Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-26 00:00:00

31 грудня 2020 року позивач Івано-Франківський міський центр зайнятості - робочий орган виконавчої дирекції Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення коштів. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що в Івано-Франківський міський центр зайнятості 04 березня 2020 року з метою пошуку роботи звернулась [PERSON] , якій з 04 березня 2020 року надано статус безробітної, відповідно до частини другої статті 43 Закону України «Про зайнятість населення» та з 11 березня 2020 року призначено виплату допомоги по безробіттю на підставі частини третьої статті 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». При звірці даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування і на підставі Акту розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» Івано-франківського міського центру зайнятості від 10 липня 2020 року № 1022 встановлено, що [PERSON] , перебуваючи на обліку в Івано-Франківському міському центрі зайнятості як безробітна, та, отримуючи допомогу по безробіттю, працювала за трудовими договорами у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Центр ділового співробітництва «Фортуна» (наказ № 6-к/гб від 20 березня 2020 року «Про прийняття на роботу», наказ № 6/1-г/б від 25 березня 2020 року «Про звільнення з роботи»), Товаристві з обмеженою відповідальністю «Вікос-МВ» (наказ № 9-к/гб від 20 березня 2020 року «Про прийняття на роботу», наказ № 10-г/б від 25 березня 2020 року «Про звільнення з роботи») та Товаристві з обмеженою відповідальністю «Віос-Інвест (наказ №9-к/д від 10 березня 2020 року «Про звільнення з роботи», наказ № 10-г/б від 25 березня 2020 року «Про звільнення з роботи»). Враховуючи наведене вище, відповідач з моменту працевлаштування, тобто з 20 березня 2020 року, відносилася до зайнятого населення, не мала права перебувати на обліку в центрі зайнятості та отримувати допомогу на випадок безробіття. Про факт працевлаштування [PERSON] не повідомила Івано-Франківський міський центр зайнятості. За період з 20 березня 2020 року до 09 липня 2020 року [PERSON] незаконно нарахована допомога по безробіттю в розмірі 3677,42 грн, яка підлягає поверненню до Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття. 27 липня 2020 року відповідачу направлено повідомлення про повернення коштів у сумі 3677,42 грн та запропоновано в добровільному порядку повернути суму боргу протягом тридцяти днів, а також попереджено про вирішення питання в судовому порядку у разі невідшкодування коштів у встановлений термін. Однак коштів відповідач не відшкодувала. Відповідно до виписки системи дистанційного обслуговування Державної казначейської служби України від 16 листопада 2020 року [PERSON] сплачено 100,00 грн., таким чином станом на 28 грудня 2020 року сума боргу становить 3577,42 грн. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача кошти у сумі 3577,42 грн, а також 2102,00 грн витрат по оплаті судового збору. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 січня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання представник позивача не прибула, проте подала до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити у повному обсязі, проти винесення судом заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Від відповідача не надходив відзив на позов, не надходило в установлений судом строк заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Оскільки відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду, проте не з`явилася у судове засідання без поважних причин та не повідомила про причини свої неявки, відзиву не подала, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі статті 280 Цивільного процесуального кодексу України ухвалив про заочний розгляд справи. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Персональна картка безробітної [PERSON] , [INFO] , створена 21 лютого 2020 року (а.с.6-7). 05 березня 2020 року [PERSON] зверталася із заявою до директора Івано-Франківського міського центру зайнятості про надання (поновлення) статусу безробітного (а.с.8). 11 березня 2020 року відповідач зверталася з заявою до директора Івано-Франківського міського центру зайнятості про призначення (поновлення) виплати допомоги по безробіттю (а.с.9). Відповідно до наказу Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр ділового співробітництва «Фортуна» № 6-к/гб від 20 березня 2020 року, [PERSON] прийнята на роботу на посаду головного бухгалтера Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр ділового співробітництва «Фортуна» з 20 березня 2020 року (а.с.10). Згідно наказу Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр ділового співробітництва «Фортуна» №6/1-г/б від 25 березня 20202 року, [PERSON] звільнена з роботи з посади головного бухгалтера Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр ділового співробітництва «Фортуна» за власним бажанням згідно статті 38 Кодексу законів про працю України (а.с.11). Як вбачається з наказу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вікос-МВ» №9-к/гб від 20 березня 2020 року, відповідач [PERSON] прийнята на роботу на посаду головного бухгалтера Товариства з обмеженою відповідальністю «Вікос-МВ» з 20 березня 2020 року за сумісництвом з оплатою праці пропорційно відпрацьованому часу (0,5 посадового окладу) (а.