Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-19 00:00:00

Позивач 14.06.2021 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання\~ в сумі 43388,56 грн. В обґрунтування позову зазначив, що відповідачу надавались комунальні послуги, однак він не виконав належним чином свої зобов`язання по їх оплаті, в зв`язку з чим позивач просить стягнути заборгованість в судовому порядку. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягає на задоволенні позову. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явився. Відповідач 13.09.2021 подав відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечує, у зв`язку з тим, що право власності на квартиру виникло у [PERSON] 28.05.2019, отже на думку відповідача не доведено, що в період з 01.11.2016 по 31.05.2021 відповідач був власником квартири та/або споживачем комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] . Крім того, вказав на відсутність між сторонами укладеного договору надання послуг, необґрунтованості відкриття особового рахунку на ім`я відповідача. Між тим, відповідач просить застосувати строк позовної давності три роки. Посилаючись на вищенаведені обставини, відповідач просить суд у задоволенні позову відмовити. Позивач 20.09.2021 подав пояснення в порядку ст.43 ЦПК України, відповідно до яких відповідач за положеннями ст.ст.181,1220,1268,1270,1282 Цивільного Кодексу України (далі ЦК) як спадкоємець який прийняв спадщину зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора. Крім того, відповідач з 02.01.1980 року має реєстрацію за адресою: [ADDRESS] , а тому в силу ст.ст.64,162 ЖК УССР, ст.322 ЦК як член сім`ї наймача зобов`язаний сплачувати комунальні послуги. Разом з тим, вказано, що за нормами Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» (ст.20) обов`язок щодо укладання договору покладається на споживача послуг, а виконавець послуг зобов`язаний підготувати типовий договір. Не зважаючи на відсутність договору, фактично між сторонами існують правовідносини з приводу надання комунальних послуг, отже існує обов`язок по оплаті отриманих послуг. Посилаючись на вищенаведені обставини, позивач просить суд задовольнити позов. Враховуючи викладене, суд на підставі ч.3 ст.211, ч.3\~ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) судовий розгляд здійснює за відсутності сторін, на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи, а також вивчивши поданий відповідачем відзив, всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясування обставин справи, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач Концерн «Міські теплові мережі» зареєстрований у Єдиному державному реєстрі підприємств, установ, організацій і є виробником теплової енергії, яка, в тому числі, надається населенню для побутових потреб. Відповідач [PERSON] з 28.05.2019 є власником квартири за адресою: [ADDRESS] відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно і є споживачем послуг, які надаються позивачем. Право власності на житло [PERSON] отримав в порядку спадкування. Відповідно до ст.1216 ЦК спадкування є перехід не тільки прав, а і обов`язків від фізичної особи яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Згідно із ч.3 ст.1268 ЦК спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом стоку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї та ч.5 цієї же статті незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Прийнявши спадщину, відповідач набув право на квартиру, успадкувавши також права та обов`язки спадкодавця. Відповідно до\~ч.ч.2,3\~ст.\~1281\~ЦК \~Кредиторові спадкодавця\~належить пред`явити\~свої вимоги\~до спадкоємця,\~який прийняв\~спадщину,\~не пізніше\~шести місяців\~з дня\~одержання спадкоємцем\~свідоцтва про\~право на\~спадщину на\~все або\~частину спадкового\~майна незалежно\~від настання\~строку вимоги.\~ Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Згідно ст.1282 ЦК спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. За положеннями ч.3 ст.9 Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. З огляду на те, що [PERSON] за даними цивільної справи з 02.01.1980 року зареєстрований у житлі, яке належало спадкодавцю (колишньому споживачу), а з 28.05.2019 є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , суд приходить до висновку, що відповідач повинен нести обов`язок зі оплати житлово-комунальних послуг у повному обсязі, не тільки як дієздатна особа, яка зареєстрована у житлі, за місцем надання комунальних послуг, а і як спадкоємець колишнього власника нерухомого майна. Матеріали справи не містять відомостей про інших власників, користувачів квартири за адресою: [ADDRESS] . Сторони відповідних доказів суду не надали або утримались від їх надання. Посилання у відзиву на те, що між сторонами\~не виникли правовідносини, оскільки договір про надання послуг не укладався,\~ а тому відповідач не є споживачем послуг, є необґрунтованими. Відповідно до п.1 ч. 3\~ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Згідно із п. 3 ч. 2\~ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Відповідно до п. 5 ч. 3\~ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Пунктом 8 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої\~\~\~\~\~\~\~\~ води та водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630, встановлено, що послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформлюється на підставі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затвердженого Постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630. Таким чином, законодавством передбачений двосторонній обов`язок, щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим у разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.\~ Відсутність укладеного між сторонами договору, обов`язковість укладання якого лежить і на споживачеві, і на теплопостачальній організації не виключає можливості стягнення з споживача на користь теплопостачальній організації вартості послуг з теплопостачання на підставі закону, оскільки між сторонами склалися фактичні договірні відносини і обов`язок сплачувати житлово-комунальні послуги випливає також із положень закону. Відповідно до ч.1 ст.9 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За відсутності договору Концерн «Міські теплові мережі» здійснював та продовжував надавати послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] , отже зазначена квартира підключена до мережі централізованого опалення і постачання гарячої води і знаходиться на обслуговуванні позивача. Враховуючи викладене, між сторонами виникли фактичні договірні відносини щодо надання житлово-комунальних послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, а відсутність укладеного письмового договору про надання послуг не звільняє відповідача від обов`язку оплати за надані такі послуги (вказане відповідає позиції Великої Палати Верховного Суду у справі № 712/8916/17 від 7 липня 2020 р.). Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг, само собою, не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними (правовий висновок ВСУ, викладений у постанові від 20.04.2016 у справі № 6-2951цс15, у постанові Великої Палати ВС від 20.09.2018 у справі № 751/3840/15-ц). Факт несення витрат, пов`язаних з наданням відповідних комунальних послуг також підтверджується: відкритим особовим рахунком № [NUMBER] , відповідно до якого Концерном «МТМ» надавалися послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води в квартирі за вищевказаною адресою. Відсутність відомостей про підстави і дату відкриття рахунку на ім`я відповідача вищевикладених висновків суду не змінює. Випискою з особового рахунку по квартирі, розрахунком суми заборгованості за послуги, встановлено, що за період з 01.11.2016 по 31.05.2021 за вказаною адресою рахується заборгованість в загальній сумі 43388,56 грн. Таким чином, між сторонами виникли правовідносини з приводу постачання теплової енергії і гарячої води, які регулюються\~Законами України «Про теплопостачання»\~і «Про житлово-комунальні послуги», а також Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених\~Постановою Кабінету\~Міністрів України\~№ 630\~від 21\~липня 2005\~року (далі Правила). Відповідно до\~ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Стаття 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"\~визначає, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Згідно\~ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Відповідно до\~ст.ст.7,8 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", виконавець зобов`язаний, зокрема, забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів, а споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у ст. 9\~Закону України "Про житлово-комунальні послуги", якою передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до п. 6 ч. 1\~ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Згідно із ст.ст.322,360\~ЦК\~власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Відповідно до\~ст. 317 ЦК власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, власник або наймач (орендар) квартири зобов`язаний своєчасно оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з п.п.18,20 Правил, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Згідно із ст.526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу. Відповідно до\~ст.610,611 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом. При цьому суд виходить з того, що квартира підключена до мережі централізованого опалення і постачання гарячої води, безперервну роботу і обслуговування якої забезпечує позивач. Ці послуги у зазначений період надавалися і споживалися, з приводу неналежної якості послуг або їх відсутності відповідачі не зверталися. Факт отримання вказаних послуг не спростований, докази того, що у квартирі відсутнє (відключене у встановленому порядку) централізоване опалення (гаряче водопостачання) відсутні, за спожиті послуги відповідно до особового рахунку позивачем нараховувалась помісячна плата, однак оплата цих послуг в повному обсязі не здійснювалась. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачем доведено факт надання послуг і наявності перед ним заборгованості, а тому позовні вимоги є обґрунтованими. Разом з тим, позовна заява не підлягає задоволенню в поновному обсязі, виходячи з наступного. Відповідачем подана заява про застосування строків позовної давності. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта\~статті 267 ЦК). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК). Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята\~статті 261 ЦК). Оскільки заборгованість за житлово-комунальні послуги нараховувалась позивачем щомісяця, то перебіг загальної позовної давності слід відраховувати від кожного щомісячного платежу. З огляду на те, що між Концерном «Міські теплові мережі» та відповідачем склалися фактичні договірні відносини, тобто не визначений інший, ніж встановлений у пункті 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення термін внесення платежів, саме з 21 числа кожного місяця, наступного за тим, в якому були надані відповідні послуги, починається прострочення оплати цих послуг, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожним місячним платежем. Як випливає з наданого розрахунку заборгованості по особистому рахунку № [NUMBER] , оплата за надані комунальні послуги не здійснювалась. За березень 2017 року відповідач повинен здійснити оплату до 20.04.2017, отже з 21.04.2017 розпочався перебіг позовної давності за вказаним місячним платежем, який закінчився 21.04.2020. Відповідно до пункту 5 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням короновірусної хвороби СОVID-19» від 30.03.2020 №540-IX, який набрав чинності 02.04.2020 року, Розділ «Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України доповнено пункт 12: 12. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Згідно із постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SАRS-СоV-2» в Україні встановлено карантин з 12 березня 2020 року, який діє по теперішній час, а тому позовна давність на території України подовжується на строк дії карантину. З огляду на те, що позивач звернувся до суду з позовом 14.06.2021, підстави для зупинення або переривання строку позовної давності до 01.03.2017 не встановлені, суд приходить до висновку, що за період з 01.11.2016 по 28.02.2017 року сплинули строки позовної давності, а тому за цей період у задоволенні позову необхідно відмовити. За таких обставин, з відповідача підлягає стягненню сума заборгованості за надані житлово-комунальні послуги за період з 01.03.2017 по 31.05.2021 в загальній сумі 35814,09 грн. Згідно частини першої\~статті 141 ЦПК\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача підлягає стягненню витрати на сплату судового збору в сумі 1873,72 гривень (2270 грн х 35814,09 грн/ 43388,56 грн).

Outcome: partial