Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-16 00:00:00

У листопаді 2014 року [PERSON] предявила позов до [PERSON] на предмет усунення його від права на спадкування, обґрунтовуючи такі вимоги тим, що після смерті 14 травня 2013 року матері [PERSON] відкрилася спадщина - 1/2 частина квартири [ADDRESS], гараж в районі будинку № 78 по пр. Карла Маркса у м. Дніпропетровську, земельна ділянка №2-053 площею 0,0604 га на території Індустріального району м. Дніпропетровська в СТ "Золотий Ренет", стосовно прийняття якої звернулися до нотаріальної контори позивач та відповідач, як діти спадкодавця, проте відповідач є недобросовісним спадкоємцем після [PERSON], оскільки будучи здоровим працездатним чоловіком, ніде не працював, зловживав спиртними напоями, та з 2008 року, коли мати стала хворіти, не приймав ніякої участі у її догляді та утриманні, а з 2011 року, коли стан її здоров'я різко погіршився, взагалі ухилявся від виконання своїх синових обов'язків по утриманню, догляду, лікуванню, наданню допомоги як фізичного характеру, відмовившись від найняття медсестри для кваліфікованого догляду і сам не здійснюючи особисто такого догляду, так і матеріального характеру, не надавши жодного разу коштів для лікування хворої, хоча остання вкрай потребувала такої допомоги, знаходячись у безпорадному стані, поклавши повністю тягар утримання на позивача, у зв'язку з чим вона, будучи інвалідом ІІІ групи, змушена була самотужки доглядати матір, забезпечувати харчування, лікування, підтримувати морально, тоді як відповідач припинив спілкування із хворою, ухилявся від догляду і відвідування матері, знаючи, що остання дуже сумує за ним, та навіть не приймав участі у похованні матері, а в подальшому після отримання 26 березня 2014 року свідоцтва про право на спадщину - на 1/2 частину земельної ділянки, знаючи про наявний спір з приводу спадкового майна відчужив спірне майно 03 червня 2014 року за договором дарування [PERSON], тому позивач, згідно збільшених позовних вимог, просила суд усунути [PERSON] від права на спадкування після [PERSON] на наступне майно: 1/4 частину квартири [ADDRESS] площею 56,9 кв.м., 1/2 частину гаражу літ. "О", розташованого в районі будинку №78 по пр. Карла Маркса в Кіровському районі в м. Дніпропетровську, 1/2 частину земельної ділянки №2-053 площею 0,0604 га на території Індустріального району м. Дніпропетровська в СТ "Золотий Ранет"; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 26 березня 2014 року [PERSON] за реєстровим №1-286 на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,0604 га, кадастровий №1210100000:04626361814, розташованої на території Індустріального району м. Дніпропетровська, СТ "Золотий Ренет", ділянка №2-053 та скасувати державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно - реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 322803612101 (з відкриттям розділу) індексний номер: 11914489 від 26 березня 2014 року, державний реєстратор нотаріус П'ятої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON]; визнати за [PERSON] в порядку усунення від права на спадкування за законом [PERSON] після [PERSON] право власності на 1/4 частину квартири [ADDRESS], 1/2 частину гаражу, розташованого у дворі будинку №78 по пр. Карла Маркса у м. Дніпропетровськ; витребувати на користь [PERSON] у [PERSON] 1/2 частину земельною ділянки площею 0,0604 га, кадастровий номер 1210100000:04626361814, розташованої на території Індустріального району м. Дніпропетровська в СТ "Золотий Ранет", ділянка №2-053, зареєстрованої на підставі договору дарування від 03 червня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського МНО [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №295. Позивач та її представник [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали у повному обсязі, наполягаючи на його задоволенні з наведених у позовній заяві підстав, пояснивши, що саме позивач за власні кошти у жовтні-листопаді 2011 року забезпечила проходження повного медичного обстеження [PERSON], на початку 2012 року - проведення 2-х хірургічних операцій з заміни кришталиків обох очей, повне протезування щелепи для забезпечення нормального харчування, при цьому, мати постійно проживала з нею, а до відповідача їздила, як тільки їй ставало краще, вести господарство, опікуватись ним, слідкувати, щоб він не занапастив себе через зловживання алкоголем та свій спосіб життя, натомість відповідач, коли мати перебувала у нього, витрачав кошти її пенсії та взагалі нею не опікувався, підтвердженням чого став випадок у грудні 2012 року, коли мати знепритомніла через голодне запаморочення у магазині "АТБ" і її госпіталізували на 2 тижні, тому позов просили задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник в судовому засіданні позов не визнали, заперечуючи тим, що з часу розірвання шлюбу відповідача з [PERSON] мати постійно проживала разом з ним в однокімнатній квартирі [ADDRESS], почувалася там хазяйкою, у них був спільний бюджет, вони піклувалися один про одного, а до позивача вона не хотіла їхати і була в квартирі на пр. Карла Маркса вкрай рідко, оскільки як зазначала мати, [PERSON] не давала їй там життя, у них виникали сварки, тому лише в останній тиждень життя матері 06 травня 2013 року прийнято було рішення перевезти мати до позивача, в кращі умови проживання і доглядали там її всією сім'єю, в тому числі і він чергував біля ліжка матері, постійно був поруч до самої смерті, приймав участь в організації похорон, за власні кошти поставив пам'ятник. Відповідач [PERSON] та її представник в судовому засіданні позов не визнали в повному обсязі, заперечуючи тим, що [PERSON] дуже любила сина [PERSON], проживала разом з ним в його квартирі на Коробова, вони піклувалися один про одного і в квартиру на [PERSON], 78 вона їхати не хотіла, оскільки з позивачем вони сварилися на побутовому грунті, тому твердження позивача про ухилення [PERSON] від надання допомоги матері [PERSON], залишення її в безпорадному стані, безпідставні. Крім того, земельна ділянка подарована батьком їй, [PERSON], за договором дарування від 03 червня 2014 року на підставі отриманого свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 березня 2014 року на 1/2 частину земельної ділянки в СТ "Золотий Ранет" і ні на час отримання свідоцтва про право на спадщину, ні на час посвідчення договору дарування жодних заборон на відчуження не було, а позивачу було відомо про оформлення частини спадщини відповідачем - 1/2 частини земельної ділянки, тому підстави для витребування земельної ділянки на користь позивача відсутні. Третя особа - П'ята дніпропетровська державна нотаріальна контора, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направила та клопотала про розгляд справи у відсутності останнього, з ухваленням рішення на розсуд суду. Свідок [PERSON] будучи допитаною судом під присягою, в судовому засіданні показала, що з 1972 року працює дільничим терапевтом КЗ "Дніпропетровський центр первинної медико-санітарної допомоги №1" та приблизно з цього часу за своїми службовими обов'язками наглядала сім'ю [PERSON] по пр. К. Маркса 78/60 в м. Дніпропетровську, тому добре знала фактичний стан здоров'я [PERSON], [PERSON] Так, останні 2 роки через наявні хвороби (виразку стравоходу, пухлину кішківника, атеросклероз, холецистит, панкреатит, кахексія і т.д.) загальний стан здоров'я [PERSON] різко погіршився, що вона як лікар особисто спостерігала, відвідуючи хвору за місцем проживання. При цьому, доглядом і лікуванням завжди займалася дочка - [PERSON], а сина [PERSON] вона взагалі останні 20 років не бачила. [PERSON] неодноразово розповідала про те, що дуже турбується за сина [PERSON] через його алкогольну залежність і сумує за ним, а він "або п'є, або не хоче займатися" доглядом за нею. До 2012 року вона була мобільною, самостійно могла себе обслуговувати, їздити до сина, відвідувати лікарню, куди її завжди супроводжувала дочка [PERSON] і де вона востаннє самостійно була весною 2012 року. Останній медичний огляд [PERSON] здійснений вдома у лютому 2013 року, за результатами якого надана рекомендація до ВТЕК про потребу за станом здоров'я в постійному сторонньому догляді. Після цього, вона виїжджала з опергрупою вже для констатації смерті. Свідок [PERSON], будучи допитаною судом під присягою, в судовому засіданні показала, що працює в КЗ "Дніпропетровський центр первинної медико-санітарної допомоги №1" заступником головного лікаря з експертизи тимчасової непрацездатності з 1999 року по даний час, знає сім'ю [PERSON] з 2000 року у зв'язку зі щорічним проходженням переогляду [PERSON], яка є інвалідом ІІІ групи, а її мати [PERSON] також мала ряд тяжких захворювань, перебувала на обліку у терапевта, гастроентеролога, онколога та через наявні хвороби ЛКК, яку вона очолювала в КЗ "ДЦПМСД №1", дала висновок про те, що станом на лютий 2013 року [PERSON] за станом здоров'я потребує постійного стороннього догляду та не здатна до самообслуговування. Також свідок показала, що їй відомо, що догляд за [PERSON] здійснювала лише дочка [PERSON], хоча такий догляд потребував фізичних навантажень, які останній протипоказані (одягати, мити, перевертати, піднімати з ліжка), оскільки ці обставини вона знає не тільки зі слів [PERSON], а і бачила в приватній обстановці, будучи вдома та на дачі у [PERSON], де вона розповідала їй, що у неї "дві біди: хвороба дочки і син-алкоголік", про якого вона казала, що він зловживає спиртним, не працює, у зв'язку з чим вона, як мати, змушена за ним доглядати, тому постійно їздить до нього, хоча вже сама потребує допомоги. Про подробиці і обставини здійснення догляду за матір'ю стали відомі зі слів [PERSON], з якою вони частіше спілкувались. Свідок [PERSON], будучи допитаною судом під присягою, в судовому засіданні показала, що є сусідкою позивача з квартири [ADDRESS] з 1983 року та добре знає сім'ю [PERSON], оскільки товаришувала з усіма членами сім'ї (і з [PERSON], і з її дітьми [PERSON] та [PERSON]), часто бувала в гостях. З 2008 року у зв'язку з тим, що стала працювати вдома, стала частіше бачитися і спілкуватися з [PERSON], [PERSON], а приблизно з осені 2011 року, коли [PERSON] стала постійно проживати в [INFO], на прохання [PERSON] іноді, 2-3 рази на місяць, залишалася доглядати за [PERSON], коли [PERSON] змушена була залишати домівку у справах, зокрема, відвідати лікарню, зробити покупки в магазині, аптеці, тощо. У 2012 році [PERSON] різко втратила вагу, стала дуже слабкою, тому [PERSON] взагалі не залишала її на самоті, у разі, коли сама виходила з дому, то зверталась по допомогу або до неї, або до інших сусідів, щоб побули цей проміжок часу вдома з [PERSON] При цьому, вона не бачила жодного разу, щоб син [PERSON] допоміг у догляді, у лікуванні, або морально підтримав матір, хоча остання, будучи досить активною людиною в житті, постійно їздила до нього, піклувалася про нього, вела господарство, навіть коли вже не мала сил, то все одно постійно рвалася до нього поїхати, щоб уберегти від пияцтва, про що неодноразово розповідала їй у відповідь на питання про необхідність таких поїздок, зважаючи на стан здоров'я. Взимку 2013 року [PERSON] вже була дуже слабка, але сама пересувалася, хоч і помалу, з підтримкою та, оскільки син до неї не приходив, був випадок, коли вона просила сусідів, щоб підійшли до сина [PERSON] поговорили з ним, щоб він її відвідав. В день смерті [PERSON] вона перша із сусідів прийшла на допомогу [PERSON], де остання була наодинці з покійною, після чого підійшли інші сусіди, щоб допомогти з підготовкою до похорон. [PERSON], будучи допитаним судом під присягою, в судовому засіданні показав, що йому, як сину позивача [PERSON] та, відповідно, онуку [PERSON], відомо про добрі відносини в сім'ї між усіма родичами. З 2010 по 2013 рік він проживав у Києві і приїжджав до Дніпропетровска приблизно 1 раз на два місяці. Так, коли він у травні 2013 року приїхав з Києва до Дніпропетровська, то дізнався, що 03 травня 2013 року бабуся [PERSON] була у сина [PERSON] на ж/м [PERSON] в Дніпропетровську, вже вкрай погано себе почувала, проте самостійно поїхала до нього, оскільки відчувала потяг до сина, щоб опікуватись ним, перешкодити розвитку його алкоголізму. 04 травня 2013 року вся сім'я поїхала на дачу на прохання бабусі, проте свідок поїхати не зміг, а після цієї поїздки бабусі стало взагалі погано. Потім, коли у понеділок 06 травня 2013 року зателефонував в квартиру на вул. Коробова почув, що бабуся взагалі слабка, ледве розмовляє, у зв'язку з чим приїхав до [PERSON] до дому, де бабуся лежала ледве у свідомості, була його колишня дружина і вже викликана швидка допомога. Коли приїхала карета швидкої медичної допомоги, то лікар зауважив, що хвору потрібно годувати і у неї виснаження організму, вона дуже худа, а в подальшому приїхала мати [PERSON] з священником. З урахуванням стану здоров'я бабусі було прийнято рішення про термінове перевезення її до квартири [ADDRESS], оскільки після того як поїхали медики [PERSON] прибув до квартири у стані алкогольного сп'яніння, однак після цього з 06 травня по 14 травня 2013 року [PERSON] не вживав спиртних напоїв. Також свідок показав, що відповідач [PERSON] є працездатним, має можливість працювати та мати дохід від трудової діяльності, проте цього не робив, з 2007 року, коли стан здоров'я бабусі [PERSON] погіршився і до того ж захворіла і [PERSON], мав можливість і обов'язок по догляду за матір'ю, проте цього не робив, витрачаючи навіть її пенсію на свої потреби, а на її лікування усі кошти надавала [PERSON] Також зазначив, що [PERSON] не проживала у відповідача постійно, а лише часто знаходилася в його квартирі, піклуючись про [PERSON], готуючи їжу, ведучи його домашнє господарство, а дійсно постійно проживала на [PERSON], а літом на дачі. Свідок [PERSON], будучи допитаною судом під присягою, в судовому засіданні показала, що родину [PERSON] знає з 1982 року, перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] до 1994 року, з яким мають двох повнолітніх дітей та і донині підтримують добрі відносини, спілкуються, а також до дня смерті підтримувала добрі відносини з [PERSON] Так, з 1997 року [PERSON] стала проживати разом з сином [PERSON], коли він переїхав на Коробова, не зважаючи на те, що він вживав алкогольні напої, вона постійно намагалася уберегти його від цього, підтримувала його в усіх життєвих ситуаціях. Влітку проживала на дачі, а взимку часто їздила до дочки в квартиру на пр. [PERSON]. Коли стала хворіти, дуже схудла, проте обслуговувала себе самостійно майже до останнього. Так, в лютому 2012 року після операції на очах проживала майже 2 місяці разом з нею та онукою, де вони доглядали за нею. У грудні 2012 року знаходилась на стаціонарному лікуванні в лікарні №5, де її постійно відвідували усі родичі, син, онуки. У березні 2013 року перед своїм днем народження [PERSON] приходила до неї на роботу, приносила гостинці, а на день народження запросила усіх родичів, сама приготувала стіл. У травні 2013 року вона поїхала на дачу разом з родичами, де їй стало зовсім зле, у зв?язку з чим свідок та інші зібрали її до дому, проте вона захотіла поїхати знову до [PERSON]. 06 травня 2013 року зателефонувала племінниця [PERSON] і повідомила, що [PERSON] зомліла, у зв'язку з чим свідок прибула до квартири [PERSON], де [PERSON] повідомив, що мати вранці впала на кухні, він її переніс у кімнату, де вона отямилась, після чого викликали швидку медичну допомогу по приїзді якої прибув онук [PERSON], після цього [PERSON] зі священником, а потім усі на таксі поїхали разом з [PERSON] в квартиру на [PERSON], оскільки на сімейній нараді прийнято було рішення про кращий догляд в більшій квартирі, де кращі умови та можливість догляду. 06 травня 2013 року [PERSON] перебував у стані легкого похмілля, проте потім до 14 травня 2013 року не пив спиртного. Приблизно з 04 травня по 14 травня 2013 року, коли [PERSON] перебувала дійсно у безпорадному стані, лежала, усі родичі по черзі, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], свідок та її дочки, доглядали за нею до самої смерті, та похорони також організовували спільно. Свідок [PERSON], будучи допитаною судом під присягою, в судовому засіданні показала, що є сусідкою [PERSON] по дачі в СТ "Золотий Ранет" приблизно з 2005 року, знає її дочку [PERSON] та сина [PERSON], які приїжджали до неї на дачу. Так, влітку і теплий період [PERSON] жила на дачі, а взимку уїжджала до сина на вул. Коробова, де як вона розповідала, жили на пенсію та на зароблене [PERSON], за якого вона постійно переживала, піклувалась, щоб він не зловживав алкоголем, та там, почувала себе хазяйкою, оскільки казала, що з дочкою на пр. Карла Маркса вона довго не витримує, тому їй краще жити з сином. Навіть після того, як захворіла [PERSON] самостійно утримувала город, самостійно готувала собі їжу, доглядала себе до 2013 року. Свідок [PERSON], будучи допитаною судом під присягою, в судовому засіданні показала, що є сусідкою [PERSON] та [PERSON] з квартири [ADDRESS] та давно знає [PERSON], [PERSON], [PERSON], тому їй відомо, що [PERSON] завжди дуже переживала за сина [PERSON], оскільки останній схильний до алкоголю, слабохарактерний, завжди його опікала до самої смерті. З 2008 року стала постійно хворіти, а з 2012 року - стан здоров'я різко погіршився, стала втрачати вагу, у зв'язку з чим дочка [PERSON] звернулася до лікарів для діагностики, а потім забезпечила повноцінне лікування, проте після того як стало краще, [PERSON] знову поїхала жити до сина [PERSON], щоб піклуватися про нього, проте на той час вже сама потребувала догляду, чого [PERSON] не здійснював, про що їй сама [PERSON] розповідала, наприклад, у грудні 2012 року про те, як вона ходила із сусідкою до магазину "АТБ" та там втратила свідомість, що вона постійно в квартирі сама, харчування не дуже добре через брак коштів, син постійно уходить з дому, зловживає спиртним, однак свідок ніколи не була в гостях в квартирі на вул. Коробова, тому ці обставини знає зі слів [PERSON] і її дочки. Після [PERSON], який остання у 2013 року святкувала з [PERSON] і онуком в квартирі на пр. [PERSON], стан здоров'я погіршився, проте вона постійно рвалася поїхати до сина, хоч він до неї ставився байдуже, зокрема, свідок його бачила лише 3-5 разів у травні 2013 року у парадній, востаннє за тиждень до сметі [PERSON], а до цього він не приїжджав до матері, лікуванням займалася лише [PERSON], а так само організовувала і оплачувала похорони, що їй відомо зі слів [PERSON]. Свідок [PERSON], будучи допитаною судом під присягою, в судовому засіданні показала, що [PERSON] є її батьком, [PERSON] - бабусею, тому їй відомо, що після розірвання шлюбу з [PERSON] батько через декілька років став проживати в однокімнатній квартирі №68 на вул. Коробова, 5 у м. Дніпропетровську, а бабуся переїхала до нього, оскільки дуже його любила, постійно піклувалася про нього, готувала, їй там подобалось, тоді як з [PERSON] вони на побутовому ґрунті не знаходили спільної мови і вона проживала в квартирі на пр. Карла Маркса лише коли приїжджав онук [PERSON] з Києва, про що бабуся сама розповідала. Останні три роки до смерті здоров'я бабусі різко погіршилося, вона казала, що у неї грибок травоходу, виразка 12-типалої кишки і т.д., стала лікуватися, проте усі операції вона проводила за свої кошти, які відкладала з пенсії, купувала ліки. При цьому, [PERSON] заробляв кошти за рахунок виконання різного роду ремонтних робіт за наймом, в тому числі в ПП [PERSON], і саме за ці кошти вони з бабусею жили, а пенсію вона витрачала на ліки. Зокрема, операції з заміни кришталика ока у лютому 2012 року їй проводили з 50% знижкою як пільговику та після операції вона не поїхала до [PERSON], а залишилася у [PERSON] та свідка. В подальшому, бабуся весь час сама себе обслуговувала, до травня 2013 року, зокрема, у березні 2013 року поїхала до сестри у Донецьку область, 07 березня 2013 року - приїхала, 13 березня 2013 року святкувала свій день народження в квартирі на [PERSON], на який запросила у сіх родичів, сама все приготувала, їй лише дещо допомагали, 02 травня 2013 року вона попросила сестру [PERSON] з чоловіком відвезти її на дачу, оскільки свідок поїхала до родичів у Донецьк, а 06 травня 2013 року сестра [PERSON] зателефонувала, повідомивши, що розмовляла з бабусею, їй дуже погано, що вона [PERSON] направила до аптеки за ліками, тому свідок зателефонувала батькові і матері та вони викликали швидку медичну допомогу, після чого бабусю перевезли в квартиру на пр. [PERSON] і до дня смерті і [PERSON], і [PERSON] перебували разом з нею до самої смерті. Також біля бабусі чергували і інші родичі, потім разом організовували похорони. Свідок [PERSON], будучи допитаним судом під присягою, в судовому засіданні показав, що [PERSON] є його тестем, а [PERSON] бабусею його дружини [PERSON], тому він з нею також спілкувався, зокрема, за два тижні до смерті він возив її на власному автомобілі за її проханням на дачу, вона тоді приготувала їм гостинці, сама спустилася з четвертого поверху в будинку на вул. Коробова у м. Дніпропетровську, проте на дачі їй стало зле, у зв'язку з чим ми за її наполяганням відвезли назад на вул. Коробова. Також свідок показав, що відвідував [PERSON] приблизно 1 раз на місяць, а коли він був 4 місяці за кордоном у відрядженні [PERSON] приблизно весь лютий місяць 2012 року проживала у них з дружиною в квартирі. В організації похорон приймали участь усі родичі, серед яких були розподілені окремі задачі, а не тільки [PERSON] Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, показання свідків, дослідивши зібрані письмові докази, приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, з наступних підстав. Судом встановлено, що за життя [PERSON] належало на праві власності нерухоме майно: 1/2 частина квартири [ADDRESS], з яких 1/4 - на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 30 грудня 1993 року Бюро приватизації ВО "Дніпровський машинобудівний завод" за розпорядженням №749 від 30 грудня 1993 року (т.2 а.с.21) та 1/4 - на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 04 квітня 1997 року, виданого на спадкове майно [PERSON] нотаріусом П'ятої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого в реєстрі №5-1015 (т.2 а.с. 20); індивідуальний гараж літ. "О" у дворі будинку №78 по пр. Карла Маркса у м. Дніпропетровську на підставі рішення виконкому Дніпропетровської міської ради народних депутатів від 21 серпня 1997 року №1258/3, що зареєстровано в Дніпропетровському БТІ в книзі №Г-34 за реєстровим №56 від 12 вересня 1997 року (т.2 а.с.40-42); земельна ділянка площею 0,0604 га №2-053 на території Індустріального району м. Дніпропетровська в СТ "Золотий Ранет" на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 131028, виданого Дніпропетровською міською радою 30 жовтня 2008 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів направо приватної власності на землю за № 010810403290 на підставі рішення Дніпропетровської міської ради від 26 грудня 2007 року №175/26 (т.1 а.с.103-105). [PERSON], [INFO], померла 14 травня 2013 року у віці 83 роки, про що відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції вчинено актовий запис №3395 і видано свідоцтво серії І-КИ №507978, копія якого долучена до матеріалів справи (т.1 а.с.122). На випадок своєї смерті [PERSON] розпорядження не робила, заповіту не залишила, що встановлено за даними спадкової справи, наявної в матеріалах справи в копії (т.1 а.с.92-110). Спадкодавець була зареєстрована в [INFO] з 20 квітня 1958 року по день смерті - 14 травня 2013 року, про що свідчить довідка КП "Житлове господарство Кіровського району" ДМР від 06 червня 2013 року №2786 (т.1 а.с.96-зворот). Позивач зареєстрована та проживає в [INFO], про що свідчить відмітка про реєстрацію у паспорті та довідка КП "Житлове господарство Кіровського району" ДМР від 06 червня 2013 року №2786 (т.1 а.с.6-7, 12). За даними паспорта відповідача [PERSON] його місце проживання зареєстровано в [INFO] (а.с.80-81), яка належить йому на праві власності, про що свідчить договір купівлі-продажу квартири від 26 серпня 1997 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського МНО [PERSON] (а.с.79). З заявами про прийняття спадщини після [PERSON], копії яких знаходяться в матеріалах справи (т.1 а.с.92-зворот, 94-зворот), до Пятої дніпропетровської державної нотаріальної контори у строк, визначений ст.1270 ЦК України та в порядку, передбаченому ст.ст. 1268, 1269 ЦК України звернулися 19 червня 2013 року [PERSON], яка за даними свідоцтва про народження та свідоцтва про переміну прізвища, імені, по батькові доводиться спадкодавцю донькою (т.1 а.с.95-зворот, т.2 а.с.21-зворот), а також [PERSON], який за даними свідоцтва про народження доводиться спадкодавцю сином (т.1 а.с.95- зворот). Державним нотаріусом П'ятої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] 16 березня 2014 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом [PERSON] на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0604 га №2-053 на території Індустріального району м. Дніпропетровська в СТ "Золотий Ранет" (а.