Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до приватного нотаріуса [PERSON] про визнання дій неправомірними. Надалі, позивач збільшив позовні вимоги та просить визнати за ним право власності на спірне майно. Позовні вимоги обгрунтовані позивачем тим, що ним на підставі біржового контракту договору купівлі-продажу № 11-10/4 від 21.05.2007 року було придбано нежитлову будівлю площею 285,0 м.кв., яка знаходиться за адресою: Львівська область, Старосамбірський район, с. Спас, вул. Лесі Українки, 46 вартістю 4900 грн., яка належала Кооперативу по обслуговуванню населення «Соколів Камінь». Вказане майно ним було придбано в процедурі банкрутства Кооперативу по обслуговуванню населення «Соколів Камінь». Після придбання вказаного майно він повністю оплатив його вартість, після чого спірне майно було передано йому по акту приймання передачі. Згідно умов біржового контракту право власності на спірне переходить до покупця з моменту оплати його повної вартості, а оскільки, він повністю оплатив вартість придбаного майна, а отже, він набув право власності на таке. З метою реєстрації права власності він звернувся до відповідача, однак в реєстрації права власності йому було відмовлено. Вважає відмову відповідача в реєстрації права власності неправомірною, і просить визнати її дії неправомірними, також, оскільки відповідачка не визнає його права власності на спірне майно просить визнати за ним право власності на таке. В судове засідання позивач не зявився, однак подав заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутність та задоволити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявилась, подала заяву в якій просить справу розглядати у її відсутність та відмовити в задоволенні позовних вимог в частині визнання її дій неправомірними. Проаналізувавши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд встановив наступне. З біржового контракту договору купівлі-продажу № 11-10/4 від 21 травня 2007 року вбачається, що [PERSON] було придбано нежитлову будівлю площею 285,0 м.кв., яка знаходиться за адресою: Львівська область, Старосамбірський район, с. Спас, вул. Лесі Українки, 46. Вартість будівлі складала 4900 грн., та таке належала на праві власності Кооперативу по обслуговуванню населення «Соколів Камінь». Вказаний біржовий контракт було укладено та зареєстровано на Західній Універсальній товарній біржі 21.05.2007 року. Згідно п. 3.7. Біржового контракту, право власності на придбаний обєкт переходить до покупця з моменту оплати його вартості у повному обсязі та підписання акту приймання-передачі. Згідно п. 3.4 Біржового контракту не пізніш як через пять днів з моменту перерахування покупцем оплати за товар на поточний рахунок Біржі, продавцем і покупцем повинен бути складений та підписаний акт прийому-передачі. З акту приймання-передачі приміщення від 21.05.20107 року вбачається, що [PERSON] Кооперативом по обслуговуванню населення «Соколів Камінь» було передано спірне майно про що було складено вказаний акт. Стаття 334 ЦК України визначає, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Згідно ст. 1 Закону України "Про товарну біржу", товарна біржа є організацією, що об'єднує юридичних і фізичних осіб, які здійснюють виробничу і комерційну діяльність, і має за мету надання послуг в укладенні біржових угод, виявлення товарних цін, попиту і пропозицій на товари, вивчення, упорядкування і полегшення товарообігу і пов'язаних з ним торговельних операцій. Ст. 2 Закону України "Про товарну біржу" визначає, що основними принципами діяльності товарної біржі є рівноправність учасників біржових торгів, застосування вільних (ринкових) цін, публічність проведення біржових торгів. Стаття 15 Закону України "Про товарну біржу" визначає, що біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками є члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Ч. 2 статті 15 Закону України "Про товарну біржу" визначає, що угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Ст. 650 ЦК України встановлено, що особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства. Ч. 4 ст.656 ЦК України передбачено, що до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. Ч. 1 статті 30 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника та визнання його банкрутом» визначає, що після проведення інвентаризації та оцінки майна банкрута ліквідатор розпочинає продаж майна банкрута на відкритих торгах, якщо комітетом кредиторів не встановлено інший порядок продажу майна банкрута. Відповідно до ч. 1 ст. 209 Цивільного кодексу України визначає, що правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Оскільки ні Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника та визнання його банкрутом» ні Закон України "Про товарну біржу" не вимагає нотаріального посвідчення біржового контракту, а лише його реєстрацію на біржі, а отже, суд приходить до висновку, що позивач набув право власності на спірне майно. Стаття 321 ЦК України встановлює непорушність права власності. Зокрема, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки, відповідач не визнає право власності позивача на спірне нежитлове приміщення площею 285,0 м.кв., яка знаходиться за адресою: Львівська область, Старосамбірський район, с. Спас, вул. Лесі Українки, 46, а тому, суд вважає за можливе задоволити позовні вимоги в частині визнання права власності. Згідно ст.ст. 10,60 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може грунтуватись на припущеннях. Позивачем не надано доказів неправомірності дій приватного нотаріуса, а тому в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed