Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

В листопаді 2013 року в провадження судді Корольовського районного суду м. Житомира надійшли виділені з кримінальної справи № 296/687/12-к, 1/296/208/13 цивільні позови заступника прокурора м. Житомира в інтересах держави в особі Головного фінансового управління Житомирської обласної державної адміністрації та Фінансового управління Андрушівської районної державної адміністрації, [PERSON], [PERSON], [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього [PERSON] до [PERSON], [PERSON], ВАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (далі ВАТ НАСК «Оранта») про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 22.07.2012 року за участю [PERSON] Згідно вказаних цивільних позовів заступник прокурора м. Житомира, який діє в інтересах держави просив стягнути з [PERSON] на користь Головного фінансового управління Житомирської обласної державної адміністрації кошти в сумі 5170 грн. 84 коп., які були витрачені Житомирською обласною клінічною лікарнею імені О.Ф.Гербачевського та Житомирською обласною дитячою лікарнею на стаціонарне лікування [PERSON], [PERSON], а також на користь Фінансового управління Андрушівської районної державної адміністрації кошти в сумі 1135 грн. 20 коп., які були витрачені Андрушівською центральною районною лікарнею на стаціонарне лікування [PERSON], [PERSON] [PERSON] з урахуванням уточнень та змін до позовної заяви (а.с.5-6,7-8,73) остаточно просив стягнути з відповідачів 28047 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 500 000 грн. моральної шкоди, завданої смертю дружини та рідного сина. [PERSON] з урахуванням уточнень (а.с.9-11,71-721,58-160) остаточно просив стягнути з відповідачів 39708,87 грн. матеріальної шкоди, 500 000 грн. моральної шкоди у зв'язку із втратою рідних людей - матері та брата. [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього [PERSON] з урахуванням уточнень до позовної заяви (а.с.12-13,44-45,75-77,180-181) просила стягнути з ВАТ НАСК «Оранта» 35503,14 грн. матеріальної шкоди, 10 000 грн. моральної шкоди, зобов'язати ВАТ НАСК «Оранта» розрахувати та виплатити страхове відшкодування у зв'язку зі смертю годувальника [PERSON] Крім того, просила стягнути з [PERSON] моральну шкоду, завдану смертю чоловіка та батька дитини у розмірі 338 500 грн. В судовому засіданні позивачі, їх представники позови підтримали з підстав, викладених в позовних заявах. Засуджений [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлявся за місцем відбування покарання, в матеріалах справи містяться письмові пояснення засудженого (а.с.60-62), які в судовому засіданні підтримав його представник. Представник засудженого [PERSON] - [PERSON] позови [PERSON], [PERSON] про стягнення моральної шкоди визнав частково, в розмірі по 20 000 грн. на кожного, вимоги [PERSON] про відшкодування моральної шкоди визнав в розмірі 45 000 грн. В задоволенні позовів позивачів про відшкодування матеріальної шкоди просив відмовити, оскільки належним відповідачем є ВАТ НАСК «Оранта», про що зазначив в письмових запереченнях від 18.03.2014 року (а.с.155-157). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні цивільні позови не визнала в повному обсязі, просила відмовити в їх задоволенні, оскільки є неналежним відповідачем у справі. В письмових запереченнях на цивільні позови (а.с.63-66) вказала, що належними відповідачами є її син [PERSON], який під час вчинення ДТП на законній правовій підставі володів транспортним засобом та ВАТ НАСК «Оранта», в якій була застрахована цивільно-правова відповідальність [PERSON] Представник відповідача ВАТ НАСК «Оранта»в судовому засіданні позови: - [PERSON]- щодо матеріальної шкоди визнав повністю, щодо моральної шкоди не заперечував про стягнення 5 000 грн., тобто в межах ліміту відповідальності, передбаченої полісом АВ №209632; - [PERSON] - визнав в частині стягнення 4406,20 грн. витрат на поховання, 8522,55 грн. витрат на лікування батька [PERSON], 11400 грн. за виготовлення та встановлення надгробних пам'ятників, та 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди, загалом на суму 29328,75 грн., в решті позову просив відмовити за відсутністю правових підстав для стягнення витрат на проведення поминальних обідів, посилаючись на ЗУ «Про поховання», оскільки такі витрати не відносяться до витрат, пов'язаних із похованням, про що зазначив в письмових запереченнях проти позову (а.с.67-70). - [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього [PERSON] визнав повністю. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, матеріали кримінальної справи № 296/687/12-к, 1/296/208/13, вважає, що цивільні позови підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.4 статті 61 ЦПК України вирок суду, що набрав законної сили, обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Так, вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 19.08.2013 року встановлено, що [INFO] близько 17 години [PERSON] керував технічно справним автомобілем ТОУОТА- СогоІІа номерний знак [NUMBER], який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] належить [PERSON]. Рухаючись вказаним транспортним засобом по другорядній дорозі зі сторони с. Івниця Андрушівського району Житомирської області, виїжджаючи на ділянку 31км + 400м головної автодороги Житомир-Сквира, при виконанні маневру поворот праворуч в напрямку м Житомир, в порушення вимог п.10.1 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, в порушення вимог п.16.