с.108). За даними спадкової справи №199/2013 щодо майна [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на інше спадкове майно жодному спадкоємцю не видавалося. ЦК України у статті 1258 встановлює правило почергового одержання спадкоємцями за законом права на спадкування. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу, тобто при зміні черговості одержання права на спадкування. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ч.1 ст.1261 ЦК України). Таким чином, за встановлених у даній справі обставин спадкоємцями за законом першої черги після [PERSON] є її діти: [PERSON] та [PERSON], кожний з яких подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Виходячи зі змісту ч.5 ст. 1224 ЦК України, згідно з вимогами ст. 214 ЦПК у даній справі підлягає встановленню як факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через, зокрема, тяжку хворобу та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи, так і факт ухилення особи від надання спадкодавцеві такої допомоги. Розвязуючи спір у даній справі, суд приймає до уваги розяснення Пленуму Верховного Суду України у п. 6 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 стосовно того, що безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування, а вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред'явлена особою, для якої таке усунення породжує пов'язані зі спадкуванням права та обов'язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК. При цьому, належить враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги та свідомого невиконання цього обов'язку. Ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, якої він потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дії. Судом встановлено, що [PERSON] за життя отримувала пенсію за віком, розмір якої за період з 01 січня 2010 року по травень 2013 року склав: у 2010 році - 10583,92 грн., у 2011 році - 11327,52 грн., у 2012 році - 13481,92 грн., у 2013 році 6150,05 грн., що підтверджується довідкою УПФ України в Кіровському районі м. Дніпропетровська від05грудня 2014 року №11144/07/36 (т.1 а.с.44). Також, [PERSON] 23 березня 2002 року була документована посвідченням ветерана війни - учасника війни серії Д-1 №308840 (т.1 а.с.8) та відповідно, мала право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників війни. За даними амбулаторної картки КЗ "Дніпропетровський центр первинної медико-санітарної допомоги №1" [PERSON] знаходилась під лікарським наглядом в КЗ "Міська поліклініка №6" з 2000 року по 2011 рік, а з 2011 року по 13 травня 2013 року в КЗ "Дніпропетровський ЦПМСД №1", куди зверталась за амбулаторною медичною допомогою у квітні 2011 року до гастроентеролога з приводу хронічного холециститу з гіпомоторним синдромом, хронічного панкреатиту, гастриту, виразкової хвороби 12палої кишки, грижі, новоутворення в ободочній товстій кишці; 16 лютого 2012 року прооперована в офтальмологічному відділенні МКЛ №8; знаходилась на диспансерному обліку у невропатолога з діагнозом: церебросклероз, дисциркуляторна енцефалопатія ІІ-ІІІ ст., виражена координаторна недостатність, аміостатичний синдром, у терапевта з діагнозом - ІХС; в грудні 2012 року госпіталізована до терапевтичного відділення міської лікарні №5, де перебувала з 15 грудня 2012 року по 26 грудня 2012 року з діагнозом: гастрорефлюксна езофазінальна хвороба, хронічна язва стравоходу, дифіцит маси тіла більш 20 кг.; 14 травня 2013 року констатована смерть (т.1 а.с.118-141). Разом з тим, внесення [PERSON] 02 квітня 2012 року до онкореєстру та перебування її на диспансерному обліку у лікаря-онколога, а так само причини смерті від "наростаючих явищ серцево-судинної недостатності на фоні ракової інтоксикаці", як то зазначено у довідці КЗ "ДЦПМСД №1" без дати та номеру (т.1 а.с.42-43), не знайшли підтвердження відповідними доказами - даними амбулаторної картки або іншими медичними документами. Згідно висновку ЛКК КЗ "Дніпропетровський центр первинної медико-санітарної допомоги №1" №81 від 22 лютого 2013 року, виданого для пред'явлення в управління соціального захисту населення та складеного на підставі даних амбулаторної карти, [PERSON] знаходилася під наглядом лікарського закладу з 2000 року з основним діагнозом: ІБС, дифузорний кардіосклероз, СНІІ, церебросклероз ДЕП ІІІ, вираж. аміостатичн.синдром, супутніми діагнозами: грижа живота, пухлина кишечника, кахексія, та за станом здоров'я потребує постійного стороннього догляду, не здатна до самообслуговування (т.1 а.с.117). Оцінюючи даний доказ, суд приймає до уваги цільове призначення вказаного документу - для УПСЗН з метою призначення відповідного виду грошової соціальної допомоги, відсутність встановленої у визначеному законом порядку інвалідності за наявності описаного стану здоров'я, часу, з якого встановлений описаний стан здоров?я, відсутність рекомендацій фахівців до госпіталізації на стаціонарне лікування після грудня 2012 року, а також обставини того, що після 22 лютого 2013 року [PERSON] у березні 2013 року святкувала в квартирі [ADDRESS] свій день народження, самостійно запросила усіх родичів, готувала стіл в міру змоги, що визнано у судовому засіданні сторонами і узгоджується з показаннями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], а у квітні-травні 2013 року взагалі за власною волею поїхала до сина в квартиру [ADDRESS], 04 травня 2013 року - за місто на дачу, а тому вказана медична довідка не може бути виключно єдиним доказом на підтвердження такого безпорадного стану, у якому відсутність поряд сторонньої особи постійно призвела б до незворотних наслідків. Відповідно до даних карти виклику швидкої медичної допомоги КЗ "Дніпропетровська станція швидкої медичної допомоги" ДОР" (т.1 а.с.114, 115) 06 травня 2013 року на адресу: [ADDRESS] о 13 год. 35 хв. до громадянки [PERSON] був здійснений виклик з підстав порушення мови у особи з телефонного номеру [NUMBER], який згідно договору №295370452001/395370613832 від 30 березня 2001 року, укладеного між ПрАТ "МТС Україна" та [PERSON] належить [PERSON] (т.1 а.с.116), що узгоджується з поясненнями відповідача [PERSON], показаннями свідків [PERSON], [PERSON] щодо обставин, місця та часу подій виклику швидкої медичної допомоги 06 травня 2013 року для [PERSON], огляду лікарями, її поведінки. Відтак, суд, розв'язуючи даний спір, оцінивши всі докази кожний окремо і в своїй сукупності і взаємозв'язку на належність, допустимість достатність за правилами ст. 212 ЦПК України, приходить до висновку, що спадкодавець перебувала у дійсно безпорадному стані лише з 06 травня 2013 року по 14 травня 2013 року і в цей час відповідач разом з позивачем надавали їй необхідну допомогу, догляд, лікування, перебували поряд в квартирі [ADDRESS], що узгоджується з показаннями свідків і свідчить про належне виконання своїх обов'язків дітей відносно матері, а сам по собі випадок втрати свідомості спадкодавцем під час походу до магазину у грудні 2012 року не може свідчити про ухилення відповідача від надання їй допомоги, оскільки остання самостійно попрямувала до магазину, за власною волею, а так само не може свідчити про ухилення від надання допомоги матері відповідачем обставини різкого погіршення стану здоров'я [PERSON] 06 травня 2013 року, оскільки відповідач, повідомивши про такі обставини [PERSON], став запитувати поради до надання допомоги, після чого [PERSON] прийшла до свідомості, а свідком [PERSON] викликана швидка медична допомога, при цьому, [PERSON] за власною волею перебувала в квартирі сина та виявила бажання там, а не разом з позивачем, проживати навіть після різкого погіршення стану здоров'я на дачі 04 травня 2013 року, коли останній у присутності багатьох родичів взагалі лікаря не викликали, не доставляли до медичного закладу та за медичною допомогою не зверталися. При цьому, доводи позивача про обставини вкрай важкого безпорадного стану через хворобу у 2012-2013 роках, підтвердження доказами у судовому засіданні не знайшли зважаючи на те, що на стаціонарному лікуванні [PERSON] з приводу онкозахворювання не перебувала, рекомендацій до госпіталізації у зв?язку з тяжким станом здоров?я не мала, що встановлено на підставі даних амбулаторної картки КЗ «ДЦПМСД №1», за даними якої [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні лише в терапевтичному відділенні з 15 грудня 2012 року по 26 грудня 2012 року та після цього відповідних рекомендацій не мала. Доводи позивача про ухилення відповідача від догляду за матір'ю [PERSON], відсутність з його боку моральної підтримки, наведених вище висновків суду не спростовують, оскільки сама спадкодавець маючи вибір місця проживання з огляду на потребу у лікуванні у 2011-2013 роках, в тому числі і в квітні-травні 2013 року, за власним бажанням їздила і проживала з відповідачем в квартирі [ADDRESS], піклувалася про нього, що визнано сторонами у судовому засіданні та узгоджується із показаннями усіх допитаних судом свідків. Також не знайшли підтвердження доказами в судовому засіданні доводи позивача про те, що позивач відмовився від найму та оплати послуг медсестри для нагляду за [PERSON] вдома. Крім того, за даними трудової книжки [PERSON], копія якої знаходиться в матеріалах справи (т.1 а.с.68-70), останній з 08 серпня 2005 року за трудовим договором не працював. Також судом встановлено та визнано сторонами у судовому засіданні, що відповідач періодично виконує ремонті роботи побутової техніки за цивільно-правовими угодами від чого має різного розміру дохід, сума якого становила близько 2000,00 - 2500,00 грн. на місяць. Будь-яких належних, допустимих, достатніх доказів згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України про наявний стабільний дохід відповідача та його розмір сторонами суду не надано. Відтак, за встановлених за розгляду справи обставин відсутності у відповідача оподатковуваного доходу та наявності отримання [PERSON] стабільної пенсії за віком, суд не може прийняти до уваги доводи позивача про те, що відповідач з 2008 року по травень 2013 рік ухилявся від надання спадкодавцю матеріальної допомоги. При цьому, обставини того, що позивач є інвалідом ІІІ групи, отримує пенсію по інвалідності, також не свідчать про ухилення відповідача від надання матеріальної допомоги матері [PERSON] Суд не може прийняти до уваги, як належні, допустимі, достатні докази, показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], про те, що догляд вдома і витрати на лікування здійснювала лише [PERSON], а відповідач ухилявся від надання будь-якої допомоги, оскільки такі обставини їм відомі зі слів позивача, а відтак за правилами ст.ст. 63, 180 ЦПК України такі обставини не є обставинами, відомими цим особам особисто. При цьому, свідок [PERSON] та [PERSON] показали, що в квартирі позивача разом з [PERSON] у 2013 році були декілька разів, таким чином відносин між [PERSON] та [PERSON] не спостерігали особисто. Так само, суд не приймає до уваги показання свідка [PERSON] про те, що саме [PERSON] заробляв кошти на проживання разом з матірю [PERSON], а дочка [PERSON] займалася лише власним здоров?ям, оскільки такі обставини свідку також були відомі лише зі слів родичів і особисто при відповідних подіях вона присутня не була. Крім того, показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] щодо обставин матеріального утримання [PERSON] суд до уваги прийняти не може, оскільки вони є суперечливими та взаємовиключними, зокрема, свідок [PERSON] показав, що лікування і матеріальне утримання [PERSON] здійснювала виключно позивач за власний кошт, тоді як свідки [PERSON], [PERSON] показали, що витрати на лікування, утримання, ведення господарства [PERSON] несли [PERSON] з отриманого заробітку від надання ремонтних послуг та [PERSON] із власної пенсії. При цьому, показання цих свідків стосовно обставин стану здоров?я [PERSON], місця перебування, часу подій та їх перебігу з 06 травня 2013 року по 14 травня 2013 року узгоджуються між собою та з письмовими доказами, наявними у справі, а тому судом приймаються до уваги. Також суд не приймає до уваги доводи позивача про ухилення відповідача від витрат на організацію поховання, оскільки такі спростовуються наявними в матеріалах справи платіжними документами на підтвердження оплати відповідачем [PERSON] вартості робіт по виготовленню і встановленню пам'ятника [PERSON] від 26 липня 2014 року в сумі 2000,00 грн. та від 11 серпня 2014 року в сумі 1800,00 грн., фотокартками останнього, а також показаннями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON], які під присягою показали про те, що при організації похорон усі родичі, в тому числі, і відповідач [PERSON], брали участь, зокрема, у закупці продуктів харчування, іншого приладдя (т.1 а.с.75-76). Частина 3 ст. 10 та ч.1 ст. 60 ЦПК України зобов'язують кожну сторону надати суду докази на підтвердження своїх вимог або заперечень. Разом з тим, за розгляду справи позивачем не було надано у відповідності зі своїм процесуальним обовязком за ст. 10, 60 ЦПК України належних, допустимих і достатніх доказів таких умисних дій чи бездіяльності спадкоємця [PERSON], які б спрямовані були на ухилення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю у той час, коли остання перебувала у безпорадному стані. Одночасно судом встановлено, що відповідач [PERSON] відчужив набуте у спадок на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 березня 2014 року майно - 1/2 частину земельної ділянки №2-053 площею 0,0604 га на території Індустріального району м. Дніпропетровська в СТ "Золотий Ранет" за договором дарування, укладеним 03 червня 2014 року на користь [PERSON], посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського МНО [PERSON] 03 червня 2014 року, зареєстрованим в реєстрі за №295 (т.2 а.с.79-80). Як встановлено за даними витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03 червня 2014 року на час укладення договору дарування та його реєстрацію будь-які заборони або обмеження щодо вказаного нерухомого майна - земельної ділянки, вжиті не були (т.2 а.с.77-78, 81), тому доводи позивача про незаконність посвідчення договору суд до уваги не приймає. Відтак, за встановленої відсутності підстав за ч.5 ст. 1224 ЦК України для усунення відповідача від спадкування за законом після матері [PERSON], відсутні і підстави за ст. 1301 ЦК України для визнання виданого йому свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 березня 2014 року на 1/2 частину земельної ділянки №2-053 площею 0,0604 га на території Індустріального району м. Дніпропетровська в СТ "Золотий Ранет", а так само і для витребування на підставі ст. 387, 388 ЦК України у нового власника [PERSON] вказаної земельної ділянки на користь позивача та визнання за нею права власності на частину спадкового майна, прийнятого відповідачем [PERSON], тому в задоволенні позовних вимог належить відмовити в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з урахуванням результату розгляду справи, судові витрати належить покласти на рахунок позивача, які становитимуть 2269,94 грн. виходячи з ціни позову за заявленими позовними вимогами ((1352,13 грн./2) х 1% = 6,76 грн.; (678698,00 грн./4) х 1% = 1696,75 грн.; (162006,00 грн./2) х 1% = 810,03 грн.)) та за вирахуванням сплаченої суми в розмірі 243,60 грн.

Outcome: dismissed