Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 09 жовтня 1994 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Рішенням Дубенського міськрайонного суду від 21 серпня 2014 року, шлюб розірвано. Від подружнього життя мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . За час подружнього життя позивачка та відповідач спільними зусиллями придбали млин з відповідними будівлями за адресою: [ADDRESS] . До складу згаданого комплексу об`єктів нерухомого майна належать: будівля контори млина, загальною площею 53,9 м2, будівля складу млин, загальною площею 125,4 м2, будівля млина, загальною площею 483,4 м2. Документи на вказані об`єкти нерухомості знаходяться у відповідача. Крім того, за час шлюбу за спільні кошти ними було придбано трактор і автомобіль (бус) Mercedes, однак відповідач відразу зареєстрував автомобіль на свою матір. Документи на трактор знаходяться у нього, тому детальних ідентифікуючих даних на цей транспортний засіб позивачка зазначити не може. Оскільки, відповідні будівлі насправді були набуті сторонами у спільну власність, то і земельна ділянка перейшла відповідно спочатку у їхнє спільне користування, а потім мала б надаватися у їхню спільну власність. З огляду на це, надання цілої земельної ділянки у власність виключно відповідачу є незаконним, так як згадана земельна ділянка має належати сторонам спільно, а не виключно відповідачу одному. Факт виділення ідеальної частки у праві власності без реального розподілу об`єкта нерухомості на дві окремі частини, надасть позивачці гарантію того, що її право власності не порушене і в майбутньому, при потребі, вона зможе отримати компенсацію вартості власної частки. Угоди про добровільний поділ майна, що є спільною власністю сторін, між ними не досягнуто. [PERSON] просить визнати за нею право власності на 1/2 частину будівлі контори млина, будівлі складу млин, будівлі млина, що розташовані за адресою: [ADDRESS] та визнати за [PERSON] 1/2 частину будівлі контори млина, будівлі складу млин, будівлі млина, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Відповідачем [PERSON] подана зустрічна позовна заява про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, визнання свідоцтва про право на спадщину за законом частково недійсним, встановлення факту припинення шлюбних відносин до розірвання шлюбу, визнання права особистої приватної власності на будівлю млина, контори млина та складу млина. В обґрунтування заявлених вимог [PERSON] посилається на те, що після реєстрації шлюбу сторони проживали в житловому будинку [ADDRESS] , який на той час належав на праві власності дідові дружини, [PERSON] , [INFO] . Будинок складався з веранди, 2 кладовок, кухні, прихожої, 3 жилих кімнати. До жилого будинку належали господарські будівлі та споруди: 2 хліва, погріб, вбиральня, огорожа з воротами. У 2000 року сторони за спільні кошти, з дозволу власника жилого будинку розпочали будівництво прибудови розміром 9,95 х 4 м до жилого будинку та будівництво хліва, літньої кухні-гаража загальним розміром 6,12м х 15,86м. Ними була знесена веранда, та старий хлів і на місці знесених будівель розпочалося будівництво нових об`єктів. Дозвільні документи на вказане будівництво сторони не оформили на себе, оскільки жилий будинок, до якого будувалася прибудова, належав на праві власності [PERSON] . [PERSON] участі в будівництві ні коштами, ні працею не приймав у зв`язку з похилим віком. На той час йому виповнилося 91 рік. Єдиним його доходом була пенсія. Інших заощаджень у нього не було. Коли спільні кошти сторін закінчилися, 2001 року [PERSON] поїхав на роботу за кордон. Грошові кошти отримані за кордоном від відсилав дружині для завершення початого будівництва. За рахунок проведеної прибудови до жилого будинку його площа збільшилася з 81,2 кв. м. до 114,6 кв. м. Окрім того, до жилого будинку був підключений природний газ та була проведена вода. Згоди щодо\~поділу прибудови\~до будинку\~та господарськими\~будівлями сторонами\~не досягнуто.\~Щоб позбавити\~ [PERSON] \~права на\~збудовані ними\~об`єкти,\~оформляючи спадщину\~після смерті\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] \~узаконила будівництво\~зазначених об`єктів\~і включила\~їх до\~складу спадкового\~майна.\~Про те\~що вона\~позбавила його\~права на\~збудовані ними\~об`єкти,\~ [PERSON] \~дізнався тільки\~в травні 2017\~році.\~Ні під\~час будівництва\~вище вказаних\~об`єктів,\~ні після завершення їхнього\~будівництва у\~сторін по\~справі не\~було спору\~щодо власності\~на збудовані\~ними об`єкти. Не було спору по цьому питанню і з [PERSON] [PERSON] \~не заперечує\~той факт,\~що до\~складу спадщини\~входять усі\~права та\~обов`язки,\~що належали\~спадкодавцеві на\~момент відкриття\~спадщини і\~не припинилися\~внаслідок його\~смерті.\~Але прибудова\~до будинку\~та господарські\~будівлі:\~хлів,\~літня кухня-гараж\~були побудовані\~ним з\~дружиною за\~їхні спільні\~кошти і\~право власності\~на них\~не могло\~належати померлому\~ [PERSON] ,\~а тому\~не могло входити до складу спадщини після його смерті. У березні 2010 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. У своїй позовній заяві вона зазначала, що на протязі двох років вона з [PERSON] не підтримують подружні відносини. Оскільки між ними виник спір щодо місця проживання дітей, за заявою [PERSON] позов про розірвання шлюбу залишено без розгляду. Після цього у відносинах між нами нічого не змінилося. Сторони не відновили подружні відносини та ведення спільного господарства. Згодом [PERSON] зустрів іншу жінку і фактично створив нову сім`ю та в квітні 2013 року звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, де зазначив той факт, що на протязі шести років сторони не підтримують подружні відносини. [PERSON] не спростувала вказану обставину. Рішенням суду від 21 серпня 2014 року шлюб між ними було розірвано. У січні\~2008\~року [PERSON] \~почав займатися\~підприємницькою діяльністю.\~Вид господарської\~діяльності -\~виробництво продуктів\~борошномельної і\~круп`яної промисловості.\~У своїй\~господарській діяльності\~він використовував\~приміщення млина,\~складу млина\~та контори\~млина,\~які спочатку\~належали КСП\~«Світанок» Дубенського\~району.\~У лютому\~2012\~року він\~отримав свідоцтво\~про право\~власності на\~нерухоме майно,\~зокрема,\~на будівлю контори млина і\~будівлю складу\~майна,\~а у\~березні 2012\~року отримав\~свідоцтво про\~право власності на будівлю\~млина.\~Отже,\~приміщення млина,\~контори млина\~і складу\~млина [PERSON] \~придбав коли\~фактично були\~припинені подружні відносини з [PERSON] . Так як\~у [PERSON] \~не було\~іншого приміщення,\~яке він\~міг використовувати\~для проживання,\~він проживав\~у приміщені контори млина.\~На тепер\~він провів\~реконструкцію приміщення\~під жилий\~будинок,\~в якому\~проживає він\~і члени\~його нової\~сім`ї.\~Реконструкція приміщення\~контори млина\~під жилий\~будинок проведена\~за його\~власні кошти. Просить визнати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] видане на ім`я [PERSON] 03.10.2002 року частково недійсним в частині належності прибудови до житлового будинку, хліва, літньої кухні-гаража до спадкового майна. Визнати за ним право власності на Ѕ прибудови до жилого будинку [ADDRESS] та Ѕ господарських будівель (хліва, літньої кухні-гаража). Встановити факт припинення шлюбних відносин між ним та [PERSON] з кінця 2006 року до розірвання шлюбу. Визнати за ним право особистої приватної власності на приміщення млина, складу млина та реконструйованого приміщення контори млина на жилий будинок, який знаходиться на [ADDRESS] . [PERSON] був поданий відзив на зустрічну позовну заяву, згідно якого позовні вимоги зустрічного позову не визнає, вважає позов надуманим, безпідставним та необґрунтованим. Зазначає, що твердження [PERSON] , що дід - [PERSON] , будучи власником нерухомості, не приймав участь у згаданих роботах ні працею, ні коштами через свій похилий вік є безпідставними. Власником житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] є її дід [PERSON] . Вказане майно перейшло її у спадок вже після смерті діда. Таким чином, на час добудови будинку та перебудови господарських будівель, і споруд вся ця нерухомість належала виключно [PERSON] , який на початку 2000 року мав достатні грошові заощадження. Він найняв людей, які виконали на його замовлення відповідні будівельні роботи в його будинку. У період будівництва добудови до будинку ні [PERSON] ні [PERSON] не працювали, а коли [PERSON] від`їжджав за кордон на заробітки, то прибудова до будинку вже була завершена. У свідоцтві про право на спадщину за законом нічого не вказано ні про прибудову, ні про хлів, ні про гараж. З моменту смерті [PERSON] до розірвання шлюбу між сторонами пройшло більше 12 років, та [PERSON] стверджує, що не знав про існування свідоцтва про право на спадщину. Хоча під час проживання у шлюбі мав доступ до всіх документів і міг перевірити зміст свідоцтва. На момент оформлення права власності у 2012 року на згадану нерухомість сторони ще проживали разом як подружжя, вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет. Саме за спільні кошти було придбано майно. Технічний паспорт на приміщення контори млина, у якому [PERSON] стверджує, що провів реконструкцію, датується 2012 роком, тобто складений на момент оформлення права власності на вказане спільне майно подружжя. Просить в задоволені зустрічного позову [PERSON] про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, визнання свідоцтва про право на спадщину за законом частково недійсним, встановлення факту припинення шлюбних відносин до розірвання шлюбу, визнання права особистої приватної власності на будівлю млина, контори млина, складу млина відмовити за його безпідставністю і недоведеністю. Ухвалою суду від 23 квітня 2019 року зустрічна позовна заява об`єднана в одне провадження з первісним позовом. Позивачка за первісним позовом та відповідачка за зустрічним [PERSON] та її представник адвокат Боржецький О.Л. у судовому засіданні свої позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав зазначених у первісному позові та просили їх задовольнити. [PERSON] зокрема показала, що будівлі за адресою: [ADDRESS] набувались сторонами під час перебування у шлюбі. Вони викупляли частки (сертифікати) у інших співвласників майнових паїв, членів ксп «Світанок». Люди віддавали свої сертифікати, а вони їм грошову компенсацію. Всі сертифікати, в томі числі і свій, вона віддала чоловікові, який в подальшому їх оформив на себе. У придбаних приміщеннях робили ремонт. Після розірвання шлюбу у 2014 році, ніяких вкладень у це майно вона не здійснювала. Після одруження вони проживали у будинку її діда [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . До будинку зробили добудову, побудували хлів, накривали його вже після смерті діда. Чоловік брав участь у будівництві, їздив на заробітки за кордон. Дід мав свої заощадження, які також вкладав у будівництво. Вона тримала господарство: свиноматки, корову, городи, за рахунок чого також робили ремонт у будинку. Чоловік знав, що будинок належить дідові, після смерті якого у 2001 році, в порядку спадкування перейшов їй. Чоловік про це знав, усі документи були в сімейному доступі. Під час перебування у шлюбі з 1994 року до 2014 року вони проживали разом і все купували разом. Щодо придбаного трактора та автомобіля, то жодних документів на них не має. Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним [PERSON] та його представник адвокат Мельник Т.В. первісний позов не визнали, підтримали свої позовні вимоги зазначені у зустрічному позові з підстав зазначених у ньому. Просили відмовити у задоволенні первісного позову та задовольнити позовні вимоги зазначені у зустрічному позові. [PERSON] зокрема показав, що після одруження вони проживали у хаті діда дружини [PERSON] . Він робив добудову до житлового будинку, будував хлів. Будівництво розпочалось за життя діда, а закінчували вже після його смерті. Дід був старий, участі у будівельних роботах він не брав, міг хіба що подивитись за дітьми. Після проведення добудов, вартість житлового будинку змінилась суттєво, проте документально це довести не має можливості. Його представник показала, що приміщення контори млина, складу млина, будівлі млина [PERSON] отримав як член колгоспу. Договору купівлі-продажу не має, тому це не є майном подружжя. Це пай колишнього члена колгоспу «Світанок». Відносно добудов до житлового будинку по [ADDRESS] , то вони проведені за кошти [PERSON] , а тому згідно ч.1 ст. 17 ЗУ «Про власність», чинного на той момент, є спільною сумісною власністю. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що він є сином [PERSON] та [PERSON] . Батьки жили як подружжя до 2013-2014 року. Під час перебування у шлюбі придбали млин, за рахунок того, що викупляли майнові паї. Жили всі разом у будинку діда на [ADDRESS] . До будинку була зроблена прибудова ще до того часу, як батько поїхав за кордон. Він надсилав кошти з-за кордону. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що він працював на будівництві, коли будували добудову до житлового будинку Юрчуків за адресою: [ADDRESS] . Це було у 90-х роках, точно не пам`ятає. Він змурував веранду розміром 8х4 де був санвузол, накрив, обліцував, а пізніше ще хлів робили. Будинок належав [PERSON] , з ними жив дід, який був старий. На будівництво його наймав батько [PERSON] , який теж працював на будівництві та керував роботою. Дружина [PERSON] на будівництві не працювала. Кому по документах належав будинок не знає. [PERSON] тоді був малий, в школу ще не ходив. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона є сусідкою [PERSON] з 1998 року. Після шлюбу вони проживали в будинку діда [PERSON] , [PERSON] . Дід був добрий господар. Ще за його життя у будинку зробили добудову, ініціатором якої був дід. Сторони жили разом десь до 2013 року, потім розлучились. [PERSON] був за кордоном 5 чи 6 років. Млин придбали за майнові сертифікати бувших членів колгоспу, яким виплачували грошову компенсацію. Цим займалась [PERSON] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона є матір`ю [PERSON] , відносини з бувшою невісткою [PERSON] нормальні. Після шлюбу її син зі своєю дружиною жили у будинку її діда [PERSON] , якому було за 80 років. Син працював шофером, невістка секретарем у сільській раді на пів ставки. Вони зробили прибудову до житлового будинку, а також побудували хлів, гараж і літню кухню. Все будував її син, помагав чоловік, який наймав майстрів. Син був за кордоном, висилав невістці кошти, а вона платила майстрам. Будівництво розпочали ще за життя діда, а закінчували вже після його смерті. Внутрішні роботи проводили вже після повернення сина з-за кордону, проводили газ, світло, крили хлів. Після того, як син поїхав за кордон, невістка господарство збула. Після повернення сина, миру у них не було. Син жив у млині, де була контора, побудував там хату, коштів на те будівництво невістка не давала. За майнові сертифікати нічого не знає. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона є дочкою [PERSON] та [PERSON] . Батьки жили в шлюбі до 2013 року. Під час перебування у шлюбі придбали контору, млин, склад. Викуплювали сертифікати на майнові паї, займались цим спільно. Жили в будинку діда, робили там добудову. Коли батько їхав за кордон, то добудова вже була. На будівництво хліва батько передавав гроші. Документи мама не ховала, вони завжди були в доступі. Заслухавши пояснення сторін, їх представників та свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Судом\~встановлено,\~що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, зареєстрованому 09 жовтня 1994 року Семидубською сільською радою Дубенського району Рівненської області, про що свідчить свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] (а.с. 6). Рішенням Дубенського міськрайонного суду від 21 серпня 2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 7). [PERSON] народився [INFO] , [PERSON] народилася [INFO] , їхніми батьками зазначені сторони по справі (а.с. 8, 9). Згідно відомостей про право власності від 30.07.2003 року [PERSON] на праві приватної власності належить будівля контори млина, будівля складу млин, будівля млина, а також земельна ділянка площею 0, 2417 га для обслуговування приміщення млина, контори млина, складу млина за адресою: [ADDRESS] . Дата прийняття рішення про державну реєстрацію: 28.02.2012 року (а.с. 10-11). Як зазначено у повідомленні Семидубської сільської ради №298 від 18.04.2017, [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] в господарстві [PERSON] , але фактично по місцю реєстрації не проживає. На даний час проживає в [ADDRESS] (а.с. 14). 05 березня 2010 року [PERSON] зверталася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] , у позовній заяві зазначено, що сторони не підтримують подружніх стосунків протягом двох років та не ведуть спільного господарства. У позовній заяві [PERSON] про розірвання шлюбу з [PERSON] від 17 квітня 2013 року зазначено, що сторони не підтримують подружніх стосунків протягом шести років (а.с. 40,41). Згідно інформації Семидубської сільської ради № 499 від 02.06.2017 року господарство яке розташовано за адресою: [ADDRESS] значилося за [PERSON] , який помер [INFO] . Спадкоємцем майна померлого є [PERSON] (а.с. 42). Як свідчить повідомлення Семидубської сільської ради Дубенського району № 353 від 19.04.2018, згідно із записами по господарської книги Семидубської сільської ради с. Семидуби, книга №2, особовий рахунок № [NUMBER] , книга за 2001-2005 роки, склад сім`ї [PERSON] , що проживає в [ADDRESS] , в 2005 році, а також у 2006-2010 роках та 2011-2012 роках, був наступний: [PERSON] власник, [PERSON] дочка, [PERSON] - син, [PERSON] чоловік (а.с. 93). У повідомленні Семидубської сільської ради Дубенського району № 357 від 23.04.2018 зазначено, що згідно із записами погосподарської книги Семидубської сільської ради с. Семидуби, книга №2, особовий рахунок № [NUMBER] , за 1996-2000 роки значилося господарство, яке розташоване в [ADDRESS] за [PERSON] , який помер [INFO] . Список членів господарства: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Господарство відносилося до суспільної групи колгоспники (а.с. 106). Згідно відповіді на адвокатський запит КП «Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації» від 30 травня 2017 року № 5644 житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] зареєстровано на [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 03.10.2002 року № 1503 (а.с. 43). Згідно матеріалів інвентаризаційної справи № 177 власником вищевказаного домоволодіння з 10.10.1988 року до 25.10.2002 року був [PERSON] . Жилий будинок складається з веранди, 2 кладовок, кухні, прихожої, 3 жилих кімнат. До жилого будинку належать господарські будівлі та споруди: 2 хліва, погріб, вбиральня, огорожа з воротами (а.с. 45-50). Згідно повідомлення КП «Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації» від 28.05.2002 року № 474 у будинковолодінні по [ADDRESS] самовільно добудовані літня кухня-гараж, сарай розміри 6,12 х15,86 та прибудова 9,95 х 4,00 (а.с. 51). Рішенням виконавчого комітету Семидубської сільської ради від 25 червня 2002 року № 15 самовільне побудоване приміщення літньої кухні-гаража, сараю розміром 6,12 х15,86 та прибудова до житлового будинку 9,95 х 4,00 в [ADDRESS] узаконено (а.с. 52). 03 жовтня 2002 року [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , до складу спадкового майна увійшов житловий будинок з приналежними господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] (а.с. 53). Згідно записів у трудовій книжці [NUMBER] , [PERSON] з 1990 року до 15.08.2003 року працював у колгоспі «Світанок» шофером (а.с.185-187). Відповідно до витягу про державну реєстрацію прав № 33315684 від 28.02.2012 року та свідоцтва про право власності від 27.10.2011 року № [NUMBER] [PERSON] на праві приватної власності належить будівля контори млина за адресою: [ADDRESS] (а.с. 54,55). Згідно витягу про державну реєстрацію прав № 33317275 від 28.02.2012 року та свідоцтва про право власності від 27.10.2011 року № [NUMBER] [PERSON] на праві приватної власності належить будівля складу млина за адресою: [ADDRESS] (а.с. 56,57). Згідно витягу про державну реєстрацію прав № 33358717 від 02.03.2012 року та свідоцтва про право власності від 27.10.2011 року № [NUMBER] [PERSON] на праві приватної власності належить будівля млина за адресою: [ADDRESS] (а.с. 58, 59). У технічному паспорті на контору млина, млин, склад за адресою: [ADDRESS] , власником вказаний [PERSON] (а.с. 60-74). [PERSON] зареєстрований як фізична особа підприємець. Вид господарської діяльності, виробництво продуктів борошномельно круп`яної промисловості. Свідоцтво про державну реєстрації фізичної особи підприємця серія В03 № 393072 (а.с. 75, 76). Згідно рішення виконавчого комітету Семидубської сільської ради № 53 від 27 жовтня 2011 року [PERSON] надано дозвіл на оформлення право власності на будівлю млина, будівлю контори млина та будівлю складу млина, розташованих за адресою: [ADDRESS] (а.с. 96,97). Як свідчить виписка з протоколу №1 загальних зборів колективу співвласників майнових паїв СВК «Семидубський» Дубенського району Рівненської області від 25.02.2007 року, вирішили видати будівлю складу млина, контору млина, млин, що знаходяться в с.Семидуби, [PERSON] (а.с. 105). [PERSON] була проведена реконструкція контори млина під житловий будинок про, що свідчить схема забудови земельної ділянки від 24 січня 2018 року (а.с. 99-103-1) Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі\~статтею 60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується\~статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у\~статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга\~статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга\~статті 364 Цивільного кодексу України\~(далі -\~ЦК України). Частинами 1,2\~ст.70 СК України\~встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Статтею 71 СК України\~встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Неподільною є річ, яка у разі її фізичного поділу втрачає свою цінність та призначення, перестаючи існувати як первісна річ. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22\~постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11). Зі змісту п.п. 23,24\~постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Відповідно до п.30\~постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК. При цьому суд враховує правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, в яких ВСУ роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя. При цьому суд підкреслює, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставі\~ст.60 СК України. Цивільне судочинство, згідно\~ст.12 ЦПК України, здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність , допустимість, достовірність кожного доказу окремо у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів), як встановлено\~статтею 89 ЦПК України. Європейський суд з прав людини, рішення якого згідно зі\~статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, є джерелом права в Україні, неодноразово вказував, зокрема і у справі "Устименко проти України" (заява № 