Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-16 00:00:00

[PERSON] у квітні 2019 року звернулась до суду з позовом, пред`явленим до прокуратури Комінтернівського району Одеської області, Лиманської районної державної адміністрації Одеської області, Державної казначейської служби України, Комунального підприємства «Доброслав» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Позовні вимоги були обґрунтовані тим, що нею, [PERSON] , у 2003 році було взято в оренду землю, площею 0,5668 га, за адресою [ADDRESS] . Того ж року на вказані території нею було побудовано туристичний комплекс кафе « [INFO] ». У 2007 році було укладено договір оренди на 49 років та їй був виданий дозвіл на розроблення документів на 57 соток землі. У 2012 році був підписаний договір оренди землі з Коблевською сільською радою. Проте, протягом 2008 року - 2012 років їй відмовляли в оформленні документів та здійснювався постійний тиск зі сторони Комінтернівської прокуратури та Комінтернівської райдержадміністрацїі. У 2014 році КП «Комінтернівський» (зараз КП «Доброслав») в особі [PERSON] за розпорядженням прокурора Комінтернівського району повністю зніс всю нерухомість позивача, а саме вказаний туристичний комплекс кафе « [INFO] ». Посилалась на те, що за висновком ОНДІСЕ №9540 від 01.12.2015р. земельна ділянка, якій присвоєно адресу: [ADDRESS] , на якій розміщене та експлуатується кафе „Народна кухня", знаходиться у межах адміністративно-територіальної одиниці Коблевської сільської ради, в межах населеного пункту Коблево Березанського району Миколаївської області, та вказана земельна ділянка знаходиться у межах однієї адміністративно-територіальної одиниці. Рішенням Господарського суду Одеської області від "31" березня 2016 р. (справа № 25-10-19/17-4849-2011) було відмовлено в задоволенні позову Прокурора Комінтернівського району Одеської області в інтересах держави в особі Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області до відповідача: Фізичної особи - підприємця [PERSON] про зобов`язання повернути самовільно зайняту земельну ділянку, привести земельну ділянку у придатний для використання стан шляхом знесення збудованих на ній будівель та споруд, чим на думку позивача визнано дії прокуратури, райдержадміністрації та КП «Комінтеренівське» незаконними. За викладеного, з посиланням на ст.ст.1166, 1167, 1173 ЦК України, позивачка просила стягнути солідарно із відповідачів на її користь матеріальну шкоду у розмірі 714\~538,80 грн. та моральну шкоду у розмірі 110\~000 грн.. Із 23.04.2019 року по 26.04.2019 року суддя перебувала на лікарняному. 29.04.2019 р.-01.05.2019 р. були святкові вихідні дні, 07.95.2019 року та 08.05.2019 року суддя перебувала у відпустці, 10.05.2019 року та 11.05.2019 року суддя перебувала у відрядженні. Ухвалою суду від 14 травня 2019 року позов було залишено без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків позову, які позивач усунула 10.06.2019 року. Долучені матеріали позовної заяви суддя отримала 11.06.2019 року. Ухвалою суду від 18.06.2019 року провадження у справі було відкрито з призначенням підготовчого засіданні на 15.07.2019 року. Разом із позовом [PERSON] подала до суду клопотання про призначення по справі судово-психологічної експертизи, проведення якої просила доручити Одеському науково-дослідному Інституту судових експертиз, на дослідження якого поставити наступне питання щодо визначення розміру моральної шкоди, завданої неправомірними діями із приводу знесення її майна, а саме туристичного комплексу кафе « [INFO] ». Ухвалою суду від 16.07.2019 року за клопотанням позивача по справі було призначено судову психологічну експертизу, на час проведення якої провадження у справі зупинено. Комінтернівською місцевою прокуратурою Одеської області 22.07.2019 року надано суду відзив, в якому просили у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити в повному обсязі (а.