Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

[PERSON] пред'явив позов в суд до відповідачів про визнання [PERSON] таким що втратив право на користування житловим приміщенням, та зняття з реєстраційного обліку. Позовні вимоги мотивує тим, що на прохання [PERSON] він разом з дружиною надали письмову згоду на реєстрацію у будинку [ADDRESS] який належить їм на праві приватної власності. 16 листопада 2011 року їх донька [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] Шлюб виявився невдалим [PERSON] поводився зухвало , постійно ображав доньку, принижував її. Через рік спільного проживання 16 листопада 16 листопада 2012 року шлюб між [PERSON] ба його донькою було розірвано. Після розірвання шлюбу відповідач переїхав проживати до своїх батьків але категорично відмовився знятись з паспортної реєстрації . 22 червня 2013 року його донька зареєструвала шлюб з [PERSON] від якого вагітна. Він сам інвалід другої групи ветеран війни. Звертався з заявами в міліцію про те що [PERSON] постійно погрожує йому та принижує. Просить суд визнати [PERSON] таким що втратив право на користування житловим будинком та зняти його з реєстраційного обліку. Позивач в судове засідання не з'явився , написав заяву про слухання справи у його відсутність. Представник позивача позовні вимоги підтримав та доповнив, [PERSON] має власний будинок [ADDRESS]. Він дав згоду на реєстрацію в будинку [PERSON] який одружився на його донці. Однак шлюб виявився невдалим та проживши в шлюбі один рік [PERSON] та [PERSON] розлучились. Не погодившись з рішенням суду про розірвання шлюбу [PERSON] подавав апеляційну скаргу , але шлюб було розірвано. В квітні 2013 року [PERSON] пред'явив позов в суд про визнання [PERSON] таким що він втратив право на житло, але оскільки [PERSON] менше року як перестав проживати в будинку, то позовну заяву було залишено без розгляду. [PERSON] з вересня 2012 року не проживає у [ADDRESS] що стверджується Рішенням Тячівського районного суду від 15 листопада 2012 року про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] а.с 9 . Довідкою Бедевлянської сільської ради а.с 11 [PERSON] та [PERSON] 22 червня 2013 року зареєстрували шлюб що стверджується свідоцтвом про одруження а.с 10. [PERSON] не має жодних підстав на проживання у вказаному будинку. Просить суд позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав та пояснив в суді про те що між ним та [PERSON] шлюб розірвано йому стало відомо тільки у вересні 2013 року. ДО того часу він проживав у [ADDRESS]. До вересня 2013 року він проживав з жінкою . У квітні 2013 року він виїхав на заробітки та повернувся у вересні додому на [ADDRESS]. Тоді йому стало відомо що він розлучений. Просить суд в позові відмовити. Представник відповідача позовні вимоги не визнав та пояснив в суді [PERSON] проживав у будинку [ADDRESS] з згоди власників які надали письмову згоду зареєструвати його як члена сім'ї наймача. Він продав власний автомобіль за 6 тис доларів США на 30000 гривень привіз пиломатеріалів всі кошти він вклав у будинок позивача. Ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення . Позивач заперечує проти позовних вимог та стверджує що його постійним місцем проживання є будинок [ADDRESS]. Позивач іншого житла не має , свого постійного місця проживання позивач не змінював. Просить суд в позові відмовити. Представник , Тячівського РВ ГУ Держаної міграційної служби України в Закарпатській області в судове засідання не з'явився, про місце, день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення учасників процесу та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що позивач відповідно до виписки " Про держану реєстрацію прав" від 29 листопада 2012 року є власником ? частини будинку [ADDRESS] Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно будинок [ADDRESS] належить в рівних долях [PERSON] та [PERSON] . а.с 12 Довідкою Бедевлянської сільської ради № 2009 від 5 листопада 2012 року стверджується що [PERSON] який зареєстрований в [ADDRESS] з 14 вересня 2012 року в будинку не проживає. а.с 15 Як вбачається з рішення Тячівського районного суду від 15 листопада 2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. а.с 9 [PERSON] та [PERSON] 22 червня зареєстрували шлюб 2013 року. а.с 10 Твердження позивача про те що він до вересня 2013 року проживав у [ADDRESS] спростовуються Довідкою Бедевлянської сільської ради № 2987 від 23 вересня 2013 року відповідно до якої [PERSON] з вересня 2012 року не проживає у [ADDRESS]. а.с 11 Повідомленням № 14761 від 19 жовтня 2012 року Тячівського РВ УМВС України в Закарпатській області на ім'я [PERSON] відповідно до якого [PERSON] повідомлено що його заява розглянута за результатами розгляду прийнято рішення по ст..6 пн2 КПК України за відсутністю в діях [PERSON] та [PERSON] складу злочину передбаченого ст..129 та 296 КК України. а.с 32 Повідомленням № 16120 від 12 листопада 2012 року Тячівського РВ УМВС України в Закарпатській області на ім'я [PERSON] відповідно до якого [PERSON] повідомлено що її заява розглянута за результатами розгляду прийнято рішення по ст..6 пн 2 КПК України за відсутністю в діях [PERSON] складу злочину передбаченого ст..129 КК України. а.с 33 Відповідно до ст. 156 ЖК України "члени сім'ї власника будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування житлом... До членів сім'ї власника будинку належать особи, зазначені в частині другій ст. 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє їх права користування займаним приміщенням". Аналогічні положення містяться й в ч.1 ст. 405 ЦК України. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї ( в тому числі колишній член сім'ї) власника будинку втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше на встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Коло членів сім'ї власника житла, правовий статус яких визначається ст. 156 ЖК УРСР, є аналогічним членам сім'ї наймача, які визначені ч.2 ст. 64 ЖК. До них належать дружина (чоловік) наймача, діти і батьки кожного з подружжя. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Згідно ст. 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ч.4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселеним із займаного житла або обмежений в користуванні житлом інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно ст. 157 ЖК України членів сім'ї власника житлового будинку може бути виселено у випадках, передбачених ст. 116 ЖК України. Виселення проводиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. В судовому засіданні встановлено, що відповідач, в липні 2011 року вселився в даний будинок як член сім'ї, що підтвердив в судовому засіданні представник відповідача. З вересня 2012 року відповідач в будинку не проживає, що підтверджено як показами представника позивача, так і матеріалами справи . В апеляційній скарзі від 28 листопада 2012 року на рішення Тячівського районного суду про розірвання шлюбу відповідач зазначив. " Крім наведеного , можливо з умислом навмисно ввести суд в оману , позивачка в позові вказала його адресу проживання [ADDRESS] де знаходиться житловий будинок її батьків. При цьому достовірно знаючи що після непорозуміння , що виникло між ним та її батьком [PERSON] він став проживати в будинку своїх батьків в [ADDRESS] куди жодних повідомлень не отримував ". В апеляційній скарзі відповідач сам визнав що з листопада 2012 року не проживає в [ADDRESS] . а.с 44 Сторонами не було укладено будь-яких угод щодо права користування житловим будинком. Судом не встановлено, що відповідач був відсутнім в житловому будинку позивача весь цей час з будь-яких поважних причин, а тому він вважається таким, що втратив право користування житловим будинком позивача, так як не проживає в будинку позивача більше 1 року. За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню. Позовна заява в частині, що стосується зобов'язання Тячівського РВ ГУ Держаної міграційної служби України в Закарпатській області зняти відповідача з реєстраційного обліку також підлягає до задоволення .

Outcome: approved