Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 08 листопада 2007 р. між [PERSON] (боржник) та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» (на теперішній час ПАТ «Укрсоцбанк») було укладено договір про надання відновлюваної кредитної лінії № 162/03-7 (договір кредиту), відповідно до умов якого ПАТ «Укрсоцбанк» надав [PERSON] у тимчасове користування на умовах строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 67 000,00 доларів США зі сплатою 13,50 % відсотків річних з кінцевим терміном повернення заборгованості до 07 листопада 2022 р. на умовах, визначених договором кредиту. 08 листопада 2007 року між [PERSON] (відповідач) та АКБ СР «Укрсоцбанк» (на теперішній час ПАТ «Укрсоцбанк») в забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за договором кредиту було укладено іпотечний договір №913, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 4421 (договір іпотеки), згідно умов яких відповідачем в іпотеку ПАТ «Укрсоцбанк» було передано нерухоме майно, а саме: домоволодіння, яке складається з: № 1 літ. А-1жилий будинок, (шл. бет.) житловою площею 77,3 кв. м., загальною площею 109,8 кв. м, № 2 літ. Б - літня кухня (шл. бет.), № 3 літ. В - гараж (цегла), № 4 літ. Г уборна (цегла), № 5 літ. Д - душ (цегла), № 6 літ. Ж - навіс, № 7 1-9, 1, II - споруди, замощення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить [PERSON] на праві власності на підставі договору дарування від 16.07.2001 р., посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Поповою І.В. за реєстровим номером 1-3238, право власності по якому зареєстроване Комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації», про що 22.08.2001 року записано в реєстрову книгу № 324 за реєстровим номером 66. Відповідно до умов Договору кредиту (п.п. 3.3.7., 3.3.8., 3.3.9, 3.3.10) боржник взяв на себе зобов'язання забезпечувати повернення кредиту, відсотків за його використання, а також сплати штрафних санкцій у разі невиконання кредитних зобов'язань у визначений термін. На порушення ст.ст. 629, 1054, ч. 1 ст. 509, ст.ст. 525, 536, ч. 1 ст. 530, ст. 610 ЦК України, п.п. 3.3.7, 3.3.8, 3.3.9, 3.3.10 договору кредиту боржник припинив повертати основну суму кредиту та сплачувати відсотки за користування кредитом, та станом на 30.04.2015 р. сума заборгованості по договору кредиту складає 66 653,65 дол. США 65 центів (за курсом НБУ станом на 30.04.2015 р. складає 1 402 848,23 (один мільйон чотириста дві тисячі вісімсот сорок вісім) грн. 23 коп.), з яких: ●заборгованість за кредитом 47 514,62 дол. США (1 000 032, 22 грн.), з яких: строкова заборгованість за кредитом - 38 003,62 дол. США (799 854,58 грн.), прострочена заборгованість за кредитом - 9 511,00 дол. США (200 176,11 грн.); ●заборгованість за простроченими відсотками - 14 289,70 дол. США (300 752,97 грн.; пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 2 399,41 дол. США (50 500,07 грн.); пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по відсоткам - 2 449,92 дол. США (51 562,97 грн.). Відповідно до п. 4.2. договору іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником зобов'язань за договором кредиту позивач має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно п. 4.6 договору іпотеки позивач за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки у тому числі шляхом продажу предмета іпотеки будь-який особі- покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому, ст. 38 Закону України «Про іпотеку», (п. 4.6.4 договору іпотеки). Позовні вимоги в частині звернення стягнення та реалізації предмета іпотеки грунтуються на положеннях Закону України «Про іпотеку», а саме ст.ст. 33, 39, 40, а також на ст. 109 ЖК та ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Предмет позову становлять наступні вимоги: 1.про звернення стягнення за іпотечним договором № 913, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №4421 на предмет іпотеки - нерухоме майно, а саме: домоволодіння, яке складається з: № 1 літ. А-1 жилий будинок (шл. бет.) житловою площею 77,3 кв. м., загальною площею 109,8 кв. м., № 2 літ. Б - літня кухня (шл. бет.), № 3 літ. В - гараж (цегла), № 4 літ. Г - уборна (цегла), № 5 літ. Д - душ (цегла), № 6 літ. Ж - навіс, №7 1-9,1, II - споруди, замощення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить [PERSON] на праві власності на підставі договору дарування від 16.07.2001 р., посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Поповою І.