с.96-98). Посилались на те, що Прокуратура Комінтернівського району Одеської області є структурним підрозділом прокуратури Одеської області, діяльність якої припинено в грудні 2015 року та з 15.12.2015 року утворено Комінтернівську місцеву прокуратуру, яка не є правонаступником прокуратури району та не є юридичною особою згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємці та громадських формувань. Також на час подання позову (12.04.2019 року) прокуратура Комінтернівського району не існувала та на даний час не входить до Переліку і територіальної юрисдикції місцевих та військових прокуратур, передбачених у додатку до Закону України «Про Прокуратуру» від 14.10.2014 року. Отже, взагалі позов [PERSON] вважають таким, що не відповідає ст. 175 ЦПК України. Додатково посилались на те, що позивачем не зазначено, яким саме розпорядженням прокурора в 2014 році було знесено об`єкти, не надано акту знесення чи будь-яких інших документів на підтвердження причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями заподіювача, вини останнього в її заподіянні. Саме рішення господарського суду ніяким чином не підтверджує існування шкоди у сумі 714\~538,80 грн.. За викладеного, просили відмовити у позові. Матеріали цивільної справи були повернуті до суду 07.10.2020р. разом із висновком експерта №19-4275 від 24.09.2020 року. Матеріали справи суддя отримала 08.10.2020 року (а.с.113-120). Ухвалою суду від 26.10.2020 року поновлено провадження та призначено справу\~до розгляду у підготовчому\~засіданні на\~07.12.2020\~року. Розгляд справи 07.12.2020 року був відкладений на 22.02.2021 року через неявку сторін. У підготовче засідання 22.02.2021 року з`явився представник позивача [PERSON] , повідомив суду щодо намірів збільшити позовні вимоги. Інші учасники справи у підготовче засідання не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Розгляд справи відкладено на 22.03.2021 року. У підготовче засідання призначене на 22.03.2021 року сторони не з`явилися, представник Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області надав суду заяву, в якій просив розгляд справи відкласти, без поважності причин. Ухвалою суду від 23.03.2021 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті на 01.06.2021 року. У судове засідання призначене на 01.06.2021 року сторони не з`явилися, 01.06.2021 року від керівника Доброславської окружної прокуратури на електронну адресу суду надійшло клопотання щодо закриття провадження в частині позовних вимог до прокуратури Комінтернівського району Одеської області на підставі п.п.1, 7 ч.1 ст.255 ЦПК України. Також в клопотання зазначено, що вказана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Ухвалою суду від 07.06.2021 року у задоволені клопотання представника Доброславської окружної прокуратури про закриття провадження в частині вимог [PERSON] до прокуратури Комінтернівського району Одеської області - відмовлено. Здійснено заміну сторони\~відповідача у порядку процесуального правонаступництва у цивільній справі за позовом [PERSON] до прокуратури Комінтернівського району Одеської області, Лиманської районної державної адміністрації Одеської області, Державного казначейська України, Комунального підприємства «Доброслав» про відшкодування шкоди, шляхом покладення всіх процесуальних прав та обов`язків відповідача - прокуратура Комінтернівського району Одеської області на залучену особу Доброславську окружну прокуратуру. Розгляд справи відкладено на 08.07.2021 року. У судове засідання призначене на 08.07.2021 року сторони не з`явилися, [PERSON] через канцелярію суду надала заяву про відмову від частини позовних вимог до прокуратури Комінтернівського району Одеської області (правонаступник Доброславська окружна прокуратура) та Державної казначейської служби України. Наслідки ч.2 ст.256 ЦПК України їй зрозумілі. Інші учасники справи у підготовче засідання не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Ухвалою суду, повний текст 12.07.2021 року, було прийнято відмову позивача від частини позову, пред`явленого до прокуратури Комінтернівського району Одеської області (правонаступник Доброславська окружна прокуратура)\~та Державної\~казначейської служби України та провадження в цій частині справи закрито. Розгляд справи було відкладено на 14.09.2021 року. У судове засіданні 14.09.2021 року сторони не з`явились, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином. Позивачка надала до суду заяву, згідно якої просила позов задовольнити та справу розглядати за її відсутності. Представники Лиманської районної державної адміністрації Одеської області, Комунального підприємства «Доброслав» у судове засідання не з`явились, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином, причини неявки суду не повідомили та жодних клопотань до суду не заявляли. Відповідно до пункту 2 частини другої статті 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема з підстави першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. Статтею 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Верховний Суд у постанові від 1\~жовтня 2020\~року у\~справі №\~361/8331/18 виходив із того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору. Отже, оскільки поважність причин неявки представники відповідачів суду не повідомили, зважаючи на межі розгляду справи, а також належне сповіщення сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, датою складання повного тексту рішення є 17.09.2021р.. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи, приходить до наступних висновків. Із матеріалів справи судом встановлено, що в провадженні Господарського суду Одеської області перебувала справа №25-10-19/17-4849-2011 за позовом Прокурора Комінтернівського району Одеської області в інтересах держави в особі Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області до ФОП [PERSON] про зобов`язання повернути самовільно зайняту земельну ділянку, привести земельну ділянку у придатний для використання стан шляхом знесення збудованих на ній будівель та споруд, за розглядом якої 31.03.2016 року було постановлено рішення про відмову в задоволенні позову. При цьому господарським судом було встановлено наступні обставини, зокрема, що земельна ділянка відповідно до чергового кадастрового плану Комінтернівського району знаходиться поза межами населених пунктів на території Сичавської сільської ради. Листом №Г-3493-24 від 22.12.2011р. Комінтернівська районна державна адміністрація у відповідь на звернення ФОП [PERSON] відмовила у наданні дозволу на розроблення проекту відводу земельної ділянки загальною площею 0,5668га під розміщення туристичного комплексу на території Сичавської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, посилаючись на те, що у неї згідно з п.3\~ст.122 Земельного кодексу України\~відсутні повноваження на надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки рекреаційного призначення в оренду. Згідно листа КП „Комінтернівське РБТІ" №380 від 22.02.2012р. не зареєстровано право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: територія Сичавської сільської ради 55 км автодороги Одеса - Мелітополь - Новоазовськ,2 „г" Комінтернівського району Одеської області та інвентаризація цього об`єкту не проводилась; за гр. [PERSON] право власності на об`єкти нерухомого майна не зареєстровано. Відділ Держкомзему у Комінтернівському районі Одеської області листом №13-13-04/496 від 23.02.2012р. повідомив про те, що спірна земельна ділянка знаходиться на території Сичавської сільської ради Комінтернівського району Одеської області (поза межами населених пунктів). Згідно наданої Комінтернівською райдержадміністрацією копії Пояснювальної записки до технічного звіту перенесення в натурі (на місцевість) межі між Одеською та Миколаївською областями в районі баз відпочинку „Коблево" від 2001р., з 1957 р. межа між Одеською та Миколаївською областями не змінювалась. Згідно копії рішення Сичавської сільської ради №296-IV від 08.02.2006р. „Про надання попередніх погоджень на створення комісії по вибору земельних ділянок, згідно поданих заяв громадян" надано попереднє погодження на створення комісії по вибору земельної ділянки під розміщення туристичного комплексу площею 0,5668га [PERSON] .. Відповідно до акту польового обстеження та узгодження адміністративних меж Сичавської сільської ради Комінтернівського району Одеської області від 21.11.1991р., межа Сичавської сільської ради Комінтернівського району Одеської області та Коблевської сільської ради Березанського району Миколаївської області проходить по воді Тілігульського лиману протяжністю 6,4км та по відкритій території пойми між сільськими радами 1,8 км. Межа проходить по лінії, що є адміністративною межею між Одеською та Миколаївською областями.\~\~\~\~ Згідно листа Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області №204 від 05.03.2012р. нею розроблений проект землеустрою щодо встановлення та зміни меж населеного пункту Коблеве в межах території Коблівської сільської ради, який затверджений рішенням №2 VI сесії шостого скликання Миколаївської обласної ради від 23.09.2011р., згідно чого спірна земельна ділянка площею 0,5668 дійсно знаходиться в рекреаційній зоні та входить в межі села Коблеве, Березанського району Миколаївської області. Рішенням Сичавської сільської ради №296-IV від 08.02.2006р. надано попереднє погодження на створення комісії по вибору земельної ділянки під розміщення туристичного комплексу площею 0,5668га [PERSON] .. У матеріалах справи наявне розпорядження Комінтернівської районної державної адміністрації №955/А-2001 від 20.07.2007р. „Про створення комісії по вибору земельної ділянки під розміщення туристичного комплексу СПД [PERSON] на території Сичавської сільської ради", за яким було призначено склад відповідної комісії.