Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

Представник позивача ПАТ КБ „ПРИВАТБАНК" Сафір Ф.О. подав до Кельменецького районного суду позовну заяву у якій просить, стягнути солідарно з відповідачів - [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ КБ „ПриватБанк" заборгованість у розмірі 26964.25 [Долар США], що за курсом 25.29 відповідно до службового розпорядження НБУ від 23.08.2016 року складає 681925 гривню 88 копійок за кредитним договором № СVХ0GL00000087 від 12.09.2007 року, яка складається з наступного: 26964.25 [Долар США] - заборгованість за кредитом (тілом кредиту). Стягнути солідарно з відповідачів судові витрати. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися. Представник позивача в судове засідання не з'явився. У позовній заяві представник позивача Сафір Ф.ОР. зазначив, що не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та винесення заочного рішення судом. Суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів. Судом досліджено наступні докази: розрахунок заборгованості за договором №CVХOGL00000087 від 12 вересня 2007 року укладеного між ПриватБанком та клієнтом - [PERSON], станом на 23.08.2016 року, копію повідомлення ПАТ КБ „ПРИВАТБАНК" №30.1.0.0/2-048 від 25.08.2016 року, копію списку поштових відправлень, копію списку №10873 згрупованих поштових відправлень, копію кредитного договору №CVХOGL00000087 від 12 вересня 2007 року укладеного між ПриватБанком та [PERSON], копію додаткової угоди №CVХOGL00000087-1/1 від 30 березня 2012 року, копію ордеру - розпорядження №0087 про видачу кредиту від 12.09.2007 року, копію зави про видачу готівки №2 від 12 вересня 2007 року, копію договору поруки №CVХOGL00000087 від 12.09.2007 рок укладеного між ПриватБанком та [PERSON] Судом встановлено, що між ЗАТ КБ „ПриватБанк", яке в подальшому реорганізоване в публічне акціонерне товариство комерційний банк „ПриватБанк" та відповідачкою [PERSON] 12 вересня 2007 року був укладений кредитний договір № CVХOGL00000087. Згідно даного договору відповідачка [PERSON] отримала кредит в розмірі 40000 доларів США зі сплатою відсотків у розмірі 0,84% на місяць та комісії за розрахунково-касове обслуговування в розмірі 0,04% від суми виданого кредиту, з кінцевим терміном повернення 13.09.2027 року. Отже, між позивачем та відповідачкою відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України склалися зобов'язальні правовідносини з приводу позики грошей, тобто грошові зобов'язання. Згідно даного договору відповідачка зобов'язалася щомісячно, з 20 по 24 число, сплачувати відповідні платежі за цим договором в загальній сумі 407,86 долара США. В порушення умов договору відповідачка не своєчасно сплачувала необхідні платежі. Таким чином, станом на 23.08.2016 року відповідачка [PERSON] не виконала в повному обсязі свої зобов'язання за кредитним договором, щодо оплати частки боргу у встановлений договором строк та не повернула позивачу основний борг в сумі 26964,25 долара США, а також прострочила заборгованість по відсотках в сумі 1787,81 долара США та по комісії в сумі 16 доларів США. Відповідачці нарахована пеня в сумі 48,23 долара США. Загальна сума нарахованої заборгованості складає 28816,29 долара США. 12 вересня 2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки, згідно до якого [PERSON] надав поруку перед кредитором за виконання [PERSON] своїх обов'язків за кредитним договором № CVХOGL00000087 від 12.09.2007 року. Згідно до даного договору поруки [PERSON] та [PERSON] відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Вказані обставини стверджуються дослідженими судом доказами. Таким чином, між сторонами склалися правовідносини з приводу укладення та виконання вимог кредитного договору та договору поруки. Згідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, відповідачі порушили право банку на своєчасне повернення кредиту та процентів. Згідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Статтею 554 ЦК передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідачка [PERSON] в порушення умов договору, які згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим до виконання, в порушення ст. 525 Цивільного кодексу України односторонньо відмовилася від виконання своїх зобов'язань за договором, порушила свої зобов'язання по поверненню кредиту, сплаті відсотків та штрафів. Враховуючи наведене, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю. Зокрема з відповідачів слід стягнути 26964,25 долара США в рахунок стягнення заборгованості за наданим кредитом. З відповідачів на користь позивача також слід стягнути судові витрати. Відповідно до статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Такий порядок встановлено Декретом Кабінету Міністрів України „Про систему валютного регулювання і валютного контролю" від 19 лютого 1993 року № 15-93, статтею 5 якого визначено, що операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету. У зв'язку з наведеним вище, слід дійти висновку про те, що не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті. Разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за кредитним договором в іноземній валюті, оскільки такий процент є не фінансовою санкцією, а платою за користування грошима. Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. 16 жовтня 2011 року вступив у силу Закон України від 22 вересня 2011 року № 3795-VI „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг", згідно з яким частину першу статті 11 Закону України „Про захист прав споживачів" було доповнено абзацом третім, відповідно до якого надання (отримання) споживчих кредитів в іноземній валюті на території України забороняється. В даній справі кредитний договір укладено сторонами 12 вересня 2007 року. На час укладення цього кредитного договору Закон України „Про захист прав споживачів" не передбачав заборони на надання споживчих кредитів в іноземній валюті. Суд вважає, що з відповідачів на користь держави слід стягнути по 315 гривень 17 копійок судового збору. Зокрема при зверненні до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 10228 гривень 89 копійок. Згідно до ч.1 ст. 6 Закону України „Про судовий збір" за подання позовів, ціна яких визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується у гривнях з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати. Судовий збір сплачений позивачем 07 вересня 2016 року в сумі 10228 гривень 89 копійок. Ціна позову визначена позивачем в розмірі 26964,25 долара США. Офіційний курс гривні до долара США станом на 07 вересня 2016 встановлений Національним банком України в сумі 2684,8462 гривні за 100 доларі США. Таким чином, судовий збір у розмірі 1,5 відсотка від суми позову складає 10859 гривень 23 копійки. Таким чином позивач недоплатив 630 гривень 34 копійки. Суд вважає, що цю суму слід стягнути з відповідачів у рівних частинах на користь держави. На підставі ст. ст.ст. 11, 16, 526, 530, 533, 1046, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved