Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-11 00:00:00

Заявник звернувся до суду із вищезазначеною заявою, у якій, з метою отримання недієздатною гр. [PERSON], [INFO], психіатричної допомоги, просить суд надати згоду на госпіталізацію останньої до Комунального закладу «Кам'янська міська лікарня №1» ДОР» (далі КЗ «Кам'янська міська лікарня №1» ДОР») у період з 08 жовтня 2018р. по 07 листопада 2018р. В обґрунтування вищевказаної заяви заявник посилається на те, що, рішенням суду від 31.10.2008р. гр.[PERSON], [INFO], визнана недієздатною особою, опікуном останньої призначено її матір - [PERSON]. 08.10.2018р., за заявою опікуна недієздатної [PERSON], останню, після огляду лікарем-психіатром, було госпіталізовано в психіатричне відділення №1 КЗ«Кам'янська міська лікарня №1» ДОР». Протягом 48 годин з часу госпіталізації, [PERSON], згідно вимог ст.ст.13, 15 ЗУ «Про психіатричну допомогу» від 22.02.2000 № 1489-III, була оглянута комісією лікарів-психіатрів, якою, в свою чергу, прийнято рішення щодо необхідності подальшого перебування [PERSON] у закладі з надання психіатричної допомоги та надання їй стаціонарної психіатричної допомоги у період з 08 жовтня 2018р. по 07 листопада 2018р. Водночас, приймаючи до уваги те, що, Рішенням Конституційного суду України від 01.06.2016р. № 2-рп/2016 положення ст.13 вищевказаного Закону щодо госпіталізації недієздатної особи без судового контролю - визнано неконституційним, заявник просить суд здійснити судовий контроль та надати дозвіл на госпіталізацію недієздатної [PERSON] у період з 08 жовтня 2018р. по 07 листопада 2018р. В судовому засіданні представник заявника [PERSON], яка, водночас, є лікарем-психіатром недієздатної [PERSON], суду пояснила, що, недієздатна [PERSON] перебуває на обліку у КЗ «Кам'янська міська лікарня №1» ДОР» з 1990 року з діагнозом: помірна розумова відсталість. 08.10.2018р., за згодою опікуна, [PERSON] госпіталізована до КЗ «Кам'янська міська лікарня №1» ДОР» для отримання психіатричної допомоги. Разом з цим, оскільки [PERSON] є недієздатною особою, КЗ «Кам'янська міська лікарня №1» ДОР», з метою захисту прав недієздатної особи, вважає необхідним звернутись до суду із вищезазначеною заявою для отримання згоди суду на госпіталізацію недієздатної особи. В судовому засіданні особа, стосовно якої вирішується питання про надання їй психіатричної допомоги - [PERSON] суду зазначила, що періодично проходить курс лікування в КЗ «Кам'янська міська лікарня №1» ДОР». В судовому засіданні законний представник особи, стосовно якої розглядається питання, пов'язане з наданням психіатричної допомоги - [PERSON]. суду пояснила, що, є матір'ю та опікуном [PERSON] [PERSON] є інвалідом по психічному захворюванню безстроково, тому потребує психіатричної допомоги. 08.10.2018р., за її, [PERSON], згодою, [PERSON] була госпіталізована для отримання психіатричної допомоги. В судовому засіданні прокурор висловив думку про наявність підстав для госпіталізації недієздатної [PERSON] до КЗ «Кам'янська міська лікарня №1» ДОР» у період з 08 жовтня 2018р. по 07 листопада 2018р. Вислухавши думку та пояснення учасників процесу, суд, вивчивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Згідно ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ст.10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Як встановлено судом в ході розгляду справи, рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 31.10.2008 року, гр. [PERSON], [INFO], визнана недієздатною особою, опікуном останньої призначено її матір - [PERSON]. Згідно Виписки із медичної картки стаціонарного хворого №2863 КЗ «Кам'янська міська лікарня №1» ДОР», [PERSON], [INFO], є інвалідом 2 групи безстроково у зв'язку із психічним захворюванням; з 1990 року перебуває під наглядом лікаря-психіатра за місцем проживання з приводу основного захворювання: помірна розумова відсталість з порушенням поведінки, емоційною нестійкістю, потребуючими медикаментозної корекції. 08.10.2018р. у супроводі матері - опікуна недієздатної [PERSON], остання, за письмовою згодою матері, госпіталізована до закладу з надання стаціонарної психіатричної допомоги (КЗ «Кам'янська міська лікарня №1» ДОР»), на підставі ст.13 Закону України "Про психіатричну допомогу" від 22.02.2000 р. № 1489-III. З урахуванням вимог ст.15 Закону України "Про психіатричну допомогу" від 22.02.2000р. № 1489-III, 08.10.2018р. [PERSON] оглянута комісією лікарів-психіатрів КЗ «Кам'янська міська лікарня №1» ДОР», яка, в свою чергу, дійшла висновку про необхідність подальшого перебування [PERSON] у вказаному закладі з метою надання їй стаціонарної психіатричної допомоги у період з 08 жовтня 2018р. по 07 листопада 2018р. Водночас, з метою захисту прав недієздатної особи, представник КЗ «Кам'янська міська лікарня №1» ДОР» вважає необхідним, на підставі рішення Конституційного Суду України від 01.06.2016р. № 2-рп/2016, звернутись до суду із вищезазначеною заявою для отримання згоди суду на госпіталізацію недієздатної особи у період з 08 жовтня 2018р. по 07 листопада 2018р. Відповідно до ст.91 ЗУ «Про Конституційний Суд України» № 2136-VIII від 13.07.2017р., закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення. Рішенням Конституційного Суду України від 01.06.2016р. № 2-рп/2016, на яке посилається заявник, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" від 22 лютого 2000 року № 1489-III з наступними змінами у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. Водночас, вищевказаним Рішенням Конституційного Суду України встановлено, що, вказане рішення є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене. Таким чином, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 01.06.2016р. № 2-рп/2016, втратило чинність положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" від 22.02.2000 року № 1489-III з наступними змінами у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. Водночас, у вищевказаному рішенні Конституційний Суд України зазначив, що, госпіталізація недієздатної особи до психіатричного закладу на підставі статті 13 Закону є обмеженням її права на свободу та особисту недоторканність, закріпленого у статті 29 Конституції України, а тому має відбуватися відповідно до критеріїв, визначених у цьому рішенні. При цьому, ухвалюючи вищевказане рішення, Конституційний Суд України визначив, що, встановлена у Законі процедура госпіталізації недієздатної особи до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра не передбачає судового контролю за такою госпіталізацією, оскільки законодавець фактично розглядав її як добровільну, хоча госпіталізація недієздатної особи відбувається без надання нею усвідомленої згоди. На підставі зазначеного, Конституційний Суд України дійшов висновку, що: - така госпіталізація за своєю природою та наслідками є непропорційним обмеженням конституційного права недієздатної особи на свободу та особисту недоторканність, тому вона має здійснюватися з дотриманням конституційних гарантій захисту прав і свобод людини і громадянина, з урахуванням міжнародно-правових стандартів, правових позицій Конституційного Суду України та виключно за рішенням суду відповідно до вимог статті 55 Основного Закону України; - судовий контроль за госпіталізацією недієздатної особи до психіатричного закладу в порядку, передбаченому статтею 13 Закону, є необхідною гарантією захисту її прав і свобод, закріплених, зокрема, статтями 29, 55 Основного Закону України. Суд після незалежного і неупередженого розгляду питання щодо госпіталізації недієздатної особи до психіатричного закладу має ухвалити рішення стосовно правомірності обмеження конституційного права такої особи на свободу та особисту недоторканність. Як встановлено судом в ході розгляду справи, недієздатна [PERSON], [INFO], є інвалідом 2 групи безстроково у зв'язку із психічним захворюванням; з 1990 року перебуває під наглядом лікаря-психіатра за місцем проживання з приводу основного захворювання: помірна розумова відсталість з порушенням поведінки, емоційною нестійкістю, потребуючими медикаментозної корекції. Через психічне захворювання [PERSON] потребує відповідної психіатричної допомоги, яка, в свою чергу, згідно Висновку, наданого комісією лікарів-психіатрів КЗ «Кам'янська міська лікарня №1» ДОР», може бути надана лише в умовах стаціонару, із проходженням курсу лікування хворого у період з 08 жовтня 2018р. по 07 листопада 2018р. Таким чином, встановивши в ході розгляду справи, що, госпіталізація недієздатної [PERSON] до психіатричного закладу у період з 08 жовтня 2018р. по 07 листопада 2018р. є необхідною умовою для проходження останньою курсу лікування, суд, з урахуванням критеріїв, визначених у рішенні Конституційного Суду України від 01.06.2016р. № 2-рп/2016, дійшов висновку про те, що, госпіталізація недієздатної [PERSON] до психіатричного закладу у період з 08 жовтня 2018р. по 07 листопада 2018р. - є обґрунтованою, та такою, що виправдовує обмеження конституційного права [PERSON] на свободу у вищевказаний період. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved