Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що 03.09.1997 позивачу, як члену КСП «Україна», видано сертифікат на право на земельну частку (пай) розміром 4,3 ум. кад. га. У виділенні земельного паю позивачу [PERSON] РДА було відмовлено, оскільки на території Семенівської сільської ради відсутні вільні землі КСП «Україна». Вказуючи на те, що на території Каховського району є вільні землі сільськогосподарського призначення, позивач просила зобовязати Головне управління Держгеокадстру у Херсонській області виділити їй земельну частку (пай) із земель запасу чи резерву, землі державної власності на території Костогризівської сільської ради Каховського району або Червоноперекопської сільської ради Каховського району. В судове засідання позивач не зявилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник позивача до суду не зявився, надав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі. На позовних вимогах наполягав у повному обсязі. Представник [PERSON] РДА в судове засідання не з»явився, причини неявки суду не відомі, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Заяв про відкладення розгляду справи не надходило. Представник ГУ Держгеокадстру у Херсонській області в судове засідання не з»явився, надав суду заперечення, якими просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що вони не є розпорядникамим земельними ділянками. Також зазначив, що Костогризівська та Червоноперекопська сільські ради не мають необхідних позивачу площ із земель запасу. Представник Костогризівської сільської ради Каховського району Херсонської області в судове засідання не зявився. До суду надав заяву, в якій просить розглянути справу без його участі. Позовні вимоги визнають в повному обсязі. Представник Червоноперекопської сільської радиКаховського району Херсонської області в судове засідання не зявилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до змісту заяви, на території Червоноперкопської сільської ради відсутні вільні земельні ділянки сільськогосподарського призначення. Представник Семенівської сільської ради Каховського району Херсонської області в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази та зеперечення, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково. Так, згідно з сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ХС № 0099064, [PERSON], на підставі рішення [PERSON] районної державної адміністрації від 22.07.1997 №303, належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Україна», с. Семенівка Каховського району, розміром 4,3 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а.с. 13). Відповідно до Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», право на земельну частку (пай) підтверджується відповідним сертифікатом, який діє до отримання громадянином державного акту на земельну ділянку. В пункті 3 Указу Президента України від 03.12.1999 року № 1529 «Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки» також зазначається про те, що сертифікат на земельну частку (пай) є правовстановлюючим документом, що засвідчує право володіти, користуватися та розпоряджатися зазначеною у ньому часткою. На території Семенівської сільської ради відсутні вільні землі КСП «Україна» (а.с. 9). 12.11.2013 року на засіданні постійно діючої комісії з питань, повязаних із земельними відносинами, при [PERSON] районній державній адміністрації, рекомендовано [PERSON] звернутися до суду щодо виділення земельної ділянки із земель державної власності, оскільки на території Семенівської сільської ради відсутні землі КСП «Україна» (а.с. 12). Закон України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" визначає організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками. Отже, даний закон є спеціальним щодо проведення процедури виділення земель за сертифікатами на землю. Частиною другою статті 14 Конституції України визначено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Так,статтею 5 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" від 05.06.2003 р. № 899-IVвизначено, що сільські, селищні, міські ради та районні державні адміністрації в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості): розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок і видачі документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку та приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості). Чинним законодавством не встановлено процедури передачі земель виділення в натурі (на місцевості) земельної частки (паю) із земель резерву (запасу) відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) у випадку неможливості надати таку земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі. Проте, пунктом 147 рішення Європейського суду з прав людини "Броньовський проти Польщі" від 22 квітня 2004 року визначено, що згідно з принципом законності, чинні положення національного законодавства потрібно формулювати так, щоб вони були достатньо доступними, чіткими і передбачуваними у практичному застосуванні. Згідно з пункту 184 вказаного Рішення принцип верховенства права, на якому будується Конвенція, та принцип законності, про який ідеться в статті 1 Першого протоколу, вимагає від держав не лише поважати і застосовувати, у передбачуваний і узгоджуваний спосіб, запроваджені ними закони, а ще й - що безпосередньо випливає з цього обов'язку - забезпечувати правові та практичні умови для втілення їх в життя. Сертифікат на право на земельну частку (пай) згідно з абзацом 1 пункту 17розділу X "Перехідні положення" Земельного Кодексу України, вважається правовстановлюючим документом при реалізації права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства, а тому, таке право повинно бути реалізовано відповідним державним органом, оскільки наявність належним чином оформленого та зареєстрованого сертифікату на земельну частку (пай) засвідчує право позивача на виділення земельної ділянки в натурі та отримання відповідного документу про право власності на цю земельну ділянку. Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" від 06 вересня 2012 року № 5245- VI внесено зміни до Земельного Кодексу України, які набули чинності з 01 січня 2013 року, яким внесені зміни до визначення суб'єктів розпорядження землями сільськогосподарського призначення, оскільки такі повноваження перейшли до Держземагентства України. Так, відповідно до частини четвертої статті 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Тобто, законодавцем змінено компетенцію органів щодо розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення, наділивши такими функціями Держземагенства, замість державних адміністрацій та органів місцевого самоврядування. Отже, в даному випадку, належить застосовувати нормативно-правовий акт, який прийнятий в часі пізніше. Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" від 06 вересня 2012 року № 5245- VI прийнятий за часом пізніше, ніж Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" від 05 червня 2003 року № 899-ІУ, а відтак, під час визначення належного суб'єкта розпорядження слід виходити із норм Земельного Кодексу України. Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що належним суб'єктом, який наділено правом розпорядженням державними землями запасу сільськогосподарського призначення, є ГУ Держеокадастру у Херсонській області. Чинним законодавством не встановлено процедури передачі земель виділення в натурі (на місцевості) земельної частки (паю) із земель резерву (запасу) відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) у випадку неможливості надати таку земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі. Проте, враховуючи наявні у справі відомості щодо відсутності вільних земель на території Семенівської сільської ради Каховського району Херсонської області, відсутність даних про розміри вільних земель на території Костогризівської сіьської ради Каховського району Херсонської області, суд, виходячи з принципу земельного законодавства щодо забезпечення рівності права власності на землю громадян, що визначено п. б) ч. 1 ст. 5 ЗК України,з метою дотримання реалізації прав позивача, вважає за необхідне виділити земельну частку ( пай) [PERSON] із зеель запасу чи резерву, розташованих на теоиторії Каховського району Херсонської області.

Outcome: partial