Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-03 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю агрофірма «Ватутіна» про розірвання договору оренди земельної ділянки, стягнення заборгованості по орендній платі та зобов`язання повернути земельну ділянку, шляхом направлення 24.02.2020 позовної заяви поштою, яка надійшла до суду 03.03.2020. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивачу на праві власності належить земельна ділянка площею 3,51 га., кадастровий номер 3521488300:02:000:0107, розташована на території Шепилівської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області. В 2018 році позивач звернулась до відповідача з проханням про повернення їй земельної ділянки, так як не мала наміру укладати договір оренди з відповідачем, однак їй було відмовлено у поверненні земельної ділянки та повідомлено, що відповідач користується спірною земельною ділянкою на правах орендаря на підставі договору оренди землі, укладеного між сторонами, зареєстрований державним реєстратором Голованівської селищної ради Кіровоградської області Заболотною Оленою Сергіївною 25.10.2017, за індексним номером 37752424, якого у позивача ніколи не було і якого вона не підписувала, орендну плату за даним договором не отримувала. На даний час договір є чинним. Відповідно до п. 4.1. договору оренди землі, орендна плата за користування земельною ділянкою встановлюється за погодженням сторін у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (п. 2.5. Договору), що в грошовому виразі складає 3251 грн. за один повний рік користування земельною ділянкою. Обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням індексації. Згідно п. 4.4. Договору оренди землі, визначено, що орендна плата за користування земельною ділянкою сплачується орендарем на користь орендодавця щорічно, протягом поточного календарного року, за який здійснюється оплата в строк до 30 грудня року, за який здійснюється оплата. Пунктом 4.6. Договору оренди землі, передбачено, що у разі несвоєчасної сплати орендної плати у термін, що передбачений цим договором, орендар сплачує на користь орендодавця пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення, за кожний день прострочення платежу. Представник позивача зазначає, що відповідач користується земельною ділянкою на правах оренди, на підставі вищевказаного договору оренди землі, порушив свої зобов`язання щодо своєчасності розрахунку за користування земельною ділянкою в 2018-2019 роках та відповідно нехтує терміном зазначеним в п. 4.6. Договору оренди землі, який є його істотною умовою. Станом на 24.02.2020 відповідачем, в рахунок погашення заборгованості за користування в 2018 та 2019 роках належною позивачу земельною ділянкою, орендну плату не сплачено. В п. 28 Договору оренди землі зазначено, що орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати, а в п. 31 - орендар зобов`язаний своєчасно вносити орендну плату. Представник позивача вказала, що незважаючи на приписи чинного законодавства України та умови зазначені в договорі оренди землі, відповідач не виявив доброї волі для вирішення цього спору у позасудовому порядку. На момент пред`явлення позову зобов`язання відповідача в частині своєчасності та повноти проведення розрахунків є не виконаним. Заборгованість по орендній платі за використання земельної ділянки складає 6502 грн. Спір в досудовому порядку не врегульовувався, позивач до відповідача за орендною платою в письмовому вигляді не зверталась. Враховуючи зазначені обставини, посилаючись на ст.ст. 509, 525, 526, 549, 629, 651, 792 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст.ст. 96, 141 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), ст.ст. 15, 24, 25, 32, 35 Закону України "Про оренду землі", представник позивача просить розірвати договір оренди земельної ділянки, укладений між сторонами 20.10.2017, зареєстрований 25.10.2017 державним реєстратором Голованівської селищної ради Кіровоградської області Заболотною О.С. за індексним №37752424; стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість з орендної плати в розмірі 6502 грн. та понесені судові витрати; зобов`язати відповідача передати позивачу земельну ділянку площею 3,51 га., кадастровий номер 3521488300:02:000:0107, розташовану на території Шепилівської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області в стані придатному для цільового використання. Ухвалою суду від 05.03.2020 в даній справі відкрито провадження, визначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого засідання. 22.06.2020 за клопотанням представника позивача судом постановлено ухвалу про витребування доказів, якою у відповідача витребувано копію договору оренди землі, укладеного 20.10.2017 між [PERSON] та товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Ватутіна», зареєстрований державним реєстратором Голованівської селищної ради Кіровоградської області Заболотною Оленою Сергіївною 25.10.2017, індексний номер 37752424. У зв`язку з невиконанням ухвали суду від 22.06.2020 про витребування доказів відносно відповідача ухвалою суду від 17.08.2020 застосовано захід процесуального примусу у вигляді штрафу в сумі 2102 грн. 04.09.2020 за клопотанням представника позивача судом постановлено ухвалу про витребування доказів, якою у Голованівському районному суді Кіровоградської області витребувано цивільну справу №386/1150/18, провадження №2/386/77/19, на виконання якої 04.09.2020 працівником канцелярії суду надано витребуваний доказ. 08.10.2020 проведено підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явились. Представник позивача та позивач подали до суду клопотання про розгляд справи без їх участі, позов підтримують повністю (а.с. 141-142). Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнає та не заперечує проти його задоволення (а.с. 131). Згідно частин 1, 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи норми ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті, оскільки вони належним чином повідомлені про дату, час і місце засідання, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що визнання представником відповідача позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] являється власником земельної ділянки площею 3,51 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 2521488300:02:000:0107, яка розташована на території Шепилівської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області, що підтверджується копією Державного акта на право приватної власності на землю серії ІV-КР №016094 (а.с. 14). 20 жовтня 2017 року між [PERSON] , як орендодавцем та відповідачем, як орендарем було укладено договір оренди землі, який зареєстрований державним реєстратором Голованівської селищної ради Кіровоградської області Заболотною Оленою Сергіївною 21.10.2017 за №23000461, за умовами якого, позивач надала відповідачу в оренду земельну ділянку, загальною площею 3,51 га., яка розташована на території Шепилівської сільської ради Голованіського району Кіровоградської області та належить їй на підставі Державного акту серії ІV-КР №016094, на строк 10 років, зі сплатою орендної плати в розмірі не менше 3% вартості земельної ділянки, враховуючи індексацію в грошовому виразі (а.с. 97-100 справи №386/1150/18). Згідно пункту 5.1 договору оренди землі, земельна ділянка передається в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до пункту 4 договору оренди землі, орендна плата за користування земельною ділянкою встановлюється за згодою сторін у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що в грошовому виразі складає 3251 грн. за повний рік користування земельною ділянкою. Обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням індексації. Орендна плата за користування об`єктом оренди сплачується орендарем у грошовій або натуральній формі щорічно, на протязі поточного календарного року за який здійснюється оплата в строк до 30 грудня року за який здійснюється оплата. Пунктом 9.1 договору оренди землі визначено обов`язок орендаря своєчасно вносити орендну плату. Пунктом 12.3 договору оренди землі передбачено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані не гіршому порівняно з тим, у якому він одержував її в оренду (п. 7.1. договору оренди землі). Отже, договором передбачено можливість його розірвання унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором та повернення земельної ділянки у зв`язку з розірванням договору. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, передбачених ч. 2 ст. 16 ЦК України, є припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти будь-які дії щодо свого майна. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк виконання боржником обов`язку не встановлений, або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до положень ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 783 ЦК України наймодавець має право вимагати розірвання договору найму, якщо наймач користується річчю всупереч договору або призначенню речі. Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону України "Про оренду землі" орендодавець має право вимагати від орендаря: використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання норм і правил; дотримання режиму водоохоронних зон, прибережних захисних смуг, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон, зон особливого режиму використання земель та територій, які особливо охороняються; своєчасного внесення орендної плати. Нормами ст. 25 Закону України "Про оренду землі" визначено, що орендар земельної ділянки має право: самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі; за письмовою згодою орендодавця зводити в установленому законодавством порядку жилі, виробничі, культурно-побутові та інші будівлі і споруди та закладати багаторічні насадження; отримувати продукцію і доходи; здійснювати в установленому законодавством порядку за письмовою згодою орендодавця будівництво водогосподарських споруд та меліоративних систем. Орендар земельної ділянки зобов`язаний: приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, але не раніше державної реєстрації відповідного права оренди; виконувати встановлені щодо об`єкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі; дотримуватися режиму використання земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення; у п`ятиденний строк після державної реєстрації права оренди земельної ділянки державної або комунальної власності надати копію договору відповідному податковому органу. Відповідно до ч. 3 ст. 31 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Згідно з ч. 1 ст. 32 Закону України "Про оренду землі" на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Дослідивши надані представником позивача докази та оцінивши їх, враховуючи вищезазначені норми законодавства, представник відповідача позов визнав, суд приходить до висновку про те, що між [PERSON] та відповідачем було укладено договір оренди земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, умови виконання якого відповідач порушив, оскільки за 2018 рік та за 2019 рік не сплатив орендну плату позивачу у розмірі по 3251 грн. з урахуванням грошової оцінки земельної ділянки за кожен рік використання земельної ділянки, а також не надав позивачу орендну плату у натуральній формі, шляхом передання продукції та/або послуг в рахунок орендної. У зв`язку з викладеним, наявні підстави для розірвання договору оренди землі у зв`язку з грубим порушенням його умов, стягнення на користь орендодавця - позивача орендної плати за 2018 та 2019 роки з орендаря - відповідача по справі та зобов`язання останнього повернути земельну ділянку позивачу - власнику земельної ділянки. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову. У зв`язку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, підлягає поверненню позивачу з державного бюджету 1152 грн. 60 коп. судового збору, сплаченого нею при зверненні до суду виходячи з розміру, встановленого підпунктом 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" згідно квитанції ПАТ «Державний ощадний банк України» №22 від 27.12.2019, №261 та №262 від 04.02.2020 (а.с. 4-6), а інша частина судового збору в тому ж самому розмірі, у зв`язку з задоволенням позову, покладається на відповідача. Підстав для звільнення відповідача від сплати судового збору судом не встановлено. Підстави для допущення до негайного виконання судового рішення та для скасування заходів забезпечення позову відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: approved