Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, вимоги якого було неодноразово уточнено під час розгляду справи, до відповідача Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-Діагностичний Центр» Деснянського району м.Києва (далі по тексту КНП КДЦ Деснянського району м.Києва) про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона є одинокою матір`ю та на її утриманні знаходяться малолітній син [PERSON], [INFO], та повнолітня донька [PERSON], [INFO], яка навчається на стаціонарному відділенні у вищому навчальному закладі. Позивач зазначає, що з 03.10.2000 року вона працювала лікарем стоматологом-терапевтом у поліклініці Ватутінського (нині Деснянського) району м.Києва, що розташована за адресою: м.Київ, вул.Матеюка, 3. У зв»язку з реорганізацією медичних закладів 01.11.2013 року вона була переведена на посаду лікаря стоматолога-терапевта до стоматологічного відділення філії № 3 КНП КДЦ Деснянського району м.Києва, яка розташована за адресою: м.Київ, вул.Матеюка, 3. Як вказує позивач, починаючи з 12.06.2014 року і до останнього часу відповідно до договору № 2 від 12.06.2014 року про безоплатне користування індивідуально визначеного майна вона працювала у вказаному стоматологічному відділенні в кабінеті № 420 на сучасній стоматологічній установці «Ajax-12», яка належить їй на праві власності і яку вона змушена була придбати через відсутність необхідного обладнання на її робочому місці. За час роботи лікарем-стоматологом їй була присвоєна перша та друга кваліфікаційна категорія лікаря за фахом, 04.12.2014 року вона отримала вищу категорію лікаря за фахом. За вказаний період роботи більше 15-ти років на неї жодного разу не накладались дисциплінарні стягнення. Позивач посилається на те, що з кінця грудня 2015 року у неї почали псуватись стосунки з директором КПН КДЦ Деснянського району м.Києва [PERSON] Причиною цього, на думку позивача, стали непомірні вимоги з боку [PERSON] по сплаті добровільних внесків на рахунки КНП КДЦ Деснянського району м.Києва. Ці внески вона сплачувала щомісячно з січня 2014 року по травень 2016 року. Спочатку розмір внесків становив 750 грн. в місяць, в подальшому розмір на вимогу [PERSON] став постійно збільшуватись та в деякі місяці становив 6000 грн. Вона (позивач) вимушена була заперечувати проти таких вимог і в квітні 2016 року попередила [PERSON] про те, що в травні вона сплатить останній внесок. В травні 2016 року нею було внесено в касу підприємства 3500 грн. Як зазначає позивач, після цього [PERSON] почав створювати для неї нестерпні умови праці, відмовившись продовжити договір про безоплатне користування індивідуально визначеного майна, дія якого закінчувалась 31.12.2015 року, і почав вимагати, щоб вона забрала свою стоматологічну установку із кабінету № 420 стоматологічного відділення. Таких вимог вона виконати не могла, оскільки їй нікуди було подіти цю установку та не було на чому обслуговувати пацієнтів. В подальшому, 03.06.2016 року за вказівкою [PERSON] та завідуючого стоматологічним відділенням [PERSON] у вхідних дверях кабінету № 420 було змінено замок і кабінет з її стоматологічною установкою було замкнено. Це було зроблено під приводом того, що в кабінеті нібито збираються робити ремонт, хоча в дійсності кабінет ремонту не потребував. Їй (позивачу) в категоричній формі без письмового попередження було запропоновано обслуговувати пацієнтів в підсобному приміщенні, суміжному із кабінетом № 417, на застарілій стоматологічній установці, вік якої становить не менше 60-ти років. Так як це приміщення і стоматологічна установка не відповідають технічним та санітарним нормам, не пристосовані до лікування хворих і обслуговування хворих могло б призвести до трагічних наслідків, вона не могла в таких умовах лікувати своїх пацієнтів, які не погоджувались на лікування в таких умовах. Проте, вона приходила на роботу кожен день і ніяких порушень трудової дисципліни не допускала. Однак, директор КНП КДЦ Деснянського району [PERSON] видав два незаконні накази № 126 від 06.06.2016 року та № 150 від 23.06.2016 року, якими оголосив їй дві догани з однаковими підставами за неналежне ведення медичної документації при виконанні своїх функціональних обов»язків на посаді лікаря стоматолога-терапевта. Позивач вважає ці накази незаконними, так як на неї були накладені стягнення за порушення трудової дисципліни, які вона не скоювала, а також ці накази були винесені з порушенням ст.149 КЗпП України. Так, позивач зазначає про те, що в червні 2016 року вона не вела медичної документації, оскільки не могла обслуговувати хворих і вести відповідну медичну документацію, оскільки з вини [PERSON] та [PERSON] вона не мала доступу до свого робочого кабінету та своєї стоматологічної установки. Крім того, в наказах не вказано, які саме порушення і коли вона допустила при веденні документації. 30.06.2016 року відповідно до наказу № 155-к в.о. директора КНП КДЦ Деснянського району м.Києва [PERSON] її (позивача) було звільнено з посади лікаря стоматолога-терапевта за п.3 ст.40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин своїх обов»язків, якщо раніше застосовувались заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Позивач вважає зазначений наказ незаконним, оскільки її було звільнено з роботи на підставі незаконно винесених наказів про накладення на неї дисциплінарних стягнень (догани) за порушення трудової дисципліни, які вона не скоювала. Також, її звільнено без погодження із Незалежною профспілковою організацією КНП КДЦ Деснянського району м.Києва, членом якої вона є. Крім того, під час звільнення було порушено ч.3 ст.184 КЗпП України, оскільки вона є одинокою матір`ю і має дитину віком 11-ти років, про що було відомо керівництву КНП КДЦ Деснянського району м.Києва, так як відповідні документи вона надавала до відділу кадрів. 06.07.2016 року вона звернулась до Комісії з трудових спорів КНП КДЦ Деснянського району м.Києва, однак, її заяви у встановленому порядку розглянуті не були. Посилаючись на викладені обставини, порушення керівництвом КНП КДЦ Деснянського району м.Києва вимог трудового законодавства, чим їй також було завдано матеріальної та моральної шкоди, позивач просить: 1.Визнати незаконними та скасувати накази директора КНП КДЦ Деснянського району м.Києва [PERSON] № 126 від 06.06.2016 року та № 150 від 23.06.2016 року про накладення на неї дисциплінарних стягнень у вигляді догани; 2.Визнати недостовірним і таким, що не відповідає дійсності, ганьбить честь, гідність, ділову репутацію, наказ № 126 від 06.06.2016 року про притягнення її до дисциплінарної відповідальності за неналежне ведення медичної документації при виконанні своїх функціональних обов»язків на посаді лікаря стоматолога-терапевта, які вона не мала змоги виконувати при повній відсутності всього необхідного для прийому стоматологічних хворих - медичного одягу, матеріалів, інструментів, медикаментів, обладнання, миючих засобів, засобів індивідуального захисту, кабінету у відділенні терапевтичної стоматології; 3.