\~\~ Рішенням виконкому Сичавської сільської ради Комінтернівського району Одеської області №12 від 31.01.2012 р. „Про надання юридичної адреси самовільно зайнятої земельної ділянки ФОП [PERSON] " присвоєно земельній ділянці та розташованим на ній об`єктам нерухомості, що самовільно зайнята ФОП [PERSON] , наступну юридичну адресу: Одеська область, Комінтернівський район, територія Сичавської сільської ради 55км автодороги Одеса-Мелітополь - Новоазовськ,2 „г". Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 22.05.2012р. по справі №1570/292/2012 відмовлено у позові ФОП [PERSON] до Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області, за участю третьої особи - Сичавської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії. 24.05.2012р. між Коблівською сільською радою та [PERSON] укладено угоду №30 про відшкодування недоотриманих коштів (доходу) від використання земельної ділянки за фактичне землекористування до оформлення правовстановлюючих документів на землю, згідно з умовами якої [PERSON] , яка користується земельною ділянкою площею 500 кв.м. (забудовані землі) для комерційного призначення в [ADDRESS] , зобов`язалась сплачувати на користь Коблівської сільської ради кошти за фактичне користування земельною ділянкою. За висновком ОНДІСЕ №9540 від 01.12.2015р. земельна ділянка, якій присвоєно адресу: [ADDRESS] , на якій розміщене та експлуатується кафе „Народна кухня", знаходиться у межах адміністративно-територіальної одиниці Коблевської сільської ради, в межах населеного пункту Коблево Березанського району Миколаївської області, та вказана земельна ділянка знаходиться у межах однієї адміністративно-територіальної одиниці. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог Прокурора Комінтернівського району Одеської області, господарський суд Одеської області виходив із того, що Комінтернівська районна державна адміністрація Одеської області, яка прокурором визначена позивачем у справі, не має ніякого відношення до здійснення розпорядчих дій стосовно спірної земельної ділянки, як такої, що розмішена на території іншої адміністративно-територіальної одиниці. Також посилаючись на угоду, укладену 24.05.2012р. між Коблевською сільською радою та [PERSON] про відшкодування недоотриманих коштів (доходу) від використання земельної ділянки за фактичне землекористування до оформлення правовстановлюючих документів на землю, господарський суд прийшов до висновку, що прокурор не довів суду самовільне зайняття відповідачем спірної земельної ділянки з підстав наявності волевиявлення Коблевської сільської ради на таке користування шляхом укладення угоди. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч.4 ст.82 ЦПК України). Звертаючись до суду з даним позовом, позивачка посилалась на те, що у 2014 році КП «Комінтернівський» (зараз КП «Доброслав») в особі [PERSON] за розпорядженням прокурора Комінтернівського району повністю зніс всю нерухомість позивача, а саме вказаний туристичний комплекс кафе « [INFO] », у зв`язку з чим їй було завдано матеріальну шкоду у розмірі 714\~538,80 грн. та моральну шкоду у розмірі 110\~000 грн.. З цього приводу 17.02.2014 року [PERSON] зверталась до СВ Березанського РВ УМВС України в Миколаївській області з заявою про те, що не встановлені особи пошкодили металевий каркас торгівельного кіоску, розташованого на території належної останній земельній ділянці в с. Коблево, Березанського району Миколаївської області. За вказаним фактом до ЄРДР 18.02.2014 року було внесені відомості за №12014150150000081 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 194 КК України (а.с.222). Постановою слідчого СВ Комінтернівського РВ ГУМВС України в Одеській області від 13.04.2014 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №12014150150000081 від 18.02.20214 року за фактом пошкодження металевого каркасу торгівельного кіоску, який був розміщений в с. Коблево, Березанського району Миколаївської області, закрито у\~зв`язку з\~відсутністю в\~діянні складу\~кримінального правопорушення (а.с.226-227). Згідно листа КП «Доброслав» від 01.07.2019 року вих.№16 (а.