Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

До Словянського міськрайонного суду звернулось ПАТ КБ «Приватбанк» з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення з відповідачів солідарно, заборгованості за кредитним договором №383М-08 від 27.06.2008року, що склалась станом на 29.12.2015року в розмірі 296446,44грн., що складається із заборгованості за кредитом в сумі- 12726,32грн.; заборгованості за процентами за користування кредитом в сумі- 21,14грн. та пені за несвоєчасність виконання зобовязання в сумі- 283698,98грн. Свої вимоги позивач обгрунтував тим. що 27.06.2008року банк та відповідач [PERSON] уклали кредитний договір, за яким останньому було надано кредит в сумі 141000грн. строком до 27.06.2013року, за яким боржник зобовязувався повернути у вказаний термін кредит та відсотки за його користування. За порушення зобовязання боржник повинен сплатити відсотки у подвійному розмірі. В забезпечення зобовязання позичальника, між банком та [PERSON] також було укладено договір поруки. Позичальник [PERSON] порушив умови договору кредиту, не виконував у встановлені строки повернення кредиту внаслідок чого виникла зазначена заборгованість, яку банк просить стягнути солідарно з позичальника та поручителя. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи в судове засідання не зявився, з заявами про розгляд справи у його відсутність чи відкладення розгляду справи не звертався. У відповідності до ч.5\~ст. 74 ЦПК України\~« У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: -фізичним особам за адресою місцезнаходження, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованому у встановленому законом порядку». Судовий виклик надсилався відповідачу за місцем його реєстрації. Відповідно до\~ст. 77 ЦПК України\~сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про зміну свого місця проживання ( перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин. Враховуючи, що зазначений відповідач в суді не зявився, з заявами про розгляд справи у їх відсутність не звертався, суд вирішив розглядати справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. [PERSON] , здійснюючи свої права в суді через представника [PERSON]. , позовні вимоги не визнав обгрунтовуючи це тим, що після укладення договору поруки він не отримував від банку ніяких повідомлень стосовно неналежного виконання позичальником договору кредиту та наявності заборгованості. Окрім того після цього банк та [PERSON] змінили умови договору кредиту, які збільшили відповідальність позичальника і відповідно його, як поручителя, про що він не був повідомлений та не давав на це згоди. За таких обставин вважає, що поручительство вважається припиненим і він не повинен відповідати за позичальника, як поручитель. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши представлені докази, суд приходить до переконання, що даний позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Так у ході судового розгляду з вірогідністю було встановлено, що 27.06.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 383М-08 за умовами якого банк надавав [PERSON] кредит у вигляді траншів на суму 141000грн. які позичальник повинен повернути не пізніше 27.06.2013року зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 24% річних . (п.1.1; 1.2; 1.3; 4.1 договору). Крім того, сторони передбачили у кредитному договорі відповідальність позичальника за порушення зобов'язань у формі: - пені за порушення строків сплати кредиту та інших зобовязань в розмірі 0,2% віфд простроченої суми ; - штрафу у розмірі 2% від суми простроченого кредиту . Договором про видачу траншу №1 передбачені такі ж умови видачу траншу. Договором поруки без № від 27.06.2008року укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] , останній надав поруку перед кредитором за виконання [PERSON] своїх обовязків за кредитним договором №383М-08 від 27.06.2008року. Також в суді встановлено, що 27.06.2008року між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено договір іпотеки за яким [PERSON] виступила майновим поручителем [PERSON] в забезпечення виконання зобовязань позичальником за зобовязаннями, що випливають із кредитного договору № 383М-08 від 27.06.2008року. 11 грудня 2013року до кредитного договору №383М від 27.06.2008року укладено договір про внесення змін №1, яким змінено послідовність виконання зобовязань позичальника визначены в п.4.8 договору. 12 грудня 2013року між кредитором та позичальником укладено договір про внесення змін №2 до кредитного договору, яким сторони змінили п.3.1; 6.4; 6.7 договору кредиту та доповнили договір п.6.8. Зазначені зміни стосуються збільшення строку нарахування неустойки за порушення позичальником зобовязань з трьох до 15 років. Зміни терміну позовної давності з пяти до 15 років. А також передбачили відповідальність у вигляді штрафув розмірі 1000грн.+ 5% від суми встановленого у п.1.2 договору ліміту на цілі відмінні від сплати страхових платежів і платежів для сплати за реєстрацію предметів застави у Державного реєстрі обтяжень рухомого майна. 12.12.2013року між кредитором та позичальником також укладено договір про внесення змін №1 до договору про видачу траншу від 27.06.2008року, яким сторони змінили дату погашення заборгованості за договором встановивши 11 грудня 2018року. Виклали новий графік погашення кредиту , який відмінний від первісного графіку та який є невідємною частиною договору кредиту від 27.06.2008року. Визначили розмір пені 0,069% від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом за кожен день прострочення. Визначили розмір штрафу в сумі 282347,23грн., що сплачує боржник банку. Відповідно до приписів ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. Вирішуючи обгрунтованість доводів відповідача [PERSON] суд виходить з наступного. Сторонами не оспорюється та визнається відповідачем факт укладання зазначеного договору та отримання [PERSON] грошових коштів в сумі 141000грн кредиту на умовах зазначених в договорі.. Відповідно до положень ст. 204 ЦК України- правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Як вбачається із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що своєчасно зобовязання позичальником [PERSON] за кредитним договором не виконувались у повному обсязі , що потягло нарахування пені за неналежне виконання умов договору стосовно строків та розміру повернення кредиту і відсотків. Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобовязання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору. За умовами договору Банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту у випадках невиконання обовязків за умовами договору.(п.2.3.3 договору) Судом встановлено, що у звязку з затриманням сплати частини кредиту та процентів порівняно з умовами договору , у банку настали підстави визначені умовами договору (2.3.3 ) для вимагання дострокового повернення кредиту. Відповідно до ст.536 ЦК України - за користування чужими грошовими коштами боржник повинен сплачувати відсотки. Згідно ст. 530 ЦК України - зобов'язання підлягає виконанню у встановлений строк. Договором оговорено строки погашення кредиту, однак відповідач не виконав ці умови договору. Наданий банком розрахунок заборгованості по тілу кредиту та відсоткам відповідає умовам договору кредиту та є обгрунтованим. Одним із видів забезпечення виконання зобовязання є неустойка (ст. 546 ЦК України) . Неустойкою (штрафом , пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобовязання. Тобто законом передбачена відповідальність за невиконання чи неналежне виконання грошового зобовязання у вигляді неустойки( штраф або пеня). Згідно наданого позивачем розрахунку сума пені складає 283698,98грн.. Надані позивачем розрахунки пені відповідають умовам договору та встановленим обставинам, тому суд вважає їх обгрунтованими. Частиною 3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до п.27 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012року, - положення частини третьої ст.551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача. Істотними обставинами можна вважати, зокрема ступінь виконання зобовязання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні; не лише майнові , але й інші інтереси сторін. що заслуговують на увагу. Відповідачами не заявлялось клопотання про зменшення розміру неустойки та не надано докази, які свідчать про обставини, що мають істотне значення для зменшення судом розміру неустойки. Відповідно до ст.2 ЗУ « Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014року , на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Статтею 1 цього Закону зазначено, що Період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення [PERSON] національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року\~№ 405/2014\~та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення [PERSON] національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року\~№ 405/2014. Розпорядженням КМУ №1053 від 30.10.2014року затверджено перелік населених пунктів, на території яких проводилась антитерористична операція, згідно з додатком. Дія зазначеного Розпорячдження була зупинена Розпорядженням КМУ №1079 від 05.11.2014року. Разом з тим Розпорядженням КМУ №1275 від 02 грудня 2015року затверджено перелік населених пунктів, на території яких проводилась антитерористична операція, згідно з додатком З наведено додатку вбачається, що м. Словянськ Донецької області , міститься в цьому додатку. Тобто зазначене свідчить, що наведена норма ЗУ « Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014року стосовно заборони банкам нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики, до договору укладеного між сторонами застосовується в період з моменту набуття чинності цим Законом, тобто з 15 жовтня 2014року. Разом з тим одним із критеріїв застосування наведеного положення Закону є наявність у громадянина реєстрації та постійного проживання або переселення у період з 14 квітня 2014 року із зазначених населених пунктів. Відповідачем [PERSON] не надано зазначених доказів , тому суд не знаходить підстав для застосування ст.2 ЗУ « Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014року. За таких обставин суд приходить до переконання, що позовні вимоги до [PERSON] є обгрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Що стосується вимог до [PERSON], про солідарну відповідальність з первінсим відповідачем [PERSON] суд виходить з наступного. Відповідно до ст.553 ЦК України, \~за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Також ст. 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Разом з тим ст.559 ЦК України пердбачено умови за яких порука припиняється. Так порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов'язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем. Порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Відповідно до розяснень наданих в п.22 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012року, - відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення договору поруки повязується зі зміною забезпеченого зобовязання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобовязання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобовязань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобовязанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а, отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобовязання. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин 10 справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Перевіряючи зазначені підстави суд приходить до переконання, що мали наявність підстави припинення поруки [PERSON] за зобовязаннями [PERSON] за договором кредиту №383М-08 від 27.06.2008року. В суді встановлено, що після укладення позичальником та кредитором договору кредиту від 27.06.2008року між ними було укладено договори про внесення змін в основний кредитний договір.(11.12.2013р.; 12.12.2013року) Так за договором про внесення змін №2 до кредитного договору від 12.12.2013року, банк та [PERSON] змінили п.3.1; 6.4; 6.7 договору кредиту та доповнили договір п.6.8. Зазначені зміни стосуються збільшення строку нарахування неустойки за порушення позичальником зобовязань з трьох до 15 років. Зміни терміну позовної давності з пяти до 15 років. А також доповнили договір пунктом 6.8 , яким передбачили відповідальність у вигляді штрафу в розмірі 1000грн.+ 5% від суми встановленого у п.1.2 договору ліміту на цілі відмінні від сплати страхових платежів і платежів для сплати за реєстрацію предметів застави у Державного реєстрі обтяжень рухомого майна. Окрім того 12.12.2013року між кредитором та позичальником також укладено договір про внесення змін №1 до договору про видачу траншу від 27.06.2008року, яким сторони змінили дату погашення заборгованості за договором встановивши 11 грудня 2018року. Виклали новий графік погашення кредиту , який відмінний від первісного графіку та який є невідємною частиною договору кредиту від 27.06.2008року. Визначили розмір пені 0,069% від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом за кожен день прострочення. Визначили розмір штрафу в сумі 282347,23грн., що сплачує боржник банку. Такі зміни на думку суду збільшили обсяг відповідальності поручителя [PERSON], який несе відповідальність за договором поруки у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків ( п.2 договору поруки). Оскільки збільшення строку нарахування неустойки, ніж передбаченого первісним договором кредиту, в разі порушення зобовяязань позичальником збільшує і розмір та час за який неустойка може бути стягнута з поручителя. Доповнення договору п.6.8 , де передбачено стягнення штрафу у визначеному розмірі взагалі було відсутнє в первісному договорі, що також тягне і збільшення відповідальності поручителя. Зміна строку погашення кредиту, графіка його погашення, визначення розміру пені, після здійснення банком перерахунку заборгованості за кредитом а також визначення розміру штрафу, що підлягає сплаті позичальником, які не обумовлювались умовами договору кредиту від 27.06.2008року змінюють умови відповідальності боржника і в тому числі поручителя. Разом з тим в суді встановлено, що не оспорює і позивач, що про ці зміни [PERSON] не повідомлявся та своєї згоди на такі зміни не давав. Договором поруки від 27.06.20008року, (п.13) передбачено, що зміни і доповнення до договору вносяться за згодою сторін. Зазначена обставина є підставою для припинення поруки. За таких обставин підстав для солідарної відповідальності [PERSON] не має. Тому в цій частині в задоволенні вимог слід відмовити. На підставі ст. 88 ЦПК України підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача понесених ним судових витрат відповідно до задоволених вимог, а саме в сумі 4446,70грн., які підлягають стягненню з відповідача [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: partial