Визнати недостовірним і таким, що не відповідає дійсності, ганьбить честь, гідність, ділову репутацію, наказ № 150 від 23.06.2016 року про притягнення її до дисциплінарної відповідальності за неналежне ведення медичної документації при виконанні своїх функціональних обов»язків на посаді лікаря стоматолога-терапевта, які вона не мала змоги виконувати при повній відсутності всього необхідного для прийому стоматологічних хворих - медичного одягу, матеріалів, інструментів, медикаментів, обладнання, миючих засобів, засобів індивідуального захисту, кабінету у відділенні терапевтичної стоматології; 4.Визнати незаконним та скасувати наказ в.о. директора КНП КДЦ Деснянського району м.Києва [PERSON] № 155-к від 29.06.2016 року про її (позивача) звільнення з посади стоматолога-терапевта відділення терапевтичної стоматології філії № 3 КНП КДЦ Деснянського району м.Києва згідно п.3 ст.40 КЗпП України; 5.Визнати наклепом наказ № 126 від 06.06.2016 року про притягнення її до дисциплінарної відповідальності за неналежне ведення медичної документації при виконанні своїх функціональних обов»язків на посаді лікаря стоматолога-терапевта; 6.Визнати наклепом наказ № 150 від 23.06.2016 року про притягнення її до дисциплінарної відповідальності за неналежне ведення медичної документації при виконанні своїх функціональних обов»язків на посаді лікаря стоматолога-терапевта; 7.Зобов`язати КНП КДЦ Деснянського району м.Києва припинити неправомірні дії: -щодо приниження її честі, гідності, репутації, враховуючи накази про догани та звільнення; -щодо розповсюдження ганебної брехливої інформації, переданої КНП КДЦ Деснянського району м.Києва іншим особам, в т.ч. у вигляді відповідей на запити депутатів, Київської міської державної адміністрації, Департаменту охорони здоров»я КМДА тощо, а направлені відповіді відізвати та надати в них правдиву інформацію щодо незабезпечення її (позивача) необхідними для роботи медикаментами, інструментами, обладнанням, засобами індивідуального захисту, медичним одягом, миючими засобами тощо та примусом працювати то у кабінеті № 420, то у кладовці кабінету № 417 на УС-30; 8.Зобов`язати КНП КДЦ Деснянського району м.Києва ознайомити колектив філії № 3 КНП КДЦ Деснянського району м.Києва під особисті підписи із зазначенням дати та посади підписанта з інформацією про визнання недостовірними наказу № 126 від 06.06.2016 року та № 150 від 23.06.2016 року; 9.Зобов»язати вибачитись у письмовому та усному виглядах у судовому засіданні директора КНП КДЦ Деснянського району м.Києва [PERSON] перед нею (позивачем) особисто за протизаконну навмисну діяльність, яка призвела до незаконних доган, незаконного звільнення та примус працювати у кабінеті № 420 та у кладовці кабінету № 417; 10.Стягнути з КНП КДЦ Деснянського району м.Києва моральну шкоду в загальному розмірі 10.997.200 грн., завдану бездіяльністю начальника відділу кадрів КНП КДЦ Деснянського району м.Києва [PERSON]; бездіяльністю голови Комісії по трудових спорах КНП КДЦ Деснянського району м.Києва [PERSON]; незаконним утриманням профспілкових внесків з лютого 2016 року; бездіяльністю заступника директора КНП КДЦ Деснянського району м.Києва [PERSON]; завдану незаконними доганами від 06.06.2016 року та 23.06.2016 року; незаконним звільненням; бездіяльністю юриста КНП КДЦ Деснянського району м.Києва [PERSON]; моральну шкоду, завдану незабезпеченням необхідними матеріалами, медикаментами, інструментами, засобами індивідуального захисту, обладнанням, кабінетом, медичними одягом, миючими засобами тощо для прийому хворих стоматологічного профілю на посаді стоматолога-терапевта бюджетного прийому відділення терапевтичної стоматології КНП КДЦ Деснянського району м.Києва; шкоду, завдану завідомо наклепницькою апеляційною скаргою; шкоду, завданої примусом працювати у кладовці кабінету № 417 на незаземленому обладнанні УС-30; моральну шкоду, завдану невиплатою матеріальної допомоги, як матері - одиначці двох дітей, ненадання додаткової оплачуваної відпустки на дітей або її грошової компенсації; примусом працювати по суботах, примусом брати щорічні відпустки взимку, ненаданням путівок у санаторії чи будинки відпочинку, примусом працювати по 11 годин на добу з жовтня 2014 року по серпень 2015 року; моральну шкоду за навмисне спричинення шкоди здоров»ю створюванням стресових ситуацій; шкоду, завдану незаконним направленням на ПАЦ та атестацію у 2014 році; шкоду, завдану ігноруванням численних звернень у КНП КДЦ Деснянського району м.Києва протягом 2014-2016 років про численні порушення чинного законодавства; моральну шкоду, завдану КНП КДЦ Деснянського району м.Києва в особі [PERSON], який вимагав сплачувати в касу кошти за начебто надані платні послуги з жовтня 2014 року по серпень 2015 року; моральну шкоду, завдану КНП КДЦ Деснянського району м.Києва в особі [PERSON], який вимагав сплачувати благодійні внески до каси підприємства; 11.Стягнути з КНП КДЦ Деснянського району м.Києва завдану матеріальну шкоду в розмірі 275.625,15 грн.; 12.Стягнути з КНП КДЦ Деснянського району м.Києва невиплачену за червень 2016 року заробітну плату в розмірі 2514, 81 грн. з додаванням профспілкового внеску в розмірі 23,03 грн., які були незаконно утримані; 13.Зобов`язати КНП КДЦ Деснянського району м.Києва виплатити заробітну плату за час вимушеного прогулу, починаючи з червня 2016 року по день фактичного поновлення на роботі з розрахунку середньої заробітної плати стоматолога-терапевта вищої категорії, ставки бюджетного прийому КНП КДЦ Деснянського району м.Києва за цей період з усіма надбавками, заохоченнями, преміями, підвищеннями тощо з урахуванням того, що з лютого 2016 року вона (позивач) не є членом профспілкового комітету КНП КДЦ Деснянського району м.Києва; 14.Зобов`язати КНП КДЦ Деснянського району м.Києва протягом трьох календарних днів з дня набрання рішенням суду законної сили внести відповідний запис до трудової книжки про поновлення на роботі; 15.Стягнути з КНП КДЦ Деснянського району м.Києва незаконно утримані з заробітної плати профспілкові внески з лютого 2016 року в розмірі 115,15 грн.; 16.Стягнути з КНП КДЦ Деснянського району м.Києва премії, які отримували працівники відділення терапевтичної стоматології філії № 3 КНП КДЦ Денянського району м.Києва у травні-червні 2016 року, які не були отримані в зв»язку з доганами; 17.Стягнути з КНП КДЦ Деснянського району м.Києва 100.000 грн., з яких 55.000 грн. - сума сплачених під тиском щомісячних благодійних внесків та 45.000 грн. - сума за надані платні послуги; 18.