Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

до суду надійшла вказана позовна заява, в якій позивач просить виділити частки у майні, що перебуває у спільній власності згідно свідоцтва про право власності на житло № 2699, виданого 15.02.1999 року виконавчим комітетом Хмільницької міської ради згідно рішення № 5 від 26.01.1999 року, визначивши, що розміри часток співвласників [PERSON], [PERSON], [PERSON], у квартирі [ADDRESS] є рівними та становлять по 1/3 частки за кожним співвласником. Позов мотивований тим, що позивач звернувся до нотаріальної контори з метою законного розпорядження своїм майном, а саме для укладення договору дарування своєї частки квартири, проте нотаріусом йому у цьому було відмовлено у зв'язку з тим, що у свідоцтві про право власності на житло № 2699 яке видане виконавчим комітетом Хмільницької міської ради 15.02.1999 року, не зазначено вид спільної власності. Окрім того у свідоцтві про право власності на житло не зазначена частка кожного із співвласників квартири, тому він вимушений звернутись до суду з цим позовом. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] судове засідання не з'явилися, про день, час і місце судового засідання повідомлені належним чином. Через канцелярію суду подали заяви відповідно до яких, позовні вимоги підтримують, просять задовольнити їх в повному обсязі, а справу розглянути у їх відсутність. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про день, час і місце судового засідання повідомлені належним чином. Через канцелярію суду подали заяви відповідно до яких, позовні вимоги визнають, проти їх задоволення не заперечують. Відповідач Хмільницька міська рада в судове засідання свого представника не направила, про день, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, подала до суду клопотання про розгляд справи у відсутність її представника, при прийнятті рішення покладається на розсуд суду. Судом встановлено, що на підставі Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", виконкомом Хмільницької міської ради народних депутатів видано свідоцтво про право власності на житло № 2699 від 15.02.1999 року, зареєстроване Хмільницьким відділком КП "ВООБТІ" за реєстровим № 2699 від 4.07.2000 року, відповідно до якого [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві спільної власності, належить квартира [ADDRESS]. Як вбачається з зазначеного свідоцтва, у ньому не визначено вид права спільної власності зазначених осіб на квартиру, як не визначено частки кожного із них (а.с.2). Відповідно до свідоцтва про шлюб, 14.02.21012 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] і її прізвище після реєстрації шлюбу - [PERSON] (а.с.7). Позивач у справі на може реалізувати своє право на володіння та розпорядженням належним йому нерухомим майно, зокрема не може укласти договір дарування належної йому частки квартири та посвідчити його у нотаріуса, що підтверджується листом приватного нотаріуса Хмільницького районного нотаріального округу [PERSON] № 272/02-17 від 23.09.2014 року (а.с.3) Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" від 19.06.1992 року (в редакції, чинній на момент приватизації квартири), передача займаної квартири здійснюється у спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають в даній квартирі. Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Відповідно до ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження, та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки позивачем доведено обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, суд дійшов висновку про задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved