Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

Представник позивача Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси із позовом до [PERSON] про зобов'язання особи провести демонтаж самовільно встановленого гаражу. В процесі розгляду справи представник позивача уточнив позовні вимоги та просив суд ухвалити рішення, яким зобов'язати [PERSON] звільнити земельну ділянку, на який розташований самочинно встановлений гараж, за адресою: [ADDRESS]; Встановити наступний порядок і спосіб виконання рішення суду, а саме: зобов'язати [PERSON] звільнити земельну ділянку, на який розташований самочинно встановлений гараж, за адресою: [ADDRESS].У разі невиконання рішення суду в добровільному порядку, застосувати вимоги ч. 2 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» щодо примусової організації виконавчих дій, спрямованих на знесення гаражу, що знаходиться за адресою: [ADDRESS].; стягнути з відповідача судові витрати. Свої вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що відповідач по справі, самовільно, без відповідних правовстановлюючих документів здійснила самочинне встановлення металевого гаражу загальною площею 18 кв. м. за адресою: [ADDRESS]. Своїми діями відповідач порушує вимоги таких норм законодавства, як ст. 376 Цивільного Кодексу України, Закону України «Про архітектурну діяльність», ст. 5 Закону України «Про основи містобудування», ст. ст. 9. 28 Закону України «Про архітектурну діяльність», ст.ст. 26, 30, 31, 60 Закону України «Про місцеве самоврядування», ст.ст. 1, 14, 12, 83, 116 Земельного Кодексу України, «Положення про Малиновську районну адміністрацію, затвердженого рішенням Одеської міської ради від 28.02.11 р., та ін. У судовому засіданні представник позивача Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради підтримав позовні вимоги, на обґрунтування яких послався на обставини, викладені у позовній заяві та просив задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач [PERSON] заперечувала проти задоволення поданого позову, за мотивами зафіксованими технічними засобами фіксації процесу та просила відмовити у задоволенні поданої заяви. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Комунального підприємства Житлово-комунальний сервіс «Черьомушки» у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Надав до суду заяву, в якій позов підтримав у повному обсязі, не заперечував проти його задоволення. Мотиви та додаткові доводи сторін, учасників процесу зафіксовано технічними засобами фіксації процесу. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради підлягає задоволенню. Між сторонами виникли правовідносини у галузі конституційного права щодо реалізації органом місцевого самоврядування владних повноважень, та цивільні правовідносини, що випливають з відносин права власності. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON], самовільно, без відповідних дозвільних документів, здійснено самочинне встановлення металевого гаражу загальною площею 18 кв. м. за адресою: [ADDRESS]. Факт проведення самовільної забудови підтверджується: службовою запискою від 08.06.2011 року; фотофіксацією; корінцем припису від 06.06.2011 року із вимогою надати дозвільні документи на вказаний металевий гараж; актом від 07.06.2011 року, складним комісією у складі співробітників Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради; планом-схемою розміщення об'єкту; копією протоколу про адміністративне правопорушення №001381 серія ОД від 07.06.2011 року. 24.07.2013 року за адресою: [ADDRESS], комісією виробничої дільниці № 8 КП «ЖКС «Черьомушки» було складено акт перевірки №005709 про відсутність у [PERSON] правовстановлюючих документів на встановлення гаражу. На припис Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради від 24.07.2013 року щодо надання правовстановлюючих документів на встановлення гаражу відповідач не відреагувала, у зв'язку з чим 24.07.2013 року відносно неї було складено протокол №001980 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 152 Кодексу України про Адміністративні правопорушення. 05.08.2013 року Адміністративною комісією Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради ухвалено постанову про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності з накладенням на неї адміністративного стягнення у вигляді попередження. Вищевказані документи набрали законної сили та відомості про їх оскарження у суду відсутні. Відповідно до листа Комунального підприємства «ЖКС «Черьомушки» №1000-062 від 25.07.2013 року, на підставі рішення виконавчого комітету Одеської міської ради № 443 від 12.12.2012 року, договір №326, укладений між [PERSON] та Комунальним підприємством «ЖКС «Черьомушки» втратив чинність. Відповідно до листа Комунального підприємства «ЖКС «Черьомушки» №1000-563 від 17.10.2013 року, 17.10.2013 року договір укладений між [PERSON] та Комунальним підприємством «ЖКС «Черьомушки» був переукладений (а.с. 46-48). Відповідно до листа Комунального підприємства «ЖКС «Черьомушки» №1000-755 від 12.11.2013 року, договір №1604 від 17.10.2013 року, укладений між [PERSON] та Комунальним підприємством «ЖКС «Черьомушки» передбачає лише використання встановленого гаражу, але не є документом, що дає право на його установлення, та не надає права власності. Відповідно до ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» земельна ділянка за адресою: [ADDRESS], на який розташований гараж, є комунальною власністю та належить територіальній громаді, в особі Одеської міської ради. Позивач посилався на п. 7 ст. 376 ЦК України, де вказано, що у випадку істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила самочинне будівництво, за свій рахунок, провести відповідну перебудову. Згідно п. п. 7 п. 3.2.7. положення про районну адміністрацію, затвердженого рішенням Одеської міської ради № 20-V від 27.06.2006 року, райадміністрація уповноважена звертатися до суду з позовами про знесення жилих будинків разом з господарськими спорудами, зведеними громадянами самочинно. Отже, відповідачем були порушені п. 19 „Правил користування приміщеннями житлових будинків та прибудинковими територіями " (затвердженими постановою КМУ від 08.10.1992 р. № 572), ст. 15 Закону України „Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення" від 24.02.1994 р. № 4004-ХІІ, ст. 10 Закону України „Про пожежну безпеку" від 17.12.1993 р. № 3745-ХІІ. У судових засіданнях позивач вказав на порушення положення ст. 29 Закону України «Про планування і забудову території» від 20 квітня 2000 р. № 1699-ІІІ відповідно до якої здійснення будівельних робіт на об'єктах містобудування без дозволу на виконання будівельних робіт вважається самочинним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно законодавства. А також відповідачем було порушене положення ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» від 20 травня 1999р. № 687-ХІV, відповідно до якої будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил, місцевих правил забудови населених пунктів. Суд звертає увагу на те, що відповідачем не були виконані положення п. 5.1 Положення про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт затвердженого наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 05.12.2000 р. № 273, зазначається, що, виконання будівельних робіт на об'єктах без одержання дозволу або його завчасної перереєстрації, а також виконання не зазначених у дозволі будівельних робіт вважається самочинним і тягне за собою відповідальність згідно чинного законодавства. Відповідно до ст.ст. 30, 31 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997р. №280/97-ВР до відання виконавчих органів міських рад належать повноваження в галузі житлово-комунального господарства та будівництва, зокрема, сприяння розширенню житлового будівництва, контроль за спорудженням індивідуальних жилих будинків, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів у порядку, встановленому законодавством. Реалізацію зазначених повноважень в галузі житлово-комунального господарства та будівництва на території Малиновського району м. Одеси, де розміщується будинок, віднесено до компетенції Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради. В ч. 1 ст. 376 Цивільного кодексу України визначені підстави, за якими будівництво (реконструкція) житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна визнається самочинним, а саме: якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належного затвердження проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Тобто, кожна з цих підстав вимагає визнання встановленого будинку, самовільно збудованим. Як роз'яснено в п. 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», відповідно до вимог статті 376 ЦК право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об'єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування. У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (частина четверта статті 376 та стаття 391 ЦК). Розглядаючи справу суд встановив, що спірний металевий гараж зведений без фундаменту на земельній ділянці, яка належить територіальній громаді міста Одеси і не відведена для цієї мети без дозвільних документів на виконання будівельних робіт, що є самочинним будівництвом. Згідно ч. 2 ст. 376 ЦК України, особа, яка здійснила або здійснює самовільне будівництво не набуває право власності на нього. У відповідності з ст. 12 Земельного кодексу України, п. 34 ст. 26 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні " вирішення питань у сфері регулювання земельних відносин є винятковою компетенцією Одеської міської ради, а саме: розпорядження землями територіальної громади міста Одеси; здійснення контролю за використанням і охороною земель комунальної власності; передача земельних ділянок комунальної власності в користування і власність громадянам і юридичним особам. Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог, у зв'язку з чим вбачає можливим позов задовольнити. Як наводить ст. 88 ч.ч.1,2 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд вважає обґрунтованим стягнути з [PERSON] на користь держави суму неоплаченого судового збору в розмірі 107,30 гривень. Згідно зі ст. 217 ЦК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. На підставі викладеного,

Outcome: approved