Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-15 00:00:00

в квітні 2018 року позивач [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Ухвалою суду від 24.04.2018 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків. Ухвалою суду від 15.06.2018 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 12.09.2018 року закрито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду. Ухвалою суду від 11.12.2018 року задоволено клопотання позивача про витребування доказів. Ухвалою суду від 17.05.2019 року задоволено клопотання позивача про витребування доказів. Ухвалою суду від 16.09.2019 року постановлено проведення заочного розгляду справи. В обгрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 05 лютого 2018 року між ним та відповідачем в усній формі було укладено договір побутового підряду, згідно з яким відповідач зобов`язався до 26 лютого 2018 року закупити нові комплектуючі для виготовлення криптоферми, налаштувати та запустити криптоферму, а також навчити позивача працювати з нею; позивач, в свою чергу, зобов`язався прийняти роботу та оплатити її. Оплату робіт позивач здійснив 05 лютого 2018 року шляхом перерахуванням грошових коштів в розмірі 29 500,00 гривень з належної йому картки на картку, належну відповідачу. В обумовлений строк відповідач своїх зобов`язань не виконав, чим заподіяв матеріальну та моральну шкоду позивачу. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 29500,00 грн. та 5000,00 грн. моральної шкоди. Позивач в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, в подальшому подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вислухавши позивача, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 05 лютого 2018 року між [PERSON] та [PERSON] укладено в усній формі договір побутового підряду, щодо індивідуального замовлення, згідно з яким [PERSON] зобов`язався до 26 лютого 2018 року закупити нові комплектуючі для зборки криптоферми, налаштувати та запустити криптоферму, а також навчити [PERSON] працювати з нею, а [PERSON] в свою чергу, зобов`язався прийняти роботу та оплатити її. Позивачем [PERSON] 05.02.2018 року було здійснено переказ грошових коштів на ім`я відповідача [PERSON] двома платіжними переказами на суму 14501,00 грн. та 14999,00 грн., що підтверджується листом АТ КБ "ПриватБанк"№ 20.1.0.0.0/7 - 20190611/3495 від 30.07.2019 року, в якому АТ КБ "ПриватБанк" підтвердив, що на картку [PERSON] відбулось зарахування коштів 05.02.2018 рок на суму 14999,00 грн. та 14501,00 грн. з картки ВТБ-Банку (картка [NUMBER] ). Крім цього дана обставина підтверджується випискою ОА "ВТБ Банк" від 10.12.2018 року картка [NUMBER] належить [PERSON] та в період 05.02.2018 року з даної картки був здійснений переказ грошових коштів у сумі 14501,00 грн. та 14999,00 грн., загальною сумою 29500,00 грн.. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору; істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Позивач стверджує, що з відповідачем ним було укладено договір побутового підряду, який є різновидом договорів підряду. Відповідно до ч.1-2 ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу; договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Таким чином, предметом договору підряду є виконання підрядником певної роботи для замовника. Як вбачається з матеріалів справи відповідач [PERSON] прийняв умови договору та 07.02.2018 року ним було придбано в ТОВ "АЕРЛІН КОМП" відеокарта Gigabyte HD 7870 2 Gb, 256 bit, DX11, Pci-E3.0 вартістю 7399,00 грн.; відеокарта MSI Cyclone 7870 2 Gb, DDRS, 256 bit, DX11, Pci-E3.0 вартістю 7299,00 грн.; відеокарта HIS Rabeon HD7950 IceQ 3 Gb, DDR5, 256 bit, DX11, Pci-E3.0 вартістю 8599,00 грн. та материнська плата MSI K9 neo V2 ms-7369 ver 1.1 N1996 вартістю 999,00 грн., 50,00 грн. доставка замовлення, на загальну суму 24346,00 грн., що підтверджується товарним чеком № 137 від 07.02.2018 року. ТОВ "АЕРЛІН КОМП" 10.02.2018 року видав [PERSON] гарантійний талон на придбаний товар. Разом з цим 15.02.2018 року [PERSON] повернув ТОВ "АЕРЛІН КОМП" куплений по договору № 137 від 07.02.2018 року для гарантійного ремонту відеокарту HIS Rabeon HD7950 IceQ 3 Gb, DDR5, 256 bit, DX11, Pci-E3.0, що підтверджується Актом прийому-передачі від 15.02.2018 року. Як встановлено судом позивач відповідно до усної домовленості сплатив відповідачу кошти у сумі 29500,00 грн., проте, станом на теперішній час відповідач не виконав своїх зобов`язань за усною домовленістю, кошти позивачу не повертає, у зв`язку із чим на думку суду права позивача як споживача були порушені. Відповідно до ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця. Відповідно до частин 1 та 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Згідно ст. 865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір побутового підряду є публічним договором. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Згідно п. 21 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про захист прав споживачів" роботою, що виконується за договором побутового підряду, є діяльність виконавця, результатом якої є виготовлення товару або зміна його властивостей за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Підрядник не має права нав`язувати замовникові включення до договору побутового підряду додаткових оплатних робіт або послуг. Згідно п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року № 5 "Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів" Закон поширюється на зазначені в ньому відносини, які виникли після введення його в дію. До правовідносин, які виникли до введення Закону в дію, він застосовується лише щодо тих прав і обов`язків, які виникли вже після введення його в дію. Оскільки Закон не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів купівлі-продажу, майнового найму (в тому числі найму (оренди) жилого приміщення - в частині відносин між наймачем (орендарем) і наймодавцем (орендодавцем), який одночасно є виконавцем комунальних послуг і послуг по ремонту житлового фонду та інженерного обладнання), побутового прокату, безоплатного користування майном, підряду (в тому числі побутового замовлення чи абонементного обслуговування), доручення, перевезення громадян та їх вантажу, комісії, схову, страхування, із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Відносини, щодо захисту прав споживачів можуть виникати також з актів законодавства або з інших угод, які не суперечать Закону. Згідно п. 3 зазначеної постанови вирішуючи питання про характер правовідносин між споживачем та продавцем (виготівником, виконавцем), про наявність підстав і умов їх виникнення, про права і обов`язки сторін, суд має виходити як із норм Закону і прийнятих згідно з ним актів законодавства, так і з відповідних норм Цивільного кодексу України та іншого законодавства, що регулюють ті ж питання і не суперечать Закону. Якщо положення нормативних документів суперечать чинному законодавству, суд застосовує норми цього законодавства. У тих випадках, коли в чинному законодавстві немає спеціальної норми щодо укладеної сторонами угоди про обслуговування, суд застосовує загальні положення про зобов`язання, передбачені главами 14-19 ЦК України. У пункті 7 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що договір це усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами (далі - розрахунковий документ). Відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрований у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну. Судом встановлено, що 16.03.2018 року позивач [PERSON] звертався до Тернівського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області із заявою з приводу неправомірних дій відповідача щодо невиконання умов усного договору індивідуального замовлення. Листом Тернівського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області № 2640 від 29.03.2018 року, [PERSON] повідомлено, що в ході зібраних матеріалів встановлено, що у зв`язку з відсутністю даних, які б вказували на наявність кримінального правопорушення, відсутні підстави для внесення відповідної інформації до ЄРДР. В ході перевірки було встановлено, що в ситуації яка склалась між [PERSON] та [PERSON] вбачаються цивільно-правові відносини. З представлених суду документів, а саме, пояснень [PERSON] на ім`я начальника Покровського ВП КВП Яненко Ю.М. та пояснень [PERSON] вбачається, що сторони, укладаючи договір, домовились про предмет договору і однаково його розуміли. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона дружина позивача, восени 2017 року їй чоловік повідомив, що його знайомий [PERSON] займається збиранням крептоферми та отримує з цього дохід. В лютому 2018 року чоловік перевів гроші на картку відповідача на загальну суму 29500 грн., після чого відповідач привіз їм крептоферму, коли чоловік намагався нею користуватися, вона не працювала. Коли стали дзвонити відповідачу, він не брав трубку та всіляко ігнорував чоловіка. Згодом чоловік попросив знайомих перевірити надану відповідачем крептоферму, які їм сказали, що запчастини з яких зібрано ферму ніякої функції не виконують та вони не є новими. Письмово договір сторони не укладали, домовленість була, що відповідач замовить деталі з магазину, це будуть нові деталі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона знайома зі сторонами, вона була присутня під час переказу через термінал позивачем коштів на картку відповідача, за купівлю деталей для крептоферми, подробиці замовлення їй не відомі. Відповідач на протязі місяця з моменту перерахунку коштів повинен був виконати замовлення в повному обсязі, однак відповідач замовлення не виконав. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що відповідач [PERSON] її колишній чоловік, він займається тим, що збирає крептоферми. Позивач хотів крептоферму, їй відомо, що між ними були якісь домовленості, які саме їй не відомо. В суді було встановлено, що відповідач не виконав належним чином умови договору підряду, в добровільному порядку виконавець недоліки не усунув, у зв`язку з цим, позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди на користь позивача підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог [PERSON] про відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне. Ч. 1 ст. 23 ЦК України особі гарантоване право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Ч. 2 ст. 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Правовідносини сторін пов`язані з укладенням та виконанням договору підряду. Згідно зі ст. 611 ЦК України моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі порушення зобов`язання, якщо таке відшкодування встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 23, ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до п. 3 Постанови ПВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року N 4 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно з п. 5 Постанови ПВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року N 4 відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають, зокрема, наявність такої шкоди. При цьому, суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру. З урахуванням викладених обставин, суд дійшов висновку про відмову [PERSON] у задоволенні його позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти у сумі 29500,00 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 704,80 грн.

Outcome: partial