Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-21 00:00:00

Позивач, в інтересах якого діє представник [PERSON] , звернувся до суду з позовом до відповідача про поділ спільного майна подружжя, зазначивши, що з 11.09.1996 року перебував у шлюбі з відповідачем. Рішенням Коростенського міськрайонного суду від 25.09.2018 року шлюб між ними розірвано. Від спільного проживання мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . У період перебування у шлюбі, за спільні кошти, 04.05.2000 року вони придбали житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований по [ADDRESS] . В даний час бажає поділити спільне майно подружжя, виділивши йому квартиру № 2 , яка складається з: кладової І-ІІ площею 7,7 кв.м., кімнати 1-4 площею 15,6 кв.м., кімнати 1-5 площею 15 кв.м., погреба літ. "П", гараж літ. "Г", частини огорожі літ. 1-4, частини бордюр, що становить 2/5 ідеальних частин вказаного житлового будинку, та визнати за ним право власності на квартиру №2 в будинку [ADDRESS] . Відповідачу просив виділити квартиру № 1 , яка складається з: веранди 1-1 площею 15,8 кв.м., коридору 1-1 площею 6,6 кв.м., кухні 1-2 площею 8,1 кв.м., кімнати 1-3 площею 24,2 кв.м., ганку літ. "а1", вбиральні літ. "Т", літньої кухні літ. "В", сарая літ. "Б", колодязя "К", частини огорожі літ. 1-4, частини бордюр, що становить 3/5 ідеальних частин вказаного житлового будинку та визнати за [PERSON] право влансості на квартиру № 1 будинку [ADDRESS] , припинивши їх право спільної сумісної власності на вказаний житловий будинок. Просив стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати зі сплати судового збору, витрати за проведення експертизи та за надання професійної правничої допомоги. Відповідач позов не визнала, надала відзив на позовну заяву в якому зазначила свої заперечення проти позову, що не згодна з запропонований варіантом розподілу будинку. Позивачем надано відповідь на відзив. Представник позивача [PERSON] позов підтримав, просив судовий розгляд провести у відсутність сторони позивача, про що вказав в заяві, зазначив, що житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами слід розділити за варіантом 1, оскільки саме такий варіант поділу спірного домоволодіння відповідає критеріям рівності та справедливості, є найбільш прийнятним як для позивача, так і для відповідача. Категорично заперечує щодо поділу домоволодіння виходячи з часток 1/3 та 2/3 та й підстав для такого поділу не має. Визначені законом обставини для відступу від рівності часток відсутні, жодних доказів на підтвердження таких обставин відповідачем не надано. Добровільно поділити набуте майно відповідач не бажає, до спірного домоволодіння позивача не допускає, що тягне для нього додаткові витрати та зусилля у облаштуванні власного побуту. Спірний будинок є його єдиною власністю, іншого нерухомого майна не має. Відповідач в судове засідання не з`явилась, в цілому судовий розгляд за заявою останньої відкладався 7 разів, причини неявки не повідомила. Тому з врахуванням характеру спірних правовідносин та предмету доказування, тривалість розгляду справи (проведених судових засідань та процесуальних дій), можливого зловживання відповідачем своїми процесуальними правами, що, безумовно, суперечить завданню цивільного судочинства, суд вважає, що проведення розгляду даної справи можливо за наявними у справі письмовими доказами. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про наступне. Судом встановлено, що сторони з 11.09.1996 року перебували у шлюбі. Рішенням Коростенського міськрайонного суду від 25.09.2018 року шлюб між ними розірвано. Від спільного проживання мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . У період перебування у шлюбі, за спільні кошти, 04.05.2000 року сторони придбали житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований по [ADDRESS] , що стверджується договором купівлі-продажу, які в даний час мають намір поділити спільне сумісне майно подружжя. За клопотанням сторони відповідача у справі проведена судово оціночно-будівельна та будівельно технічна експертиза. Згідно з висновком експерта від 21.07.2021 року дійсна ринкова вартість житлового будину з надвірними будівлями [ADDRESS] становить 540400,00 гривень. Поділ будинку, відповідно до часткок співвласників в розмірі 1/2 та 1/2 не вбачається технічно можливим. При цьому висновок експерта містить чотири варіанта розполіду вказаного будинку з надвірними будівлями, що розроблені із відступом від часток співвласників, з жодним з яких не погодилась відповідач у справі. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Відповідно до статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Норми статей 317,319 ЦК України передбачають, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно зі статтею 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Згідно статті 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 63 СК України визначено, що при здійснені подружжям права спільної сумісної власності дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою (частина перша статті 65 СК України). Відповідно до пункту 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» (далі Постанова № 11), поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та статтею 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Відповідно до частини першої статті 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Згідно з частиною першою статті 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до частини першої статті 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Відповідно до положень частини першої статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Згідно із частинами другою та третьою статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. За загальним правилом, при розгляді справ про поділ спільного майна подружжя вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Сторони в добровільному порядку не дійшли згоди щодо запропонованих варіантів, спірне майно було придбано за договором купівлі-продажу, право власності на яке зареєстровано за позивачем, відповідачем не доведено наявність підстав для спростування презумпції спільності майна подружжя, що підлягає застосуванню до визначення правового режиму нерухомого майна, яке є предметом спору у цій справі, в зв`язку з чим заявлені позивачем позовні вимоги про поділ спільного майна подружжя підлягають задоволенню, та обираючи варіант поділу житлового будинку та споруд в частках (Ѕ та Ѕ) за варіантом №1 Висновку експерта за результатами проведення судової оціночно - будівельної та будівельно - технічної експертизи від 21.07.2021 року № 302/07-2021. Такий варіант поділу спірного домоволодіння відповідає критеріям рівності та справедливості, є найбільш прийнятним як для позивача, так і для відповідача, який враховує можливість виділити кожному співвласнику відокремлену частину будинку із самостійним виходом, а також технічну можливість переобладнати приміщення в ізольовані квартири. При цьому, відповідачу при такому варіанті поділу залишається квартира, яка вже обладнана входом (виходом), комунальними зручностіми (вода, каналізація), приладами обліку (лічильники) та фактично збудованою верандою, яка була побудована на місці ганку. Як видно із матеріалів справи на підтвердження понесених витрат позивачем сплачено судовий збір при подачі позовної заяви в розмірі 768,40 гривень, а також витрати в розмірі 8662,40 грн. за проведення експертизи та 6000 гривень понесених витрат на правничу допомогу адвоката, тому дані витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved