Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Оратівського району Вінницької області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. Позивач [PERSON], будучи належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, надавши суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник позивача [PERSON], будучи належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, надавши суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Оратівського району Вінницької області [PERSON], будучи належним чином повідомлений про день та час судового розгляду, в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Від учасників процесу \~до суду надійшли заяви \~про розгляд справи у їх відсутність, що відповідає вимогам ч.2 ст.158 ЦПК України, у звязку з чим \~в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу, не здійснюється. Суд, вивчивши вимоги позову, дослідивши докази в справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-АМ №023853 від 26.12.2005 року в с. Вербівка Оратівського району Вінницької області померла двоюрідна баба позивача - [PERSON], яка проживала та була зареєстрована в [INFO]. [PERSON] залишила заповіт від 08.02.1983 року, справжність якого посвідчено секретарем виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Оратівського району Вінницької області та який зареєстровано в реєстрі за №5 згідно якого [PERSON] все своє майно заповідає [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про одруження серії І-АП №068216 від 20.12.1997 року [PERSON] уклала шлюб 20.12.1997 року та змінила прізвище на [PERSON]. [PERSON] від прийняття спадщини відмовилась, написавши відповідну заяву. Згідно письмових свідчень від 04.12.2015 року [PERSON], справжність підпису на яких засвідчено Чернявською сільською радою Оратівського району Вінницької області вбачається, що [PERSON] і батько [PERSON] - [PERSON] були рідними братом і сестрою, тобто [PERSON] була рідною тіткою [PERSON]. У [PERSON] рідних братів та сестер немає, у шлюбі вона не перебувала, рідних дітей немає, а [PERSON], дочка [PERSON] доводиться їй двоюрідною онукою Згідно письмових свідчень від 04.12.2015 року [PERSON], справжність підпису на яких засвідчено Чернявською сільською радою Оратівського району Вінницької області вбачається, що [PERSON] і батько [PERSON] - [PERSON] були рідними братом і сестрою, тобто [PERSON] була рідною тіткою [PERSON]. У [PERSON] рідних братів та сестер немає, у шлюбі вона не перебувала, рідних дітей немає, а [PERSON], дочка [PERSON] доводиться їй двоюрідною онукою. Відповідно до повторного свідоцтва про смерть серії І-АМ №345073 від 25.03.2016 року [PERSON] помер 29.12.2004 року в с. Вербівка Оратівського району Вінницької області. Відповідно до свідоцтва про народження серії І-АМ №356349 від 01.09.1973 року [PERSON] народилася 27.07.1973 року батьком якої є [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії І-БК №346526 від 10.02.1996 року позивач [PERSON] уклала шлюб 10.02.1996 року після чого її прізвище змінено на [PERSON]. На день смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з права на земельну частку (пай) площею 6,3956 га, що розташована на території [PERSON] сільської ради Оратівського району Вінницької області за межами населеного пункту. Згідно розпорядження Оратівської районної державної адміністрації Вінницької області №39 від 23.01.2008 року "Про затвердження розміру та вартості земельної частки (паю), схеми поділу земель, що підлягають паюванню та технічної документації по передачі земельних часток (паїв) з виготовленням державних актів на право власності на земельну ділянку на території [PERSON] сільської ради" в списку померлих громадян,я ким не видаються державні акти на право власності на землю на території [PERSON] сільської ради за №13 зазначено [PERSON], № паю 2127, загальна площа 6,3956 га. Згідно довідки №1399 від 28.10.2015 року виданої виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Оратівського району Вінницької області відповідно до запису в погосподарській книзі виконавчого комітету [PERSON] сільської ради №9, особовий рахунок №736 померла [PERSON], яка народилася 01.10.1922 року в с. Вербівка Оратівського району Вінницької області і до дня смерті 24.12.2005 року проживала [INFO]. На день смерті спадкодавця осіб, які б спільно проживали чи були зареєстровані не значиться. Відповідно до витягу №690 від 04.11.2015 року виданого відділом Держгеокадастру в Оратівському районі \~ Вінницької області \~ з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 63956 кв.м., яка розташована на території [PERSON] сільської ради Оратівського району Вінницької області є [PERSON], яка проживала в [INFO]. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 96921 грн. Грошова оцінка земельної ділянки на день смерті 2005 рік становить 32845 грн. Юридично оформити прийняття спадкового майна позивач [PERSON] позбавлена можливості, оскільки за життя спадкодавця не було виготовлено правовстановлюючі документи, крім цього відсутні документи, які б підтверджували родинні зв'язки. Відповідно до п. 6 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до ч. 2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Встановлення зазначеного факту позивачу [PERSON] необхідно для оформлення спадкових прав, тобто пов'язане з подальшим вирішенням спору про право, тому враховуючи вище викладене, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в порядку позовного провадження. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 57, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Спадкові відносини в Україні регулюються Цивільним кодексом України законами України від 2 вересня 1993 року N 3425-ХІІ "Про нотаріат", від 23 червня 2005 року N 2709-IV «Про міжнародне приватне право", іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. З метою забезпечення однакового застосування законодавства про спадкування Пленум Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» (далі-Постанова Пленуму) дав відповідні розяснення. Відповідно до частин 2 та 3 п.1 Постанови Пленуму відносини спадкування регулюються правилами ЦК ( 435-15 ), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004-року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обовязків, що виникли і продовжують існувати після набрання ним чинності. До відносин спадкування необхідно застосовувати законодавство чинне на час відкриття спадщини. Спадщина відкрилась 24.12.20058 року в день смерті спадкодавця [PERSON]. В цей час діяв ЦК України (2004 року). Згідно цього, зазначений нормативно-правовий акт потрібно застосувати для вирішення цих спірних правовідносин. Відповідно до ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 ЦК України. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, передбачених ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права. На підставі ст. ст. 16, 346, 1216, 1218, 1225, 1258, 1261 ЦК України

Outcome: approved