32053/13), що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. У справі ЄСПЛ «Preda and Dardari v. Italy» (1999) [16] зазначено, що метою\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~є запобігання використанню принципів, на яких ґрунтується Конвенція, для зловживання правами. У кількох справах, які стосувалися зловживань заявниками своїми правами, передбаченими ст. 10 Конвенції,\~ЄСПЛ постановлював, що зловживання правом має місце і тоді, коли не лише порушуються важливі цінності демократії, а й власне дух Конвенції. Зокрема, у рішенні у справі «Witzsch v. Germany» (2005) було зазначено, що ця стаття має на меті запобігання поширенню таких ідей, які «суперечать тексту та духові Конвенції». Тому в юрисдикційній діяльності підлягає врахуванню те,\~що суд не є засобом сторін у досягненні їх інтересів, які не охороняються законом, і не повинен толерувати зловживання сторонами їх правами. Відповідно до ч.1ст.81 ЦПК України,\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд враховує, що будівля контори млина, будівля складу млина, будівля млина, що розташовані за адресою: [ADDRESS] були придбані сторонами під час перебування у шлюбі шляхом виплати співвласникам майнових паїв, членів ксп «Світанок», грошової компенсації за сертифікати, а також за рахунок сертифікатів, що належали самим сторонам. Це підтверджується показами сторін, свідків, а також матеріалами справи, зокрема випискою з протоколу №1 загальних зборів колективу співвласників майнових паїв СВК «Семидубський» Дубенського району Рівненської області від 25.02.2007 року, де вирішили видати будівлю складу млина, контору млина, млин, що знаходяться в с.Семидуби, [PERSON] ; рішенням виконавчого комітету Семидубської сільської ради № 53 від 27 жовтня 2011 року, згідно якого [PERSON] надано дозвіл на оформлення права власності на будівлю млина, будівлю контори млина та будівлю складу млина, розташованих за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] проведено реконструкцію приміщення контори млина під жилий будинок, проте статус даного приміщення документально не змінено. Отже, враховуючи усі вищевказані обставини, суд вважає, що первісний позов в частині визнання зазначених будівель об`єктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] підлягає задоволенню. Щодо зустрічних позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, визнання свідоцтва про право на спадщину за законом частково недійсним, встановлення факту припинення шлюбних відносин до розірвання шлюбу, визнання права особистої приватної власності на будівлю млина, контори\~ млина та складу млина, суд зазначає наступне. Згідно ст. 25 Кодексу про шлюб та сім`ю України (чинного на момент виникнення правовідносин), якщо майно, яке було власністю одного з подружжя, за час шлюбу істотно збільшилося у своїй цінності внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя або їх обох, воно може бути визнане судом спільною сумісною власністю подружжя. Аналогічна норма закріплена в ч. 1 ст. 62 Сімейного кодексу України. На момент проведення будівельних робіт та узаконення самовільного будівництва, житловий будинок з приналежними господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] , належав [PERSON] , який помер [INFO] . 03 жовтня 2002 року [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після його смерті. Відповідно до\~вимог ст.\~24\~Кодексу про\~шлюб та\~сім`ю України\~(чинного\~на момент\~виникнення правовідносин)майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них. Окрім того, жодних доказів щодо понесених витрат на будівельні роботи не надано. Отже зустрічний позов в частині поділу вказаного майна задоволенню не підлягає. Також не підлягають задоволенню позовні вимоги щодо визнання свідоцтва про право на спадщину за законом частково недійсним, враховуючи, що [PERSON] на законних підставах набула права на спадщину після смерті\~діда [PERSON] . Щодо вимог зустрічного позову в частині встановлення факту припинення шлюбних відносин до розірвання шлюбу, вони також не підлягають задоволенню, оскільки згідно наданих письмових доказів, зокрема рішення Дубенського міськрайонного суду від 21 серпня 2014 року, яким шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, а також показів свідків, сторони перебували у шлюбних відносинах до 2013 року. Суд критично оцінює покази свідка [PERSON] , яка є матір`ю [PERSON] про те, що сторони разом не проживали після повернення сина з-за кордону. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що зустрічні позовні вимоги [PERSON] є необґрунтованими та не підлягають до задоволення. Згідно ч.1ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed