Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-28 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] 19.04.2018 р. звернулися з позовом до [PERSON] про встановлення порядку користування будинком [ADDRESS] та стягнення компенсації витрат на оплату комунальних послуг у розмірі 13266 грн. 65 коп.. Після збільшення вимог просили стягнути з [PERSON] компенсацію витрат на комунальні послуги у розмірі 23447,64 грн. В обгрунтування вимог позивачі вказували на те, що вони з відповідачкою є співвласниками 9/20 частин домоволодіння [ADDRESS] , між ними відсутня домовленість про порядок користування власністю. Починаючи з з липня 2016 р. [PERSON] сплачено комунальні платежі за водопостачання, газопостачання та електропостачання, тому 1/3 частина цих витрат має бути сплачена відповідачкою. 04.05.2018 р. відкрито у справі провадження та визначено розгляд в порядку загального провадження. 22.06.2018 р. відповідачка надала відзив в якому заперечувала проти позову посилаючись на те, що саме позивачі перешкоджають в користуванні власністю. За спільною домовленістю з позивачами, до отримання позову вона грошові кошти на сплату усіх комунальних послуг давала в руки матері [PERSON] , квитанції зберігала мати у себе. В квитанціях наданих позивачами , міститься платник батько [PERSON] , та лише за останні пять місяців вказано [PERSON] , а на [PERSON] взагалі відсутні квитанції. Позивачі вказують про несплату з моменту отримання спадщини, а це з 13.10.2012 р., а потім вказують, що з липня 2016 року, тому їх аргументи є суперечливими, виникає запитання чому вони раніше не зверталися з таким позовом. Після отримання позову відповідач зрозумівши на яку брехню згодні позивачі, утримуючи у себе квитанції, вона вирішила самостійно сплачувати послуги. Відповідач вважає вимоги надуманними та такими, що не підлягають задоволенню. 22.10.2018 р. за клопотанням позивачів призначено судову будівельно-технічну експертизу а також витребувано від комунального підприємства "Бюро технічної інвентаризації"Одеської міської ради копію інвентаризаційної справи на 9/50 частини домоволодіння за адресою [ADDRESS] . Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. 15.11. 2019 р. провадження у справі поновлено після надходження повідомлення директора ОНДІСЕ Ріпенка А.І. про неможливість надання висновку експерта через не виконання в повному обсязі клопотання експерта від 29.08.2019р. 29.09.2020 року за заявою представника позивачів позов в частині вимог про встановлення порядку користування будинком залишено без розгляду. 29.09.2020 р. закінчено підготовче провадження , справу призначено до розгляду по суті. Сторони звернулися з заявами про завершення розглдяу справи в їх відсутності та надали оригінали квитанцій про оплату комунальних послуг. Раніше в судовому засіданні представник позивача підтримала позов та просила його задовольнити з обставин вказаних в позові. Крім того, повідомила, що водоміра в будинку не має, є лічильники на електропостачання та газопостачання. Відповідачка та її представник в засіданнях заперечували проти стягнення компенсації, при цьому відповідач вказувала на те, що вона постійно приймала участь в оплаті комунальних послуг гроші передавала матері [PERSON] , звичайно ніяких розписок вона не брала, бо питань не виникало. Особовий рахунок відкрито на батька, переоформити його не можуть. Вона займає приміщення самовільн збудовані, окремо встановила лічильник на електропостачання. Вирішила окремо сплачувати вартість послуг розділивши їх на 5 зареєстрованих осіб, оскільки до неї подано позов, і сплачувала за двох за себе і сина. В 2017 р. їй заборонили заходити в будинок, в якому проживають позивачі та донька [PERSON] , та відключили їй електропостачання, у звязку з чим для вселення звернулася з позовом до суду Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню . Судом встановлено, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є співвласниками 9/20 частин домоволодіння (у кожної по 3/20 частини) за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим 16.08.2016 р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Двоєнкіною Т.О., після смерті [INFO] [PERSON] . Згідно з вказаним свідоцтвом в цілому будинок складається з: одного житлового будинку літ. "А", загальною площею 95,9 кв.м, у тому числі житловою площею 43 кв.м, сараю літ "Б", вбиральні літ. "Г", №1,2 - огорожді,І- мостіння. Як вбачається з технічного паспорту, складеного 21.08.2015 р. КП "БТІ ОМР", на ділянці містяться самочинно збудовані об`єкти :літ.З - житлова, 2003 р., літ "а3" веранда та прибудова літ."а4"- 2009 р. Відповідачка фактично проживає в будинку літ. З, який не введено в експлуатацію у встановленому законом порядку. Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 22.12.2017 р. у справі №523/13835/17 було частково задоволено позов [PERSON] та зобов`язано [PERSON] та [PERSON] не перешкоджати у будь-який спосіб у здійснені права власності та доступі до 9/20 частин будинку. Апеляційним судом Одеської області 10.05.2018 р. в цій частині рішення змінено та зобов`язано не перешкоджати у здійснені права власності та доступі до 3/20 частин будинку. В підтвердження оплати комунальних послуг позивачами надано квитанції: за період з липня 2016 року по жовтень 2018 року за послуги: водопостачання на суму 7812,11 грн., електропостачання - 31802,40 грн.; з жовтня 2018 р. по грудень 2019 р.: водопостачання на суму -3829,34 грн.; електропостачання -16942 грн.; а також газопостачання за період з липня по грудень 2016 р. - 6449 грн. В підтвердження оплати комунальних послуг відповідачем надано квитанції: за водопостачання в період з червня 2018 по січень 2019 р. на суму 3715 грн., за електронергію в період з чеврня 2018 р. по лютий 2020 р. на суму 16746 грн. В судовому засіданні встановлено, що в будинку зареєстрована адреса проживання [PERSON] з 20.12.2002 р., [PERSON] з 26.11.2003 року, [PERSON] з 17.05.2006 р., [PERSON] , донька позивачки [PERSON] , з 17.05.2006 р., та [PERSON] , син відповідачки, з 12.08.2005 р. . Також було встановлено та підтверджено сторонами, що в будинку встановлено лічильник газу та електропостачання, на водопостачання лічильник не встановлено. За нормами ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до вимог ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За нормами ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. За нормами ст.360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (частина четверта статті 544 ЦК України). Аналіз норм законодавства дає підстави зробити висновок, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги - регрес). Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети. З приводу таких же правовідносин Верховним Судом в постанові від 13 березня 2019 року у справі № 521/3743/17-ц (провадження № 61-26462св18) висловлено правовий висновок. У частині першій статті 19 Закону «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житловокомунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 вказаного Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Судом враховано висновки Верховного Суду в постанові від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц (провадження № 61-11107св18) Аналогічна позиція сформульована у постанові Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16 (провадження № 61-26204св18) Як вбачається з наданих квитанцій платниками послуг значаться [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Оскільки оплата проводилася після смерті [PERSON] , тому суд враховує, що оплату здійснено позивачем [PERSON] та та відповідачем [PERSON] з урахуванням знаходження у них оригіналів квитанцій. Судом встановлено, що всього за період з липня 2016 р по грудень 2019 р. позивачем [PERSON] сплачено за : спожитий газ - 6549 грн.; електропостачання 48744,4 грн., водопотсачання та водовідведення - 11641,45 грн. Враховуючи те, що відповідачем частково було здійснено оплату за отримані послуги, а саме водопостачання та водовідведення - 3715 грн та електропостачання -16746 грн., а також приймаючи до уваги кількість зареєстрованих осіб в будинку, суд вважає, що відповідачем має бути сплачено вартість комунальних послуг у розмірі 5576,5 грн, які сладаються із 1883,16 грн (6549 грн. / 5 осіб/2 особи) -послуги газопостачання, 941,58 грн. (11641,45/5 осіб/2 особи - 3715 грн. попередня оплата), 2751,76 грн. (48744,4 грн./5 осіб/2 особи - 16746 грн. попередня оплата). Приймаючи до уваги встановлені обставини, суд дійшов висновки, що позивач [PERSON] не надала доказів підтвердження нею оплати послуг, тому в частині заявлених нею вимог необхідно відмовити. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, необхідно стягнути судовий збір на користь позивача [PERSON] з відповідача у розмірі 704,80 грн.

Outcome: partial