Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-30 00:00:00

У грудні 2017 року позивач - [PERSON] звернулася до суду із даним позовом, який в подальшому уточнила і остаточно просила суд визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку набувальної давності. В обґрунтування свого позову позивач зазначила, що її матері - [PERSON], яка працювала, у період з 2002 року по 2008 року, в агрофірмі "Роднічок", правонаступником якого був радгосп ім. Карла Маркса, було надано для проживання квартиру [ADDRESS]. З 2003 року і по теперішній час вона прописана та проживає в даній квартирі, крім неї ще прописана і проживає її малолітня дочка [PERSON], [INFO] Однак, позивач не має можливості її приватизувати через те, що після ліквідації агрофірмі "Роднічок", правонаступником якого був радгосп ім. Карла Маркса, ця квартира залишилась без власника, не перебуває в державній чи комунальній власності. Позивачка зазначає, що вона добросовісно, відкрито та безперешкодно володіє зазначеним нерухомим майном, доглядає його та сплачує усі необхідні платежі, а тому просить визнати за нею право вланості на цю квартиру за набувальною давністю. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позов з підстав, викладених в позовній заяві, просили суд його задовольнити. Представник відповідача подав до суду відзив, просив суд розглядати справу за його відсутність, винести рішення за наявними матеріалами справи, заперечень проти задоволення позову не вказав. Третя особа без самостійних вимог на предмет спору - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Заслухавши пояснення учасників справи та свідків, дослідивши надані суду письмові докази по справі, суд прийшов до наступного. Частинами 1, 4 ст. 344 ЦК України встановлено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ " Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" від 07.02.2014 року №5, при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). При цьому, володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Судом встановлено, що матері позивачки по даній справі - [PERSON], яка відповідно є третьою особою без самостійних вимог на предмет спору, та яка працювала протягом з 2002 року по 2008 року в агрофірмі "Роднічок", правонаступником якого був радгосп ім. Карла Маркса, було надано для проживання квартиру [ADDRESS] (а.с.6-7, 10). З 2003 року і по теперішній час в спірній квартирі прописана та проживає позивачка та її малолітня дочка [PERSON], [INFO].(а.с.8). На теперішній час агрофірма "Роднічок", та радгосп ім. Карла Маркса ліквідовані, а право власності на спірну квартиру не зареєстровано ні за ким, в державній чи комунальній власності вона також не перебуває. З урахуванням сукупності вище вказаних обставин, а також те, що позивачем доведено наявність всіх вказаних умов того, що вона добросовісно, відкрито та безперешкодно заволоділа спірною квартирою, та володіє нею більше десяти років, з нею були укладені договори на користування житлово-комунальними послугами, за її замовленням був виготовлений технічний паспорт на квартиру, оплачує житлово-комунальні послуги та проводить в квартирі роботи по благоустрою, суд приходить до висновку, що [PERSON] набула право власності на це майно, у зв'язку з чим її позов підлягає до задоволення. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Відповідно до п. 9 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно є підставою для державної реєстрації прав.

Outcome: approved