Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-30 00:00:00

15 серпня 2018 року [PERSON] "УСК "Княжа Вієнна [PERSON]" (далі позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) з вимогою про стягнення завданих збитків в порядку регресу в сумі 3666,99 грн, посилаючись на те, що 22.12.2014 року між [PERSON] та позивачем було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/4351761, відносно транспортного засобу "ВАЗ-2101",\~державний номерний\~знак [NUMBER].\~ 07.11.2015 року, о 2 годині 55 хв. у м. Шаргород Вінницької області на вул. Леніна з вини відповідача [PERSON], який керував автомобілем "ВАЗ-2101", державний номерний знак [NUMBER] сталася дорожньо-транспортна пригода з участю вказаного автомобіля та автомобіля "Volkswagen", державний номерний знак [NUMBER], який належить [PERSON] У результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Шаргородським районним\~судом Вінницької\~області було\~розглянуто матеріали\~про адміністративні\~правопорушення відносно\~відповідача,\~в результаті\~розгляду яких\~[PERSON] визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди внаслідок порушення Правил дорожнього руху та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП. [PERSON] 07.12.2015 року звернувся до позивача з заявою про виплату страхового відшкодування. На підставі заяви про настання страхового випадку, відповідно до норм ЗУ "Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" позивачем було виплачено потерпілому страхове відшкодування в розмірі 3666,99 грн. 24 квітня 2018 року позивач направив відповідачу лист-претензію з вимогою сплатити борг, проте відповідач на вимогу не відреагував та заборгованість не сплатив. Позивач [PERSON] "УСК "Княжа Вієнна [PERSON]" просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь 3666,99 грн. завданих збитків в порядку регресу та 1762 грн. судового збору. Ухвалою суду від 04 вересня 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. Розгляд справи призначено на 13 годину 01 жовтня 2018 року, без виклику сторін, за наявними у справі матеріалами, згідно з положеннями ст.279 ЦПК України. Клопотань від сторін про інше не надходило. Вказаною ухвалою суду відповідачеві [PERSON] запропоновано надати в 15-денний строк з дня отримання даної ухвали відзив на позовну заяву (а.с.49). Ухвалу суду від 04 вересня 2018 року разом з копією позовної заяви, додатками до неї направлено на адресу відповідача, яку він отримав 10.09.2018 року (а.с.52).\~ Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не подав. Таким чином, судом вжиті належні заходи для повідомлення відповідача про розгляд справи та реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін про розгляд справи. Відповідно до ч.2, п.1 ч.6 ст. 19, п.1 ч.1 ст. 274 ЦПК України суд розглядає за правилами спрощеного провадження без виклику сторін малозначні справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мініміму для працездатних осіб. За приписами ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. У зв'язку з наведеним вище, Суд ухвалив розглядати справу в порядку письмового провадження, без проведення судового засідання (ч.13 ст.7 ЦПК України). Перешкод для здійснення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами судом не встановлено. За вказаних обставин, за приписами ч.2\~ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. Вирішуючи спір, суд встановив, що згідно постанови Шаргородського районного суду Вінницької області від 27 листопада 2015 року, яка набрала законної сили, 07.11.2015 року о 2 годині 55 хвилин в м. Шаргород Вінницької області по вул. Леніна, [PERSON] керуючи автомобілем «ВАЗ-2101», державний номерний знак [NUMBER] в стані алкогольного спяніння, не надав перевагу в русі автомобілю «Вольксваген», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], який рухався по головній дорозі, при цьому виїхав на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення з вказаним автомобілем, внаслідок чого транспортні засоби було механічно пошкоджено. Зазначеною постановою [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 130 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу (а.с.25). \~ \~ \~ \~ Згідно\~ч.6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, суд вважає, що вина відповідача [PERSON] у вчиненні ДТП доведена належним чином. На момент настання страхового випадку цивільно правова відповідальність власників наземних транспортних засобів була застрахована Полісом АІ № 4351761 від 22.12.2014 року, за яким [PERSON] "УСК "Княжа Вієнна [PERSON]" застрахувало цивільну відповідальність перед третіми особами, при використанні транспортного засобу "ВАЗ-2101" державний номерний знак [NUMBER] (а.с.23). Власник пошкодженого у ДТП автомобіля "Volkswagen", державний номерний знак [NUMBER], у визначені законом терміни звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.29). На підставі заяви про настання страхового випадку, відповідно до вимог ст. 22 ЗУ "Про обовязкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна [PERSON]" було виплачено потерпілому страхове відшкодування в розмірі 3666,99 грн. (а.с.38). 24 квітня 2018 року позивач направив відповідачу лист-претензію з вимогою сплатити борг, проте відповідач на вимогу не відреагував та заборгованість не сплатив (а.с.39). У звязку з невідшкодуванням відповідачем у добровільному порядку завданої шкоди, згідно з положеннями ст. 993 ЦК України, ст.27 ЗУ "Про страхування" позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення збитків в порядку регресу. \~ Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обовязків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Частиною 1 ст.\~11\~ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. У даному випадку таким актом є Закон України "Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". За змістом ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого порушеного права та інтересу. \~ \~ \~ \~Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту цивільних прав розуміються закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Згідно\~ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. За приписами \~ст. 993 ЦК України\~до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно з положеннями ст. 1166 ЦК України\~шкода,\~завдана майну\~фізичної або\~юридичної особи,\~відшкодовується в\~повному обсязі\~особою,\~яка її\~завдала.\~Особа,\~яка завдала\~шкоди,\~звільняється від\~її відшкодування,\~якщо вона\~доведе,\~що шкоди\~завдано не\~з її\~вини. Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі, з вини іншої особи відшкодовується винною особою. \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно п.22.1\~ст.22 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"\~у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. За правилами\~ст. 29 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"\~у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до п.38.1.1(а) ст.38 ЗУ "Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Стаття 27 ЗУ "Про страхування"\~передбачає, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Частиною\~3\~ст.\~12,\~ст.ст.\~76\~-\~81\~ЦПК України\~передбачено,\~що кожна\~сторона повинна\~довести ті\~обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених законом. Доказування\~не може\~ґрунтуватися на\~припущеннях. Засобами доказування у цивільній справі є показання свідків, письмові докази, речові і електронні докази, висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Таким чином, аналіз перевірених і оцінених судом доказів переконують суд, що позивачем доведено належними та допустимими доказами порушення відповідачем його прав, оскільки судом встановлено, що відповідач [PERSON], який керував забезпеченим транспортним засобом, будучи в стані алкогольного спяніння, винен у ДТП, під час якої було пошкоджено автомобіль "Volkswagen", державний номерний знак [NUMBER], який належить [PERSON], внаслідок чого останньому було заподіяно матеріальну шкоду. При цьому, відповідач добровільно завдану шкоду не відшкодував, страхове відшкодування в розмірі 3666,99 грн. провів позивач, у якого виникло право зворотної вимоги до відповідача, а відтак, порушене право позивача підлягає судовому захисту, шляхом повного задоволення позовних вимог. \~Такий висновок\~суду ґрунтується\~не лише\~на законодавстві\~України,\~а й\~на практиці\~Європейського Суду\~з прав\~людини,\~викладеній,\~зокрема,\~у рішенні\~в справі\~"Бочаров\~проти України"\~(остаточне\~рішення від\~17\~червня 2011\~року),\~де ЄСПЛ\~вказав,\~ що\~суд при\~оцінці доказів\~керується \~критерієм доведення\~"поза\~розумним сумнівом".\~Проте таке\~доведення може\~випливати зі\~співіснування достатньо\~вагомих,\~чітких і\~узгоджених між\~собою висновків\~або подібних\~неспростованих презумпцій\~щодо фактів Відповідно до ч.1\~ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних із розглядом справи. Згідно з вимогами ч.1\~ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов підлягає задоволенню в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача слід стягнути суму сплаченого та документально підтвердженого судового збору. При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1600 грн, який підлягає стягненню з [PERSON] на корить позивача [PERSON] "УСК "Княжа Вієнна [PERSON]" (а.с.1). На підставі викладеного та

Outcome: approved