Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-15 00:00:00

У березні 2020 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Уїздецької сільської ради Здолбунівського району Рівненської області, Здолбунівської районної державної адміністрації Рівненської області просив визнати за ним право власності на спадкове майно, а саме на земельну частку (пай) в колективному сільськогосподарському підприємстві «Волинь» Здолбунівського району Рівненської області, що залишилося після смерті спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] . Обґрунтовуючи свої вимоги, [PERSON] зазначив, що його мати [PERSON] була членом колективного сільськогосподарського підприємства «Волинь» Здолбунівського району Рівненської області. З відповіді відділу Держеокадастру він дізнався що її було безпідставно виключено із списку осіб на отримання земельної частки паю у зв`язку зі смертю. При розпаюванні КСП «Волинь» запропонувало на зборах Уїздецької сільської ради Здолбунівського району Рівненської області виключити [PERSON] зі списків на отримання державного акту на право на земельну частку (пай). 05.03.1997 року [PERSON] було виключено із списків осіб на отримання земельної частки (паю) у зв`язку з її смертю, а тому сертифікат на право на земельну частку (пай) їй не видавався. [PERSON] померла [INFO] , після її смерті відкрилася спадщина за законом, яку він прийняв, отримати свідоцтво про право на спадщину на зазначене майно не може у зв`язку з відмовою у видачі сертифікату на земельну частку (пай), тому [PERSON] звернувся до суду за захистом свого права на спадкове майно. Ухвалою суду від 07.04.2020 року відкрито провадження у вказаній справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 04.06.2020 року провадження у справі за позовом [PERSON] до Уїздецької сільської ради Здолбунівського району Рівненської області, Здолбунівської районної державної адміністрації Рівненської області про визнання права власності на спадщину зупинено до залучення до участі у справі правонаступника позивача [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою суду від 10.11.2020 року провадження у справі за позовом [PERSON] до Уїздецької сільської ради Здолбунівського району Рівненської області, Здолбунівської районної державної адміністрації Рівненської області про визнання права власності на спадщину поновлено. Ухвалою суду від 14.12.2020 року у справі за позовом [PERSON] до Уїздецької сільської ради Здолбунівського району Рівненської області, Здолбунівської районної державної адміністрації Рівненської області про визнання права власності на спадщину, залучено правонаступників позивача [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою суду від 06.01.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання позивачі [PERSON] , [PERSON] не з`явилися, подали до суду заяви, якими підтримали позовні вимоги, просили розглянути справу без їх участі. Представник відповідача Уїздецької сільської ради Здолбунівського району Рівненської області в судове засідання не з`явився, подав до суду лист від 06.05.2020 року, яким позов визнає, просив розглянути справу без його участі. Представник відповідача Здолбунівської районної державної адміністрації Рівненської області в судове засідання не з`явився. Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно відповіді відділу у Здолбунівському районні Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області від 25.02.2020 року, вбачається, що відповідно до Держаного акту на право колективної власності на землю серії РВ №00006 виданого 19 квітня 1994 року колективного сільськогосподарського підприємства «Волинь» Уїздецької сільської ради [PERSON] була включена до списків осіб на отримання земельної частки (паю). Згідно копії протоколу засідання комісії колективного сільськогосподарського підприємства «Волинь» від 05.03.1997 року [PERSON] було виключено у зв`язку зі смертю. Відповідно до довідки Здовбицької сільської ради Рівненської області №496 від 10.02.2021 року на території сіл Уїздці, Кунин, Коршів є дев`ятнадцять не витребуваних часток (паїв), які орендуються. Відповідно до довідки Здовбицької сільської ради Рівненської області №494 від 10.02.2021 року, що згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) середній розмір становить 1,99 в умовних кадастрових гектарах на території Уїздецької сільської ради. Відповідно до ч. 2 ст. 23 Земельного кодексу України 1990 року, державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян. Пленум Верховного Суду України у Постанові №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" в п. 11 роз`яснив, що при вирішенні спору на спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного Кодексу України1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року №720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР. Відповідно до п. 2 Указу Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" від 08 серпня 1995 року, визначено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Відповідно до п. 5 Указу Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" від 08 серпня 1995 року, видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Відповідно до п. 3 Указу Президента України від 10 листопада 1994 р. №666/94 "Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва" вирішено установити, що право на земельну частку (пай) може бути об`єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Пунктом 17 Розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України, визначено, що сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. За змістом положень ст.5 Земельного кодексу України в редакції закону від 13.03.1992 року № 2196- XII, ст.3 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям", ст.25 Закону "Про сільськогосподарську кооперацію" право особи на земельну частку (пай) виникає з моменту отримання колективним сільськогосподарським підприємством, сільськогосподарським кооперативом, або сільськогосподарським акціонерним товариством державного акта на право колективної власності на землю. Право на земельну частку (пай) мають члени КСП, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на право колективної власності на землю. Право на земельну частку може бути передано у спадщину в порядку і на умовах, передбачених цивільним законодавством щодо успадкування майна, та статутом відповідного колективного підприємства. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X "Перехідні положення" ЗК. Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. N 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо. Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Таким чином, вирішуючи питання про право певної особи на земельну частку (пай), суд повинен з`ясувати, чи була ця особа членом КСП на час передання державного акта про право колективної власності на землю та чи була вона внесена до списку осіб, що додається до цього державного акта. [PERSON] померла [INFO] в с. Коршів, Здолбунівського району Рівненської області, після її смерті відкрилася спадщина за законом. Відповідно до ст.524 Цивільного кодексу УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст.529 Цивільного кодексу УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 1955 року. Згідно копії матеріалів спадкової справи № 551 заведеної до майна померлої [PERSON] , спадщину прийняв [PERSON] . Враховуючи, вищевикладене, на день своєї смерті [PERSON] мала право на земельну частку (пай), яка перебувала у колективній власності КСП "Волинь" Здолбунівського району та її таке право перейшло до [PERSON] , який вважається таким, що прийняв спадщину, що відкрилася після смерті [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] в с. Коршів, Здолбунівського району Рівненської області, після його смерті відкрилася спадщина за законом. Згідно копії матеріалів спадкової справи № 50/2020 заведеної до майна померлого [PERSON] , спадщину прийняли позивачі [PERSON] та [PERSON] . Позивачі [PERSON] та [PERSON] є дітьми [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтва про народження від 13.07.1983 року та 15.03.2011 року. Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до п. "г" ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 131 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 Цивільного кодексу України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Судом встановлено, що позивачі є спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] , який був спадкоємцем [PERSON] , та які не можуть отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на зазначену земельну ділянку, оскільки за життя [PERSON] будь-яких дій щодо подальшого оформлення права за земельну частку (пай), виділення її в натурі та реєстрації права власності на неї не здійснила та не виготовила правовстановлюючі документи. Оскільки, в судовому засіданні встановлено, що на день своєї смерті [PERSON] мала право на земельну частку (пай), яка перебувала у колективній власності КСП "Волинь", однак будь-яких дій щодо переоформлення права за земельну частку (пай), отримання сертифікату, виділення її в натурі та реєстрації права власності на неї не здійснила, та враховуючи те, що [PERSON] , [PERSON] не можуть реалізувати своє право на зазначене майно, то за ними як спадкоємцями за законом [PERSON] , який був спадкоємцем за законом [PERSON] , необхідно визнати право на земельну частку (пай) розміром 1,99 га в умовних кадастрових гектарах, яка перебувала в колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства "Волинь" Здолбунівського району.

Outcome: approved