Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-19 00:00:00

[PERSON] звернулась з вищевказаним позовом, мотивуючи його тим, що її дід та баба - [PERSON] та [PERSON], які померли в с.Карабчиїв Ружинського району [INFO] та [INFO]. , заповіли їй своє майно. На даний час позивачка бажає отримати свідоцтво про право на спадщину на вказане майно, однак зробити цього не може оскільки у неї відсутні оригінали правовстановлюючих документів, виданих на ім'я спадкодавців. В зв'язку з викладеним позивачка просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно, належне [PERSON], а саме: на житловий будинок, розташований по [ADDRESS], та земельні ділянки, площею 0.25 га та 0.5046 га, призначені для будівництва та обслуговування вказаного житлового будинку, та ведення особистого підсобного господарства; а також на спадкове майно, належне [PERSON], а саме: земельну ділянку площею 2.8831 га призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та майновий пай в майні КСП ім.Шевченка с.Карабчиїв Ружинського району на суму 4163.12 грн. В суд сторони не з'явились, подали заяви, в яких просять справу слухати у їх відсутність, позивачка позовні вимоги підтримує, а представник відповідача - визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. З довідки Карабчиївської сільської ради Ружинського району від 28.11.2014р. №343 вбачається, що відповідно до записів погосподарської книги по с.Карабчиїв Ружинського району Житомирської області за [PERSON] рахувався на праві власності житловий будинок з господарськими будівлями, розташований по [ADDRESS] (а.с.23). 2 З технічного паспорта на вказаний житловий будинок, який виготовлений КП "Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації" 23.12.2014р., та довідки вказаного МБТІ від 13.01.2014р. за №10 вбачається, що житловий будинок [ADDRESS] побудований в 1954 році, господарські споруди побудовані також в 1954р., правовстановлюючі документи на вказаний будинок в БТІ не зареєстровано.(а.с.29-31). Як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об'єкта нерухомого майна, наданої Реєстраційною службою Ружинського РУЮ Житомирської області 03.03.2015р., відомості про об'єкт нерухомого майна, розташований за адресою:[ADDRESS], у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні. З актового запису про одруження №2 від 25.01.1966 року, вчиненого Карабчиївською сільською радою Ружинського району Житомирської області, та довідки Карабчиївської сільської ради Ружинського району від 30.08.2006р. № 351, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі та проживали спільною сім'єю до своєї смерті в житловому будинку по [ADDRESS] (а.с.51, 114).. Відповідно до ст.ст.22, 28 КпШС України, який діяв на час виникнення правовідносин, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю і розмір часток подружжя у вказаному майні є рівним. На підставі вищевикладеного, та, враховуючи положення ст.ст.120-127 ЦК УРСР(1963 р.), Указу Президії Верховної Ради СРСР "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних жилих будівель" від 26.08.1948р., Закону УРСР "Про сільську Раду депутатів трудящих" від 02.07.1968р., які регулювали право власності колгоспного двору та реєстрацію вказаного права за членами двору в погосподарських книгах сільських рад, суд приходить до впевненості, що [PERSON] та [PERSON] в рівних частках володіли на праві приватної власності вказаним житловим будинком та господарськими будівлями, розташованими по [ADDRESS]. З оригіналу архівного примірника Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЖТ № 012067, наданого для огляду в судовому засіданні відділом Держземагенства у Ружинському районі Житомирської області, вбачається, що [PERSON] належить право власності на земельну ділянку площею 0.7546 га, розташовану в с.Карабчиїв Ружинського району Житомирської області, призначену для обслуговування житлового будинку -0.25 га, для ведення особистого підсобного господарства - 0.5046 га. (а.с.43). Вказані земельні ділянки мають кадастрові номери -1825283801:03:002:0544 та 1825283801:03:002:0543, що вбачається з витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.17-22). Свідоцтвом про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ЖИ-6 № 074921, виданим 15.10.2002р. Карабчиївською сільською радою Ружинського району Житомирської області підтверджується те, що [PERSON] мав у приватній власності майновий пай в майні бувшого КСП ім.Шевченка с.Карабчиїв Ружинського району Житомирської області в розмірі -0.13% на суму 4163 грн.12 коп. (а.с.97). З оригіналу архівного примірника Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 102978, наданого для огляду в судовому засіданні відділом Держземагенства у Ружинському районі Житомирської області, вбачається , що [PERSON] належить право власності на земельну ділянку площею 2.8832 га, розташовану на території Карабчиївської сільської ради Ружинського району Житомирської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки 1825283800:01:000:0177 (а.с.42). 3 [PERSON] та [PERSON] померли, відповідно, [INFO] та [INFO]. в с.Карабчиїв Ружинського району Житомирської області, що вбачається із свідоцтв про їх смерть(а.с.7.8). Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті і лише у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, що передбачено ч.1 ст.1269 ЦК України. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, тобто протягом шести місяців з часу відкриття спадщини, він не заявив про відмову від неї. Статтею 9 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство" передбачено, що майновий пай члена КСП може успадковуватися відповідно до цивільного законодавства України та статуту підприємства. Зі спадкової справи №353, заведеної 05.09.2006р. Ружинською державною нотаріальною конторою відносно майна померлого [INFO] [PERSON], вбачається, що останній заповів частину свого майна , а саме: 1\\2 частину належного йому житлового будинку та земельну ділянку, які розташовані по [ADDRESS] позивачці по справі -[PERSON], яка прийняла вказану спадщину(а.с.44-78). Іншу частину майна, а саме: належну спадкодавцю земельну частку(пай) [PERSON] заповів [PERSON], який отримав на вказане спадкове майно свідоцтво про право на спадщину за заповітом(а.с.64). Крім вказаних осіб, спадщину [PERSON] прийняла його дружина - [PERSON], яка , як вбачається з довідки Карабчиївської сільської ради Ружинського району від 30.08.2006р.№351, постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини і у встановлений законодавством 6-місячний строк з дня відкриття спадщини не подала до нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини(а.с.51). Подана поза межами вказаного строку, а саме 31.10.2006 року заява [PERSON] про відмову від прийняття спадщини правових наслідків немає(а.с.57). Зі спадкової справи №8/2015, заведеної 17.01.2015р.Ружинською державною нотаріальною конторою відносно майна померлої [INFO]. [PERSON], вбачається, що остання заповіла все своє майно позивачці по справі -[PERSON](а.с.80- 96). Таким чином судом встановлено, що до позивачки після смерті спадкодавця [PERSON] в порядку спадкування за заповітом перейшло право власності останнього на 1\\2 частину житлового будинку по [ADDRESS] та на земельну ділянку, на якій вказаний житловий будинок розташований, загальною площею 0.7546 га. 4 Також до позивачки після смерті спадкодавця [PERSON] в порядку спадкування за заповітом перейшло право власності останньої на 1\\2 частину житлового будинку по [ADDRESS], на земельну ділянку площею 2.8832 га та на майновий пай в сумі 4163.12 грн., який [PERSON] успадкувала як спадкоємець по закону першої черги після смерті свого чоловіка [PERSON]. Проте позивачці нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на вказане майно в зв'язку з відсутністю у неї оригіналів правовстановлюючих документів на вказане майно, що вбачається з повідомлень Ружинської державної нотаріальної контори Житомирської області від 12.02.2015р. за №349/02-14 та № 348/02-14 9а.с.27-28). Таким чином, судом встановлено, що у позивачки є перешкоди для отримання свідоцтв про право на спадщину, оскільки вона не може пред'явити нотаріусу оригінали правовстановлюючих документів на вказане майно в зв'язку з відсутністю їх у неї. Тобто, в даному випадку право позивачки на прийняття спадщини реалізоване, але мають місце труднощі здійснення процедури реєстрації успадкованого майна, що виникли не з її вини. Перешкодою для оформлення спадкових прав у позивачки є відсутність у неї оригіналів правовстановлюючих документів, хоча право власності спадкодавців на вказане майно ніким не заперечується. З врахуванням викладеного позов підлягає повному задоволенню. Одночасно суд вважає за необхідне роз'яснити позивачці її обов'язок відповідно до вимог Податкового кодексу України провести декларування отриманої спадщини.

Outcome: approved