В. за реєстровим номером 1-3238, право власності по якому зареєстроване Комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації», про що 22.08.2001 р. записано в реєстрову книгу № 324 за реєстровим номером 66; 2.про визначення в рішенні способу реалізації предмета іпотеки шляхом застосування процедури продажу предмету іпотеки, встановленої статтею 38 Закону України «Про іпотеку», надати ПАТ «Укрсоцбанк» право на продаж предмету іпотеки будь-якій особі покупцеві за ціною продажу на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вад майна; 3.надати право ПАТ «Укрсоцбанк» за рахунок продажу предмету іпотеки задовольнити свої вимоги за договором про надання відновлюваної кредитної лінії № 162/03-7 від 08.11.2007р. в сумі 66 653,65 (шістдесят шість тисяч шістсот п'ятдесят три) дол. СЩА 65 центів, що за офіційним курсом НБУ станом на 30.04.2015 р. складає 1 402 848,23 (один мільйон чотириста дві тисячі вісімсот сорок вісім) грн. 23 коп. та всі витрати, пов'язані зі збереженням та реалізацією предмету іпотеки; 4.виселити з домоволодіння [ADDRESS] усіх мешканців, без надання іншого жилого приміщення. 5.зняти з реєстраційного обліку з домоволодіння [ADDRESS] усіх мешканців. Особи, які беруть участь у справі, не скористалися правом брати участь у судових засіданнях. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, просив суд повністю задовольнити поданий позов. За ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У судове засідання відповідач, який був повідомлений належним чином про розгляд справи, не з'явився, причини неявки суду не повідомив та не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, у зв'язку з чим суд у порядку ч. 1 ст. 224 ЦПК України за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши докази, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову частково, виходячи з наступного. Як встановлено судом, 08.11.2007 р. між [PERSON] (боржник) та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» (ПАТ «Укрсоцбанк») було укладено договір про надання відновлюваної кредитної лінії № 162/03-7 (договір кредиту), відповідно до умов якого банк надав [PERSON] у тимчасове користування на умовах строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 67 000,00 дол. США зі сплатою 13,50 % відсотків річних з кінцевим терміном повернення заборгованості до 07 листопада 2022 р. на умовах, визначених договором кредиту. 08 листопада 2007 р. між [PERSON] (відповідач) та АКБ СР «Укрсоцбанк» (ПАТ «Укрсоцбанк») в забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за договором кредиту було укладено іпотечний договір №913, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 4421 (договір іпотеки), згідно умов яких відповідачем в іпотеку ПАТ «Укрсоцбанк» було передано нерухоме майно, а саме: домоволодіння, яке складається з: № 1 літ. А-1жилий будинок, (шл. бет.) житловою площею 77,3 кв. м., загальною площею 109,8 кв. м, № 2 літ. Б - літня кухня (шл. бет.), № 3 літ. В - гараж (цегла), № 4 літ. Г уборна (цегла), № 5 літ. Д - душ (цегла), № 6 літ. Ж - навіс, № 7 1-9, 1, II - споруди, замощення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить [PERSON] на праві власності на підставі договору дарування від 16.07.2001 р., посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Поповою І.В. за реєстровим номером 1-3238, право власності по якому зареєстроване Комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації», про що 22.08.2001 року записано в реєстрову книгу № 324 за реєстровим номером 66. Відповідно до умов Договору кредиту (п.п. 3.3.7., 3.3.8., 3.3.9, 3.3.10) боржник взяв на себе зобов'язання забезпечувати повернення кредиту, відсотків за його використання, а також сплати штрафних санкцій у разі невиконання кредитних зобов'язань у визначений термін. На порушення ст.ст. 629, 1054, ч. 1 ст. 509, ст.ст. 525, 536, ч. 1 ст. 530, ст. 610 ЦК України, п.п. 3.3.7, 3.3.8, 3.3.9, 3.3.10 договору кредиту боржник припинив повертати основну суму кредиту та сплачувати відсотки за користування кредитом, та станом на 30.04.2015 р. сума заборгованості по договору кредиту складає 66 653,65 дол. США 65 центів (за курсом НБУ станом на 30.04.2015 р. складає 1 402 848,23 (один мільйон чотириста дві тисячі вісімсот сорок вісім) грн. 23 коп.), з яких: ●заборгованість за кредитом 47 514,62 дол. США (1 000 032, 22 грн.), з яких: строкова заборгованість за кредитом - 38 003,62 дол. США (799 854,58 грн.), прострочена заборгованість за кредитом - 9 511,00 дол. США (200 176,11 грн.); ●заборгованість за простроченими відсотками - 14 289,70 дол. США (300 752,97 грн.; пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 2 399,41 дол. США (50 500,07 грн.); пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по відсоткам - 2 449,92 дол. США (51 562,97 грн.). Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України), та ці підстави зазначені в ст.ст. 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК України, та за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Іпотека ? вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому ЗУ «Про іпотеку»; відповідно до абз. 1 ст. 7 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно зі змістом ч. 1 та ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки; звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Таким чином, оскільки заборгованість за кредитним договором не сплачується, порушенням з боку позичальника боргового зобов'язання завдаються збитків іпотекодержателю та змінюється обсяг його прав, можливість звернення стягнення на майно сторони за цим позовом погодили під час укладення іпотечного договору, у зв'язку з цим вимога щодо звернення стягнення на майно є такою, що підлягає задоволенню з урахуванням заборгованості за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №162/03- від 8.11.2007 р., яка станом на 30.04.2015 р. склалася в розмірі, який зазначений вище, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки. Разом з тим, суд відмовляє в задоволенні вимоги позову про виселення усіх мешканців, виходячи з наступного. Примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення. В ч. 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» зазначено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому частинами 2 і 3 цієї ж статті встановлений певний порядок дій банку, а саме: після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільнять житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Аналогічний порядок щодо виселення всіх громадян, що мешкають у житловому будинку або житловому приміщенні, на які звернуто стягнення як на предмет іпотеки, передбачено в ч. 3 ст. 109 ЖК України. Вимога про добровільне звільнення житлового приміщення може бути направлена разом з вимогою, передбаченою ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку». Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Проте, суду не було надано у порядку ст.ст. 57-59 ЦПК України доказів на підтвердження того, що відповідач або інші особи за умови отримання ними письмової вимоги, добровільно відмовляються звільнити житлове приміщення (ст.ст. 10, 60 ЦПК України). Що стосується зняття особи з реєстраційного обліку, дана вимога не є такою, що підлягає розгляду та вирішенню при розгляді справи у порядку цивільного судочинства, та окрім того на виконання ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», у тому числі, остаточне рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою) є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання. При ухваленні даного судового рішення враховується також наступне. З 07 червня 2014 року набрав чинності Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", нормами якого встановлено тимчасову заборону у визначених цим законом випадках на примусове стягнення нерухомого житлового майна, яке вважається предметом іпотеки згідно із ст. 5 Закону України "Про іпотеку". Виходячи із ст. 3 вказаного Закону він носить тимчасовий характер і втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості. Чинність вказаного Закону на час ухвалення даного рішення суду є підставою для застосування вимог ст. 217 ЦПК України та визначення порядку його виконання, зокрема, вказівка на те, що рішення не підлягає примусовому виконанню на період чинності вказаного Закону. Питання про розподіл судових витрат в частині судового збору вирішено у відповідності до приписів ст.ст. 88 та 215 ЦПК України (пропорційно до задоволеної частини вимог).

Outcome: approved