З цих же Правил, не надав переваги в русі транспортному засобу, який рухався по перехрещуваній дорозі, не зупинившись перед краєм проїзної частини, в порушення вимог п. 16.11 вказаних вище Правил та дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», на перехресті нерівнозначних доріг не дав дороги автомобілю ВАЗ-2107 номерний знак [NUMBER], яким по головній дорозі у напрямку м. Сквира керував [PERSON], в результаті чого передньою лівою частиною свого автомобіля скоїв зіткнення із передньою лівою частиною автомобіля ВАЗ-2107 номерний знак [NUMBER]. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди водію автомобіля ВАЗ-2107 [PERSON] були заподіяні тілесні ушкодження, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень та мають прямий причинний зв'язок зі смертю, яка настала на місці пригоди. Пасажиру автомобіля ВАЗ-2107 [PERSON] - матері [PERSON], яка знаходилась на задньому пасажирському сидінні праворуч були заподіяні тілесні ушкодження,які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень та перебувають в прямому причинному зв'язку зі смертю, яка настала на місці пригоди. Пасажиру автомобіля ВАЗ-2107 [PERSON] - дружині [PERSON], яка перебувала на задньому пасажирському сидінні ліворуч були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді тупої поєднаної травми тіла, саден на обличчі, забійної рани підборіддя, струсу головного мозку, забійної рани правого плечового суглобу, закритого перелому правої плечової кістки, забою правої легені, забою правої нирки з гематурією (наявність крові в сечі), закритого перелому правої стегнової кістки та закритого перелому лівої великогомілкової кістки, ускладненої розвитком травматичного шоку І-1І ст, (пульс 80уд/хв. артеріальний тиск 90/60мм.рт.ст), які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Пасажиру автомобіля ВАЗ-2107 [PERSON], 2008 року народження, який знаходився на задньому пасажирському сидінні ліворуч (на руках у матері [PERSON].) були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми, масивної забійно-рваної рани волосяної частини голови та обличчя справа, множинних забійних ран обличчя та волосяної частини голови, розриву правої барабанної перетинки, синця верхньої повіки зліва та забою головного мозку середнього ступеню, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Пасажиру автомобіля ВАЗ-2107 [PERSON] - батькові [PERSON], який перебував на передньому пасажирському сидінні були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді тупої поєднаної травми тіла, забійних ран на обличчі, струс головного мозку, закритого перелому лівої плечової кістки, переломів 6-9 ребер зліва, підшкірної емфіземи м'яких тканин грудної клітки зліва, забою лівої легені, лівобічного гемотораксу (наявність крові в лівій плевральній порожнині) та перелому 9, 11- го грудних хребців, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Порушення водієм [PERSON] вимог п.п.10.1 ;16.3:16.1 і та вимог дорожнього знаку 2,1 ПДР України, знаходиться в прямому причинному зв'язку із виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками. За наслідками розгляду кримінальної справи вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 19.08.2013 року [PERSON] визнано винуватим у скоєнні злочину передбаченого ч.3 ст.286 КК України та призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки, цивільні позови [PERSON], [PERSON], [PERSON] задоволені в межах доведених обвинуваченням та документальними доказами. Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 22.10.2013 року вирок Корольовського районного суду м.Житомира від 19.08.2013 року в частині вирішення цивільних позовів по справі скасовано і в цій частині справу направлено на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства в той же суд іншому судді, в решті вирок залишено без змін. При новому розгляді справи суд виходить із слідуючого. Вина [PERSON] у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 271 КК України, встановлена вироком, що набрав законної сили. Вирішуючи позови заступника прокурора м. Житомира, [PERSON], [PERSON] та [PERSON], яка діє у своїх інтересах та інтересах неповнолітнього сина [PERSON], суд виходить з наступного. Відповідно до положень ч.1, 4 ст.174 ЦПК України відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Так як в судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позов заступника прокурора м. Житомира в інтересах держави визнав повністю у визначеному в позовній заяві розмірі, суд, відповідно до ст.1206 ЦК України, за якою особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, задовольняє вимоги заступника прокурора м. Житомира та стягує з [PERSON] на