Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

[PERSON], що діє по угоді в інтересах [PERSON] звернулася в суд з позовом до виконавчого комітету Лужанської сільської ради Рахівського району Закарпатської області, треті особи без самостійних вимог: Рахівська державна нотаріальна контора, Реєстраційна служба Рахівського районного управління юстиції в Закарпатській області, про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що після смерті [PERSON], яка померла 15 грудня 2005 року, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про її смерть, яке видане відділом реєстрації актів цивільного стану Рахівського районного управління юстиції, Закарпатської області та про що зроблено відповідний запис про смерть за №26, залишилося, як спадкове майно, житловий будинок № 519, що розташований в с. Луг, Рахівського району Закарпатської області. За життя, громадянка [PERSON], вчинила заповітне розпорядження, за яким усе майно, а також належний їй на праві особистої власності житловий будинок № 519, в с. Луг, Рахівського району Закарпатської області заповіла громадянці [PERSON]. Даний заповіт є чинним та нічим не скасований, що підтверджується витягом зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори). З метою отримання правовстановлюючих документів на спадкове майно, позивачка, як спадкоємець за заповітом, звернулася до Рахівської державної нотаріальної контори, про видачу ій свідоцтва про право на спадщину, однак нотаріусом у вчиненні цієї дії їй було відмовлено та роз"яснено, що у відповівдності до пункту 4.18 Глави 10 Частини 2 "Порядку вчинення окремих видів нотаріальних дій", затверджених Наказом Мін"юсту "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України"), від 22.02.2012 року, №296/5, "якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз"яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Комунальним підприємством "Бюро технічної інвентаризації" Рахівської районної ради, за заявою позивача була проведена технічна інвентаризація спадкового будинку, на підставі якої був виданий технічний паспорт, де зазначалось, що спадкове майно було збудоване в 1954 році. Вартість зазначеного нерухомого майна становить 42412 гривень. Отже, підставою виникнення у громадянки права власності на житловий будинок був сам факт збудування нею цього житла з додержанням вимог законодавства. Зазначені правові акти не пов"язували виникнення права власності на житловий будинок зі здійсненням його державної реєстрації. Будівництво вказаного житлового будинку здійснювалось відповідно до чинного на той час законодавства на відведеній у встановленому порядку земельній ділянці, що підтверджується будівельним паспортом та свідоцтвом на забудову садиби в сільських населених пунктах УРСР. Наявність технічного паспорта свідчить про відповідність закінченого будівництвом спірного житлового будинку будівельним нормам та стандартам. На підставі наведеного присила визнати за [PERSON], право власності у порядку спадкування за заповітом на житловий будинок №519 з надвірними спорудами, що розташований в с. Луг, Рахівського району Закарпатської області. Позивачка, [PERSON] в судове засідання не з"явилася, однак її представник [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити з підстав зазначених в позовній заяві. На задоволенні позову наполягає. Представник відповідача виконавчого комітету Лужанської сільської ради в судове засідання, не з'явився, однак сільський голова, [PERSON] надіслав заяву, в якій просив розглянути справу без участі представника сільської ради. Позовні вимоги визнають, заперечень проти позову не мають. Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, Реєстраційної служби Рахівського РУЮ, в судове засідання не з'явився, однак начальник реєстраційної служби [PERSON], надав суду заяву про розгляд справи без участі представника реєстраційної служби, позовні вимоги залишають на розсуд суду, відповідно до чинного законодавства. Дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, суд прийшов до наступного висновку.\~ У відповідності до положень частини 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідачем у справі являється особа, діями якої порушуються права та інтереси відповідача. Судом встановлено, що 15 грудня 2005 року померла громадянка [PERSON], про що складено відповідний актовий запис №26 та відділом реєстрації актів цивільного стану Рахівського районного управління юстиції, Закарпатської області видано свідоцтво про смерть серії І-ФМ №148598 від 08 листопада 2012 року. Після її смерті залишилося спадкове майно - житловий будинок № 519, що розташований в с. Луг, Рахівського району Закарпатської област Оскільки спадщина на за померлою [PERSON] відкрилася 15 грудня 2015 року то дані цивільні правовідносини слід врегульовувати положеннями Книги шостої "Спадкове право" ЦК України (в редакції 2004 року). Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. При житті [PERSON], 13 вересня 2004 року було складено заповіт, яким усе майно, а також належний їй на праві особистої власності житловий будинок № 519, в с. Луг, Рахівського району Закарпатської області заповіла [PERSON]. Згідно свідоцтва про одруження [PERSON], після укладення шлюбу змінила своє прізвище на Гайна. На день звернення до суду заповіт, складений [PERSON] в користь позивачки, [PERSON], є чинним ніким не оскаржений та не скасований, підтвердженням чого являється Витяг зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №33818927 від 19.04.2013 року. Стаття 1268 ЦК України проголошує, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. \~ З матеріалів справи судом встановлено, що позивачка, як спадкоємець за заповітом прийняла спадщину, після смерті [PERSON], оскільки на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем. Звернення позивачки до суду з вимогою визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням її права на отримання власності в порядку спадкування згідно відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в його користь, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на право власності на спадковий будинок. При вирішенні спорів щодо спадкування права власності на нерухоме майно звертається увага на зміну редакції ч. 4 ст. 331 і ч. 4 ст. 334 ЦК та інших норм цивільного законодавства і застосовується редакція закону, яка діяла на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Якщо право власності на житловий будинок, споруду підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, органи місцевого самоврядування зобов'язані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві, оскільки до компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Країні (УРСР) із 1979 року, в яких при визначення року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку, тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Вартість даного житлового будинку з надвірними спорудами становить 42412 гривень, що стверджується зведеним актом вартості будинків, господарських будівель та споруд. З довідки №808 від 28.10.2013 року, виданої виконавчим комітетом Лужанської сільської ради, встановлено, що за померлою громадянкою [PERSON], згідно відомості по господарської книги, числився житловий будинок, 519 з надвірними спорудами, що знаходиться в с. Луг. За таких обставин, суд констатує, що вище зазначений житловий будинок не можна розцінювати як об'єкт самочинного будівництва. Спадкоємців, які б мали обовязкову частку в спадщині не має. Таким чином, враховуючи, що позивачка по справі є спадкоємцем за заповітом, вона прийняла спадщину, майнового спору з приводу спадкування не існує, відповідачем позов визнано, суд вважає, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню. Питання про відшкодування судових витрат позивачкою не ставилося. На підставі наведеного, ст.ст. 10, 58, 60, 88, 212, 213, 223, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

Outcome: approved