Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-26 00:00:00

І. Стислий виклад позиції заявника та заінтересованих осіб. 23 січня 2020 року [PERSON] звернувся до суду із вказаною заявою, у якій просить встановити факт його постійного проживання разом зі спадкодавцем - [PERSON] , померлим [INFO] , станом на час відкриття спадщини, а саме: [INFO] , у квартирі [ADDRESS] . На обґрунтування заяви [PERSON] зазначив, що він є батьком [PERSON] , [INFO] . [INFO] його син [PERSON] помер. На день смерті сина залишилося спадкове майно, яке складалося з 1/3 частки у квартирі [ADDRESS] . Заявник є спадкоємцем майна померлого сина. Мати померлого [PERSON] та дружина заявника - [PERSON] , померла [INFO] . Спадкові справи не заводилися, інші спадкоємці відсутні. Заповіти [PERSON] не складалися, однак у зв`язку з тим, що [PERSON] , не був зареєстрований за жодною адресою, а фактично з 12.08.1998 проживав разом з батьками, за адресою: [ADDRESS] , заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Таким чином, встановлення факту постійного проживання разом з сином на момент відкриття спадщини, має для заявника юридичне значення оскільки безпосередньо породжує юридичні наслідки, зокрема, надасть можливість отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті сина [PERSON] , який помер [INFO] . Тому, заявник звернувся до суду, щоб встановити факт постійного проживання його - [PERSON] , [INFO] , разом зі спадкодавцем - [PERSON] , померлим [INFO] , станом на час відкриття спадщини, а саме [INFO] , у кв. [ADDRESS] . Заяви (клопотання) учасників справи. Учасники справи в судове засідання не з`явилися, надіслали заяви про розгляд справи без їх участі. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак його представник - адвокат Бодачевська М.В., подала до суду заяву, в якій просила розглянути заяву про встановлення факту, що має юридичне значення у їх відсутність, вимоги викладені у заяві підтримують в повному обсязі. Представник заінтересованої особи Ладижинської міської ради Вінницької області подав до суду заяву, в якій просив розглянути заяву у його відсутність та не заперечує проти задоволення вимог заявника. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст правовідносин. [INFO] у м. Ладижині Вінницької області помер син заявника [PERSON] - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] (а.с.9). Як вбачається зі свідоцтва про народження, виданого 27 вересня 1979 року Ладижин ЗАГС за актовим записом №223 заявник [PERSON] є батьком спадкодавця [PERSON] , який народився [INFO] (а.с.10). Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , актовий запис № 210, [PERSON] померла [INFO] (а.с.18). З витягу зі спадкового реєстру №59097944 від 22.01.2020 видно, що спадкові справи не заводилися інші спадкоємці відсутні (а.с.19). Як вбачається з витягу зі Спадкового реєстру №59097957 від 22.01.2020 заповіти [PERSON] не складалися (а.с.20). З копії довідки, виданої відділом ведення реєстру територіальної громади Ладижинської міської ради Вінницької області №23-14-52 від 13.01.2020 місце проживання [PERSON] , [INFO] було зареєстровано в м. Ладижин Вінницької області за адресою: [ADDRESS] з 31.01.1989 по [ADDRESS] - з 24.12.1996 по 11.08.1998. Будь-які інші відомості відсутні (а.с.11). З копії технічного паспорта, складеного 02 березня 2001 року на кв. [ADDRESS] видно, що власником квартири записаний [PERSON] (а.с.12). З копії довідки, виданої Тульчинським міжрайонним бюро технічної інвентаризації від 02.03.2001 №35 кв. [ADDRESS] рахується за [PERSON] (а.с.13). Разом з тим суд досліджує копію паспорта серії [NUMBER] , який виданий 11 січня 1999 року [PERSON] , [INFO] (а.с.6-7). Також, судом досліджено копію картки фізичної особи - платника податків [PERSON] , з якої вбачається, що останній одержав ідентифікаційний номер (а.с.8). Свідок [PERSON] , яка є сусідкою заявника та його покійного сина, у своїх письмових поясненнях показала, що їй достеменно відомо, що [PERSON] є сином [PERSON] . Його син помер близько п`ятнадцяти років назад і весь час до його смерті він постійно проживав разом зі своїм батьком - заявником [PERSON] . Свідок [PERSON] , який є сусідом [PERSON] та покійного [PERSON] , у своїх письмових поясненнях показав, що [PERSON] є сином [PERSON] і він підтверджує той факт, що нині покійний [PERSON] постійно, і до дня своєї смерті проживав разом зі своїм батьком [PERSON] . Свідок [PERSON] , який також є сусідом [PERSON] та покійного [PERSON] , у своїх письмових поясненнях показав, що він підтверджує, що нині покійний [PERSON] постійно, і до дня своєї смерті проживав разом зі своїм батьком [PERSON] V. Оцінка суду. За правилами п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у порядку окремого провадження. Згідно з ч.3 ст.294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення. Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-яку заяву, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 у справі "Голден проти Сполученого королівства") та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції). Згідно з ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до п. п. 2, 23 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Відповідно до п.3.21. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 р. за N 282/20595, спадкоємець, який постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах по встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказано, що заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до роз`яснень, викладених у листі Верховного Суду України від 01 січня 2012 року, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Аналіз перевірених і оцінених доказів переконує суд, що [PERSON] на підтвердження заяви надані належні, достовірні, допустимі докази, які не викликають сумніву у суду і є достатніми для встановлення юридичного факту постійного проживання [PERSON] та [PERSON] до дня відкриття спадщини, встановлення цього факту має для заявника юридичне значення і іншого порядку його встановлення немає. При цьому, до вказаного висновку суд прийшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі "Ушаков та Ушакова проти України" від 18.06.2015 (остаточне - 18.09.2015), в пункті 78 якого зазначено, що "Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності "поза розумним сумнівом". Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою…".

Outcome: approved