2010 - 2011 роках працівників КРУ до проведення ревізії. Цим діям начальника Ананьївського РБТІ [PERSON] дано оцінку Ананьївським районним судом Одеської області 12.10.2011 року, який виніс виправдувальний вирок, залишений без змін апеляційним судом Одеської області 28.02.2012 року, а також Постанову від 14.11.2011 року справа №4-55/2011, яка набрала законної сили 12.12.2011 року. Це підтверджує те, що в Ананьївській районній раді станом на 24 червня 2011 року не було законно одержаного Акту ревізії Ананьївського РБТІ. Тому ставити [PERSON] в обвинувачення Акт ревізії було також неприпустимим. В мотивувальної частині рішення Ананьївської районної ради від 24 червня 2011 року № 95-VI "Про дострокове розірвання контракту з [PERSON]" говориться, що, враховуючи Акт документальної ревізії контрольно-ревізійного відділу в Красноокнянському районі від 18.05.2011 року № 400-31/402 «Про результати ревізії Ананьївського районного бюро технічної інвентаризації", а потім в резолютивної частині рішення "… звільнити [PERSON] з 24 червня 2011 року у зв'язку з достроковим розірванням контракту за невиконання нею обов'язків передбаченими сторонами контракту п. 8 ст. 36 КЗпП України". В той же час у відповіді в. о. голови Ананьївської районної ради О.З. Станкова від 24.11.2011р. № 199 на ім'я адвоката Гусєвої О.Д. (а.с. 114 т.1) говориться: "На Ваш запит від 08.11.2011р. відповідаємо, що акта документальної ревізії контрольно - ревізійного відділу в Красноокнянському районі Одеської області від 18.05.2011р. № 400-31/402 "Про результати ревізії Ананьївського районного бюро технічної інвентаризації" в Ананьївській районній раді немає". На стор.3 Ухвали Апеляційного суду Одеської області від 28.02.2012 року (а.с. 119-120 т.1) чітко зазначено, що: "Вимоги КРУ розглядалися не тим судом. Таким чином, вимоги КРУ до 6.07.2011 року були незаконні, про що суд першої інстанції вказав у вироку та дав правильну оцінку. Законні вимоги про допуск КРУ до перевірки КП Ананьївське РБТІ для проведення планової ревізії виникли після винесеної ухвали Одеського адміністративного суду від 6.07.2011 року." Відповідно до вимог ч.4 ст.61 ЦПК України цей довід звільняється від доказування. Виходячи з наведених беззаперечних доказів судів, які звільняються від доказування, суд не бере до уваги жодні вимоги КРУ, завершуючи 6 липня 2011 року включно, будь-які акти ревізій, інформаційні листи, або будь-які інші матеріали КРУ відносно Ананьївського РБТІ, надані представником відповідача по справі. В рішенні Ананьївської районної ради не вказано, які саме умови контракту [PERSON] за 2 місяця та 14 днів 2011 року не були виконанні, представником відповідача не було надано суду належним чином оформлених беззаперечних фактів порушення умов контракту з боку позивача, про що свідчили б її підписи після ознайомлення з такими порушеннями. Дострокове розірвання контракту 24 червня 2011 року з начальником Ананьївського РБТІ [PERSON], посилаючись на п.8 ст.36 КЗУпП, є незаконним, тому що, відповідно до розділу IV п.17 "Положення про порядок укладення контракту з керівником підприємства, що є у державній власності, при наймані на роботу", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України 19.03.1993 року №203 (із наступними змінами), державне регулювання укладення контракту здійснюється тільки з керівником підприємства, що є у державній власності, що фінансується з бюджету і не допускає регулювання цього питання на підприємства, які перебувають на госпрозрахунку та існують виключно за рахунок самофінансування, у зв'язку з чим Постанова КМ України №203 не розповсюджується на начальника Ананьївського РБТІ [PERSON], підприємство якої не фінансується і не дотується з бюджету (а.с. 210-211 т.1). Висунуті обвинувачення позивачу ґрунтувались виключно на припущеннях, оскільки Ананьївська районна рада була третьою стороною щодо акту ревізії Ананьївського районного бюро технічної інвентаризації та, таким чином, взагалі не мала юридичних підстав 24 червня 2011 року ставити [PERSON] акт ревізії в обвинувачення при звільненні її з роботи; відповідно до відповіді в. о. голови Ананьївської районної ради Станкова О.З. від 24 листопада 2011 року вих. №199 та рішення Ананьївської районної ради від 15 грудня 2016 року №111-VII акта документальної ревізії КРВ в Красноокнянському районі від 18.05.2011 року №400-31/402 в районній раді взагалі не було; відповідно до виправдувального вироку Ананьївського районного суду Одеської області від 12 жовтня 2011 року та Ухвали апеляційного суду Одеської області від 28 лютого 2012 року, по даному питанню, жодні вимоги КРУ до 6.07.2011 року відносно Ананьївського РБТІ є незаконними; вказувати в рішенні районної ради, що позивач звільнена з роботи на підставі п.8 ст.36 КЗУпП є незаконним, тому що державне регулювання укладення контракту здійснюється тільки з керівником підприємства, що є у державній власності, що фінансується з бюджету і не допускає регулювання цього питання на підприємства, які перебувають на госпрозрахунку та існують виключно за рахунок самофінансування, у зв'язку з чим Постанова КМУ №203 не розповсюджується на начальника Ананьївського РБТІ [PERSON], підприємство якої не фінансується і не дотується з бюджету. Ананьївська районна рада 24 червня 2011 року рішенням № 95-VI "Про дострокове розірвання контракту з [PERSON]" (фактичне звільнення з посади начальника РБТІ) пред'явила [PERSON] звинувачення на чотирьох припущеннях, які ні в якому разі не можуть служити доказами у пред'явленому їй звинуваченні у достроковому розірванні контракту за невиконання нею обов'язків передбаченими сторонами контракту п.8 ст.36 КЗпП України, а згідно вимог ч.3 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Таким чином, рішення Ананьївської районної ради від 24 червня 2011 року № 95- VI "Про дострокове розірвання контракту з [PERSON]" та запис в Трудовій книжці за № 17 від 24.06.2011 року є незаконними та підлягають скасуванню. 02 грудня 2013 року Ананьївська районна рада прийняла рішення № 314-VI (а.с. 131 т.1) "Про скасування та визнання таким, що втратило чинність рішення Ананьївської районної ради від 17 вересня 2013 року № 280-VI "Про затвердження розпоряджень районної ради прийнятих у міжсесійний період" (а.с. 129 т.1) в частині затвердження розпорядження районної ради від 13 вересня 2013 року № 16-К "Про поновлення на роботі на посаді начальника Ананьївського районного бюро технічної інвентаризації [PERSON]" (а.с. 128 т.1), у вище вказаному рішенні вказано, що воно приймається "враховуючи рішення Апеляційного суду Одеської області від 21 листопада 2013 року" (а.с. 41-45 т.2). Відповідно до Ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2013 року (а.с. 13 т.2) виконання рішення апеляційного суду Одеської області від 21 листопада 2013 року до закінчення касаційного провадження було зупинено. Дана ухвала оскарженню не підлягає, тому позивач повинна була бути поновлена на роботі на посаді начальника Ананьївського РБТІ, але цього знову не було зроблено. Визнання незаконними та скасування рішень Ананьївської районної ради, розпорядження голови районної ради минулого скликання Балана М.О. є підтвердженням тому, що починаючи з дня порушення кримінальної справи проти позивача (25.02.2011 року) до 24.06.2011 року включно [PERSON] не допустила жодного порушення при виконанні нею посадових обов'язків, підтвердженням чого є неспростовні докази: виправдувальний вирок Ананьївського районного суду Одеської області від 12.10.2011 року, який набрав законної сили 28.02.2012 року, яким позивач виправдана судом та визнана невинною, постанова Ананьївського районного суду Одеської області від 11.04.2011 року, яка набрала законної сили, якою постанова слідчого Ананьївської районної прокуратури Підгорної О.С. від 10.03.2011р. про відсторонення обвинуваченого від займаної посади скасована, постанова Ананьївського районного суду Одеської області від 14.11.2011 року, яка набрала законної сили 12.12.2012 року, якою постанова про порушення кримінальної справи від 06.10.2011 року по кримінальній справі за ст.365 ч.3 КК України відносно [PERSON] скасована. На думку суду, рішення Ананьївської районної ради від 02 грудня 2013 року № 314-VI є похідним від незаконного рішення Ананьївської районної ради Одеської області від 24 червня 2011 року № 95-VI "Про дострокове розірвання контракту з [PERSON]" та упередженим. Як 24 червня 2011 року, так і 02 грудня 2013 року позивач звільнена з роботи з посади на підставі п.8 ст.36 КЗУпП (запис в Трудовій книжці за №19 від 02.12.2013 року), що є незаконним. Позивач поновлюється на роботі на посаді начальника Ананьївського РБТІ з інших підстав, в тому числі і тому, що при її поновленні на посаді Любашівський районний суд Одеської області 12 вересня 2013 року не розглянув питання відповідності до вимог законодавства рішення Ананьївської районної ради від 24.06.2011 року № 95-VI "Про дострокове розірвання контракту з [PERSON]". Таким чином, рішення Ананьївської районної ради від 02 грудня 2013 року № 314-VI, запис в Трудовій книжці [PERSON] за № 19 від 02.12.2013 року є незаконними і підлягають скасуванню. Ананьївська районна рада 26 лютого 2016 року своїм рішенням №52-VII "Про скасування деяких рішень районної ради щодо звільнення [PERSON]" (а.с. 17 т.1) вже скасувала та визнала такими, що втратили чинність рішення районної ради щодо незаконного звільнення [PERSON] Після надання [PERSON] позовної заяви до Ананьївського районного суду Одеської області про поновлення позивача на роботі з інших підстав районна рада 27 квітня 2016 року прийняла рішення (без запрошення позивача на сесію) №73-VII "Про відміну деяких рішень районної ради (а.с. 89 т.1). Тим самим Ананьївська районна рада VII скликання підтримала висновки про законність порушення проти [PERSON] кримінальної справи від 25.02.2011 року за ознаками злочину передбаченого ч.2 ст.382 КК України, яка закінчилась виправдувальним вироком 28.02.2012 року; прийняття постанови слідчим Ананьївської районної прокуратури Підгорної О.С. від 10.03.2011 року про відсторонення позивача від роботи, не дивлячись на те, що 11.04.2011 року постановою Ананьївського районного суду Одеської області постанова слідчого прокуратури була скасована; видання розпорядження головою Ананьївської районної ради минулого скликання Баланом М.О. 14 березня 2011 року №3/К про відсторонення позивача від займаної нею посади, незважаючи на те, що постанова слідчого прокуратури Ананьївського району Підгорної О.С. від 10.03.2011р. Ананьївським районним судом була скасована і вона мала бути поновлена на роботі, а також незважаючи на те, що позивача звинуватили у скоєнні злочину, передбаченого п.8 ст. 40 КЗпП України, прийняття рішення 15 квітня 2011 року №85-VI про затвердження незаконних розпоряджень голови районної ради минулого скликання виданих ним в міжсесійний період від 14.03.2011 року №3/К та №4/К, не виконавши при цьому постанову Ананьївського районного суду Одеської області від 11.04.2011р. справа №1-59/2011, що доведено Любашівським районним судом Одеської області від 15.07.2014 року, рішення набрало законної сили 07.10.2014 року; прийняття рішення 24 червня 2011 року №95-VI "Про дострокове розірвання контракту з [PERSON]", не зважаючи на відсутність самого акту документальної ревізії від 18.05.2011 року, не враховуючи висновків про недопустимість укладення з [PERSON] контракту, а також висновків виправдувального вироку Ананьївського районного суду від 12.10.2011 року та Ухвали апеляційного суду Одеської області від 28.02.2012 року, по даному питанню, про те, що будь-які вимоги КРУ датовані до 6.07.2011 року є незаконними. Враховуючи, що рішення Ананьївської районної ради минулого скликання відносно незаконного відсторонення [PERSON] та звільнення з роботи з посади начальника Ананьївського районного бюро технічної інвентаризації є незаконними, тому рішення районної ради від 27 квітня 2016 року №73-VII "Про відміну деяких рішень районної ради" є також незаконним і підлягає скасуванню. 15 грудня 2016 року заступником голови Ананьївської районної ради Зейканом П.І. на сесію районної ради був винесений проект рішення "Про внесення змін до рішення районної ради від 24 червня 2011 року №95-VI". Більшістю голосів це рішення було прийнято та підписано головою районної ради Мокряком В.А. На сесію районної ради позивач не запрошувалась, хоча це питання стосувалось її особисто, про розгляд даного питання позивач, за її ствердженням, дізналась з газети "Вісті Ананьївщини". Рішення районної ради від 24.06.2011 року №95-VI було прийнято під назвою "Про дострокове розірвання контракту з [PERSON]", тобто це означало звільнення позивача з роботи з посади начальника Ананьївського районного бюро технічної інвентаризації. Це рішення того ж дня було повністю виконано, позивач була звільнена з роботи про що зроблений відповідний запис за №17 в її Трудовій книжці з посиланням на рішення від 24.06.2011р. №95-VI. В мотивувальної частині рішення від 24.06.2011 року №95-VI вказувалось, що "враховуючи акт документальної ревізії контрольно-ревізійного відділу в Красноокнянському районі КРУ в Одеській області від 18.05.2011 року №400-31/402 "Про результати ревізії Ананьївського районного бюро технічної інвентаризації", а в резолютивній частині - підставою для звільнення [PERSON] слугував також той самий акт ревізії КРВ в Красноокнянському районі від 18.05.2011 року. При звільненні з роботи 24 червня 2011 року районна рада практично звинуватила позивача у скоєнні нею злочину на підставі акта документальної ревізії. Після 01 грудня 2016 року відповідач по справі вніс зміни в рішення від 24.06.2011 року №95-VI замість слів "акт документальної ревізії від 18.05.2011 року" читати "інформаційний лист… ", тобто, районна рада VII скликання фактично визнала, що акта ревізії КРВ в Красноокнянському районі від 18.05.2011 року №400-31/402 в районній раді 24 червня 2011 року не було, що ще раз підтверджує, що [PERSON] була звільнена з роботи на підставі незаконного рішення Ананьївської районної ради, про що зроблений запис в її Трудовій книжці. Крім того відповідно до висновків виправдувального вироку Ананьївського районного суду Одеської області від 12.10.2011 року та Ухвали апеляційного суду Одеської області від 28.02.2012 року, по даному питанню, жодні вимоги КРУ, завершуючи 6 липня 2011 року включно, а тим більше будь-які акти ревізії, інформаційні листи, або будь-які інші матеріали КРУ відносно Ананьївського РБТІ є незаконними. Крім того, в прийнятому рішенні є також посилання на ч.10 ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" де говориться, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Таким чином рішення Ананьївської районної ради від 15 грудня 2016 року №111-VII "Про внесення змін до рішення районної ради від 24 червня 2011 року №95-VI" є незаконним та підлягає скасуванню. Викладені вище обставини приводять суд до висновку про необхідність поновлення позивача [PERSON] на роботі на посаді начальника Ананьївського РБТІ з 24 червня 2011 року по 12 вересня 2013 року та з 03 грудня 2013 року. При цьому суд вважає, що відповідно до вимог ст.367 ч.1 п.4 ЦПК України рішення в частині поновлення позивача на роботі підлягає негайному виконанню. В зв'язку з незаконним звільненням позивача з роботи суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі втраченого заробітку за час незаконного звільнення з роботи в сумі 545157,12 (п'ятсот сорок п'ять тисяч сто п'ятдесят сім) грн. 12 коп. за вирахуванням обов'язкових до сплати податків та платежів, а також частково задовольнити вимоги позивача стосовно стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 100000 (сто тисяч) грн. 00 коп. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Вартість проїзду з м. Ананьїв до м. Балта для участі в судовому засіданні становить 30 грн., вартість проїзду з м. Балта до м. Ананьїв становить 30 грн. (довідка начальника Ананьївського автовокзалу від 24.05.2016 року. (а.с. 59 т.1), загальна вартість однієї поїздки становить 60 грн. День приїзду та день від'їзду дорівнює одній добі відрядження 30 грн. Розмір витрат за участь в одному судовому засіданні (м. Балта) на позивача становить 90 грн., на його представника також 90 грн.. Загальний розмір витрат позивача та його законного представника в судовому засіданні пов'язаний з переїздом до Балтського районного суду, згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.2006 року, не може перевищувати 180 грн. за один переїзд до суду. На судові засідання позивач та її законний представник з'являлись 24.05.2016 року, 02.08.2016 року, 22.08.2016 року, 11.10.2016 року, 02.11.2016 року, 07.11.2016 року, 01.12.2016 року, 21.12.2016 року, 12.01.2017 року та 20.01.2017 року, тобто 10 разів - 180 грн. х 10 = 1800 грн. В розрахунку, який надала позивач суду, за проїзд автомобілем, вказана сума 1498 грн., тобто менша сума, яка передбачена граничним розміром згідно додатку до Постанови КМУ від 27.04.2006р. №590. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у загальній сумі 9699 (дев'ять тисяч шістсот дев'яносто дев'ять) грн. 83 коп., із яких 8199,83 грн. судовий збір за подання до суду позову майнового характеру, 1500 грн. 00 коп. за подання до суду позовної заяви про відшкодування моральної шкоди. На підставі викладеного,

Outcome: partial