Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

У жовтні 2016 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач 1), Київської міської ради (далі - відповідач 2) про відшкодування збитків. Позивач свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 20 листопада 2015 року між позивачем та ПАТ Комерційний банк «Хрещатик» було укладено Договір №107D-640220 банківського вкладу "Осінній оксамит" в Доларах США із помісячною сплатою процентів. Відповідно до п. 1.1 Договору було внесено грошові кошті на вкладний рахунок [NUMBER] у сумі 55000,00 Доларів США на строк з 20.11.15 року по 20.12.2016 року. Постановою Правління Національного банку України від 05 квітня 2016 р. №234 ПАТ Комерційний банк «Хрещатик» було віднесено до категорії неплатоспроможних та рішенням Правління Національного банку України від 02 червня 2016 року № 46-рш було відкликано банківську ліцензію та розпочато ліквідацію ПАТ Комерційний банк «Хрещатик». Оголошення про ліквідацію ПАТ Комерційний банк «Хрещатик» було опубліковано в газеті Голос України № 160 (6360) від 09 червня 2016 року. 21 червня 2016 року Позивачем було подано заяву про кредиторські вимоги. 13 червня 2016 року Позивачем було отримано від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб гарантовану суму відшкодування у розмірі 200000,00 грн., що є еквівалентом 7999,33 Доларів США за курсом НБУ станом на 06.06.2016 року. Позивач вважає, що залишок неповернутої заборгованості у розмірі 47000,66 Доларів США за вкладом є збитками, та підлягають відшкодуванню за рахунок Відповідачів. Тому, позивач просив суд стягнути солідарно на її користь з відповідачів 47000,00 Доларів США та судові витрати. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх в повному обсязі. У судовому засіданні представник відповідача 2 проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі, надавши письмові заперечення. У судове засідання відповідач 1 не з'явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. У судове засідання представник третьої особи Департаменту фінансів Київської міської державної адміністрації не з'явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача 2, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 20 листопада 2015 року між позивачем та ПАТ Комерційний банк «Хрещатик» було укладено Договір №107D-640220 банківського вкладу "Осінній оксамит" в Доларах США із щомісячною сплатою процентів (13 місяців), відповідно до п. 1.1 якого ПАТ Комерційний банк «Хрещатик» прийняв грошові кошті позивача на вкладний (депозитний) рахунок [NUMBER] у сумі 55000,00 Доларів США на термін з 20.11.15 року по 20.12.2016 року (а.с. 10-11). Відповідно п. 1.2 Договору, процентна ставка на вклад встановлюється в розмірі 11,5% процентів річних. Позивач отримав грошові кошти в розмірі 200000,00 грн., що підтверджується Заявою про видачу готівки від 13.06.2016 року (а.с. 12). 21.06.2016 року позивач звертався до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Хрещатик» Костенка І.І. із кредиторською вимогою про повернення вкладених коштів за Договором №107D-640220 банківського вкладу "Осінній оксамит" від 20.11.2015 року (а.с. 31). Відповідно до листа Національного Банку України №29-0004/59471 від 18.07.2016 року постановою Правління Національного банку України від 05 квітня 2016 року № 234 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» до категорії неплатоспроможних» КБ «Хрещатик» визнано неплатоспроможним та прийнято рішення від 05 квітня 2016 року №463 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Хрещатик». Правлінням Національного банку України прийнято рішення від 02 червня 2016 року №46-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик», а виконавчою дирекцією фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 03 червня 2016 року №913 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Хрещатик» та призначено уповноважену особу по ліквідації неплатоспроможного банку (а.с. 32). Відповідно ст. 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України визначено, що Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом, що регулює дані правовідносини. Аналогічна правова позиція підтверджується Постановою Верховного Суду України від 20 січня 2016 року №6-2001цс15. Відповідно до положень ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, задоволення вимог вкладників та кредиторів банку. Відповідно п. 1 ч. 6 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», визначено, що обмеження, встановлене п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом. Згідно положень ч. ч. 1, 2 ст. 26 Закону Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Як встановлено судом, позивачу було виплачено суму відшкодування коштів за вкладами в розмірі 200000,00 грн., що підтверджується Заявою про видачу готівки від 13.06.2016 року (а.с. 12). Частиною 5 ст. 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність» встановлено, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у день отримання рішення Національного банку України про ліквідацію банку набуває прав ліквідатора банку та розпочинає процедуру його ліквідації відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Крім того, відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» ліквідація банку - процедура припинення функціонування банку як юридичної особи відповідно до положень цього Закону та Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Положеннями ч. 1 ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено повноваження уповноваженої особи Фонду, яка з дня свого призначення, зокрема складає реєстр акцептованих вимог кредиторів та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів, після затвердження переліку вимог кредиторів їх задоволення здійснюється в порядку, встановленому ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Частиною 4 ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» закріплено, що вимоги кожної наступної черги задовольняються в міру надходження коштів від продажу майна (активів) банку після повного задоволення вимог попередньої черги. Тобто з перелічених норм закону, судом вбачається, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб реалізує свої повноваження у визначений законом спосіб та за певною процедурою. Стаття 6 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначає, що банки створюються у формі публічного акціонерного товариства. Діяльність публічних акціонерних товариств регулюється Законом України «Про акціонерні товариства». Так частина 1 статті 32 Закону України «Про акціонерні товариства» визначає, що найвищим органом акціонерного товариства є загальні збори. Пункт 6 частини 2 статті 33 Закону України «Про акціонерні товариства» дає виключне право загальним зборам акціонерного товариства приймати рішення про збільшення статутного капіталу товариства. Тобто, жоден акціонер не може прийняти одноособово рішення про збільшення статутного капіталу акціонерного товариства. Відповідно ч. 6 ст. 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність», пов'язана з банком особа, дії або бездіяльність якої призвели до завдання банку шкоди з її вини, несе відповідальність своїм майном. Тобто стаття передбачає відповідальність пов'язаної з банком особи у разі завдання саме шкоди банку вчиненої діями або бездіяльністю такої особи, а не шкоди завданої контрагентам перед якими банк мав зобов'язання. Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Даючи юридичну оцінку доказам та поясненням сторін, враховуючи те, що правовідносини, які склались між Позивачем та КБ «Хрещатик» є договірними відносинами, які регулюються виключно нормами цивільного законодавства, вимога позивача про відшкодування збитків відповідачами є не обґрунтованою та такою, що не підтверджена належними доказами про завдані йому реальні збитки чи упущену вигоду діями або бездіяльністю відповідачів, оскільки жодних договірних правовідносин чи інших зобов'язань між позивачем та відповідачами не виникало. Крім того, при винесенні рішення, суд керувався тим, що на момент винесення рішення про стягнення коштів за договором банківського вкладу в банківській установі запроваджено тимчасову адміністрацію, під час дії якої вимоги вкладників та інших кредиторів банку не задовольняються, а кредиторам за договорами банківського вкладу виплачується в межах граничної суми відшкодування, в розмірі 200000,00 грн., яке позивачу було виплачено, що підтверджується Заявою про видачу готівки від 13.06.2016 року, тому суд вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити в повному обсязі. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed