Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-16 00:00:00

08 листопада 2019 року [PERSON] в особі свого представника звернулася до суду з по- зовною заявою, в якій просила позбавити [PERSON] батьківських прав, посилаючись на те, що вона є бабусею малолітньої [PERSON] , [INFO] . Батьками [PERSON] є відпо- відач та її син [PERSON] , у якого подружнє життя з [PERSON] не склалося, вони розлучилися та проживають окремо, а дитину залишили на її утриманні. 05 листопада 2018 року з огляду на повне нехтування інтересам дитини, вона звернулася до су- ду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про позбавлення зазначених осіб батьківсь- ких прав та стягнення аліментів на утримання дитини. Рішенням суду позовні вимоги було задово- лено частково, батьківських прав було позбавлено лише її сина [PERSON] та стягнуто з нього аліменти на її користь, а інші позовні вимоги стосовно позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] та стягнення на її утримання аліментів було залишено без за- доволення, при цьому суд виходив з того, що відповідач у справі спілкувалась з дитиною та виси- лала грошові кошти. Проте, після ухвалення зазначеного рішення суду відповідач у справі жодного разу не зателе- фонувала дитині, не поцікавилась її життям та не надала жодної гривні на її утримання. Також від- повідача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.184 Кодексу України про ад- міністративні правопорушення, що свідчить про те, що останню попереджали працівники поліції про відповідальність за невиконання своїх батьківських обов`язків, але вона продовжує свідомо ними нехтувати. Позивач та її представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги у повному обсязі, наполягаючи на їх задоволенні. Представник третьої особи підтримала позовні вимоги, вважаючи їх обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вона донесла до відома суду позицію Татарбунарської райдержад- міністрації, як органу опіки та піклування, про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Відповідач в судове засідання не з`явилася, надала до суду відзив на позовну заяву (а.с.35-37), в якому зазначила, що позовні вимоги не визнає, посилаючись на те, що в листопаді 2015 року вона припинила спільне проживання з [PERSON] , у зв`язку з чим змушена була змінити постійне місце проживання та за домовленістю залишила тимчасово проживати свою старшу дочку [PERSON] з позивачем. Зазначене рішення було вимушеним, оскільки на той час вона перебувала у важкій життєвій ситуації, змушена була змінити місце проживання, однак коштів на переїзд, утримання дітей та придбання житла на той час у неї не було. Проте, вона ніколи не припиняла виконувати свої батьківські обов`язки стосовно [PERSON] , вона постійно приїжджала до неї, спілкувалися по те- лефону, надавала кошти на її утримання. Після укладення шлюбу з [PERSON] відношення до неї зі сторони позивача змінилося, во- на почала настроювати дочку проти неї. Також зазначила, що рішенням суду у справі № 515/1732/ 19 було вірно встановлено всі обставини у справі та в позбавлені її батьківських прав було відмов- лено. Вважає, що звертаючись повторно до суду з тих самих підстав, [PERSON] зловживає своїми правами позивача. За таких обставин просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, а розгляд справи провести без її участі. Заслухавши пояснення і доводи позивача та її представника, представника третьої особи, допи- тавши малолітнього свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підля- гають задоволенню з огляду на таке. Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.6) підтверджується, що батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , зазначені [PERSON] та [PERSON] . Як встановлено судом, в листопаді 2015 року [PERSON] та [PERSON] припинили спільне проживання, після чого відповідач змінила постійне місце проживання та переїхала проживати до Черкаської області, де у 2017 році після укладення шлюбу з [PERSON] їй було присвоєно прі- звище " [PERSON] ". Згідно характеристики [PERSON] (а.с.10), вона зареєстрована та проживає по [ADDRESS] . Працює прибиральницею у виконкомі Татарбунар- ської міської ради, зарекомендувала себе як порядна, добросовісна людина. Займається вихован- ням та доглядом онуки [PERSON] , [INFO] . Рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 28.01.2019 р., яке набрало за- конної сили 28.02.2019 р. (копія на а.с.7-9), [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно його малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та стягнено з [PERSON] на ко- ристь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн., але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення нею повноліття, тобто, до [INFO] , починаючи з 05.11.2018 р. З довідки про реєстрацію місця проживання особи (а.с.24) видно, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 07.03.2017 р. Довідками виконкому Рогівської сільської ради Маньківського району Черкаської області № № 620-622 від 26.12.2019 р. (а.с.40-42) підтверджується, що [PERSON] проживає на території на- селеного пункту с.Роги Маньківського району Черкаської області з 2015 р., зареєстрована по [ADDRESS] . Перебуває у шлюбі, мати двох малолітніх дітей, працює продавцем ПП [PERSON] . До складу її сім`ї входять: чоловік [PERSON] , 1981 р. народження; дочка [PERSON] , 2015 р. народження, та син [PERSON] , 2019 р. народження. Факт працевлаштування відповідача підтверджується відомостями з трудової книжки (копія на а.