Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON], таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. Свої вимоги мотивує тим, що їй належить дана квартира на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про право на спадкування за законом посвідченого державним нотаріусом Южноукраїнської державної нотаріальної контори від 28.10.1995 року, квартира приватизована. Крім неї в даній квартирі зареєстрований її син - [PERSON] На даний час в цій квартирі проживає тільки вона, оскільки відповідач з 2000 року створив сім'ю та виїхав з міста Южноукраїнська до Росії, місце його проживання їй не відомо. Зазначила, що так як відповідач з 2000 року не проживає у спірному житловому приміщенні, вона вимушена самостійно нести всі витрати пов'язані з оплатою житлово - комунальних послуг. Тому вона звернулася до суду з вищезазначеним позовом. Просила суд визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги та просила визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. Представник позивача в судовому засіданні вимоги своєї довірительки підтримав та просив про їх задоволення. Відповідач в судове засідання не з'явився, причину неявки не повідомив. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином через оголошення у газеті "Рідне Прибужжя" №8 (3347) від 19.02.2015 року (а.с.24). Свідок [PERSON] суду показала, що знайома з позивачем, будучи її сусідкою та підтвердили факт не проживання відповідача у спірній квартирі понад 15 років, тобто з 2000 року. Свідок [PERSON] суду показала, що знайома з позивачем та їй відомо, що остання проживає у квартирі сама, оскільки її чоловік помер, а сина позивача у квартирі вона не бачила від часу, коли останній закінчив школу, тобто понад 20 років. Вислухавши пояснення сторін, свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як вбачається з копії витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] (а.с.26). Згідно з довідки (виписки з домової книги про склад сім'ї та реєстрацію) [PERSON] є наймачем квартири [ADDRESS] та в спірному житловому приміщенні зареєстрований [PERSON] (а.с.9). Та обставина, що відповідач понад десять років не проживає за місцем реєстрації, підтверджується актами про не проживання № 67 від 15.08.2014 року (а.с.10), актом від 21.01.2015 р. (а.с.11), а також показами свідків заслуханими в судовому засіданні. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Між власником майна та членами його сім'ї виникають відносини користування чужим майном (сервітут), врегульовані ст. 405 ЦК України. Згідно з ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У відповідності до ч.2 ст.107 ЖК України, у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року (зі змінами) "Про деякі питання, що виникають в практиці застосування судами Житлового кодексу України": наймач або члени його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред'явлення позову про це. Згідно ст.3 ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11 грудня 2003 року № 1382-IV: місце проживання особи є те, де вона проживає строком понад шість місяців. В судовому засіданні знайшов своє підтвердження та сторонами не оспорювався факт тривалого непроживання відповідача у спірному житловому приміщені. Таким чином зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. Передбачених законом підстав для збереження за відповідачем права користування вищезазначеною квартирою, а також підстав, які б свідчили про відсутність його у спірному жилому приміщенні з поважних причин судом не встановлено.

Outcome: approved