користь Головного фінансового управління Житомирської обласної державної адміністрації кошти в сумі 5170 грн. 84 коп., на користь Фінансового управління Андрушівської районної державної адміністрації кошти в сумі 1135 грн. 20 коп. Позивач [PERSON] просив стягнути з відповідачів матеріальну шкоду в розмірі 27147 грн. - вартості автомобіля марки ВАЗ 21070 державний номер [NUMBER] до дорожньо-транспортної пригоди, 900 грн. витрат, пов'язаних з проведенням судово-автотоварознавчої експертизи та 500 000 грн. моральної шкоди. Пунктом 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 1 березня 2013 року (далі - Постанова) роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1194 ЦК України встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У відповідності до Полісу АВ №2096327 від 09.12.2010 року ВАТ НАСК «Оранта» було застраховано цивільно-правову відповідальність [PERSON] при цьому встановлено ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну життю і здоров'ю (на одного потерпілого) 100000, за шкоду заподіяну майну 50 000 (а.с.205). Разом з тим, згідно ст. ст.22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон), при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 Цивільного кодексу України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Таким чином Закон встановлює обов'язок страховика відшкодувати шкоду заподіяну у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Проведеною під час розгляду кримінальної справи по обвинуваченню [PERSON] експертизою (висновок експерта № 3393 від 19.10.2012 року) визначено вартість автомобіля ВАЗ 21070, пошкодженого під час ДТП, який належить позивачу, в сумі 27147 грн., які представник ВАТ НАСК «Оранта» визнав в повному обсязі. Отже, суд приходить до висновку про стягнення з ВАТ НАСК «Оранта» на користь [PERSON] матеріальної шкоди в розмірі 27147 грн, яка доведена відповідними доказами (а.с.206-207) та визнана представником відповідача ВАТ НАСК «Оранта». Крім того зі страхової компанії підлягає стягненню на користь позивача 900 грн. витрат, пов'язаних з проведенням судово-автотоварознавчої експертизи (а.с.208). За умовами ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків встановлених частиною другою цієї статті. За змістом п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоду завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Встановлено, що в результаті ДТП [PERSON] втратив сина та дружину, сам отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості, внаслідок чого визнаний потерпілим у кримінальній справі, а тому має право на відшкодування матеріальних та моральних збитків, понесених внаслідок злочину, вчиненого [PERSON] Враховуючи те, що судом достовірно встановлено спричинення моральної шкоди [PERSON] злочинними діями [PERSON], між ними існує причинно-наслідковий зв'язок, суд, відповідно до ст.23, 1166 ЦК України, зважаючи на характер та обсяг страждань потерпілого, істотність вимушених змін в його життєвих стосунках, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає, що потерпілому [PERSON] заподіяно моральну шкоду в розмірі 155 000 грн., яка за вирахуванням 5% ліміту (5000 грн.) та враховуючи вимоги ч.2 ст.1167 ЦК України підлягає відшкодуванню в сумі 150000 грн. за рахунок [PERSON] зі стягненням з ВАТ НАСК «Оранта» на користь [PERSON] визнаних товариством 5000 грн. моральної шкоди. Позов [PERSON] суд задовольняє частково з наступних підстав. Згідно ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати. Звертаючись до суду з позовом про стягнення матеріальної та моральної шкоди позивач зазначав, що в результаті ДТП поніс значні матеріальні збитки, які пов'язані з проведенням похоронів та лікуванням батька [PERSON], а також загибеллю рідного брата та матері йому завдано непоправної моральної шкоди, яку просив стягнути з відповідачів в розмірі 500 000 грн. В судовому засіданні представник ВАТ НАСК «Оранта» позов визнав в частині стягнення 4406,20 грн. витрат на поховання, 8522,55 грн. витрат на лікування батька [PERSON], 11400 грн. за виготовлення та встановлення надгробних пам'ятників, загалом на суму 24 328,75 грн. та 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Такі витрати суд вважає доведеними та підтвердженими належними доказами, а тому стягує з ВАТ НАСК «Оранта» на користь [PERSON], який визнаний потерпілим у кримінальній справі 24 328,75 грн. на відшкодування матеріальної шкоди. Згідно зі ст.2 Закону України "Про поховання та похоронну справу" поховання померлого - це комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Наведене однозначно свідчить про те, що церемонія поминання не відноситься до поховання. Більше того, зі змісту абз. 8,9 і 10 ст.2 Закону України "Про поховання та похоронну справу" випливає, що церемонія поховання та церемонія поминання є зовсім різними поняттями. Отже, витрати на проведення поминальних обідів, які проводяться після поховання, не відносяться до витрат на поховання, а тому не підлягають відшкодуванню на користь позивача витрати на поминальні обіди (дев'ятий, сороковий) з дня смерті загиблих матері та брата в сумі 6857,57 грн. При вирішенні питання про відшкодування [PERSON] моральної шкоди, суд виходить із положень частини 2 статті 1168 ЦК України, якою встановлено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Як встановлено довідкою КП «ВЖРЕП №16» Житомирської міської ради від 21.05.2014 року №191, за адресою [ADDRESS]. на день смерті [PERSON], який помер [INFO], разом з ним був зареєстрований його брат і позивач [PERSON] Вказані обставини відповідачами не спростовані, а тому суд вважає, що в силу ч. 2 статті 1168 ЦК України позивач має право на відшкодування моральної шкоди. Зважаючи на те, що позивач внаслідок ДТП втратив матір та рідного брата, у звязку з чим у позивача порушився звичайний ритм життя, останній визнаний потерпілим у кримінальній справі по обвинуваченню [PERSON], зважаючи на характер та обсяг страждань потерпілого, істотність вимушених змін в його життєвих стосунках, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, норм цивільного законодавства, а саме зі ст. 23 ЦК України, враховуючи ступінь вини засудженого, його матеріальний стан, суд вважає, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди діями засудженого [PERSON] потерпілому [PERSON] заподіяно моральну шкоду на суму 155 000 грн., яка, за вирахуванням 5% ліміту (5000 грн.), визначеного у пункті 9.3 статті 9 Закону, та враховуючи вимоги ч. 1 ст.1167 ЦК України, підлягає відшкодуванню в сумі 150000 грн. за рахунок відповідача - засудженого [PERSON] Суд стягує на користь [PERSON] з ВАТ НАСК «Оранта» визнані товариством 5000 грн. моральної шкоди. Позивач [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього [PERSON] просила стягнути з ВАТ НАСК «Оранта» 35 503,14 грн. матеріальної шкоди, які складаються з витрат на лікування її та сина в сумі 26657,14 грн., витрат на поховання чоловіка [PERSON] в сумі 3830 грн., 5016 грн. шкоди, завданої внаслідок тимчасової втрати працездатності, 10 000 грн. моральної шкоди, зобов'язати ВАТ НАСК «Оранта» розрахувати та виплатити страхове відшкодування у зв'язку зі смертю годувальника [PERSON] Крім того, просила стягнути з [PERSON] моральну шкоду, завдану смертю чоловіка та батька дитини у розмірі 338 500 грн. Оскільки представник відповідача ВАТ НАСК «Оранта» визнав позовні вимоги [PERSON] щодо відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 35 503,14 грн., суд стягує вказані кошти з відповідача на користь позивача, а також стягує з останнього по 5 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, тобто в межах встановленого Законом ліміту відповідальності. Одночасно, суд зобов'язує ВАТ НАСК «Оранта» розрахувати та виплатити [PERSON] страхове відшкодування у зв'язку зі смертю годувальника [PERSON], так як проти задоволення таких вимог представник ВАТ НАСК «Оранта» не заперечував. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача [PERSON]. моральної шкоди на користь [PERSON], як цивільного позивача та в інтересах малолітнього [PERSON], суд зважає на душевну травму, пережиту у зв'язку із загибеллю чоловіка та пригніченням від того, що син втратив батька; фізичним болем та стражданнями, яких зазнала вона та син у зв'язку з ушкодженням здоров'я внаслідок ДТП та враховує ступінь вини засудженого, його матеріальний стан, часткове відшкодування позивачу частини заподіяної шкоди у розмірі 1500 грн. З наведених вище мотивів, суд вважає, що внаслідок злочину, вчиненого [PERSON], [PERSON] заподіяно моральну шкоду в розмірі 148 500 грн. (з урахуванням часткової сплати засудженим в розмірі 1500 грн.), яка підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] Слід зазначити, що життя та здоров'я людини визнано вищими соціальними цінностями, а тому будь-яке діяння, яким заподіюється шкода життю та здоров'ю фізичної особи преміюється протиправним та підлягає відшкодуванню шкода, завдана потерпілій особі. Згладження втрат та усунення негативних наслідків можливе шляхом компенсації. За таких обставин, при визначенні розміру моральної шкоди, яку зазнали потерпілі [PERSON], [PERSON] та [PERSON], і яка підлягає стягненню з засудженого, суд врахував конкретні обставини справи, те що позивачі внаслідок смерті рідних, близьких людей понесли душевні страждання, був порушений звичайний спосіб життя, ДТП, учасниками якої стали позивачі [PERSON], та [PERSON] залишили у них негативні емоції, для відновлення яких протягом тривалого часу необхідні додаткові матеріальні і душевні зусилля, зважив на те, що злочин є ненавмисним, але тяжким, засуджений є молодою людиною працездатного віку, виходив із засад розумності, виваженості, справедливості і при визначенні розміру суми на відшкодування моральної шкоди враховує, що повне відшкодування завданих витрат немайнового характеру потерпілим та їх наслідків неможливе. Їх частина може бути лише умовно згладжена. Відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідачів [PERSON] та Відкритого акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" підлягає стягненню судовий збір в дохід держави пропорційно до задоволеної частини вимог.

Outcome: partial