Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

Позивач [PERSON] пред'явила до суду позов до відповідача [PERSON] про стягнення в її користь аліментів на утримання їх малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Зазначені позовні вимоги обґрунтовує тим, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, під час перебування в шлюбі в сторін народився син. Дітина проживає з позивачем [PERSON] в позовній заяві зазначає, що [PERSON] є особою працездатного віку, не має інших дітей чи непрацездатних батьків, які б перебували на його утриманні, не надає коштів на утримання дітини, а тому просила стягнути з відповідача аліменти у твердій грошові сумі у розмірі 2900 гривень, на дитину щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач позовні вимоги в судовому засіданні підтримала повністю, просила їх задоволити. Відповідач позов визнав частково та згідний сплачувати аліменти у твердій грошові сумі у розмірі 1500 гривень, на дитину щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими належними доказами та підлягають до часткового задоволення. Судом встановлено, що30.05.2002 року позивач та відповідач зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-ИД №061889, актовий запис №45. Позивач та відповідач є батьками [PERSON], [INFO] (згідно свідоцтво про народження серії 1-ИД №050424 виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Теребовлянського районного управління юстиції Тернопільської області 14.05.2007 року). Як вбачається з довідки від 25.01.2017 року №02-25/239, яка видана виконавчим комітетом Теребовлянської міської ради, дитина проживає разом з позивачем, що не заперечувалось відповідачем. Відповідно до ст. 27 Конвенції ООН "Про права дітей" від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХII, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до ст. 9 Конституції України є складовою національного законодавства передбачено, що держави - учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності з положеннями ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ст. 150 Сімейного кодексу України обов'язками батьків є піклування про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування її до самостійного життя. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. В силу приписів частини 3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 3 ст. 181, ч.1 ст.184 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з ст. 182 Сімейного кодексу України, абз. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року № 3 при визначенні розміру аліментів суд повинен враховувати стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В силу приписів ч. 2. ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. З урахуванням зазначених вище вимог закону, беручи до уваги, що встановлено підстави для визначення розміру аліментів відповідно до ст. 184 СК України у твердій грошовій сумі, суд вважає можливим визначити розмір аліментів, що підлягають до стягнення з відповідача на утримання сина [PERSON], [INFO] у твердій грошові сумі у розмірі 1700 гривень, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно із штампом суду на позовній заяві, позивач подала її 26.01.2017 року. Таким чином, аліменти потрібно стягувати з відповідача, починаючи з 26.01.2017 року. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 640 грн.

Outcome: partial