Стягнути з КНП КДЦ Деснянського району м.Києва на користь Деснянського районного суду м.Києва 10 % від ціни позову, що становить 1.127.282,51 грн.; 19.Стягнути з КНП КДЦ Деснянського району м.Києва грошову компенсацію за усі невикористані додаткові відпустки на дітей в розмірі 28.672 грн.; 20.Стягнути з КНП КДЦ Деснянського району м.Києва невиплачену за усі роки матеріальну допомогу в розмірі 40.236,86 грн.; 21.Стягнути з КНП КДЦ Деснянського району м.Києва 3763,28 грн. - вартість обстеження у приватній клініці «Борис»; 22.Стягнути з КНП КДЦ Деснянського району м.Києва 14.000 грн. витрат, понесених на відправлення телеграм у правоохоронні органи та інстанції з травня 2016 року в зв`язку з протизаконною діяльністю директора КНП КДЦ Деснянського району м.Києва [PERSON], в тому числі і погроз звільнення. 23.Поновити її (позивача), матір-одиначку, на посаді стоматолога-терапевта ставки бюджетного прийому відділення терапевтичної стоматології КНП КДЦ Деснянського району м.Києва, враховуючи те, що дана філія розташована біля місця її проживання та школи навчання малолітньої дитини, а також з врахуванням безпідставної відмови на її кожнорічні звернення з цього приводу; 24.Стягнути з КНП КДЦ Деснянського району м.Києва усі подарунки до дня медика, до дня стоматолога, до Нового року тощо, які КНП КДЦ Деснянського району закуповувало та надавало працівникам, їх дітям в зв»язку зі святами, або їх грошову компенсацію, у тому числі за святкування у ресторані, кафе чи банкетах; 25.Зобов`язати КНП КДЦ Деснянського району м.Києва протягом трьох днів з дня набранням рішення суду законної сили здійснити перерахунок невірно нарахованої заробітної плати з урахуванням інфляції і повернути незаконно утримані кошти; 26.Визнати накази про догани від 06.06.2016 року та від 23.06.2016 року, а також наказ про звільнення від 30.06.2016 року дискримінаційними, а також помстою за її (позивача) численні звернення до правоохоронних органів та інших інстанцій. В судовому засіданні позивач уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила про їх задоволення. Представник відповідача [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання 28.08.2017 року повторно не з`явився, надавши заяву про перенесення розгляду справи в зв`язку з хворобою. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи те, що дана справа розглядається тривалий час (понад рік), про що представник відповідача достовірно обізнаний, по справі вже неодноразово оголошувались перерви за клопотаннями представника відповідача, а також представнику відповідача неодноразово надавалась можливість надати докази та заперечення щодо позовних вимог, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника відповідача на підставі наявних доказів. Треті особи - заступник директора Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-Діагностичний Центр» Деснянського району м.Києва [PERSON] та директор Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-Діагностичний Центр» Деснянського району м.Києва [PERSON] в судове засідання не з`явились, надавши заяви про розгляд справи в їх відсутність (а.с.159-160, 161-162 т.3). Заслухавши вивчивши письмові докази, дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, 03.10.2000 року позивач [PERSON] була зарахована на посаду лікаря-стоматолога медичної амбулаторії смт Биківня Поліклініки № 2 Ватутінського району м.Києва. 01.02.2001 року позивача переведено на посаду лікаря-стоматолога вказаної поліклініки. 22.10.2001 року Поліклініка № 2 Ватутінського району м.Києва перейменована в Поліклініку № 4 ТМО Деснянського району м.Києва. 04.05.2005 року позивача переведено на посаду лікаря-стоматолога-терапевта вказаної поліклініки. 31.10.2013 року [PERSON] звільнено у зв»язку з переведенням у КНП КДЦ Деснянського району м.Києва. 01.11.2013 року [PERSON] прийнято по переводу з Поліклініки № 3 Деснянського району м.Києва на ставку лікаря-стоматолога-терапевта стоматологічного відділення філії № 3 КНП КДЦ Деснянського району м.Києва (а.с.16 т.1, 172 т.3). Наказом КНП КДЦ Деснянського району м.Києва від 06.06.2016 року № 126 [PERSON] оголошено догану за порушення трудової дисципліни, а саме - неналежне ведення медичної документації при виконанні своїх функціональних обов`язків на посаді лікаря-терапевта-стоматолога (а.с.35 т.1). Відповідно до наказу КНП КДЦ Деснянського району м.Києва від 23.06.2016 року № 150 [PERSON] оголошено догану за порушення трудової дисципліни, а саме - неналежне ведення медичної документації при виконанні своїх функціональних обов`язків на посаді лікаря-терапевта-стоматолога (а.с.36 т.1). Наказом КНП КДЦ Деснянського району м.Києва від 29.06.2016 року № 155-к [PERSON], лікаря-стоматолога-терапевта стоматологічного відділення філії № 3 КНП КДЦ Деснянського району м.Києва, 30.06.2016 року звільнено із займаної посади за підставою, передбаченою п.3 ст.40 КЗпП України (а.с.173 т.1). Позивач в судовому засіданні просила про задоволення позовних вимог, вказуючи на те, що накладення на неї дисциплінарних стягнень у вигляді доган та звільнення є необґрунтованим. Також, в процесі звільнення відповідачем було порушено вимоги ст.184 КЗпП України, оскільки вона (позивач) має статус одинокої матері, про що було відомо відповідачу, а також звільнення відбулось без згоди профкому. Представник відповідача в судовому засіданні проти даних тверджень заперечував, вважаючи їх необґрунтованими та безпідставними. Суд вважає, що вказані доводи позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, з огляду на наступне. Так, відповідно до ст.147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. Згідно ст.148 КЗпП України, дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Статтею 149 КЗпП України встановлено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Також, відповідно до п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Згідно ч.1 ст.43 КЗпП України, розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" від 06.11.1992 року № 9 роз`яснено, що розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу допускається лише за попередньою згодою профспілкового органу, крім випадків, передбачених статтями 43 і 43(1) КЗпП. Звільнення погоджується з органом профспілки, яка утворена і діє на підприємстві, і членом якої є працівник. Згода профспілкового органу на звільнення не може бути визнана такою, що має юридичне значення, якщо не додержані вимоги про участь у засіданні цього органу більше половини його членів, або згода давалась на прохання службової особи, що не наділена правом прийняття і звільнення і не мала відповідного доручення правомочної особи, чи з ініціативи самого профспілкового органу або з інших підстав, ніж зазначалось у поданні власника чи уповноваженого ним органу, а потім і в наказі про звільнення. Оскільки у зазначених вище нормах за їх змістом йдеться про профспілковий орган підприємства, установи, організації, профспілкові органи структурних підрозділів (цехів, управлінь, відділів тощо) можуть вирішувати питання про дачу згоди на звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, якщо їм таке право делеговане профспілковим органом підприємства, установи, організації. Встановивши, що звільнення працівника проведено власником або уповноваженим ним органом без звернення до профспілкового органу, суд зупиняє провадження по справі, запитує згоду профспілкового органу і після її одержання або відмови профспілкового органу в дачі згоди на звільнення працівника розглядає спір по суті. Не буде суперечити закону, якщо до профспілкового органу в такому випадку звернеться власник чи уповноважений ним орган або суддя при підготовці справи до судового розгляду. Аналогічним чином вирішується спір про поновлення на роботі, якщо згоду профспілкового органу на звільнення визнано такою, що не має юридичного значення. Відмова профспілкового органу в згоді на звільнення є підставою для поновлення працівника на роботі. Також, п.18 вказаної Постанови визначено, що при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з'ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові. Суд не в праві визнати звільнення правильним, виходячи з обставин, з якими власник або уповноважений ним орган не пов'язували звільнення. Якщо обставинам, які стали підставою звільнення, в наказі (розпорядженні) дана неправильна юридична кваліфікація, суд може змінити формулювання причин звільнення і привести його у відповідність з чинним законодавством про працю. У випадку, коли працівника звільнено без законних підстав або з порушенням встановленого порядку, але поновити його на роботі неможливо внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації, суд визнає звільнення неправильним і зобов'язує ліквідаційну комісію або власника (орган, уповноважений управляти майном ліквідованого підприємства, установи, організації, а у відповідних випадках - правонаступника) виплатити цьому працівникові заробітну плату за час вимушеного прогулу (ч.2 ст.235 КЗпП. Одночасно суд визначає працівника звільненим за п.1 ст.40 КЗпП у зв'язку з ліквідацією підприємства, установи, організації. Крім того, згідно п.п.22, 23 даної Постанови, у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст.40 п.1 ст.41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147(1), 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. За передбаченими п.3 ст.40 КЗпП підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (ст.151 КЗпП), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минулого не більше одного року. Наказом КНП КДЦ Деснянського району м.Києва від 06.06.2016 року № 126 [PERSON] оголошено догану за порушення трудової дисципліни, а саме - неналежне ведення медичної документації при виконанні своїх функціональних обов`язків на посаді лікаря-терапевта-стоматолога. Як вбачається з наказу, підставою для його видання стали висновки, викладені в протоколі від 01.06.2016 року за результатами роботи комісії щодо розгляду звернення пацієнтки [PERSON] на дії лікаря-стоматолога-терапевта стоматологічного відділення філії № 3 КНП КДЦ Деснянського району м.Києва (а.с.35 т.1). Також, відповідно до наказу КНП КДЦ Деснянського району м.Києва від 23.06.2016 року № 150 [PERSON] оголошено догану за порушення трудової дисципліни, а саме - неналежне ведення медичної документації при виконанні своїх функціональних обов`язків на посаді лікаря-терапевта-стоматолога. Даний наказ видано, виходячи з висновків, викладених у довідці від 16.06.2016 року за результатами роботи комісії, згідно наказу директора КНП КДЦ Деснянського району м.Києві від 08.06.2016 року № 138 з перевірки надання медичних послуг лікарями-стоматологами стоматологічних відділень КНП КДЦ Деснянського району м.Києва та філій №№ 1, 2, 3 КНП КДЦ Деснянського району м.Києва (а.с.36 т.1). Оскаржуючи вищевказані накази, позивач зазначає про порушення процедури накладення дисциплінарного стягнення, оскільки від неї письмових пояснень щодо порушень відповідач не вимагав, а також про те, що цими наказами її було двічі притягнуто до дисциплінарної відповідальності за один і той же самий вчинок. Крім того, зазначені накази не містять вказівок, яке саме порушення у веденні медичної документації нею допущено. Представник відповідача, будучи достовірно ознайомлений з позовними вимогами, заперечуючи проти позову, жодних доказів в обґрунтування заперечень суду не надав, твердження позивача про подвійне притягнення до дисциплінарної відповідальності за одне порушення та про недотримання порядку накладення такого стягнення не спростував. В той же час, з листа Департаменту охорони здоров»я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 08.06.2016 року на ім`я [PERSON] вбачається, що за результатами розгляду її звернення проведено клініко-експертну оцінку якості наданої медичної допомоги, за висновками якої встановлено, що ведення медичної документації ф 037/о лікарем стоматологом-терапевтом [PERSON] не відповідає вимогам наказу МОЗ України від 14.02.2012 року № 110 (графи 6, 9, 10, 11 заповнені некоректно) та надано вказівку адміністрації КНП КДЦ Деснянського району м.Києва розглянути питання вжиття заходів дисциплінарного впливу до лікаря стоматолога-терапевта [PERSON] (а.а.188-191 т.1). Згідно листа Управління охорони здоров`я Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації від 03.06.2016 року № 033-1151 на ім`я [PERSON], за інформацією, наданою КНП КДЦ Деснянського району м.Києва встановлено, що наказом від 19.05.2016 року № 116 було створено комісію по перевірці фактів, викладених у зверненні, які підтвердились частково. За результатами перевірки комісія дійшла висновків, зокрема, що лікарем [PERSON] було порушено функціональні обов`язки щодо належного ведення медичної документації. Однією з пропозицій, наданих на розгляд директору КНП КДЦ Деснянського району м.Києва лікарю-стоматологу [PERSON] за грубе порушення функціональних обов`язків - неналежне ведення медичної документації - оголосити догану (а.с.192-194 т.1). Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що дійсно позивачем [PERSON] було допущено порушення трудової дисципліни, а саме - неналежне ведення медичної документації при виконанні своїх функціональних обов`язків на посаді лікаря-терапевта-стоматолога при зверненні пацієнта [PERSON], за що позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення догани згідно наказу від 06.06.2016 року № 126. Однак, зазначений наказ підлягає скасуванню, оскільки відповідачем не доведено додержання правил та порядку накладення дисциплінарних стягнень, зокрема, не спростовано твердження позивача щодо неотримання від неї письмових пояснень по суті проступку. Що стосується наказу КНП КДЦ Деснянського району м.Києва від 23.06.2016 року № 150, яким позивачу [PERSON] також оголошено догану за неналежне ведення медичної документації, то, з урахуванням наданих доказів, суд приходить до висновку про необхідність його скасування, оскільки в даному випадку (неналежне ведення позивачем медичної документації) до [PERSON] вже застосовувалось дисциплінарне стягнення за неналежне ведення медичної документації у вигляді догани згідно наказу від 06.06.2016 року № 126. Крім того, щодо даного наказу відповідачем також не доведено, що при накладенні даного дисциплінарного стягнення було дотримано його процедуру, зокрема, витребовувались письмові пояснення позивача. Враховуючи наведене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] про визнання незаконними та скасування наказів директора КНП КДЦ Деснянського району м.Києва [PERSON] № 126 від 06.06.2016 року та № 150 від 23.06.2016 року про накладення на неї дисциплінарних стягнень у вигляді догани (п.1 позовних вимог) обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. В той же час, суд вважає необґрунтованими вимоги позивача про визнання недостовірними і такими, що не відповідають дійсності, ганьблять честь, гідність, ділову репутацію, наказ № 126 від 06.06.2016 року та наказ № 150 від 23.06.2016 року про притягнення її до дисциплінарної відповідальності за неналежне ведення медичної документації при виконанні своїх функціональних обов»язків на посаді лікаря стоматолога-терапевта, які вона не мала змоги виконувати при повній відсутності всього необхідного для прийому стоматологічних хворих - медичного одягу, матеріалів, інструментів, медикаментів, обладнання, миючих засобів, засобів індивідуального захисту, кабінету у відділенні терапевтичної стоматології (п.п.2,3 позовних вимог), оскільки розгляд таких вимог виходить за межі трудового спору і не передбачений нормами КЗпП України. Також, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача про визнання наклепом наказ № 126 від 06.06.2016 року та наказ № 150 від 23.06.2016 року про притягнення її до дисциплінарної відповідальності за неналежне ведення медичної документації при виконанні своїх функціональних обов`язків на посаді лікаря стоматолога-терапевта (п.п.5,6 позовних вимог), оскільки зазначені вимоги також виходять за межі трудового спору. Вимога ж позивача про визнання наказів про догани від 06.06.2016 року та від 23.06.2016 року, дискримінаційними, а також помстою за її (позивача) численні звернення до правоохоронних органів та інших інстанцій (п.26 позовних вимог), задоволенню не підлягає, як така, що не ґрунтується на чинному законодавстві. Що стосується вимог позивача про скасування наказу про звільнення та про поновлення на роботі, (п.п.4, 23 позовних вимог) то суд дійшов наступних висновків. Наказом КНП КДЦ Деснянського району м.Києва від 29.06.2016 року № 155-к [PERSON], лікаря-стоматолога-терапевта стоматологічного відділення філії № 3 КНП КДЦ Деснянського району м.Києва, 30.06.2016 року із займаної посади за підставою, передбаченою п.3 ст.40 КЗпП України (а.с.173 т.1). Зазначений наказ не містить посилання, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст.40 п.1 ст.41 КЗпП, в зв`язку з чим неможливо встановити чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147(1), 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення. Враховуючи наведене, а також скасування судом наказів про оголошення доган позивачу від 06.06.2016 року № 126 та від 23.06.2016 року № 150, суд приходить до висновку про можливість визнання незаконним та скасування наказу в.о. директора КНП КДЦ Деснянського району м.Києва [PERSON] № 155-к від 29.06.2016 року про її (позивача) звільнення з посади стоматолога-терапевта відділення терапевтичної стоматології філії № 3 КНП КДЦ Деснянського району м.Києва згідно п.3 ст.40 КЗпП України (п.4 позовних вимог). Крім того, зазначений наказ підлягає скасуванню і з наступних підстав. Так, відповідно до ч.3 ст.184 КЗпП України, звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років - частина шоста статті 179), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини-інваліда з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов'язковим працевлаштуванням. Обов'язкове працевлаштування зазначених жінок здійснюється також у випадках їх звільнення після закінчення строкового трудового договору. На період працевлаштування за ними зберігається середня заробітна плата, але не більше трьох місяців з дня закінчення строкового трудового договору. Визначення "одинокої матері" наведено у пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" від 06.11.1992 року № 9 та пункті 5 частини тринадцятої статті 10 Закону України "Про відпустки", відповідно до якого при розгляді справ про звільнення за п.2 ст.36 КЗпП судам слід враховувати, що звільнення з цих підстав вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (або понад три роки, але не більше, ніж до 6 років, якщо дитина за медичним висновком в цей період потребує домашнього догляду), одиноких матерів (жінка, яка не перебуває у шлюбі і у свідоцтві про народження дитини якої відсутній запис про батька дитини або запис про батька зроблено в установленому порядку за вказівкою матері, вдова, інша жінка, яка виховує і утримує дитину сама) при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини-інваліда провадиться з обов'язковим працевлаштуванням (ч.3 ст.184 КЗпП). Не може бути визнано, що власник або уповноважений ним орган виконав цей обов'язок по працевлаштуванню, якщо працівниці не була надана на тому ж або на іншому підприємстві (в установі, організації) інша робота або запропонована робота, від якої вона відмовилась з поважних причин (наприклад, за станом здоров'я). Тобто, одинокою матір»ю слід вважати жінку, яка не перебуває у шлюбі і у свідоцтві про народження дитини якої відсутній запис про батька дитини або запис про батька зроблено в установленому порядку за вказівкою матері, вдова, інша жінка, яка виховує і утримує дитину сама. Так, як вбачається з матеріалів справи, позивач є одинокою матір`ю, має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини, витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст.135 СК України від 27.04.2010 року, від 13.07.2016 року, довідками Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації від 21.10.2013 року, 01.12.2015 року, 25.08.2016 року, 28.10.2016 року (а.с.а.с.10, 17, 18-19, 20, 136, 198-19 т.1, а.с.25 т.2). З протоколу засідання комісії по трудовим спорам КНП КДЦ Деснянського району м.Києві від 13.07.2016 року № 01 вбачається, що комісія зазначила, що станом на 30.06.2016 року позивач, окрім витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст.135 СК України, інших документів, підтверджуючих наявність у неї статусу «одинока мати» комісії не надала, а також не надавала такі документи адміністрації підприємства протягом її перебування у трудових відносинах з 01.11.2013 року по 30.06.2016 року (а.с.132-135, 171-173 т.1). Так, дійсно, надана відповідачем копія особової картки позивача містить дані про наявність дітей, однак, не містить вказівок про наявність пільг, зокрема, пільг одинокої матері (а.с.166 т.3, а.с.55-56 т.4). При цьому, суд звертає увагу на те, що судом згідно ухвали про витребування доказів від 06.03.2017 року витребовувалась копія особової справи позивача. Однак, відповідачем зазначена ухвала суду в повному обсязі виконана не була, копії документів з особової справи надано вибірково, що позбавляє суд можливості достеменно встановити факт відсутності в особовій справі документів, що свідчать про наявність у позивача статусу «одинока матір». В той же час, суд враховує те, що 26.05.2016 року, 13.06.2016 року, 22.06.2016 року позивач зверталась до КНП КДЦ Деснянського району м.Києва з заявами, в яких зазначала, що є матір»ю-одиночкою. Однак, відповідачем під час звільнення позивача дана обставина не була перевірена та відповідно не врахована, а тому оскаржуваний наказ про звільнення позивача також не можна вважати правомірним і з цієї підстави (а.с.29-33 т.1, а.с.220-227, 230 т.4). Крім того, з матеріалів справи вбачається, що згідно довідки № 31/2016 від 07.07.2016 року позивач є членом незалежної первинної профспілкової організації КНП КДЦ Деснянського району м.Києва на підставі її заяви від 01.02.2016 року (а.с.23, 24 т.1). Відповідно до листа незалежної первинної профспілкової організації КНП КДЦ Деснянського району м.Києва № 30/2016 від 07.07.2016 року голова вказаної профспілки [PERSON] повідомив відповідача про незаконність звільнення [PERSON] в зв»язку з порушенням ст.184 КЗпП України, а також про те, що його, як голову профспілки, членом якої є позивач, не було повідомлено про звільнення позивача (а.с.48-49 т.1). Доказів того, що профспілковою організацією надавалась згода на звільнення [PERSON] відповідачем не надано. Наведене також свідчить про незаконність наказу про звільнення [PERSON], оскільки судом встановлено, що при її звільненні не було надано згоду профспілкової організації, членом якої вона є, що суперечить ст. 43 КЗпП України. Вимога [PERSON] про визнання наказу про звільнення від 30.06.2016 року дискримінаційним, а також помстою за її (позивача) численні звернення до правоохоронних органів та інших інстанцій, задоволенню не підлягає, оскільки виходить за межі розгляду трудового спору та не передбачене положеннями трудового законодавства. Таким чином, оскільки наказ про звільнення позивача скасовується судом, то позивач підлягає поновленню на роботі на посаді, з якої її звільнено, а саме на посаді лікаря-стоматолога-терапевта стоматологічного відділення філії № 3 КНП КДЦ Деснянського району м.Києва Вимога позивача про поновлення її на роботі, як матір-одиначку, на посаді стоматолога-терапевта ставки бюджетного прийому відділення терапевтичної стоматології КНП КДЦ Деснянського району м.Києва, враховуючи те, що дана філія розташована біля місця її проживання та школи навчання малолітньої дитини, а також з врахуванням безпідставної відмови на її кожнорічні звернення з цього приводу (п.23 позовних вимог) задоволенню не підлягає, оскільки суперечить вимогам КЗпП України. Відповідно до ч.7 ст.235 КЗпП України, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. З урахуванням наведеної норми, вимога позивача про зобов»язання КНП КДЦ Деснянського району м.Києва протягом трьох календарних днів з дня набрання рішенням суду законної сили внести відповідний запис до трудової книжки про поновлення на роботі (п.14 позовних вимог) є необґрунтованою. Оскільки суд поновлює [PERSON] на посаді, то частковому задоволенню підлягають вимоги про зобов`язання КНП КДЦ Деснянського району м.Києва виплатити заробітну плату за час вимушеного прогулу, починаючи з червня 2016 року по день фактичного поновлення на роботі з розрахунку середньої заробітної плати стоматолога-терапевта вищої категорії, ставки бюджетного прийому КНП КДЦ Деснянського району м.Києва за цей період з усіма надбавками, заохоченнями, преміями, підвищеннями тощо з урахуванням того, що з лютого 2016 року вона (позивач) не є членом профспілкового комітету КНП КДЦ Деснянського району м.Києва, оскільки вона стала членом незалежної первинної профспілкової організації КНП КДЦ Деснянського району м.Києва відповідно до її заяви з 01.02.2016 року (п.13 позовних вимог). Так, відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі за № 6-648цс15 роз»яснено, що середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок). Відповідно до пункту 5 розділу ІV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац 2 пункту 8 Порядку). Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац 3 пункту 8 Порядку). Крім того, положеннями розділу ІІІ Порядку передбачені виплати, які підлягають і не підлягають урахуванню (зокрема, одноразові виплати, соціальні виплати, окремі види премій тощо) при обчисленні середньої заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплати за час вимушеного прогулу. Частиною 2 ст.235 КЗпП України передбачено, що при винесені рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більше ніж за один рік. Пунктом 31 постанови Пленуму Верховного суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» (частина 5) роз»яснено, що у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично пропрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 1995 року № 348). Згідно довідки КНП КДЦ Деснянського району м.Києва від 06.06.2017 року № 161, заробітна плата позивача за останні два місяці перед звільненням становить: за квітень 2016 року - 3537,80 грн., за травень 2016 року - 3766,00 грн. (а.с.174 т.3). Кількість робочих днів у травні та квітні 2016 року становила 40 днів. Виходячи з цього, розмір середньоденного заробітку позивача становить 182,60 грн. (3537,80 + 3766,00 грн./40 робочих днів = 182,60 грн.). Зважаючи на те, що тривалість вимушеного прогулу позивача становить - 291 робочий день (з 01.07.2016 року до 28.08.2017 року), розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу позивача становить - (291 робочий день х 182,60 грн. (середньоденна заробітна плата)) = 53136,60 грн., які підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача на її користь заробітної плати за час вимушеного прогулу, починаючи з червня 2016 року по день фактичного поновлення на роботі з розрахунку середньої заробітної плати стоматолога-терапевта вищої категорії, ставки бюджетного прийому КНП КДЦ Деснянського району м.Києва за цей період з усіма надбавками, заохоченнями, преміями, підвищеннями тощо то слід зазначити наступне. Відповідно до ч.2 ст. 97 КЗпП України, форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими угодами. Згідно з положеннями ст. 2 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 року №108/95, структура заробітної плати складає: основну заробітну плату - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки), яка встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців; додаткову заробітну плату - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій; інші заохочувальні та компенсаційні виплати - до них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Отже, преміювання, заохочення та надбавки не відносяться до гарантованої основної заробітної плати, а залежать від виконуваної роботи та наявності певних досягнень, порядок їх встановлення проводиться в межах коштів, що наявні в розпорядженні підприємства та в результаті його діяльності за звітний період, а тому суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в цій частині. Щодо вимог позивача, викладених у п.п.7, 8, 9 позовних вимог, а саме: зобов»язати КНП КДЦ Деснянського району м.Києва припинити неправомірні дії: щодо приниження її честі, гідності, репутації, враховуючи накази про догани та звільнення; щодо розповсюдження ганебної брехливої інформації, переданої КНП КДЦ Деснянського району м.Києва іншим особам, в т.ч. у вигляді відповідей на запити депутатів, Київської міської державної адміністрації, Департаменту охорони здоров»я КМДА тощо, а направлені відповіді відізвати та надати в них правдиву інформацію щодо незабезпечення її (позивача) необхідними для роботи медикаментами, інструментами, обладнанням, засобами індивідуального захисту, медичним одягом, миючими засобами тощо та примусом працювати то у кабінеті № 420, то у кладовці кабінету № 417 на УС-30; зобов`язати КНП КДЦ Деснянського району м.Києва ознайомити колектив філії № 3 КНП КДЦ Деснянського району м.Києва під особисті підписи із зазначенням дати та посади підписанта з інформацією про визнання недостовірними наказу № 126 від 06.06.2016 року та № 150 від 23.06.2016 року; зобов`язати вибачитись у письмовому та усному виглядах у судовому засіданні директора КНП КДЦ Деснянського району м.Києва [PERSON] перед нею (позивачем) особисто за протизаконну навмисну діяльність, яка призвела до незаконних доган, незаконного звільнення та примус працювати у кабінеті № 420 та у кладовці кабінету № 417, то суд не вбачає підстав для задоволення цих вимог, оскільки вони виходять за межі трудового спору, не передбачені чинним трудовим законодавством України. Щодо вимог позивача про стягнення з КНП КДЦ Деснянського району м.Києва моральної шкоди в загальному розмірі 10.997.200 грн. (п.10 позовних вимог) суд дійшов до наступного висновку. Так, позивач просить стягнути моральну шкоду у вказаному розмірі, завдану бездіяльністю начальника відділу кадрів КНП КДЦ Деснянського району м.Києва [PERSON]; бездіяльністю голови Комісії по трудових спорах КНП КДЦ Деснянського району м.Києва [PERSON]; незаконним утриманням профспілкових внесків з лютого 2016 року; бездіяльністю заступника директора КНП КДЦ Деснянського району м.Києва [PERSON]; завдану незаконними доганами від 06.06.2016 року та 23.06.2016 року; незаконним звільненням; бездіяльністю юриста КНП КДЦ Деснянського району м.Києва [PERSON]; моральну шкоду, завдану незабезпеченням необхідними матеріалами, медикаментами, інструментами, засобами індивідуального захисту, обладнанням, кабінетом, медичними одягом, миючими засобами тощо для прийому хворих стоматологічного профілю на посаді стоматолога-терапевта бюджетного прийому відділення терапевтичної стоматології КНП КДЦ Деснянського району м.Києва; шкоду, завдану завідомо наклепницькою апеляційною скаргою; шкоду, завданої примусом працювати у кладовці кабінету № 417 на незаземленому обладнанні УС-30; моральну шкоду, завдану невиплатою матеріальної допомоги, як матері - одиначці двох дітей, ненадання додаткової оплачуваної відпустки на дітей або її грошової компенсації; примусом працювати по суботах, примусом брати щорічні відпустки взимку, ненаданням путівок у санаторії чи будинки відпочинку, примусом працювати по 11 годин на добу з жовтня 2014 року по серпень 2015 року; моральну шкоду за навмисне спричинення шкоди здоров`ю створюванням стресових ситуацій; шкоду, завдану незаконним направленням на ПАЦ та атестацію у 2014 році; шкоду, завдану ігноруванням численних звернень у КНП КДЦ Деснянського району м.Києва протягом 2014-2016 років про численні порушення чинного законодавства; моральну шкоду, завдану КНП КДЦ Деснянського району м.Києва в особі [PERSON], який вимагав сплачувати в касу кошти за начебто надані платні послуги з жовтня 2014 року по серпень 2015 року; моральну шкоду, завдану КНП КДЦ Деснянського району м.Києва в особі [PERSON], який вимагав сплачувати благодійні внески до каси підприємства. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Згідно п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», судам необхідно враховувати, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП ( 322-08 ) (набрала чинності 13 січня 2000 р.) за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Наведені позивачем підстави та обставини завдання їй моральної шкоди суд до уваги не приймає, оскільки на їх підтвердження позивачем не надано належних та допустимих доказів. В той же час, оскільки судом встановлено порушення трудових прав позивача, завданих накладенням дисциплінарних стягнень та звільненням, накази щодо яких скасовано судом, то суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 10.000 грн. Також, відповідно до п.п.11, 12, 15, 16, 17, 18, 19, 20, 21, 22, 24, 25 позовних вимог, позивач просила: - Стягнути з КНП КДЦ Деснянського району м.Києва завдану матеріальну шкоду в розмірі 275.625,15 грн.; - Стягнути з КНП КДЦ Деснянського району м.Києва невиплачену за червень 2016 року заробітну плату в розмірі 2514, 81 грн. з додаванням профспілкового внеску в розмірі 23,03 грн., які були незаконно утримані; - Стягнути з КНП КДЦ Деснянського району м.Києва незаконно утримані з заробітної плати профспілкові внески з лютого 2016 року в розмірі 115,15 грн.; - Стягнути з КНП КДЦ Деснянського району м.Києва премії, які отримували працівники відділення терапевтичної стоматології філії № 3 КНП КДЦ Денянського району м.Києва у травні-червні 2016 року, які не були отримані в зв»язку з доганами; - Стягнути з КНП КДЦ Деснянського району м.Києва 100.000 грн., з яких 55.000 грн. - сума сплачених під тиском щомісячних благодійних внесків та 45.000 грн. - сума за надані платні послуги; - Стягнути з КНП КДЦ Деснянського району м.Києва на користь Деснянського районного суду м.Києва 10 % від ціни позову, що становить 1.127.282,51 грн.; - Стягнути з КНП КДЦ Деснянського району м.Києва грошову компенсацію за усі невикористані додаткові відпустки на дітей в розмірі 28.672 грн.; - Стягнути з КНП КДЦ Деснянського району м.Києва невиплачену за усі роки матеріальну допомогу в розмірі 40.236,86 грн.; - Стягнути з КНП КДЦ Деснянського району м.Києва 3763,28 грн. - вартість обстеження у приватній клініці «Борис»; - Стягнути з КНП КДЦ Деснянського району м.Києва 14.000 грн. витрат, понесених на відправлення телеграм у правоохоронні органи та інстанції з травня 2016 року в зв»язку з протизаконною діяльністю директора КНП КДЦ Деснянського району м.Києва [PERSON], в тому числі і погроз звільнення. - Стягнути з КНП КДЦ Деснянського району м.Києва усі подарунки до дня медика, до дня стоматолога, до Нового року тощо, які КНП КДЦ Деснянського району закуповувало та надавало працівникам, їх дітям в зв»язку зі святами, або їх грошову компенсацію, у тому числі за святкування у ресторані, кафе чи банкетах. - Зобов`язати КНП КДЦ Деснянського району м.Києва протягом трьох днів з дня набранням рішення суду законної сили здійснити перерахунок невірно нарахованої заробітної плати з урахуванням інфляції і повернути незаконно утримані кошти. Суд не вбачає підстав для задоволення вказаних вимог, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів в їх обґрунтування, враховуючи наступне. Так, щодо витрат на лікування позивачем надано копії медичних документів (а.с.а.с.202-203 т.1, 138-142, 180, 198 т.2, 88-89, 90-107, 116-125, 135-145, 147 т.3, 87-110 т.4). Зазначені документи суд до уваги не приймає, оскільки позивачем не доведено причинно-наслідкового зв»язку між порушенням її трудових прав та виникненням у неї зазначених у медичних документах хвороб. Квитанції ж про придбання позивачем DVD-дисків, принтеру, картриджу, придбання ваучерів «Водафон», одягу а також за харчування у мережі ресторанів «Мафія» не можуть бути враховані судом, оскільки не вбачається, що ці витрати були понесені саме в зв`язку з розглядом даної справи в суді (а.с.96, 97, 98, 100, 104, 105 т.3). Що стосується вимог позивача про стягнення невиплаченої за червень 2016 року заробітної плати в розмірі 2514, 81 грн. з додаванням профспілкового внеску в розмірі 23,03 грн., які були незаконно утримані, профспілкових внесків з лютого 2016 року в розмірі 115,15 грн., премій, які отримували працівники відділення терапевтичної стоматології філії № 3 КНП КДЦ Денянського району м.Києва у травні-червні 2016 року, які не були отримані в зв»язку з доганами, грошову компенсацію за усі невикористані додаткові відпустки на дітей в розмірі 28.672 грн., невиплачену за усі роки матеріальну допомогу в розмірі 40.236,86 грн., усі подарунки до дня медика, до дня стоматолога, до Нового року тощо, які КНП КДЦ Деснянського району закуповувало та надавало працівникам, їх дітям в зв`язку зі святами, або їх грошову компенсацію, у тому числі за святкування у ресторані, кафе чи банкетах, то дані вимоги також не підлягають задоволенню в зв`язку з їх недоведеністю, оскільки відсутні будь-які підтвердження порушень нарахувань виплат позивачу з боку відповідача. Крім того, у суду відсутні будь-які дані щодо детальних розшифровок складових заробітної плати позивача, щодо розміру будь-яких нарахувань та виплат іншим працівникам тощо. Наданий позивачем розрахунковий лист за червень 2016 року не є документом, на підставі якого можливо дійти висновку про наявність порушень з боку відповідача при нарахуванні та виплаті заробітної плати чи інших виплат/доплат (а.с.11 т.4). Суд також вважає недоведеними вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 14.000 грн. витрат, понесених на відправлення телеграм у правоохоронні органи та інстанції з травня 2016 року в зв`язку з протизаконною діяльністю директора КНП КДЦ Деснянського району м.Києва [PERSON], в тому числі і погроз звільнення, оскільки надані позивачем квитанції про направлення телеграм не містять доказів понесення позивачем витрат у такому розмірі, а надана копія квитанції по оплату послуг «Укртелекома» містить лише загальний розмір сум про здійснення оплати станом на 01.06.2016 року в розмірі 10248,94 грн. без детальної розшифровки складу цієї суми, періоду її утворення, а тому неможливо зробити висновок про те, що зазначені витрати були понесені позивачем саме в зв»язку з порушенням її трудових прав. Те ж саме стосується і наданих копій телеграфних повідомлень, оскільки з них вбачається лише факт направлення телеграм до різних установ без деталізації причин звернення (а.с.156-158 т.4). Також, вимога позивача про стягнення з КНП КДЦ Деснянського району м.Києва 100.000 грн., з яких 55.000 грн. - сума сплачених під тиском щомісячних благодійних внесків та 45.000 грн. - сума за надані платні послуги, задоволенню не підлягає, оскільки позивачем не доведено факту здійснення нею таких виплат на вказані суми, а також вчинення щодо неї тиску та примусу з боку керівництва відповідача. Позивачем на підтвердження даних вимог надано копії квитанцій (а.с.140-155 т.4). Однак, зазначені квитанції не містять прізвище платника, а тому відсутні підстави вважати, що благодійні внески та інші платежі здійснені саме позивачем. Крім того, частина квитанцій стосується оплати за проведені медичні маніпуляції, тобто, сплачувались пацієнтом, а не лікарем. До того ж, у квитанціях відсутнє прізвище лікаря, який проводив стоматологічне лікування згідно зазначених квитанцій. Слід звернути увагу і на те, що надані позивачем на підтвердження даних вимог копії квитанцій в своїй більшості нечитабельні через погану якість. Вимога ж [PERSON] про стягнення з КНП КДЦ Деснянського району м.Києва на користь Деснянського районного суду м.Києва 10 % від ціни позову, що становить 1.127.282,51 грн. задоволенню не підлягає як така, що не ґрунтується на чинному законодавстві, а тому є безпідставною. Крім того, аналізуючи надані позивачем докази, суд вважає необхідним зауважити про те, що частина документів надані позивачем не в повному обсязі (відсутні останні сторінки документів), а тому вони не можуть бути враховані судом при постановленні даного рішення (а.с.58-59, 118-119, 243 т.4 та ін.). Згідно з ч.3 ст.10 ЦПК України та ч.ч.1,4 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Тобто, сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення вимог [PERSON] Оскільки суд частково задовольняє позовні вимоги, то, відповідно до ст.88 ЦПК України, стягує з відповідача на користь держави судовий збір пропорційно до задоволених вимог в розмірі 3840 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial