Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-28 00:00:00

У грудні 2020 року позивач [PERSON] звернулась до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за аліментами та пені за прострочення сплати аліментів. Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, [INFO] [PERSON] народила доньку [PERSON] . Батьком дитини є відповідач у справі [PERSON] . Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2011 року у справі № 2-3655/11 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 травня 2011 року і до досягнення дитиною повноліття. Як стверджувала позивач, примусове виконання згаданого рішення суду здійснювалось державними виконавцями Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві. [PERSON] зазначала, що відповідач ухиляється від виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2011 року у справі № 2-3655/11, допустив заборгованість зі сплати аліментів у сумі 152622,60 грн. Розмір пені за прострочення сплати аліментів становить 557072,49 грн. З цих підстав позивач, покликаючись на норму ст. 196 СК України, просила суд стягнути з [PERSON] заборгованість за аліментами у сумі 152622,60 грн та пеню за прострочення сплати аліментів у сумі 305245,20 грн. Відповідач відзив на позовну заяву [PERSON] не подав. Позивач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась, подала до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судові засідання, призначені на 12 год 30 хв 31 березня 2021 року, 11 год 30 хв 14 травня 2021 року та 10 год 45 хв 29 червня 2021 року, не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся, про причини неявки в судові засідання суд не повідомив, заяву про розгляду справи за його відсутності до суду не подав. За таких обставин та за відсутності заперечень позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до такого висновку. [INFO] в [PERSON] народилася донька [PERSON] ; батьком дитини є відповідач у справі [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а. с. 9). Ст. 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. За рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2011 року у справі № 2-3655/11 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 травня 2011 року і до досягнення дитиною повноліття (а. с. 8). Указане судове рішення не оскаржувалось та набрало законної сили. 21 жовтня 2011 року Оболонським районним судом м. Києва видано виконавчий лист на виконання згаданого судового рішення. Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві Здор Т.Ю. від 14 листопада 2011 року відкрито виконавче провадження № 29850689 з виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2011 року у справі № 2-3655/11 в частині стягнення аліментів з [PERSON] . Виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2011 року у справі № 2-3655/11 в частині стягнення аліментів з відповідача здійснювалось державними виконавцями Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві у період з 14 листопада 2011 року до 01 жовтня 2019 року. Таким чином, порядок виконання судового рішення про стягнення аліментів на утримання [PERSON] регулювався приписами ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року № 606-XIV, ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року № 1404-VIII та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5 (далі - Інструкція). Згідно з ч. 3 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року № 1404-VIII розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення в порядку, встановленому СК України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого СК України. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до ч. 1 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (ч. 4 ст. 71 цього Закону). У ч. 9 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року № 1404-VIII зазначено, що спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Судом встановлено, що відповідач не у повному обсязі не сплачував аліменти на утримання [PERSON] , стягнуті за рішенням суду. Розмір заборгованості за аліментами [PERSON] станом на 05 липня 2019 становив 152622,60 грн, що підтверджується розрахунком від 30 вересня 2019 року, здійсненим старшим державним виконавцем Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Осовською В.В. У матеріалах справи відсутні докази, які б засвідчували існування спору між стягувачем [PERSON] та боржником [PERSON] з приводу розміру заборгованості відповідача за аліментами. 01 жовтня 2019 року старшим державним виконавцем Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Осовською В.В. було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві у зв`язку з закінченням строку стягнення аліментів та неможливістю стягнути заборгованість з їх сплати. Проте, виносячи постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві у виконавчому провадженні № 29850689, державний виконавець не звернула увагу на положення п. п. 9, 10 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (в редакції, чинній на час повернення виконавчого документа стягувачеві), якими передбачено, що виконавець закінчує виконавче провадження про стягнення аліментів після закінчення передбаченого законом строку їх стягнення за умови, що суму аліментів стягнено в повному обсязі. Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття. У разі наявності заборгованості, яка виникла на момент закінчення встановленого строку для стягнення аліментів, її стягнення проводиться у загальному порядку, визначеному Законом. Зважаючи на те, що станом на 05 липня 2019 року заборгованість за аліментами [PERSON] складала 152622,60 грн, державний виконавець не вправі була повертати виконавчий лист стягувачеві, а повинна продовжити здійснення виконавчого провадження до повного стягнення з боржника заборгованості за аліментами. Оскільки вимога про стягнення аліментів з [PERSON] вирішена шляхом ухвалення судового рішення, то повторне стягнення аліментів, якими є і заборгованість з їх сплати, не допускається. Отже, суд вважає, що заборгованість [PERSON] за аліментами у виконавчому провадженні № 29850689 підлягає стягненню в порядку виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2011 року у справі № 2-3655/11 за позовом [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, а не шляхом ухвалення нового рішення. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову [PERSON] в частині стягнення заборгованості за аліментами. Відповідно до ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених ч. 14 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених ч. 14 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження". Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У ст. 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: E = (A1 х 1 % х Q1) + (A2 х 1 % х Q2) +……….(An х 1 % х Qn), де: E - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати аліментів, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2 - кількість днів прострочення сплати аліментів, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати; An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму (такий механізм нарахування пені наведений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц, від 03 квітня 2019 року № 333/6020/16-ц; постановах Верховного Суду від 01 серпня 2018 року № 646/165/16-ц, від 19 вересня 2018 року у справі № 695/2808/14-ц, від 03 жовтня 2018 року у справі № 239/306/17, від 05 грудня 2018 року у справі № 372/264/15-ц). При цьому суд звертає увагу позивача на те, що заборгованість зі сплати аліментів за певний місяць виникає у перший день місяця, який є наступним за цим місяцем (наприклад, якщо аліменти не були сплачені за липень 2018 року, заборгованість з їх виплати виникає з 01 серпня 2018 року). Позивачем [PERSON] у своєму позові вказала, що пеня за прострочення сплати аліментів за період з 13 травня 2011 року до 05 липня 2019 року склала 557072,49 грн. Розрахунок пені здійснено позивачем неправильно. Так, пеня за прострочення [PERSON] сплати аліментів за період з 13 травня 2011 року до 05 липня 2019 року становить 2131074,06 грн. Оскільки сума пені за положеннями ч. 1 ст. 196 СК України не може перевищувати 100 % заборгованості за аліментами, пеня за прострочення [PERSON] сплати аліментів не може бути більшою 152622,60 грн. За положеннями ч. 1 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Урахлвуючи викладене, [PERSON] має право на стягнення з [PERSON] пені за прострочення сплати аліментів, стягнутих на її утримання, у сумі 152622,60 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача в дохід держави судовий збір у сумі 840,80 грн.

Outcome: partial