Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-13 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулися [PERSON] та [PERSON], посилаючись на те, що [INFO] року помер їх батько [PERSON], спадкоємицею якого за законом була його дружина [PERSON], що прийняла спадщину, оскільки постійно проживала разом з ним до дня його смерті і не подавала заяву про відмову від прийняття спадщини. [INFO] року померла їхня мати [PERSON], спадкоємцями якої за законом є вони її діти [PERSON] та [PERSON]. 29 серпня 2018 року [PERSON] та [PERSON] отримали кожен свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, що складається з 1/2 частки земельної ділянки. 29 серпня 2018 року постановою Державного нотаріуса Ставищенської державної нотаріальної контори Київської області Цимбалюк В.М. їм відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа, яким підтверджується, що будинок належав померлим особам. Інвентаризаційна вартість вказаного житлового будинку з прибудовою та господарськими будівлями становить 203419, 00 грн. відповідно до акту - висновку від 10.08.2018 року про обстеження технічного стану житлового будинку, складеного комунальним підприємством "Південне бюро технічної інвентаризації". Позивачі просять суд визнати право власності за кожним з них по 1/2 частині домоволодіння, яке складається з житлового будинку літ. «А-1» з прибудовою літ. «а», ґанком літ. «а1», загальною площею 63,1 кв.м., із них житловою площею 34,6 кв.м., допоміжною площею 19 кв.м., площею приміщень загального користування 9,5 кв. м., а також сарай літ. «Б-1», сарай - літня кухня літ. «В-1», сарай - прибудова літ «в», погріб з шийкою літ. «Г/пг», вбиральня літ. "Д-1", ворота з хвірткою № 1, огорожа № 2, яке розташовано по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]. В підготовче судове засідання позивачі не з'явилися, подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують. Представник відповідача Журавлиської сільської ради в підготовче судове засідання не прибув, до суду сільська рада подала лист про визнання позовних вимог та розгляду справи у відсутність її представника. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, розглянувши матеріали справи, письмову заяву представника відповідача Журавлиської сільської ради про визнання позову та дослідивши письмові докази, вважає, що визнання представником відповідача позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судом встановлено слідуючі факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] (а.с. 40). Спадкоємицею [PERSON] за законом була його дружина [PERSON], яка прийняла спадщину, оскільки постійно проживала разом з ним до дня його смерті і не подавала заяву про відмову від прийняття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи (а.с. 102-106). [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] (а.с. 64). Спадкоємцями померлої [PERSON] за законом є її діти [PERSON] та [PERSON], що підтверджується матеріалами спадкової справи (а.с. 102-106). 29 серпня 2018 року за реєстровим номером 803 [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, що складається з 1/2 частки земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS], площею 0,2500 га, кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с. 84). 29 серпня 2018 року за реєстровим номером 807 [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, що складається з 1/2 частки земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS], площею 0,2500 га, кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а. с. 86). 29 серпня 2018 року постановою Державного нотаріуса Ставищенської державної нотаріальної контори Київської області Цимбалюк В.М. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS], у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа, яким підтверджується, що будинок належав померлим особам (а. с. 18). Інвентаризаційна вартість вказаного житлового будинку з прибудовою та господарськими спорудами становить 203419,00 грн. (а. с. 34-39). Згідно технічного паспорта на спірний житловий будинок та довідки КП КОР "Південне бюро технічної інвентаризації" від 13.08.2018 року №2596 ( а. с. 34-39), домоволодіння по [ADDRESS] складається з житлового будинку літ. «А-1» з прибудовою літ. «а», ґанком літ. «а1», загальною площею 63,1 кв.м., із них житловою площею 34,6 кв.м., допоміжною площею 19 кв.м., площею приміщень загального користування 9,5 кв. м., а також сарай літ. «Б-1», сарай - літня кухня літ. «В-1», сарай - прибудова літ «в», погріб з шийкою літ. «Г/пг», вбиральня літ. "Д-1", ворота з хвірткою № 1, огорожа № 2. Як вбачається з листа Журавлиської сільської ради свідоцтва про право власності за життя на ім'я померлих не видала (а.с. 25). Відповідно до погосподарських книг Журавлиської сільської ради за 1986 - 1990, 1991 - 1995 роки житловий будинок в с. Журавлиха Ставищенський району Київської області відносився до майна колгоспного двору (а. с. 28-31), членами якого були [PERSON] та [PERSON]. Згідно статті 120 ЦК УРСР (1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року, коли був відповідно до Постанови Верховної Ради Української РСР від 26 березня 1991 року №885-ХІІ введений в дію Закон "Про власність". Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Згідно положень статей 1217, 1222 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Статтею 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, а порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість і підстави відмови в ній установлюються законом. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину або ж державної реєстрації права на спадщину, не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно з положеннями ст. 1218, частин 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини, до складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як видно із статей 1268-1269 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Частиною 1 статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. В частині 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-IV вказано, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. В ч. 1 ст. 3 вказаного Закону передбачено обов'язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав. Частинами 2, 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію оречових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації. Право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення, (постанова Верховного Суду України від 13 червня 2012 р. № 6-54 цс 12). З урахуванням положень ч. 1 ст. 15, ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом наведених норм права потреба в такому способі захисту виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами (документами), підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України, при розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК України) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину, слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що [PERSON] та [PERSON] набули кожен по ? частині права власності на вказаний житловий будинок, як на майно колгоспного двору, оскільки після смерті [PERSON] його дружина [PERSON] набула право власності на спірний будинок вцілому, а тому це право увійшло до складу спадщини, яка відкрилася внаслідок смерті останньої, а позивачі як її спадкоємці, набули право на спадщину за законом кожен на ? частину даного житлового будинку, і оскільки відповідачем позов визнається, - він підлягає задоволенню. Позивачі просять судові витрати по справі покласти на них.

Outcome: approved