Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

Позивач 11.04.2019 звернулась до суду з зазначеним позовом, вказуючи, що з 01.09.2010 вона працює вчителем в комунальному закладі Зеленобалківського навчально-виховного комплексу "Загальноосвітній навчальний заклад І-ІІІ ступенів-дошкільний навчальний заклад", за роки праці неодноразово отримувала подяки, грамоти, їй присвоєно кваліфікаційну категорію "спеціаліст першої категорії". 12.02.2019 в.о. обов`язки директора відповідача їй винесено догану, їй повідомили, що її притягнуто до дисциплінарної відповідальності за те, що нібито 04.02.2019 вона змусила ученицю 9 класу [PERSON] здавати молоко вчителя. Зазначений факт не мав місця, члени комісії достеменно про це знали, але змовились проти неї, так як вона була учасником конкурсу на заміщення вакантної посади директора. Факти, зазначені в заяві, є вигаданими, розгляд скарги здійснювався без її участі, законодавством не передбачено створення комісії, вона ніколи не порушувала норми законодавства, а тим паче норми Закону України "Про освіту". Видачею протиправного наказу відповідач створив негативну соціальну оцінку її в очах оточуючих, порушив її честь. Просить визнати протиправним та скасувати наказ від 12.02.2019, стягнути моральну шкоду відповідно до ст. 23 ЦК України в розмірі 50000 грн. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, суду пояснила, що [PERSON] має до неї неприязнені відносини, її заява не відповідає дійсності, вона не змогла брати участь в повторному конкурсі на посаду директора, так як їй винесена догана, їй важко психологічно, так як вона живе і працює в сільській місцевості, про те, що їй винесли догану, обговорювали всі оточуючі, про це знають навіть діти, заплямована її ділова репутація. Відповідач, повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання представника не направили, надіслали заяву про розгляд справи в їх відсутність (а.с.70), в подальшому представник відповідача надсилав клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, однак в задоволенні клопотання ухвалою суду від 04.02.2021 відмовлено, оскільки клопотання подано з порушенням ст.212 ЦПК України (а.с. 114-118). В відзиві на позов від 13.05.2019 відповідач вказує, що позивач порушила вимоги ст. 53, 54 Закону України "Про освіту". Так, до відповідача надійшло звернення [PERSON] про те, що 04.02.2019 позивач під час освітнього процесу залучила ученицю 9 класу [PERSON] до виконання своєї домашньої роботи, яка полягала у здачі молочної продукції. З метою повного, всебічного дослідження обставин відповідачем було створено комісію, заслухали очевидців події - [PERSON] та [PERSON] , з пояснень яких вбачається цей факт. Посадові особи відповідача не здійснювали поширення інформації, страждання відповідача пов`язані з тим, що їй здається, що кожен учень знає про догану (а.с. 32-33). Ухвалою від 19.04.2019 провадження у справі відкрито, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження. 13.05.2019 надійшов відзив на позов. 0.09.2020 надійшла заява відповідача про розгляд справи в їх відсутність. 03.02.2021 представник відповідача надсилав клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, в задоволенні клопотання ухвалою суду від 04.02.2021 відмовлено, оскільки клопотання подано з порушенням ст.212 ЦПК України. Вислухавши позивача, свідків [PERSON] , [PERSON] , дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Позивач працює вчителем комунального закладу Зеленобалківського навчально-виховного комплексу "Загальноосвітній навчальний заклад І-ІІІ ступенів-дошкільний навчальний заклад" з 01.09.2010, призначалась на посаду заступника директора з навчально-виховної роботи, отримувала подяки, що підтверджується копією трудової книжки та посадовою інструкцією (а.с. 13-15, 38-40). Відповідно до листа Департамента науки і освіти Дніпропетровської обласної адміністрації від 17.12.2018 конкурс на заміщення вакантної посади директора відповідача 26.10.2018 рекомендовано визнати таким, що не відбувся (а.с. 16). Згідно з довідкою про результати розгляду звернення [PERSON] в складі комісії [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , було проведено співбесіду зі свідками подій [PERSON] , [PERSON] . У звернені [PERSON] зазначено, що 04.02.2019 року учениця 9 класу [PERSON] здавала молоко вчителя, класного керівника [PERSON] \~заготівельникам.\~Аналіз розповідей\~свідків показав,\~що порушено\~Закон України\~«Про освіту»\~ст.53\~п.1.\~Здобувачі освіти\~мають право\~не захист\~від будь\~яких форм\~насильства та\~експлуатації.\~Ст.53\~п.5\~Залучення здобувачів\~освіти під\~час освітнього\~процесу виконання\~робіт не\~пов`язаних з\~реалізацією освітньої\~програми,\~забороняється.\~Ст.54\~п.6\~Особи,\~винні у\~порушенні цієї\~статті,\~несуть відповідальність\~згідно закону.\~Таким чином\~комісія вважає,\~що за\~даним фактом\~звернення [PERSON] \~має підстави.\~Комісією було\~проаналізовано даний\~випадок та\~зроблено наступний\~висновки:\~Факти наведені\~в зверненні\~ [PERSON] ,підтвердилися.\~Вчитель [PERSON] \~дійсно відправила\~ученицю 9\~класу [PERSON] виконувати\~особисті справи\~вчителя.\~Судячи з\~вищезазначеного,\~комісія рекомендує:\~розглянути питання\~про притягнення\~до дисциплінарної\~відповідальності вчителя\~класного керівника\~9-10\~класу [PERSON] ,\~за порушення\~ст.ст.53,54\~Закону України\~«Про освіту»(а.с. 17). Відповідно до наказу № 7к/тм від 12.02.2019 на підставі вищезазначеної довідки відповідачем вирішено винести позивачу догану за порушення ст. 53, 54 Закону України "Про освіту" (а.с. 19). Свідок [PERSON] , допитана в судовому засіданні в присутності законного представника - матері [PERSON] , суду пояснила, що вона навчається в Зеленобалківській школі, молоко ніколи не здавала, її нікуди не запрошували, не чула, щоб хтось здавав молоко вчителя [PERSON] . Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона працює вчителем математики, в лютому 2019 року її після другого уроку покликала директор школи і питала, чи виходила після другого уроку до вбиральні учениця [PERSON] , вона повідомила, що [PERSON] виходила до вбиральні за 15 хв. до кінця уроку. Директор сказала, що дитина ходила здавати молоко. Ій з даного факту більше нічого не відомо. Статтями 53, 54 Закону України "Про освіту" визначені права та обов`язки здобувачів освіти, права та обов`язки педагогічних, науково-педагогічних і наукових працівників, інших осіб, які залучаються до освітнього процесу. Згідно із частиною першою статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Відповідно до статті 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Згідно з вимогами статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому суду не надано належних і допустимих доказів, які б підтверджували порушення позивачем статей 53, 54 Закону України "Про освіту". Допитана в судовому засіданні в присутності матері свідок [PERSON] не підтвердила факт того, що позивач відправляла її під час освітнього процесу вирішувати особисті справи вчителя, довідка (а.с. 17) не є належним доказом вчинення позивачем дисциплінарного проступку, в порушення ст. 149 КЗпП не витребовувались письмові пояснення позивача з приводу порушення трудової дисципліни, відповідачем не доведено порушення позивачем вимог посадової інструкції (а.с. 38-40). Таким чином, позовні вимоги про визнання протиправним і скасування наказу про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності підлягають задоволенню. Позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі 50000 грн., посилаючись на ст. 23 ЦК України, а також порушення її права на недоторканість ділової репутації. Відповідно до ст.297 та ст.299 Цивільного кодексу України, кожен має право на повагу до його гідності та честі, а також недоторканності своєї честі, гідності та ділової репутації. Частиною 4 ст.32 Конституції України встановлено, що кожному гарантується судовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Згідно положень ч.1 ст.277 Цивільного кодексу України та роз`яснень, які містяться п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 №1, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. У відповідності до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 №1, при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. При цьому суд погоджується з твердженнями представника відповідача, зазначеними в відзиві на позов, щодо відсутності доказів поширення відповідачем наказу про притягнення позивача про притягнення до дисциплінарної відповідальності. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода може полягати у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Нормами абз. 2 ч. 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. \~ \~ \~ \~Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Враховуючи характер\~та \~наслідки незаконного\~наказу,\~глибину фізичних\~та душевних\~страждань позивача,\~характер немайнових\~втрат та\~стан її\~здоров`я, суд приходить до\~висновку що винесення\~незаконного наказу\~ спричинило\~позивачу \~моральні страждання,\~пов`язані\~з душевними\~хвилюваннями \~від незаконного\~наказу,\~що підтверджується\~поясненнями позивача,\~її письмовими\~зверненнями.\~Суд,\~виходячи із\~засад розумності,\~виваженості та\~справедливості,\~вважає, що позивачу відповідачем винесенням незаконного наказу спричинена моральна шкода в розмірі 5\~000 грн., що підлягає стягненню\~ з відповідача на користь позивача. Отже, позов в частині стягнення моральної шкоди підлягає задоволенню частково в розмірі 5000 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати. При цьому при зверненні до суду судовий збір за кожну вимогу немайнового характеру складав 768, 40 грн., позивачем заявлено дві вимоги немайнового характеру, тобто підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1536, 80 грн. Відповідно до ,

Outcome: partial