Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-18 00:00:00

28.09.2020 [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання, у зв`язку з продовженням навчання в розмірі 2000,00 грн. щомісяця до закінчення навчання, починаючи стягнення з дати подання позовної заяви - 28.09.2020 і до закінчення навчання у навчальному закладі 30.06.2021. Обґрунтовуючи вимоги позову, [PERSON] зазначила, що вона навчається на денній формі у Комунальному закладі Сумської обласної ради "Шосткинський фаховий медичний коледж", термін навчання: з 01.09.2017 року по 30.06.2021 року, потребує матеріальної допомоги на придбання одягу, підручників, продуктів харчування та інших необхідних для жттєдіяльності товарів, однак не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно себе забезпечувати, оскільки навчається на денній формі навчаня. Крім того, позивачка зазначила, що має хронічне захворювання, в зв`язку з чим потребує регулярного дієтичного та вітамінозного харчування. Весь тягар по утриманню позивача несе її мати. В той же час відповідач не має на утриманні інших осіб, добровільно матеріальну допомогу не надає. Ухвалою суду від 10.02.2020 відкрито провадження та справа призначена до судового розгляду в порядку спрощеного провадження. В судове засідання позивач не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначаючи при цьому, що на позовних вимогах наполягає. Відповідач телефонограмою повідомив, що позов визнає та просив розгляд справи проводити за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог враховуючи таке. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Частиною 1 статті 199 СК України передбачено, що у випадку коли повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно з п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Зокрема, судом, на підставі дослідження змісту свідоцтва про народження серії [NUMBER] встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , який дану обставину не заперечує /а.с. 5/. З довідки Комунального закладу Сумської обласної ради "Шосткинський фаховий медичний коледж" від 18.09.2020 за №216 вбачається, що на даний час донька відповідача, [PERSON] , є повнолітньою, але не досягла 23 років, навчається у Комунальному закладі Сумської обласної ради "Шосткинський фаховий медичний коледж" на денній формі навчання зі строком навчання з 01.09.2017 по 30.06 2021 року, /а.с.17/. З урахуванням встановлених обставин суд приходить до висновку, що [PERSON] , яка досягла повноліття, продовжує навчання, є донькою відповідача у даній справі та потребує матеріальної допомоги, відповідає критеріям, наведеним у частині 1 статті 199 СК України. Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених устатті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Визначаючи розмір аліментів суд враховує, що [PERSON] є повнолітньою, але не досягла 23 років, продовжує навчання, потребує матеріальної допомоги, а відповідач, отримує дохід, достатній для утримання і повнолітньої доньки, що продовжує навчання. Суд приходить до висновку, що позивач, який досяг повноліття, продовжує навчання, є сином відповідача у даній справі та потребує матеріальної допомоги, відповідає критеріям, наведеним у частині 1 статті 199 СК України, а тому визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод, чи інтересів інших осіб. Відповідно до ст. 141 ЦПК України та п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп., від оплати якого позивача звільнено вказаним Законом.

Outcome: approved