Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

у грудні 2012 року позивач [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Цвебет" про стягнення заборгованості за угодою про надання поворотної фінансової допомоги в сумі 97568,90 гривень. В обґрунтування позову позивач зазначив про те, що 20.07.2010 року між ним та відповідачем укладено Угоду №2 про надання поворотної фінансової допомоги, згідно з якою позивач надав відповідачеві грошові кошти в сумі 95000 гривень, які відповідач повинен був повернути у строк до 31.12.2011 року. Оскільки кошти у вказаний строк відповідач не повернув, позивач просить стягнути з нього борг у розмірі 95000 гривень та три проценти річних від простроченої суми за період з 31.12.2011 року до 09.11.2012 року в сумі 2568,90 гривень. В лютому 2013 року відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Цвебет" звернулося із зустрічним позовом до [PERSON], в якому вказує на те, що згідно з Угодою №2 від 20.07.2010 року [PERSON] повернуто кошти в сумі 24000 гривень, що підтверджується видатковим касовим ордером Товариства з обмеженою відповідальністю "Цвебет" від 25.03.2011 року. Крім цього, відповідач вказує на те, що причиною неповернення [PERSON] решти коштів за угодою від 20.07.2010 року є те, що [PERSON] отримано від товариства кошти в сумі 118590 гривень як переплату за Угодою №2 від 03.08.2009 року, пояснюючи її тим, що товариство повернуло [PERSON] кошти за угодою від 03.08.2009 року, які від нього попередньо за цією угодою не отримувало. Враховуючи взаємозарахування вищевказаної заборгованості, Товариство з обмеженою відповідальністю "Цвебет" просить стягнути на його користь із [PERSON] 47590 гривень неповернутих ним коштів. В судове засідання сторони не з'явилися, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином, у поданій суду заяві сторони просили справу розглянути за їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 20.07.2010 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Цвебет" та [PERSON] укладено Угоду №2 про надання поворотної фінансової допомоги, згідно з якою засновник - [PERSON] надає підприємству - Товариству з обмеженою відповідальністю "Цвебет" поворотну фінансову допомогу в сумі 95000 гривень, яку товариство зобов'язується повернути до 31.12.2011 року (а.с.3). 20.07.2010 року вказані кошти перераховано [PERSON] на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Цвебет" (а.с.4). 25.03.2011 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Цвебет" перерахувало частину заборгованості за Угодою №2 від 20.07.2010 року в сумі 24000 гривень [PERSON] Залишок боргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Цвебет" за цією угодою складає 71000 гривень. 03.08.2009 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Цвебет" та [PERSON] укладено Угоду №2 про надання поворотної фінансової допомоги, згідно з якою засновник - [PERSON] надає підприємству - Товариству з обмеженою відповідальністю "Цвебет" поворотну фінансову допомогу в сумі 118590 гривень, яку товариство зобов'язується повернути до 31.12.2009 року (а.с.12-13). 04.08.2009 року вказані кошти перераховано [PERSON] на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Цвебет" (а.с.32, 156). 24.11.2009 року отримані Товариством з обмеженою відповідальністю "Цвебет" кошти в сумі 118590 гривень повернуто [PERSON] (а.с.14-15). Суд критично ставиться до тверджень Товариства з обмеженою відповідальністю "Цвебет" про те, що товариство не отримувало від [PERSON] допомоги у розмірі 118590 гривень за Угодою №2 від 03.08.2009 року, оскільки факт перерахування вказаних коштів [PERSON] Товариству з обмеженою відповідальністю "Цвебет" та їх цільове призначення («поворотна фінансова допомога засновника [PERSON] ТОВ «Цвебет» по угоді №2 від 03.08.2009 р. без ПДВ») підтверджено листом Універсал Банку за вих.№1980ГО;1180БТ від 23.07.2015 року (а.с.156). Таким чином, Товариством з обмеженою відповідальністю "Цвебет" повністю розрахувалося із [PERSON] за Угодою №2 про надання поворотної фінансової допомоги від 03.08.2009 року, та має борг перед [PERSON] за Угодою №2 про надання поворотної фінансової допомоги від 20.07.2010 року в сумі 71000 гривень. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч.2 ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Частина 1 ст.202 ЦК України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Частина 1 ст.626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. За приписами ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, крім випадку коли право такої відмови встановлено договором або законом. Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Отже, позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення заборгованості за Угодою №2 про надання поворотної фінансової допомоги від 20.07.2010 року підлягають задоволенню частково на суму 71000 гривень. Доводи [PERSON] у відзиві на зустрічний позов (а.с.31-32) про те, що 24000 гривень, перераховані йому Товариством з обмеженою відповідальністю "Цвебет" (підтверджено видатковим касовим ордером від 25.03.2011 року), рішенням Голосіївського районного суду м.Києва у справі №2-4693/11 зараховано на погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "Цвебет" перед [PERSON] за Угодою №4 від 24.11.2009 року судом до уваги взяті бути не можуть, оскільки спростовуються змістом рішення у вказаній справі від 05.12.2011 року. Крім цього, на підтвердження перерахування [PERSON] Товариством з обмеженою відповідальністю "Цвебет" 24000 гривень саме за угодою №2 від 20.07.2010 року свідчить і зміст самого видаткового касового ордеру від 25.03.2011 року (а.с.16), в якому зазначено про перерахування безвідсоткової повторної фінансової допомоги саме за вказаною угодою. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи викладене, оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Цвебет" заборгованості за Угодою №2 про надання поворотної фінансової допомоги від 20.07.2010 року підлягають задоволенню частково, у розмірі 71000 гривень, у задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Цвебет" до [PERSON] про стягнення заборгованості за Угодою №2 від 03.08.2009 року та Угодою №2 від 20.07.2010 року в сумі 47590 гривень необхідно відмовити. Крім стягнення суми основного боргу, [PERSON] просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Цвебет» три проценти річних від простроченої за Угодою №2 від 20.07.2010 року суми. Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки згідно з договором від 20.07.2010 року відповідач зобов'язувався повернути борг у строк до 31.12.2011 року, позивач має право на отримання трьох процентів річних від суми боргу за договором з 01.01.2012 року. У позові позивач просить стягнути три проценти річних до 09.11.2012 року за 329 днів прострочення в сумі 2568,90 гривень. Розрахунок днів прострочення та процентів, наданий позивачем [PERSON], суд до уваги не бере, оскільки він здійснений неправильно. Кількість днів прострочення за вказаний період становить - 314, а тому сплаті від простроченої суми боргу в розмірі 71000 гривень підлягають три проценти річних за вказаний період ((3% х 71000 х 314): 365)) в сумі 1832, 38 гривень. Таким чином, вимоги позивача [PERSON] щодо стягнення з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Цвебет» суми боргу та трьох процентів річних від простроченої суми боргу підлягають частковому задоволенню на суму 72832,38 гривень. Зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Цвебет» до [PERSON] про стягнення суми боргу з огляду на досліджені докази суд вважає безпідставним, необґрунтованим, та таким, що задоволенню не підлягає. Згідно з приписами ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи часткове задоволення позову [PERSON], стягненню на його користь з Товариства з обмеженою відповідальністю "Цвебет» підлягає сума сплаченого за подання позову судового збору у розмірі 728,33 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial