Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-14 00:00:00

Орган опіки та піклування Краматорської міської ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на її утримання. Відповідно до ч.6 ст.187 ЦПК України судом перевірено місце реєстраціїї відповідача. Ухвалою суду від 24 травня 2018 року відкрито провадження по справі. Представник позивача обґрунтовує вимоги тим, що відповідачка [PERSON] має малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відомості про батька малолітнього [PERSON] в свідоцтво про народження внесені відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного Кодексу України. До служби с прав дітей неодноразово надходили повідомлення та звернення, про те, що відповідачка веде асоціальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, не приділяє належної уваги вихованню та утриманню малолітнього сіна, не забезпечує належних умов для його проживання та розвитку. У зв'язку з недбалим ставленням відповідачки до своїх обов'язків по вихованню та утриманню сина, малолітній [PERSON] неодноразово влаштовувався до комунальної медичної установи та Центру соціально - психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Краматорської міської ради. Та знаходиться до теперішнього часу. До служби надійшли повідомлення, що [PERSON] не приступив до занять в будь-якому загальноосвітньому закладі міста. 13.09.2017р. малолітнього [PERSON] було знайдено за адресою [ADDRESS], в сім'ї сторонніх людей. Пояснив, що його мати [PERSON] побила та вигнала його з дому, зловживає спиртними напоями, він ніде навчається, часто буває голодним. 15.09.2017р. при відвідуванні квартири за адресою [ADDRESS] працівниками служби у справах дітей було виявлено, що відповідачка перебувала в стані алкогольного сп'яніння, висловлювалась нецензурно. В квартирі умови проживання незадовільні, брудно, відсутній холодильник, постільна білизна, предмети гігієни, одежа та взуття для малолітнього. Крім того, відповідачка перебуває на диспансерному обліку в КЛПУ «Міський наркологічний диспансер» м.Краматорська, неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності. Питання щодо повернення малолітнього сина на виховання до родини відповідачка не порушувала. В час перебування сина в медичних закладах відвідувала його періодично, але життям, розвитком та подальшою долею дитини не цікавилась, матеріальної допомоги на утримання дитини не надавала і не надає. Представник позивача в судовому підтримала позовні вимоги та просить позбавити відповідача батьківських прав відносно її дитини [PERSON] та стягнути з відповідача аліменти на його користь в розмірі 1/4 всіх видів його доходу, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, до його повноліття. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Заяв та клопотань про відкладання розгляду справи від неї не надходило. Відповідно до вимог ст.ст.280 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Представник позивача не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Представник Центра соціально - психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Краматорської міської ради в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до вимог ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" № 3 від 30 березня 2007 року визначено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Судом встановлено наступне. Відповідно до свідоцтва про народження матір'ю неповнолітнього [PERSON], [INFO] є - [PERSON], [INFO]. Відповідно до акту обстеження житлово -побутових умов сім'ї [PERSON], житло було встановлено, що в родині відповідачки відсутні належні умови для проживання, утримання та повноцінного розвитку дитини. Відповідно до довідки Центру соціально - психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Краматорської міської ради малолітній [PERSON], [INFO], перебуває в закладі з 13.11.2017 року по теперішній час на повному державному забезпеченні. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. На підставі досліджених та оцінених в сукупності доказів судом встановлено, що відповідачка [PERSON] не виконує покладених на неї ст. 150 Сімейного кодексу України обов'язків щодо піклування про здоров'я свого сина, його фізичний, духовний та моральний розвиток. Крім того відповідачкою не забезпечується харчування, медичний догляд, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток, як складову виховання, ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, що є підставою для позбавлення її батьківських прав. Згідно висновку, Орган опіки та піклування Краматорської міської ради, враховуючи інтереси [PERSON] вважає доцільним позбавити батьківських прав його матері - [PERSON] Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача аліментів, суд виходить з наступного. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Обов'язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття закріплено в ч. 2 ст. 51 Конституції України і ст.180 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. При визначенні розміру аліментів суд, згідно вимог ст. 182 СК України, виходить з того, що відповідачка є працездатною особою, а отже має можливість, з урахуванням свого матеріального становища, надавати матеріальну допомогу своїй дитині до досягнення нею повноліття щомісяця. Разом з тим, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд зазначає, що Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів" від 17.05.2017 року, який набрав чинності 08.07.2017 року, внесено зміни до ч. 2 ст. 182 СК України, якою встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ч.1 ст.79 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. У зв'язку з викладеним, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки [PERSON] аліменти на користь неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], (ІПН [NUMBER]) у розмірі ј частки усіх видів доходів відповідача, але не менш 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця починаючи з 19.04.2018р. до досягнення ним повноліття, За таких обставин, позов, заявлений з метою належного правового захисту прав та інтересу малолітньої дитини, судом визнається таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини за один місяць, згідно вимогам ст. 430 ЦПК України підлягає негайному виконанню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідачки необхідно стягнути судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved