Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-31 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даним позовом, в якому просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 12.02.2021 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., зареєстрований в реєстрі за №24004, про стягнення з неї на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 10 468,54 грн. В обґрунтування позову зазначила, що в середині березня 2021 року їй стало відомо, що 01.03.2021 відносно неї відкрито виконавче провадження №64660638 приватним виконавцем Малковою М.В. на підставі виконавчого напису нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. №24004 від 12.02.2021, вчиненого за заявою ТОВ «Вердикт Капітал» про стягнення з неї заборгованості за кредитним зобов`язанням в сумі 10 468,54 грн. Позивач вважає, що виконавчий напис нотаріуса не підлягає виконанню, так як нотаріус при його вчиненні не перевірив безспірність вимог, не направив та не перевірив направлення Банком документу, що сума, зазначена у виконавчому написі є безспірною і на адресу позивача не надходило повідомлення про це. Крім того, зазначає , що у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначена її адреса: [ADDRESS] , за якою вона ніколи не проживали та не була зареєстрована, а тому виконавцем порушені вимоги Закону України «Про виконавче провадження» щодо місця відкриття виконавчого провадження. Позивач зауважує, що неповідомлення позивача нотаріусом про звернення для виконання є грубим порушенням чинного законодавства. 25.03.2021 ухвалою судді відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. 25.03.2021 ухвалою судді задоволено заяву позивача про забезпечення позову та зупинено стягнення у виконавчому провадженні №64660638, відкрите постановою приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Малковою М.В. 01.03.2021 на підставі виконавчого напису №24004 від 12.02.2021, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.Г. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 10 468,54 грн. 25.03.2021 ухвалою судді задоволено клопотанням позивача про витребування доказів та витребувано у приватного нотаріусу Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. виконавчий напис №24004 від 12.02.2021 та документи ТОВ «Вердикт Капітал», які були надані для виконання зазначеного виконавчого напису. Ухвалою суду від 21.07.2021 підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду. В судове засідання позивач не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує у повному обсязі та просить його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду повідомлявся належним чином, про причину неявки суду не повідомив, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, заяв та клопотань до суду не надавав. Треті особи в судове засідання не з`явились, про дату та час розгляду повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили, пояснень щодо позову не надали. Відповідно до положень п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України суд розглядає справу у відсутності відповідача та постановляє рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи та наявні у справі докази, встановив наступні обставини. 01.03.2021 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Малковою М.В. видано постанову про відкриття виконавчого провадження №64660638 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 10 468,54 грн. З постанови приватного виконавця вбачається, що виконавче провадження відкрито на підставі виконавчого напису №24004 виданого 12.02.2021 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. (а.с.9). Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає у тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи у частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити і зазначити у рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року по справі № 320/7932/16-ц. З наданих на ухвалу суду про витребування доказів приватним нотаріусом Горай О.С. документів вбачається, що 29.01.2021 до нього звернувся представник за довіреністю ТОВ «Вердикт Капітал» Кузьомко В.М. із заявою на вчинення виконавчого напису вих. №13925453, в якій просив вчинити виконавчий напис на кредитному договорі Ск-544-001669/9-2008 від 04.09.2008 (а.с.45-46). Із заяви вбачається, що на першому її аркуші заявник зазначає боржником позивача [PERSON] за Кредитним договором 0810/025621-ZP від 11.04.2014 (а.с.45), на другому аркуші боржником зазначена інша особа - [PERSON] , інший кредитний договір й іншій розмір заборгованості, ніж зазначений у оспорюваному виконавчому написі нотаріуса (а.с.46). Також нотаріус надав анкету №08100001087 від 11.04.2014 клієнта [PERSON] та заяву - договір №0810/025621-ZP від 11.04.2014, в якій зазначено призначення картки : нарахування зарплати/пенсії/стипендії/соц.виплат (а.с.43-44). Укладенням анкети та заяви [PERSON] підтвердила укладенням між нею та ПАТ «Укрсоцбанк» Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Укрсоцбанк». Крім того, нотаріусом надано виписку з особового рахунка за кредитним договором №0810/025621-ZP, відповідно до якого станом на 22.01.2021 [PERSON] має заборгованість перед ТОВ «Вердікт Капітал» у сумі 9818,54 грн, яка не погашена (а.с.47); витяг з договору факторингу №2019-1УСБ/ВЕСТА від 28.01.2019 укладеного між АТ «Укрсоцбанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Веста» (а.с.51); витяг з договору відступлення прав вимоги №29-01/19/2 від 29.01.2019, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Веста» та ТОВ «Вердикт Капітал» (а.с.52). При цьому суд зауважує, що в договорі факторингу та договорі відступлення прав вимоги є посилання на Реєстр боржників (Додаток №1-1, Додаток №1-2 до Договорів), який містить серед іншого розмір грошових зобов`язань кожного з боржників, проте не надавався ані нотаріусу, ані суду на підтвердження розміру заборгованості позивачки у справі. Також приватним нотаріусом надано довіреність від 20.02.2020, якою ТОВ «Вердикт Капітал» уповноважило Кузьомко В.М. представляти товариство в органах нотаріату стосовно вчинення виконавчих написів на кредитних договорах, подавати заяви про вчинення виконавчих написів, підписувати необхідні документи тощо. Строк чинності довіреності визначена до 30.12.2020 (а.с.48). Водночас заява на вчинення виконавчого напису щодо боржника [PERSON] була подана [PERSON] 29.01.2021, тобто заява та виписка з особового рахунку підписані не уповноваженою особою, що суперечить підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. З копії виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вбачається, що підставою для вчинення напису є ст..88-91 Закону України «Про нотаріат» та п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Пунктом 2 Розділу "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з цим, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі №826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662від 26.11.2014 "Провнесення зміндо переліку документів,за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно з пунктом 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 "Про судове рішення в адміністративній справі", визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акту. Київський апеляційний адміністративний суд, взявши до уваги зазначений пункт 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 "Про судове рішення в адміністративній справі", дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662від 26.11.2014 "Про внесення зміндо переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, з моменту її прийняття. В порушення вказаних положень матеріального права оспорюваний виконавчий напис було вчинено на підставі кредитного договору, який нотаріально не посвідчувався, на підставі заяви на виписки з рахунку боржника підписаних особою, повноваження якої не підтверджені належними документами, за відсутності документів, що підтверджують безспірність заборгованості та доказів того, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Відповідачем не подано суду відзиву на позов, не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження наявності боргових правовідносин з [PERSON] , щодо безпідставності позовних вимог та дотримання законодавства при видачі виконавчого напису у безспірному порядку. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. З огляду на викладене, враховуючи заперечення позивача проти наявності між ним та ТОВ «Вердикт капітал» боргових зобов`язань, проти суми боргу, звернення стягнення на майно боржника в рахунок погашення заборгованості перед банком у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса застосовано бути не може. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача щодо визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, підлягають задоволенню. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати, понесені при зверненні до суду, які складаються з судового збору за подання позовної заяви у сумі 908,00 грн та за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 454 грн.

Outcome: approved