с.43). Як вбачається з копій свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] (а.с. 44,45), відповідач у справі є також матір`ю [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] р. За місцем роботи та проживання [PERSON] характеризується позитивно, що вбачається з характеристик (а.с.10,13,52). За місцем проживання та навчання онука позивача - [PERSON] , [INFO] , ха- рактеризується позитивно, що вбачається з характеристик (а.с.11,12,14). Відповідно до висновку Татарбунарської райдержадміністрації Одеської області № 01-23/395 від 07.02.2020 р. (а.с.54), даний орган, як орган опіки та піклування, вважає доцільним позбавлен- ня батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Допитана у судовому засіданні малолітня [PERSON] пояснила, що вона проживає з бабусею, яка виховує її та здійснює за нею догляд. З матір`ю вона в останній раз спілкувалась два роки тому, після цього мати їй не телефонувала, ні поздоровлень на день народження, а ні подарунків, грошей мати їй не надсилає, вона не пам`ятає, як мати виглядає. Вона хоче жити з бабусею, яка її виховує, і щоб надалі бабуся її виховувала. З матір`ю вона проживати не хоче, вона матері не потрібна. Згідно ст.19 Конвенції про права дитини, держави - учасники зобов`язані вживати усіх необхід- них законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологіч- ного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального повод- ження або експлуатації з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьків- ських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.15 своєї постанови № 3 від 30.03.2007 р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про поз- бавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав (тобто прав на вихо- вання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. За змістом ст.12 Закону України "Про охорону дитинства", виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за ви- ховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`я- зані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність ди- тини, готувати її до самостійного життя та праці. Як передбачено ч.7 ст.7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. За приписами ч.ч.1,2 ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Ба- тьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч.1 ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Статтею 27 Конвенції «про права дитини» від 20.11.1989 р. (ратифікована Постановою ВР Ук- раїни № 789-ХІІ від 27.02.1991 р.) передбачено право кожної дитини право на рівень життя, необ- хідний для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку. Батьки, або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В силу ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досяг- нення ними повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуд- жуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забез- печення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як передбачено ч.ч.1,2 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Пленум Верховного Суду України у п.17 своєї постанови "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 р. № 3, роз`яснив, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявні- сть в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повноліт- ніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо утримання та виховання своєї малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] на- родження, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не проявляє заінтересованості у її подальшій долі, не цікавиться її успіхами, станом здоров`я, не дбає про її фізичний та духов- ний розвиток. Зазначені фактори суд оцінює як ухилення відповідача від виховання дитини та сві- домого нехтування нею своїми обов`язками. Слід зазначити, що позивач при зверненні до суду 05.11.2018 р. з позовом просила також разом з [PERSON] позбавити батьківських прав і [PERSON] . Проте, у судовому засіданні при роз- гляді цивільної справи № 515/1732/18 не знайшов свого підтвердження факт нехтування [PERSON] своїми батьківськими обов`язками, тому рішенням суду від 28.01.2019 р. (копія на а.с.7-9) по- зовні вимоги [PERSON] про позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно її ма- лолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та стягнення аліментів були залишені без задоволення. Тобто, згадане судове рішення мало слугувати відповідачу своєрідним попередженням про нео- бхідність належним чином виконувати свої батьківські обов`язки стосовно своєї дитини. Але, як встановлено в судовому засіданні, відповідач не піклується про фізичний і духовний ро- звиток дитини, не проявляє заінтересованості у її подальшій долі, не приймає участі в утриманні дитини, її матерільному забезпеченні, не цікавиться станом її здоров`я, що свідчить про її самоусу- нення від виконання батьківських обов`язків щодо утримання та виховання своєї малолітньої доч- ки [PERSON] . Зважаючи на дані обставини та враховуючи інтереси дитини, суд вважає за можливе та необхід- не позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та стягнути з неї аліменти на її утримання. Як передбачено ст.191 СК України, аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову, тобто у даному випадку з 08 листопада 2019 року. Крім того, з відповідача [PERSON] підлягають стягненню судові витрати відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved