Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 15.11.2008 року вона отримала в дар 13/20 часток житлового будинку [ADDRESS], а 16.12.2008 року зареєструвала своє право приватної спільної часткової власності на вказане майно в ОКП «Коломийське МБТІ». Іншим співвласником вказаного будинку є відповідач. 18.12.2009 року від останнього позивачка отримала дозвіл на добудову коридору, ванни та надбудову кімнати до цього будинку. Провівши вказані добудови та здавши їх експлуатацію, позивачка 12.08.2015 року зареєструвала своє право власності на вказане майно у відповідному органі реєстраційної служби. Відповідно до розрахунку часток житлового будинку частка власності позивачки на будинок та господарські споруди становить 41/100, в яку входять такі приміщення: №1 площею 5,2 кв.м.; № 2 площею 2,4 кв.м.; №4 площею 8,4 кв.м.; №5 площею 15,9 кв.м.; №7 площею 19,5 кв.м., підвал площею 8,2 кв.м.; прибудова, позначена «А2», площею 17,7 кв.м., а також господарські будівлі та споруди: сарай - літера «Б»,; вбиральня - літера «В»; огорожа - «М1», ворота - «М2». Інші приміщення знаходяться у власності і фактичному користуванні відповідача, частка якого у вказаному будинку становить 59/100. Рішенням виконкому Коломийської міської ради №154 від 23.06.2015 року за заявою позивачки її частині будинку на приватизованій земельній ділянці надано поштову адресу: [ADDRESS]. Кожна зі сторін має окремі входи в належні їм частини будинку. Спору щодо користування земельною ділянкою та перешкод для поділу в натурі вказаних житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами між нею та відповідачем немає Тому позивачка просить поділити в натурі спірний будинок, припинивши право спільної часткової власності на нього, та визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS], яка складається із вищеперелічених приміщень, а також виділити їй вищезазначені господарські будівлі та споруди, які належать до її частки в даному будинку. В судовому засіданні позивачка та її представник адвокат Луцак А.О. позовні вимоги підтримали із зазначених підстав та просять при вирішенні даного спору врахувати наявний в справі висновок судової будівельно-технічної експертизи від 26.01.2016 року. Вони також пояснили, що позивачка згідна оплатити відповідачу зазначений в даному висновку загальний розмір витрат (5 541 грн.), необхідних для встановлення комунікацій з електро -, газо- та водопостачання у його частині будинку, за мінусом половини розміру судових витрат, понесених позивачкою, які складаються зі сплаченого судового збору (1 263, 73 грн.) та витрат за проведення експертизи (5 000 грн.). Отже, половина вказаних судових витрат становить 3 131, 87 грн. Таким чином, позивачка повинна і згідна сплатити відповідачу різницю між вказаними витратами в розмірі 2 409, 13 грн. (5 541 - 3131, 87). Сторона позивачки просить не брати до уваги твердження відповідача про те, що насправді встановлення вказаних комунікацій коштує значно дорожче, оскільки він враховує у вартість такого встановлення ще й вартість виготовлення технічної документації. Проте, у разі поділу вказаного будинку кожен із власників його частин повинен виготовити нову технічну документацію, в зв'язку з чим позивачка жодним чином не зобов'язана відшкодовувати відповідачу вартість виготовлення даної документації. Представник позивачки просить взяти до уваги, що відповідач, будучи незгідним із вказаною у зазначеному висновку вартістю встановлення комунікацій, не заявив жодних клопотань про призначення повторної чи додаткової експертизи. Тому сторона позивачки просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги по суті визнав частково. Зокрема, він не заперечує щодо запропонованого позивачкою варіанту поділу спірного будинку, однак, просить звернути увагу, що в разі такого поділу позивачці залишаться встановлені за рахунок матері сторін всі комунікації та лічильники обліку використання електро-, газо- та водопостачання. Відповідач не згідний із вказаними у вищеназваному висновку судової будівельно-технічної експертизи вартостями встановлення зазначених комунікацій, оскільки ці вартості не відповідають реальним розцінкам, визначеним постачальникам и зазначених послуг. Зокрема , відповідач вважає, що позивачка повинна йому відшкодувати не лише вартість придбання матеріалів та робіт, а й витрати на виготовлення технічних умов для підведення вказаних комунікацій, оскільки йому прийдеться підводити всі комунікації, а позивачка здійснить лише переобладнання, що вимагає значно менших, ніж він понесе, витрат. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, та оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Частинами 1 та 2 ст.358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Згідно з договором дарування, посвідченим 15.11.2008 року державним нотаріусом Коломийської міської державної нотаріальної контори Мануляк -Терпелюк І.В., зареєстрованим в реєстрі за № 2924, та витягу про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно №21290385 від 16.12.2008 року, виданого ОКП "Коломийське МБТІ", 13/20 частин спірного житлового будинку належить на праві спільної часткової власності позивачці ( а.с.4,6 ). Відповідно до заяви, справжність підпису на якій засвідчено нотаріусом вказаної нотаріальної контори 18.12.2009 року та зареєстровано в реєстрі за № 3069, відповідач надав свою згоду позивачці на добудову коридору, приміщення ванни та здійснення надбудови кімнати до вказаного будинку (а.с.7). Згідно зі свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, виданим 12.08.2015 року реєстраційною службою Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області, 41/100 частина спірного житлового будинку загальною площею 163,2 кв.м. житловою площею 121,9 кв.м., з господарськими будівлями і спорудами (сараєм, вбиральнею, огорожею, воротами) належить позивачці на праві приватної спільної часткової власності. Це право зареєстроване вказаною реєстраційною службою того ж дня, що стверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний №42165139 (а.с.8, 9). Державним актом серії [NUMBER] на право власності на земельну ділянку площею 0, 0352 га, призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, виданим 24.04.2009 року на підставі договору дарування 13/20 часток земельної ділянки, посвідченого 15.11.2008 року вищевказаним державним нотаріусом та зареєстрованим в реєстрі за № 2929, підтверджується право власності позивачки на вказану земельну ділянку, кадастровий номер якої - [NUMBER] (а.с.10). Згідно із розрахунком часток спірного житлового будинку в належну позивачці 41/100 частку цього будинку входять вказані в першому абзаці описової частини цього рішення приміщення, господарські будівлі та споруди загальною вартістю 126 373,184 грн. Приміщення №3 площею 16,8 кв.м., №6 площею 22,6 кв.м., прибудова, позначена «А1», загальною вартістю 179 179, 748 грн., та які становлять 59/100 частин вказаного будинку, належать відповідачу (а.с.12). Судом встановлено, що рішенням виконкому Коломийської міської ради №154 від 23.06.2015 року 41/100 частині спірного житлового будинку надано поштову адресу: [ADDRESS] (а.с. 11). Декларацією про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрованою управлінням Держархбудінспекції в Івано-Франківській області 18.05.2014 року за №ІФ 142151380425, стверджується те, що добудова до спірного житлового будинку, проведена позивачкою, вважається закінченим будівництвом, об'єкт готовий до експлуатації (а.с. 28-31). Відповідно до технічних паспортів на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS], виданих ОКП "Коломийське МБТІ" 06.05.2015 року, загальна площа цього будинку складає 163,2 кв.м., житлова - 121,9 кв.м. До складу належної позивачці частки будинку також входять: сарай - літера "Б", вбиральня - літерою "В", огорожа -"№1", ворота -"№2". Загальна площа частки будинку, що належить відповідачу, складає 85,9 кв.м., житлова площа 77,5 кв.м. (а.с.35-41, 72-77). Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. За змістом частин 1 та 2 ст.367 ЦК України майно, яке є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Як вбачається з висновку судової будівельно-технічної експертизи №26.01.16 від 26.01.2016 року загальна площа спірного житлового будинку становить 163,2 кв.м.. Відповідно до часток його співвласників (41/100 та 59/100) технічно можливий реальний поділ цього будинку. У висновку вказано ті ж самі складові частки позивачки, що й вище. В 59/100 частку будинку, власником якої є відповідач, входять такі приміщення: житлова кімната площею 16,8 кв.м., житлова кімната площею 22,6 кв.м., коридор площею 8,4 кв.м., житлова кімната площею 13,7 кв. м., житлова кімната площею 24,4 кв.м.. Загальна площа вказаних приміщень становить 85,9 кв.м. Реєстраційні документи на дані приміщення, а також на приватизацію земельної ділянки відсутні. Приміщення в будинку між співвласниками ізольовано, спільного користування як приміщеннями в будинку, так і земельною ділянкою немає. Практично житловий будинок, будівлі і споруди, а також земельна ділянка між співвласниками поділені. Претензій до поділу у сторін немає. Дослідженням встановлено, що лічильники обліку використання електроенергії, газу та води до поділу будинку та за життя матері сторін знаходились в приміщеннях, що на даний час належать позивачці, і звідти не переносились. Також тут знаходився опалювальний газовий котел, що на даний час перенесений в добудову до будинку, що належить позивачці. Кожен із співвласників має свій відстійник (септик) і претензій до водовідведення у сторін немає. Загальна вартість матеріалів, робіт та інших можливих витрат для встановлення електро-, водо-, і газопостачання в приміщеннях будинку, що належать відповідачу, включаючи придбання відповідних лічильників, становить 5 541 грн. (а.с. 51-78). Згідно з п.п.7, 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок " в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. При поділі жилого будинку суд зобов'язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику. При розгляді спорів між учасниками спільної часткової власності на жилий будинок про зміну часток суди повинні враховувати, що такі вимоги можуть бути задоволені, якщо учасник спільної власності збільшить в ньому за свій рахунок корисну площу будинку (жилих і підсобних його приміщень) шляхом прибудови, надбудови або перебудови, проведеної з дозволу виконкому місцевої Ради і за згодою решти учасників спільної власності. Спорудження господарських будівель (сараїв, гаражів тощо) не є підставою для збільшення встановленого раніше розміру частки в праві власності на будинок. Оскільки у сторін не виникає спору щодо запропонованого позивачкою варіанту поділу спірного будинку та належних до нього господарських будівель і споруд, то суд приходить до висновку, що цей поділ слід провести саме так. В зв'язку з поділом слід припинити право спільної часткової власності сторін на вказане майно, що відповідає положенням ч.2 ст.367 ЦК України. При вирішенні питання про загальний розмір витрат на встановлення у виділеній відповідачу частині спірного будинку вищевказаних комунікацій суд погоджується із розміром таких витрат, зазначеним у вищевказаному висновку судової будівельно-технічної експертизи, тобто 5 541 грн., оскільки відповідач не надав жодних доказів на спростування цього розміру, а також не заявив клопотань про призначення в даній справі будь-яких інших експертиз для визначення вартості встановлення вищезазначених комунікацій та лічильників. Тому його заперечення проти вказаного розміру суд вважає необґрунтованими. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до правил ст.88 ЦПК України, враховуючи позицію позивачки про присудження з відповідача половини розміру понесених нею судових з витрат, в зв'язку із задоволенням позовних вимог з відповідача на користь позивачки слід стягнути вказану частину цих витрат, які складаються зі сплаченого судового збору в розмірі 1 263,73 грн. та витрат за проведення вищевказаної експертизи в розмірі 5 000 грн., що підтверджується відповідними квитанціями (а.с.1, 86). Враховуючи прохання сторони позивачки про стягнення з останньої на користь відповідача різниці між вартістю по встановленню комунікацій з електро-, водо-, газопостачання та половиною розміру вказаних судових витрат, суд приходить до висновку, що з позивачки слід стягнути на користь відповідача вказану різницю, яка складає 2 409, 13 грн. (5 541 - 3 131,87). На підставі ст.ст.364,367 ЦК України, та,

Outcome: approved