с.82), КП «Доброслав» повідомило, що гр. [PERSON] ніколи не працював та на даний час не працює в КП «Доброслав» Лиманського району в Одеській області. Також повідомлено, що КП «Доброслав» Лиманського району в Одеській області ніяких незаконних робіт не проводив на території Сичавської сільської ради, 55 км автодороги Одеса-Мелітополь-Новоазовськ,2-г. У рамках цивільної справи була проведена судова психологічна експертиза, за висновком від 24.09.2020 року якої було визначено, що у [PERSON] є зміни в емоційному стані, індивідуально-психологічних проявах, які перешкоджають активному соціальному функціонуванню її як особистості й виникли через неправомірні дії з приводу знесення належного їй туристичного комплексу кафе « [INFO] » та їх (неправомірні дій) наслідки; [PERSON] завданні страждання (моральна шкода) за умов ситуації, що досліджується справою; Орієнтований розмір грошового еквіваленту моральних страждань, спричинених [PERSON] , може приблизно відповідати заявленим вимогам та становити 300\~000 грн. (а.с.120 на звороті). Вирішуючи спір суд виходить із наступного. Відповідно до частини другої статті 11\~ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже, підставою цивільно-правової\~\~відповідальності як обов`язку відшкодувати шкоду, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 ЦК України). Відповідно до положень ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно положень ст.. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна (частина перша та друга статті 23 ЦК України). Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина у заподіянні шкоди, про що зазначено у п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.03.1992 №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди». За правилами ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоду майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Розглядаючи\~\~позови про відшкодування шкоди,\~\~суди повинні мати на увазі,\~\~що шкода,\~\~заподіяна\~\~особі\~\~і\~\~майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи,\~\~підлягає відшкодуванню в повному обсязі\~\~особою, яка її заподіяла,\~\~за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній\~\~причинний\~\~зв`язок\~\~та\~\~є\~\~вина зазначеної особи. З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір. Відповідно ч. 1 до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статей 12 та 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Конкретні доказові презумпції передбачені нормами матеріального права. Положеннями статей 77-80\~ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. За встановлених судом обставин та наявних у матеріалах справи доказів, суд вбачає, що у користуванні позивача перебувала земельна ділянка за адресою Одеська область, Комінтернівський район, територія Сичавської сільської ради 55км автодороги Одеса-Мелітополь - Новоазовськ,2 „г". між тим, матеріали справи не містять достеменних та беззаперечних доказів існування на даній земельній ділянці туристичного комплексу-кафе « [INFO] »; не містять доказів того, хто саме та за яких обставин зніс дану будівлі; доказів того, що саме відповідачами були здійснені такі дії. При цьому суд також враховує, що постановою слідчого слідчого СВ Комінтернівського РВ ГУМВС України в Одеській області ще 13.04.2014р. кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №12014150150000081 від 18.02.20214 року за фактом пошкодження металевого каркасу торгівельного кіоску, який був розміщений в с. Коблево, Березанського району Миколаївської області, закрито у\~зв`язку з\~відсутністю в\~діянні складу\~кримінального правопорушення . Окрім того, суд вбачає, що заявлений розмір матеріальної шкоди у сумі 714\~538,80 грн. нічим не підтверджений та необґрунтований. Таким чином, суд приходить до висновку, що за розглядом справи на знайшов свого підтвердження склад деліктного правопорушення відповідачів у завданні збитків позивачу, а тому в задоволенні позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди суд відмовляє. Також, матеріали справи не містять жодного доказу, щоб свідчив про заподіяння відповідачами Лиманською районною державною адміністрацією Одеської області, КП «Доброслав», позивачу моральних страждань, а також\~винних дій\~відповідачів у\~спричиненні такої\~моральної шкоди,\~а отже\~позивачем не\~доведено належними\~доказами позовні\~вимоги у\~цій частині\~також. Згідно ч.ч.1, 2 ст.141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на відсутність підстав для задоволення позову [PERSON] судові витрати не підлягають стягненню з відповідача. Згідно з вимогами статті 264\~ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд дійшов\~до висновку,\~що вимоги\~позивача не\~підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed