Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-12 00:00:00

І. ПРОЦЕДУРА 14.01.2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 23.01.2020 року провадження по справі відкрито. Ухвалою суду від 22.07.2020 року в задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] про зупинення провадження у справі - відмовлено, закрито підготовче засідання та справу призначено до судового розгляду по суті. До судового засідання учасники справи не з`явились, повідомлялись належним чином. Від представника позивача [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, в якій просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Клименко О.В. подав до суду заяву про відкладення розгляду справи, оскільки [PERSON] не матиме можливість бути особисто присутньою у судовому засіданні по справі через відсутність у призначений судом до розгляду час 13.08.2020 року у м. Одесі. Представник відповідачки також не матиме можливості бути особисто присутнім у судовому засіданні по справі через перебування у відрядженні. Враховуючи, що сторона відповідача [PERSON] належним чином повідомлена про дату та час розгляду справи та до клопотання про відкладення розгляду справи не додано доказів на підтвердження поважності причин неявки, суд приходить до висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи по суті. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ В своїх позовних вимогах позивач посилається на те, що позивачу на праві власності належить 1/2 частина у праві власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . В подальшому позивач дізнався, що в будинку зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON] , які не проживають в будинку з 2016 року, реєстрація відповідачів за вказаною адресою порушує права позивача, в зв`язку з чим [PERSON] змушений звернутись до суду. Відповідач [PERSON] правом на подання відзиву або будь-якої іншої заяви по суті спору не скористалась. Відповідач [PERSON] правом на подання відзиву не скористалась, представник відповідача [PERSON] звертався до суду з клопотанням про зупинення провадження у справі до моменту ухвалення рішення Приморським районним судом м. Одеси у справі №522/5358/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , треті особи: [PERSON] , [PERSON] , про визнання розписки недійсною. При цьому представник [PERSON] посилається на те, що оскаржувана розписка була підставою для реалізації майна боржниці [PERSON] , а саме шляхом постановлення 1/4 частини нерухомості за адресою: [ADDRESS] , у якості лоту на електронних торгах ДП "СЕТАМ". Вказане майно було реалізоване 19.07.2019 року та переможцем торгів визначено позивача [PERSON] . Відповідно, за умови відсутності оскаржуваної розписки, укладеної між [PERSON] та [PERSON] не відбулось б постановлення на продаж нерухомості у якості лоту на електронні торги та, відповідно, що й реалізація на користь [PERSON] не була б здійснена. Таким чином, обставини справи №947/625/20 є нерозривно пов`язаними з обставинами справи №947/625/20, а ухвалення рішення у справі №522/5358/20 на користь позивача, зокрема, може потенційно спровокувати виникнення великої кількості спорів цивільного характеру. Представник третьої особи [PERSON] - адвокат Оксюта В.В. надав до суду 24.02.2020 року заяву, в якій підтримав позовні вимоги, підтвердив факт не проживання відповідачів на спірній площі та просить проводити розгляд справи за відсутності третьої особи та її представника /а.с.18/. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ Як встановлено судом, [PERSON] належить на праві власності майно, що складається з 1/2 частки у праві власності на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 192,6 кв.м., житловою площею 105,5 кв.м., розташованого на земельній ділянці площею 0,0252 га, вартістю 1927550,00 грн., яке придбане [PERSON] за 1927550,00 грн., що раніше належало [PERSON] , на підставі Рішення Київського районного суду м. Одеси від 18.01.2019 року (справа №520/21444/18, провадження №2/520/53/19), про виділ в натурі із спільної часткової власності в окремий об`єкт нерухомого майна, що набрало законної сили 19.02.2019 року, право власності на яку зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 17.04.2019 року державним реєстратором прав на нерухоме майно КП Новоселівської сільської ради "Регіональне бюро державної реєстрації". Вказані обставини вбачаються з Свідоцтва від 15.08.2019 року, виданого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Левчук О.С. /а.с.2/. З виписки з будинкової книги №20 від 11.01.2020 року, виданої керівником ОСОН КМ "10 СТ.В.Ф.", вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , з 30.05.2014 року зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] /а.с.6/. Відповідно до Акту про непроживання від 21.02.2020 року, складеного [PERSON] , громадяни [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , не проживають більше року. З Акту про непроживання від 21.02.2020 року, складеного [PERSON] , вбачається, що [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , не проживають з 2018 року. Згідно з Актом про непроживання від 12.08.2020 року, складеного [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , про те, що за адресою: [ADDRESS] , дійсно не проживають: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 2017 року. Підпис [PERSON] засвідчений головою ОСОН "10 ст. В.Ф." [PERSON] IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Згідно з ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Положеннями ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ В ході судового розгляду справи встановлено, що позивач є власником 1/2 частини житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , в якому на теперішній час зареєстровані також відповідачі [PERSON] та [PERSON] , які були зареєстровані за вказаною адресою ще 30.05.2014 року, однак тривалий час за вказаною адресою не проживають. Оскільки факт реєстрації відповідачів призводить до порушення прав позивача як власника майна, то суд приходить до висновку, що права, свободи та інтереси позивача порушені, що призвело до правомірного звернення позивача до суду за захистом. При цьому суд зазначає, що відповідач [PERSON] під час перебування справи в провадженні суду з 14.01.2020 року участі в судових засіданях не приймала. Матеріали справи містять направлену електронною поштою заяву представника відповідача - адвоката Клименка О.В., а саме: 12.06.2020 року адвокат заявив бажання про надання можливості ознайомлення з матеріалами справи. На вказаній заяві наявна відмітка, що адвокат ознайомлений 07.07.2020 року з матеріалами справи /а.с.49/. З вказаної дати до справи відзиву на позов відповідачем [PERSON] або її представником надано не було. 03.08.2020 року від адвоката Клименко О.В. надійшла заява щодо отримання ухвали суду від 22.07.2020 року, та його розписка про отримання вказаної ухвали 06.08.2020 року. 12.08.2020 року від адвоката Клименка О.В. електронною поштою надійшло клопотання про відкладення розгляду справи з посиланням на відсутність відповідача в місті Одесі та відрядження самого адвоката. Однак, до вказаного клопотання письмових доказів надано не було, що є підставою вважати неявку сторони відповідача без поважних причин, а процесуальна поведінка свідчить про намір затягнути розгляд справи на невизначений термін, оскільки в заяві не зазначену термін відсутності відповідача в місті Одесі, та строки відрядження адвоката. Таким чином, судом встановлено, що сторона відповідача [PERSON] не скористалась передбаченим законом правом надання відзиву на позов та спростування доводів позивача про її непроживання за спірною адресою понад рік. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Outcome: approved