Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

Фонд загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості (далі позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач), в якому просив суд стягнути з відповідача вартість матеріального забезпечення у сумі 6669,60 грн., вартість наданих соціальних послуг в сумі 3461,55 грн., а також судові витрати. В обґрунтування заявлених вимог позивачем вказано про те, що 21 листопада 2003 року [PERSON], вперше звернулась за сприянням у працевлаштуванні до Дзержинського районного центру зайнятості, правонаступником якого є Харківський міський центр зайнятості, де і була зареєстрована як така, що шукає роботу з відкриттям персональної картки за № 200100803112100002. Наказом директора Харківського міського центру зайнятості від 28.11.2003 року № НТ003112 відповідачу надано статус безробітного з призначенням допомоги по безробіттю як застрахованій особі з урахуванням трудового стажу, протягом 360 календарних днів з 28.11.2003 по 21.11.2004 року. Наказом № НТ040120 від 20.01.2004 року відповідача знято з обліку у звязку із працевлаштуванням з 08.01.2004 року. Вдруге [PERSON] була зареєстрована в Харківському міському центрі зайнятості 04 грудня 2009 року з відкриттям персональної картки № 200100708080700002. Згідно з договором № 149/09 від 21.12.2009 року, укладеним між Харківським обласним центром зайнятості та «Міжнародний соломонів університет», з метою сприяння подальшому працевлаштуванню, в період з 22.12.2009 по 06.04.2010 відповідача направлено до вказаного навчального закладу за навчальною програмою «Засоби компютерної графіки» зі строком навчання 3, 24 місяці. Протягом часу з 22.12.2009 по 06.04.2010 відповідач пройшла вказаний навчальний курс. Наказом від 05.05.2011 року № НТ110505, відповідачу припинено реєстрацію безробітного у звязку із невідвідуванням центру зайнятості протягом 30 і більше календарних днів без поважних причин. За заявами Відповідача від 28.11.2003 року та 11.12.2009 року, у яких вона зазначає та засвідчує власним підписом, що не працює як найманий працівник, в тому числі за договором підряду, цивільно-правового характеру, за сумісництвом, не зареєстрована як суб'єкт підприємницької діяльності, їй був наданий статус безробітного і, відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", "Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності", призначена виплата допомоги по безробіттю з 28.11.2003 року» по 21.11.2004 року та з 11.12.2009 року по 20.05.2011 року відповідно. Відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування України на випадок безробіття» виконавча дирекція Фонду та її робочі органи контролюють правильність витрат за страхуванням на випадок безробіття, проводять розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення в порядку, встановленому центральними органами виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, державної податкової політики, Пенсійним фондом України за погодженням з правлінням Фонду. Відповідно до Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України 13.02.2009 р. № 60/62, Постановою правління Пенсійного Фонду України 13.02.2009 р. № 7 -1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 березня 2009 р. за № 232/16248, розслідування здійснюється шляхом проведення перевірки достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, що зазначені в документах, поданих особою до державної служби зайнятості під час її реєстрації та протягом періоду її перебування на обліку як безробітної. У разі встановлення центром зайнятості відповідно до п. 6, 7 цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. Протягом двох робочих днів після прийняття рішення центр зайнятості надсилає особі чи роботодавцю рекомендованим листом повідомлення про необхідність протягом 15 календарних днів з дня отримання повідомлення повернути виплачені кошти. У разі відмови особи чи роботодавця повернути кошти, а також у разі неповернення їх у встановлений строк стягнення таких коштів здійснюється у судовому порядку відповідно до законодавства. У зв'язку з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення процедури державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичних осіб - підприємців за заявницьким принципом» за №1258-7 від 13.05.2014 року, в базу EIAC.NET в закладці «Довідник ПОУЄДРС» 01.08.2014 року внесені зміни, що відповідач зареєстрована як ФОП з 20.03.1995 року. Для підтвердження даного факту спеціалістами Харківського міського центру зайнятості направлений запит до Державної реєстраційної служби юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців. 09.10.2014 року отриманий Витяг з Єдиного державного реєстру № 19245475, згідно якого відповідач була зареєстрована як фізична особа-підприємець з 20.03.1996 року по 30.07.2014 року. На підставі виявленого факту на виконання п. 5 вищевказаного Порядку складений акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 17.10.2014 року за № 282-ФОП. В ході проведення розслідування страхового випадку з'ясовано., що в заявах на отримання статусу безробітного від 28.11.2003 року та 11.12.2009 року. Відповідач зазначила, що не зареєстрована як суб'єкт підприємницької діяльності, трудовою діяльністю не займається, тощо. У зв'язку з цим, Харківським міським центром зайнятості 17.10.2014 року видані накази №1610 «Про повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю ФОП [PERSON]» у сумі 106.06 грн. за період з 28.11.2003 року по 07.01.2004 року та з 11.12.2009 року по 17.03.2011 року у сумі 6563,54 грн., а також вартості наданих соціальних послуг за період з 21.10.2010 року по 24.12.2010 року - кошти відшкодовані на ОГР - Харківська місцева громадська організація інвалідів «Соціально - реабілітаційний центр незрячих» в сумі 2697, 47 грн. та наказ № 1723 «Про повернення коштів, витрачених на професійне навчання ПІБ - [PERSON]» у сумі 3461,55 грн. за період з 22.12.2009 року по 06.04.2010 року. На виконання п.7 Порядку дані накази разом з актом № 282-ФОП від 17.10.2014 року та листами - претензіями № ХМЦЗ-02-27630-22/14 від 20.10.2014 р. та № ХМЦЗ-02-29098-22/14 від 13.11.2014 року направлені Відповідачу з пропозицією повернути кошти протягом 15 днів з дня втримання претензії у добровільному порядку. Вислухавши пояснення представника позивача, яка позов підтримала, та відповідача, яка проти позову заперечувала, а також дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог у звязку із наступним. Відповідно до статті 2 Закону України "Про зайнятість населення" від 01.03.1991 № 803-ХІІ (чинного на момент надання відповідачу статусу безробітного, отримання допомоги по безробіттю та професійного навчання) (далі Закон № 803-ХІІ) безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу. Відповідно до підпункту "б" пункту 3 статті 1 Закону № 803-ХІІ (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) в Україні до зайнятого населення належать громадяни, що проживають на території держави на законних підставах громадяни, які самостійно забезпечують себе роботою, включаючи підприємців, осіб, зайнятих індивідуальною трудовою діяльністю, творчою діяльністю, члени кооперативів, фермери та члени їх сімей, що беруть участь у виробництві, а також члени особистих селянських господарств, діяльність яких здійснюється відповідно до Закону України "Про особисте селянське господарство". Згідно з ч. 3 ст. 3 ЗУ «Про зайнятість населення» від 05.07.2012 року, зайнятість населення забезпечується шляхом встановлення відносин, що регламентуються трудовими договорами (контрактами), провадження підприємницької та інших видів діяльності, не заборонених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про зайнятість населення», до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою. Таким чином, особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, в підприємствах, установах, організаціях незалежно від форми власності, не можуть бути зареєстровані як безробітні, оскільки відносяться законодавством до категорії зайнятого населення. Відповідач в період перебування на обліку в центрі зайнятості та отримання допомоги по безробіттю відносився до категорії зайнятого населення. Відповідно до ч. 3 ст. 44 ЗУ «Про зайнятість населення», відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного. Невиконання відповідачем обовязку щодо повідомлення про своє працевлаштування призвело до безпідставної виплати матеріального забезпечення на випадок безробіття. Отже, особи які мають статус субєкта підприємницької діяльності, не залежно від того, чи отримують вони дохід чи ні, не можуть належати до осіб, що мають статус безробітного, адже підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. При цьому, відповідно до пункту 2 статті 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобовязані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Порядком реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу і безробітних затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.1998р. N 578 передбачено, що при реєстрації в центрі зайнятості як шукаючого роботу громадянин повинен подати визначений цим порядком перелік документів. При цьому він має повідомити спеціалісту центру зайнятості всі відомості, які можуть вплинути на порядок виплати та розмір допомоги по безробіттю. Жодним нормативним документом не встановлено обов'язку служби зайнятості щодо перевірки під час реєстрації чи надання статусу безробітного поданих громадянином відомостей та можливості відмови у реєстрації чи наданні статусу безробітного (або відтермінування виплати допомоги по безробіттю) з підстав їх можливої недостовірності. Як вбачається з матеріалів справи, при реєстрації в центрі зайнятості, відповідачем 28.11.2003 р. та 11.12.2009 р. подавалися заяви про надання їй статусу безробітного, в яких вона зазначала, що на даний час не зареєстрована як субєкт підприємницької діяльності, трудовою діяльністю не займається, пенсію не отримує. З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 04.09.2014 р. вбачається, що 20.03.1996 р. відповідач була зареєстрована як фізична особа-підприємець, а припинено підприємницьку діяльність 30.07.2014 р. (а.с. 18-19). Згідно ч. 3 ст. 46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців» фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця. Таким чином, [PERSON] позбавлена статусу фізичної особи підприємця з 30.07.2014 р. Згідно пункту 6 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України 13.02.2009 р. № 60/62, Постановою правління Пенсійного Фонду України 13.02.2009 р. № 7 -1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 березня 2009 р. за № 232/16248, у разі встановлення центром зайнятості належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. Відповідно до частини 3 статті 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Таким чином, [PERSON] при реєстрації в службі зайнятості не повідомила про не скасовану реєстрацію її як фізичної особи - суб'єкта підприємницької діяльності, вона неправомірно набула статусу безробітного і, відповідно, отримувала допомогу по безробіттю та соціальні послуги з професійного навчання за нормами Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" безпідставно і незаконно. До теперішнього часу відповідачем незаконно отримана допомога не повернута. На підставі викладеного, позовні вимоги про відшкодування витрат, повязаних з виплатою вартості матеріального забезпечення на випадок безробіття підлягають задоволенню. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 1218 грн. 00 коп. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: approved