Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-11 00:00:00

20.01.2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія АЛАНД», третя особа приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., яким просить: визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 08.09.2020 року, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., зареєстрований в реєстрі за № 38714 про звернення стягнення з [PERSON] , [INFO] на користь ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД», за період з 11.08.2020 року по 17.09.2020 року заборгованості у сумі 14\~235,00 гривень. В обґрунтування позовної заяви [PERSON] зазначає, що виконавчий напис від 08.09.2020 року, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., зареєстрований в реєстрі за № 38714, являється незаконним з наступних підстав: 1) позивач виконала усі зобов`язання перед Банком, всі грошові кошти перераховані нею після відкликання банківської ліцензії кредитора, повинні зараховуватись лише в погашення тіла кредиту; 2) останнє внесення грошових коштів на рахунок первісного кредитора відбулось в квітні 2016 року, термін дії договору сплинув, строк позовної давності закінчився у квітні 2019 року, а виконавчий напис нотаріуса вчинений 08.09.2020 року, період стягнення зазначений з 11.08-17.08.2020 року тобто як період стягнення так і вчинення виконавчого напису перебувають поза межами термінів позовної давності, як загальної так і спеціальної; 3) всупереч ч.1 ст. 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредитора та реєстрацію обтяжень» відповідач не надсилав на адресу позивача листів-повідомлень щодо вирішення спору в досудовому чи позасудовому порядку. За викладених обставин, позивач зазначає що нотаріус повинен був відмовити у здійсненні нотаріальної дії, а тому вчинений виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою суду від 21.01.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою суду від 21.01.2021 зупинено стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., зареєстрованого в реєстрі за № 38714 про звернення стягнення з [PERSON] , [INFO] на користь ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД», за період з 11.08.2020 року по 17.09.2020 року заборгованості у сумі 14\~235,00 гривень до набрання законної сили судовим рішенням. Ухвалою суду від 21.01.2021 витребувано у приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. належним чином завірену копію матеріалів нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису від 08.09.2020, зареєстрованого в реєстрі за № 38714 про звернення стягнення з [PERSON] , [INFO] на користь ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД», за період з 11.08.2020 року по 17.09.2020 року заборгованості у сумі 14\~235,00 гривень до набрання законної сили судовим рішенням. Ухвалою суду від 25.02.2021 року витребувано з Житомирського обласного державного нотаріального архіву належним чином завірену копію матеріалів нотаріальної справи щодо вчинення 08.09.2020 року виконавчого напису приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., який зареєстрований в реєстрі за № 38714, про звернення стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД» суми заборгованості за кредитним договором № 002-14558-271113 від 27.11.2013р. в розмірі 14\~235 грн. Ухвалою від 25.03.2021 року (протокольною) суд закрив підготовче провадження у справі та призначив розгляд справи по суті на 26.04.2021 року. Листами від 26.04.2021 року, 02.06.2021 року суд надсилав повторно на адресу приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С ухвалу суду від 21.01.2021 року про витребування належним чином завіреної копії матеріалів нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису від 08.09.2020, зареєстрованого в реєстрі за № 38714 про звернення стягнення з [PERSON] , [INFO] на користь ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД», за період з 11.08.2020 року по 17.09.2020 року заборгованості у сумі 14\~235,00 гривень до набрання законної сили судовим рішенням. До судового засідання 20.07.2021 року позивач [PERSON] не з`явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, не заперечували проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач товариство з обмеженою відповідальністю «АЛАНД» не забезпечив явку свого представника до судового засідання, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, що підтверджується повернутими до суду рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення на дати: 26.04.2021 року, 02.06.2021 року, 12.07.2021 року, Причин неявки до суду відповідач не повідомив, відзиву на позов суду не надав, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Третя особа без самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Житомирського нотаріального округу Горай О.С. до судового засідання не з`явився, повідомлявся судом належним чином про дату, час та місце розгляду судовою повісткою, причин неявки суду не повідомив. Згідно з положеннями ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4)позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи згоду позивача на проведення заочного розгляду справи, відсутність відзиву на позовну заяву, заяв про відкладення розгляду справи, належне повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, неповідомлення відповідачем причин неявки на судове засідання, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів, постановивши заочне рішення, що відповідає ч.1 ст. 280 ЦПК України. Судом не здійснювалось фіксування судового засідання, відповідно ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню, з наступних підстав. Суд установив, що 27 листопада 2013 року [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» було підписано заяву № 002-14558-271113 про відкриття банківського рахунку із встановленням кредитної лінії у розмірі 50\~000 гривень, із строком кредитної лінії 364 календарних дні. 27.11.2013 року ПАТ «Дельта Банк» було здійснено касову операцію та виплачено кошти [PERSON] з карткового рахунку, згідно її заяви, на загальну суму 48\~500 гривень, що підтверджується заявою на видачу готівки № 29001055. [PERSON] , на виконання умов договору № 002-14558-271113, сплачувала на користь ПАТ «Дельта Банк» грошові кошти, що підтверджується квитанціями за період з 28.02.2014 року по 26.04.2016 року, наданими позивачем, на загальну суму близько 60\~000 гривень. 08.09.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. було вчинено виконавчий напис за реєстраційним номером 38714, за яким стягнуто на користь ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД» заборгованість, що виникла за кредитним договором 002-14558-271113 від 27.11.2013 року, боржником за яким виступала [PERSON] . Стягнення заборгованості проводиться за період з 11 серпня 2020 року по 17 серпня 2020 року. Сума заборгованості складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту та становить 14\~235,00 гривень. Загальна сума, що підлягає стягненню, становить 14 735,00 гривень, складається із суми заборгованості 14\~235,00 гривень та суми плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису в розмірі 500 гривень. З вказаного виконавчого напису вбачається, що він вчинений на підставі ст. ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат»\~та п. 2 Переліку за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД» являється правонаступником усіх прав та обов`язків товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», на підставі Договору Відступлення прав вимоги за кредитними договорами №11/08/2020-ФА від 11 серпня 2020, яке в свою чергу являється правонаступником усіх прав та обов`язків публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 340/К від 23.03.2018 року. Отже, на підставі договорів відступлення прав вимоги, відбулась заміна кредитора, а саме: ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД» набуло статусу нового кредитора/стягувача за кредитним договором № 002-14558-271113 від 27 листопада 2013 року. 25.11.2020 року постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименко Р.В. відкрито виконавче провадження за виконавчим написом № 38714 від 08.09.2020 року. Положеннями ст. ст.\~15,\~16 ЦК України\~встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1\~ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до\~ст. 18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена\~Глава 14 Закону України «Про нотаріат»\~та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно із\~ст. 87 Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нормою\~ст. 88 Закону України «Про нотаріат»\~визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до приписів якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Відповідно до підпункту 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172\~(далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в\~Законі України «Про нотаріат»\~та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому,\~стаття 50 Закону України «Про нотаріат»\~(в редакції, яка діяла на момент вчинення виконавчого напису) передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати та бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за поданими стягувачем документами, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей\~15,\~16,\~18 ЦК України, статей\~50,\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. У даному випадку, позивач [PERSON] стверджує про погашення в повному обсязі заборгованості за кредитним договором 002-14558-271113 від 27.11.2013 року, що підтверджує квитанціями про перерахування грошових коштів - № 32576563 від 28.02.2014, № 37419867 від 10.07.2014, № 36993779 від 25.06.2014, № 38975727 від 29.08.2014, № 37824037 від 22.07.2014, № 40870186 від 23.10.2014, № 40033200 від 29.09.2014, № 43223354 від 18.12.2014, № 42171186 від 26.11.2014, № 46411464 від 25.02.2015, № 44569026 від 19.01.2015, № 47837669 від 19.05.2015, № 47121266 від 31.03.2015, №53855/66 від 29.07.2015, № 47910416 від 22.05.2015, № 58228018 від 26.08.2015, № 57377577 від 13.08.2015, № 63401865 від 23.10.2015, № 60568492 від 24.09.2015, № 67342294 від 28.12.2015, № 66365642 від 07.12.2015, № 5199678 від 23.02.2016, № 1500393 від 25.01.2016, № 6713127 від 25.03.2016. Згідно зі статтями\~12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених\~ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі\~статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд зазначає, що відповідач та третя особа не надали суду належних та допустимих доказів, у розумінні ст.ст.76-81 ЦПК України, які би спростували вищевикладені доводи позивача щодо повного погашення нею заборгованості за кредитним договором № 002-14558-271113 від 27.11.2013 року, ще до вчинення оспорюваного виконавчого напису. В свою чергу, також спростовує безспірність заборгованості боржника той факт, що з виконавчого напису № 38714 не вбачається інформація, коли настав строк платежу за Кредитним договором № 002-14558-271113 від 27.11.2013 року, матеріали справи не містять інформації, яким чином розрахована заборгованість, як були враховані та розподілені платежі з погашення заборгованості, здійснені позивачем, коли був останній платіж, а також коли у відповідача виникло право вимоги, з урахуванням того, що у виконавчому написі вказано, що стягнення заборгованості проводиться за період з 11 серпня 2020 року по 17 серпня 2020, а відповідач ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД» набув права кредитора лише 11 серпня 2020 року, за Договором відступлення прав вимоги №11/08/2020-ФА, в свою чергу кредитний договір був укладений 27 листопада 2013 року, а останні платежі на його виконання позивач сплатила у 2016 році. Також, в матеріалах справи відсутні документи на підтвердження надіслання та вручення боржнику повідомлень ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД», вимог із визначеними сумами заборгованості, розрахунків заборгованості та виписок. Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису позивачка мала безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги той факт, що не встановлено судом факт отримання позивачкою повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, та чи була вона надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Відповідачем взагалі не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. Також, суд виходить і того, що пунктом 2 Розділу "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" Переліку в редакції змін, внесених\~постановою Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються, а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з цим, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною\~постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", зокрема, в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно з пунктом 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №7 від 20.05.2013 "Про судове рішення в адміністративній справі", визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Київський апеляційний адміністративний суд, взявши до уваги зазначений пункт 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 "Про судове рішення в адміністративній справі", дійшов висновку про необхідність визнання нечинною\~Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів"\~в частині, з моменту її прийняття. Вказаний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду у справі №910/13233/17 від 29.01.2019 року та інших. З огляду на викладене, до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" № 1172 в редакції від 29.06.2001, якою і керуватися нотаріус при вчиненні виконавчого напису, що вбачається із його змісту. Пунктом 2 зазначеного Переліку в редакції від 29.06.2001 передбачено, що для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, нотаріусу подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. У даному випадку, матеріали справи не містять доказів того, що оспорюваний виконавчий напис було вчинено на підставі оригіналу кредитного договору №002-14558-271113 від 27 листопада 2013 року. В свою чергу, ні відповідач, ні третя особа, не скористались своїми процесуальними правами, з метою спростування тверджень позивача та доведення правомірності вчинення виконавчого напису, зокрема на підставі оригіналу кредитного договору. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, так як на час вчинення спірного виконавчого напису був відсутній факт безспірності суми заборгованості за кредитним договором, вимогу про усунення порушень виконання зобов`язань позивач не отримувала. З урахуванням викладеного, позовні вимоги\~ [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛАНД», третя особа без самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до положень ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин, ураховуючи, що позов задоволено повністю, судовий збір в розмірі 908,00 гривень покладається на відповідача та підлягає стягненню з нього на користь позивача.

Outcome: approved