Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

20 листопада 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Ворожбянської міської ради Білопільського району Сумської області про визнання права власності на домоволодіння у порядку спадкування, мотивуючи свої вимоги тим, що вона спільно зі своїм чоловіком [PERSON] у 1956 році побудували житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS]. Але зазначене домоволодіння ними у відповідних державних установах зареєстровано не було. [INFO] [PERSON] помер. За життя заповіту він не складав. Після його смерті спадщину фактично прийняла позивачка у справі, яка вступила в управління спадковим майном. На даний час [PERSON] має намір офіційно оформити свої спадкові права на будинок, але з'ясувалось, що відсутній правовстановлюючий документ на дане домоволодіння. Тому їй нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про спадщину на домоволодіння і роз'яснено, що вона повинна звернутися з даним питанням до суду. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, направила до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача - Ворожбянської міської ради в судове засідання не з'явився, міський голова Дружченко А.В. надіслав лист про розгляд справи без участі їх представника, проти задоволення позову не заперечують. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін за наявними в справі доказами та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що чоловіком [PERSON] був нині покійний [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с.6). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.5). Також судом встановлено, що в [ADDRESS], розташовано домоволодіння [NUMBER], колишня назва вулиці та номер будинку - [ADDRESS], яке було побудовано позивачкою [PERSON] та її чоловіком [PERSON] в 1956 році (а.с.9-10, 13-16). Акт прийомки в експлуатацію вказаного вище житлового будинку разом з самовільно побудованими господарськими спорудами був затверджений 17 грудня 1987 року (а.с.7-8). Зазначене вище домоволодіння після прийняття його в експлуатацію в КП "Сумське міське бюро технічної інвентаризації" філіал "Білопільська госпрозрахункова виробнича дільниця" зареєстроване не було (а.с.12). Згідно довідки начальника КП "Білопільське районне архітектурно-планувальне бюро" від 14 листопада 2014 року №18 житловий будинок в [ADDRESS] зведено з дотриманням архітектурних, санітарних та протипожежних норм та правил. Житловий будинок і надвірні будівлі знаходяться в межах земельної ділянки, не виходять за червону лінію вулиці, а також не знаходяться на суміжних земельних ділянках (а.с.17-18). Згідно ст. 548 ЦК УРСР 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини після смерті [PERSON], який помер [INFO], для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ст. 549 ЦК УРСР 1963 року визначалось, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Позивачка [PERSON] своєчасно прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, оскільки постійно проживала у спірному будинку, а після смерті чоловіка вступила у фактичне управління спадковим майном. На даний час [PERSON] має намір офіційно оформити свої спадкові права на будинок, але з'ясувалось, що відсутній правовстановлюючий документ на дане домоволодіння. Через відсутність правовстановлюючих документів на вище зазначене домоволодіння позивачка позбавлена можливості вільно розпоряджатися спадковим майном. Відповідно до ч.1 ст. 529 ЦК УРСР 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка право власності на домоволодіння, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS], (колишня назва вулиці та номер будинку [ADDRESS]). На підставі викладеного,

Outcome: approved