с.12). Наказом № 10-г/б від 25 березня 2020 року [PERSON] звільнена з посади головного бухгалтера Товариства з обмеженою відповідальністю «Вікос-МВ» з 25 березня 2020 року за власним бажанням згідно статті 38 Кодексу законів про працю України (а.с.13). Відповідно до наказу № 9-к/д від 10 березня 2020 року «Про звільнення з роботи» Товариства з обмеженою відповідальністю «Вікос-МВ», [PERSON] з 20 березня 2020 року прийнято на посаду головного бухгалтера Товариства з обмеженою відповідальністю «Вікос-МВ» за сумісництвом з оплатою праці пропорційно відпрацьованому часу (0,5 посадового окладу) (а.с.14). Згідно наказу № 10-г/б від 25 березня 2020 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Віос-Інвест» «Про звільнення з роботи», [PERSON] звільнено з роботи з посади головного бухгалтера Товариства з обмеженою відповідальністю «Віос-Інвест» з 25 березня 2020 року за власним бажання згідно статті 38 Кодексу законів про працю України (а.с.15). 10 липня 2020 року Івано-Франківським міським центром зайнятості складений Акт № 1022 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (а.с.16-17). Як вбачається з розрахунку, сума коштів, яка підлягає поверненню відповідачем, становить 3677,42 грн (а.с.18). 24 липня 2020 року Івано-Франківським міським центром зайнятості було видано наказ № 107 «Про повернення коштів (а.с.19). 27 липня 2020 року за №3873-06/29-20 [PERSON] надсилалося повідомлення про повернення коштів, що залишилося без відповіді (а.с.20-21,22). Згідно виписки системи дистанційного обслуговування Державної казначейської служби України від 16 листопада 2020 року, [PERSON] сплатила 100,00 грн. Частиною другою статті 15 Цивільного кодексу України надано право кожній особі на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно частин першої-другої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно частини першої статті 2 Закону України «Про зайнятість населення», відносини у сфері зайнятості населення регулюються Конституцією України, цим Законом, Кодексом законів про працю України, Господарським та Цивільним кодексами України, Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", іншими актами законодавства. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 1 Закону України "Про зайнятість населення", безробіття - соціально-економічне явище, за якого частина осіб не має змоги реалізувати своє право на працю та отримання заробітної плати (винагороди) як джерела існування. Пунктом 2 частини першої статті 1 Закону України "Про зайнятість населення" визначено, що безробітний - це особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи. Відповідно до пункту 13 частини першої статті 1 Закону України "Про зайнятість населення", особи працездатного віку - особи віком від 16 років, які не досягли встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсійного віку. У відповідності з положеннями пункту 7 частини першої статті 1 Закону України «Про зайнятість населення», зайнятість - не заборонена законодавством діяльність осіб, пов`язана із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або іншій формі. Згідно частини першої статті 4 Закону України «Про зайнятість населення», до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти та поєднують навчання з роботою. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі працевлаштування безробітного. Про факт працевлаштування відповідач не повідомила Івано-Франківський міський центр зайнятості, хоча відповідно до частини другої статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Згідно абзацу першого частини третьої статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», сума виплаченого забезпечення та вартості надання соціальних послуг повертається особою (безробітним) з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та наданих соціальних послуг. Судом встановлено, що у період з 20 березня 2020 року до 09 липня 2020 року відповідачу незаконно нарахована допомога по безробіттю у розмірі 3677,42 грн, яка підлягає поверненню до Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття. 16 листопада 2020 року [PERSON] сплачено 100,00 грн. Таким чином, сума боргу становить 3577,42 грн. У наданий для добровільного відшкодування строк кошти відповідачем не повернуто. Вказані обставини відповідачем не спростовані. У відповідності до частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи із вищевикладеного, суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, відповідно до статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, вважає за необхідне позов задовольнити повністю та стягнути з відповідача на користь позивачакошти в сумі 3577,42 грн. Відповідно до частини першої статті 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною першою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем про подачі позовної заяви сплачено судовий збір за позовом у розмірі 2102,00 грн (а.с. 24). Позовні вимоги задоволені, тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати у вигляді судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 1, 4, 35, 43, 45 Закону України «Про зайнятість населення», ст.ст. 34, 36, 39 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»,

Outcome: approved