Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про зняття арешту з нерухомого майна, посилаючись на те, що їй на праві особистої власності належить земельна ділянка площею 3,0767 га, що розташована за адресою Київська область Фастівський район, Дмитривська сільська рада. На даний час вона мала намір зробити відчуженя вказаної земельної ділянки. При зверненні до нотаріальної контори, нотаріусом було повідомлено про арешт майна накладений постановою ДВС від 16.02.2002 року на все її майно. Після цього вона звернулася до відділу ДВС та отримала відмову у зняті вказаного арешту, що призвело до звернення до суду з даним позовом. Важає, накладений арешт підлягає скасуванню. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовільнити. Представник відповідача в судове засідання надав лист про слухання справи у його відсутність. Вирішення справи покладається на розсуд суду. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Як вбачається з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності позивачу належить на праві спільної часткової власності 1/2 частини земельної ділянки площею 3,0767 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташованої на території Дмитрівської сільської ради Фастівського району Київської області. Згідно Інформації з Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна 06.08.2004 року на підставі постанови державного виконавця Відділу ДВС Фастівського міськрайонного управління юстиції б/н від 16.02.2002 року внесено відомості про арешт нерухомого майна, а саме на все майно, яке належить [PERSON]. Згідно з листа №15.28-24/696 від 06.02.2017 року Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ, виконавчі провадження за якими боржником є [PERSON] на виконанні у відділі не перебувають. Відповідно до ст.316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За положеннями ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як зазначено в п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 6 від 27.08.76 "Про судову практику в справах про виключення майна з опису" за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Стаття 60 Закону України "Про виконавче провадження" передбачає підстави та випадки для зняття арешту з майна, а саме особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Частина 5 статті 60 Закону України "Про виконавче провадження" визначає, що у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Враховуючи, що на момент звернення [PERSON] до суду з даним позовом на виконанні у відділі ДВС виконавчі провадження де боржником є позивач відсутні, у суду є всі підстави в знятті арешту на майно позивача. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Outcome: approved