Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про позбавлення її батьківських прав щодо малолітніх дітей сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову зазначив, що [PERSON], [INFO] є матір'ю малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відомості про батьків малолітніх [PERSON] та [PERSON] внесені до актових записів про народження відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполь від 09.10.2015 малолітній [PERSON] відібраний у матері без позбавлення її батьківських прав. 25.11.2015 рішеннями колегії Приморської районної адміністрації Маріупольської міської ради №№184,185 малолітньому [PERSON] наданий статус дитини, позбавленої батьківського піклування, дитина влаштована до державного закладу на повне державне забезпечення. З 08.12.2015 малолітній [PERSON] перебуває в комунальному закладі „Маріупольський дитячий будинок змішаного типу „Центр опіки" для дітей дошкільного та шкільного віку". [PERSON] за заявою матері протягом декількох років перебуває в дитячому центрі ,Добрий Самарянин". У зв'язку з тим, що на момент виявлення у матері дітей, [PERSON] захворювання, яке становило загрозу для їх життя та здоров'я, малолітня донька, [PERSON] перебувала за заявою матері в дитячому центрі ,Добрий самарянин" та не контактувала з матір'ю, тому рішення про її відібрання не приймалось. Згідно довідки Комунального лікувально-профілактичного закладу „Міський протитуберкульозний диспансер м. Маріуполя" від 19.05.2015 відповідачка була направлена на стаціонарне лікування в протитуберкульозний диспансер з приводу відкритої форми туберкульозу легенів. Самовільно перервала лікування та пішла з відділення. Будучи бацилоносієм становила загрозу для здоров'я дітей. Відповідно довідки Комунального лікувально-профілактичного закладу „Міський протитуберкульозний диспансер м. Маріуполя" від 19.05.2016 № 01-12/484 відповідачка перервала лікування 04.09.2015, є бактеріовиділювачем, ставить загрозу для оточуючих та відповідно до рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 06.07.2015 потребує примусової госпіталізації. Дане рішення суду не виконане. Безвідповідальне ставлення матері до власного здоров'я та здоров'я своїх дітей стало причиною зараження та смерті одного з дітей. Відповідно до листа Комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги №3 міста Маріуполь» від 14.06.2016 №01-4/883 молодша дитина відповідача, [PERSON], [INFO], помер [INFO] року. Причина смерті дитини: гострий міліарний туберкульоз з ураженням головного мозку, легенів, печінки, селезінки. Зазначені вище фактори говорять про те, що відповідач, розуміючи винність своєї поведінки, свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками по відношенню до дітей, протягом року не вживаючи заходів щодо власного лікування та поверненню дітей в сім'ю Тому вважає, що є підстави для позбавлення її батьківських прав. Просив суд позов задовольнити, позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно малолітніх дітей сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO]. Представник позивача органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Маріупольської міської ради за довіреністю Радівілова О.О. надала в судове засідання письмову заяву в якій просив розглянути справу за її відсутності, наполягала на задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Представник 3 особи Комунального закладу «Міський дитячий будинок змішаного типу для дітей дошкільного та шкільного віку «Центр опіки» Гирман Н.О. надала в судове засідання письмову заяву в якій просив розглянути справу за її відсутності, наполягала на задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Прокурор Маріупольської місцевої прокуратури №1 Гавриленко О.О. надала в судове засідання письмову заяву в якій просила розглянути справу за її відсутності, наполягала на задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, хоча про час, місце та дату розгляду справи була повідомлений належним чином в результаті чого, відповідно зі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого повторно 29 листопада 2011 року Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області,[PERSON] народився [INFO] року. Його батьками є [PERSON] та [PERSON], актовий запис №32 (а.с.3). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого повторно 29 листопада 2011 року Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області,[PERSON] народилася [INFO] року. Її батьками є [PERSON] та [PERSON], актовий запис №32 (а.с.4). З витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження [NUMBER] від 18.06.2015 та [NUMBER] від 18.06.2015 Іллічівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області вбачається, що відомості про батька малолітніх [PERSON] та [PERSON] внесені до актового запису про її народження відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України ( а.с. 5, 9). Відповідно довідки Комунального лікувально-профілактичного закладу „Міський протитуберкульозний диспансер м. Маріуполя" від 19.05.2016 № 01-12/484 [PERSON] перебуває на диспансерному обліку в КЛПЗ «Міський протитуберкульозний диспансер м. Маріуполя» є бактеріовиділювачем, ставить загрозу для оточуючих та потребує примусової госпіталізації в протитуберкульозний заклад за рішенням ЛКК №61 від 23.06.2015 р. та рішення Жовтневого районного суду від 06.07.2015 р. перервала лікування 04.09.2015р. ( а.с. 8). З рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 06.07.2015 р. вбачається, що [PERSON] необхідно провести обов'язкову примусову госпіталізацію до комунального лікувально- профілактичного закладу «Маріупольський протитуберкульозний диспансер м. Маріуполя» ( а.с. 15). Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполь від 09.10.2015 малолітній [PERSON] відібраний у матері без позбавлення її батьківських прав ( а.с. 10-11). 25.11.2015 рішеннями колегії Приморської районної адміністрації Маріупольської міської ради №№184,187 малолітньому [PERSON] наданий статус дитини, позбавленої батьківського піклування, дитина влаштована до державного закладу на повне державне забезпечення. З 08.12.2015 малолітній [PERSON] перебуває в комунальному закладі „Маріупольський дитячий будинок змішаного типу „Центр опіки" для дітей дошкільного та шкільного віку" ( а.с. 12,13). Відповідно до листа Комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги №3 міста Маріуполь» від 14.06.2016 №01-4/883 молодша дитина відповідача, [PERSON], [INFO], помер [INFO] року. Причина смерті дитини: гострий міліарний туберкульоз з ураженням головного мозку, легенів, печінки, селезінки ( а.с. 14). Відповідно до статті 13 Закону України „Про боротьбу із захворюванням на туберкульоз" особи, хворі на туберкульоз, зобов'язані дотримуватися режиму лікування, виконувати призначення лікаря протитуберкульозного закладу, проходити у встановлені строки необхідні медичні огляди та обстеження, дотримуватися вимог санітарно-гігієнічних і санітарно-протиепідемічних правил і норм у лікувально-профілактичних закладах, на роботі та в побуті, вживати інших заходів для запобігання поширенню туберкульозу. За таких підстав відповідач не лікується, залишається джерелом зараження для оточуючих. Згідно до витягу з протоколу №9 засідання комісії з питань захисту прав дитини Приморської районної адміністрації Маріупольської міської ради від 14.09.2016 р. враховуючи що мати малолітніх [PERSON] та [PERSON] протягом року не вжила заходів щодо власного лікування та повернення дітей в сім'ю тим самим злісно ухиляється від виконання батьківських обов'язків, відповідно до ст. ст. 164,165 СК України, постанови Кабінету Міністрів України № 866 від 24.09.2008 „Порядок провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини", враховуючи інтереси малолітніх дітей комісія вважає доцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO] та ухвалено звернутися до суду із відповідним позовом ( а.с. 6). Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення, про позбавлення батьківських прав, а також при відновленні батьківських прав» ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, а зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не пропонують дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей. Згідно зі ст. 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дітей, непрацездатних членів сім'ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засадам суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ст. 18 Сімейного кодексу України кожен учасник сімейних відносин має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Суд застосовує способи захисту, встановлені законом. Способом захисту сімейних прав та інтересів є зокрема припинення дій,що порушують сімейні права. Відповідно до п. 8 постанови Кабінету Міністрів України № 866 від 24.09.2008 „Порядок провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини", якщо протягом року після прийняття судом рішення про відібрання дитини у батьків не усунені причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, служба у справах дітей за місцем походження дитини, позбавленої батьківського піклування, зобов'язана вжити заходів до позбавлення батьків їх батьківських прав. Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачені обов'язки батьків по вихованню та розвитку дітей. Відповідно до вимог ст. 164 Сімейного кодексу України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. За таких обставин суд дійшов висновку, що відповідачка безвідповідальним ставленням до власного здоров'я та здоров'я своїх дітей, що стало причиною зараження та смерті однієї дитини, ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], та повинна бути позбавлена батьківських прав. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати в дохід держави в розмірі 551,20 гривень у відшкодування судового збору. На підставі ст.ст. 150, 164, 166, 180 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 10, 60, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд -

Outcome: approved