Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-15 00:00:00

В липні 2021 року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося з позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних із виплатою страхового відшкодування у розмірі 12208 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 08 квітня 2018 року о 12 годині 15 хвилин в смт. Березна Менського району Чернігівської області на площі Свободи сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортних засобів ЗАЗ 968 М д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та ЗАЗ 110307, д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. На водія [PERSON] був складений протокол про адміністративне правопорушення. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована не була, транспортний засіб марки ЗАЗ 110307, д.н.з. [NUMBER] був забезпечений на території України, поліс №АК /3785803 від 22 квітня 2017 року (а.с. 11). Постановою Менського районного суду Чернігівської області від 18 червня 2087 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, 122-4, 130 КУпАП. 10 квітня 2018 року власник транспортного засобу ЗАЗ 110307, д.н.з. [NUMBER] [PERSON] звернулася до Моторного (транспортного) страхового бюро України з повідомленням про ДТП та заявою про виплату страхового відшкодування. 26 липня 2018 року МТСБУ перерахувало [PERSON] 11204,39 грн страхового відшкодування, а 20 липня 2018 року за послуги аварійного комісара 1004,40 грн. Відповідно до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", а саме ст. 38. пункт "38.2" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у п.13.1 статті 13 цього Закону, а тому позивач звертається до суду з вимогою про стягнення в порядку регресу витрат на виплату страхового відшкодування на загальну суму 12208,79 грн. та понесених судових витрат. Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 30 липня 2021 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного провадження. В судове засідання представник позивача не з`явилася, надіслала заяву, в якій просила розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] позов визнав. Заслухавши відповідача, дослідивши та проаналізувавши письмові докази, суд дійшов наступних висновків. Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що [PERSON] 08 квітня 2018 року о 12-15 год в смт. Березна на площі Свободи керував автомобілем ЗАЗ 968 М д.н.з. [NUMBER] в стані алкогольного сп`яніння, під час руху не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та вчинив наїзд на автомобіль ЗАЗ 110307 д.н.з. [NUMBER] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Менського районного суду Чернігівської області від 18 червня 2018 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 130, ст. 124, ст. 122-4 КУпАП, на підставі ст. 36 КУпАП піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік (а.с. 24). Постанова набрала законної сили 03 липня 2018 року. На момент дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб ЗАЗ 968 М д.н.з. [NUMBER] , яким керував відповідач, застрахований не був, натомість транспортний засіб марки ЗАЗ 110307 д.н.з. [NUMBER] був забезпечений на території України, поліс №АК /3785803 від 22 квітня 2017 року (а.с. 9). 10 квітня 2018 року власник транспортного засобу ЗАЗ 110307, д.н.з. [NUMBER] [PERSON] звернулася до Моторного (транспортного) страхового бюро України з повідомленням про ДТП та із заявою про виплату страхового відшкодування. Виплата страхового відшкодування потерпілій стороні була здійснена МТСБУ на підставі висновку №140 експертного автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу від 06 червня 2018 року, згідно з яким вартість відновлювального ремонту легкового автомобіля ЗАЗ 110307 д.н.з. [NUMBER] , необхідного для усунення пошкоджень, отриманих у ДТП 08 квітня 2018 року, з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників, включно з сумою ПДВ у вартості ремонтних матеріалів та складників, станом цін на дату огляду - 02 травня 2018 року складає 12015,88 грн; наказу №7185 від 25 липня 2018 року та довідки № 1 від 18 липня 2018 року (а.с. 13-28, 30, 31). Факт виплати страхового відшкодування підтверджується платіжним дорученням №910608 від 26 липня 2018 року, згідно з яким МТСБУ перерахувало [PERSON] 11204,39 грн (сума визначена звітом за вирахуванням суми ПДВ) (а.с.32). З метою встановлення розміру шкоди, МТСБУ залучило експерта автотоварознавця, вартість послуг якого складає 1004,40 грн., що підтверджується рахунком-фактурою №191 від 06 червня 2018 року та платіжним дорученням №910369 від 20 липня 2018 року (а.с. 29). МТСБУ пропонувало відповідачу в добровільному порядку відшкодувати понесені витрати, але відповідач кошти не сплатив. Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 1 липня 2004 року № 1961-IV (Далі по тексту Закон № 1961-IV), регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Відповідно до п. 21.1 ст. 21, з урахуванням положень п. 21.3 ст. 21 Закону № 1961-IV, на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без полюса обов`язкового страхування цивільної-правової відповідальності, чинного на території України. Згідно з ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров`ю та майну третіх осіб під час ДТП. Відповідно до п. 39.1 ст. 39 Закону № 1961-IV, Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. МТСБУ є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, законодавства України та свого Статуту. Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону № 1961-IV, Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Відповідно до підпункту а) п. 41.1 ст. 41 Закону № 1961-IV, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: а) транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до п. 38.2.1 Закону № 1961-IV, МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: 38.2.1. до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Відповідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Стаття 76 ЦПК України визначає що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 81 ЦПК України визначає що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (ч. 6 ст. 82 ЦПК України). Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, то відповідач, як особа, що винна у настанні дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана відшкодувати в порядку регресу позивача завдану шкоду. Таким чином, повно та всебічно дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та таким, що підлягають до задоволенню у повному обсязі. Відповідно до положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як визначено ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Частиною першою статті 142 ЦПК України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду із вказаною позовною заявою було сплачено судовий збір у розмірі 2270 грн, що підтверджується платіжним дорученням №1030780 від 12 липня 2021 року (а.с. 40). Оскільки відповідач [PERSON] визнав позовні вимоги до початку розгляду справи по суті, з урахуванням положень частин 1 статей 141 та 142 ЦПК України, суд приходить до висновку про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, та стягнення з відповідача на його користь 1135 грн сплаченого судового збору.

Outcome: approved