Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-21 00:00:00

Позивач [PERSON] ( [ADDRESS] ) звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] ( [ADDRESS] ) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири. Свої вимоги мотивує тим, що вона є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири під скасувальною умовою від 30 липня 2003 року, витягом КП «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» про реєстрацію права власності на нерухоме майно №1140407 від 31.07.2003 та технічним паспортом на квартиру [ADDRESS] , а [PERSON] проживає поверхом вище та є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування №1-1 від 11 січня 2016 року, що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна станом на 01.10.2019. В кінці травня 2019 року трапилось залиття її квартири, яке спричинила аварія в системі водопостачання в квартирі [ADDRESS] , власником якої є відповідач. Актами було зафіксований факт залиття квартири квартири [ADDRESS] та завдані пошкодження. Як вбачається з даних акта Комітету самоорганізації населення мікрорайону "Соборний" виконкому Черкаської міської ради №388 від 30.09.2019, встановлено, що в результаті залиття в квартирі № 61 затоплена стеля туалетної кімнати, пошкоджена кахельна плитка на стінах, пошкоджене облицювання колони водо-каналізаційного стояка. Внаслідок [ADDRESS] стеля туалетної кімнати уражена пліснявою та грибком, а також внаслідок залиття відбулося пошкодження сантехніки, а саме частина унітазу відкололася та відпала. Відповідно до акту Комітету самоорганізації населення мікрорайону "Соборний" виконкому Черкаської міської ради №388 від 30.09.2019 причиною затоплення було встановлено протікання водо-каналізаційного стояка, який знаходиться у туалетній кімнаті вищерозташованої квартири [ADDRESS] . Зазначає, що вбачається, що на її квартиру було залито з квартири відповідача, внаслідок чого вона зазнала матеріальних збитків. Також, позивач вказує на те, що у акті Комітету самоорганізації населення мікрорайону "Соборний" виконкому Черкаської міської ради № 388 від 30.09.2019 зазначено, що на момент складення даного акту власник квартири чи інші особи, які могли б ознайомитися із даним актом у квартирі [ADDRESS] відсутні. Також, позива зазначає, що неправомірними діями відповідача їй завдано моральну шкоду, яка виразилась у негативних емоціях та переживаннях з приводу пошкодження майна та неможливості нормального користування ним, порушення звичного способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації, зокрема її родина, а саме донька з онукою, змушена жити у родичів через вологість та витрачати час для відновлення порушеного права. Також, у неї самої значно погіршився стан здоров`я, так як після залиття, на стелі туалетної кімнати з`явилися пліснява та грибок. Оскільки у неї є схильність до алергії вона змушена була звертатися до лікаря та купувати дорогі ліки, що підтверджується консультаційним висновком спеціаліста від 25.07.2019 року.Вважає, що обгрунтованим є стягнення з відповідача моральної шкоди у сумі 30000 грн. 00 коп. Просить суд стягнути з [PERSON] на її користь заподіяну матеріальну шкоду внаслідок залиття квартири у розмірі 83050 грн.00 коп. та моральну шкоду в розмірі 30000, 00 грн. 21 жовтня 2019 року ухвалою суду позовну заяву залишено без руху, в зв`язку з наданням позивачу термін для усунення недоліків. 03 грудня 2019 року ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. 02 січня 2020 року відповідачем [PERSON] через канцелярію суду було надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що вона просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Свої заперечення мотивує тим, що факт залиття квартири, саме в кінці травня 2019 року внаслідок течі саме з її квартири не підтверджено належними, допустимими та достатніми доказами. Окрім того, звертає увагу суду на те, що у належній їй квартирі в період з січня по червень 2019 року ніхто не проживав. На підтвердження своїх доводів, нею були здійсненні заходи, що спрямовані на отримання відомостей з комунальних служб: КП «Черкасиводоканал», ПАТ «Черкасиобленерго», Центру обслуговування споживачів електричної енергії ВП «Черкаська ТЕЦ», Абонентської служби по роботі з населенням ПАТ «Черкасигаз» та надано відповіді про нарахування комунальних послуг в період з січня 2019 року по червень 2019 року. 07 лютого 2020 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті. 22 травня 2020 року представником позивача за дорученням [PERSON] до суду було подано клопотання, в якому просить не брати до уваги відзив Відповідача на позовну заяву [PERSON] та додані до нього докази, у зв`язку з тим, що при його подачі до суду, відповідачем було порушено норми цивільного процесуального права. Представник позивача за дорученням Прядка В. М. надав суду заява про розгляд справи за його відсутності. Зазначив, що на позовних вимогах наполягає та просить задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату та час розгляду справи була належним чином повідомлена. При подачі відзиву, просила розгляд справи проводити без її участі, у зв`язку з перебуванням у відпустці для догляду за дитиною до трьох років. Суд, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи приходить до наступного. Судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту для даних правовідносин визначені Цивільним Кодексом України. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч.3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст.78 ЦПК України). В судовому засіданні встановлено, що відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 1140407 від 31.07.2003 року, виданого КП «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації», [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 183074380 від 01.10.2019 квартира за адресою: [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] . Відповідно до Акту про залиття квартири № 388 від 30.09.2019 року, складеного Комітетолм самоорганізації населення мікрорайону «Соборний» , 30 вересня 2019 року було проведено обстеження квартири [ADDRESS] . За наслідком даного обстеження було встановлено, що в результаті залиття в квартирі № 61 затоплена стеля туалетної кімнати, пошкоджена кахельна плитка на стінах, пошкоджене облицювання колони водо-каналізаційного стояка. Внаслідок [ADDRESS] стеля туалетної кімнати уражена пліснявою та грибком, а також внаслідок залиття відбулося пошкодження сантехніки, а саме, частина унітазу відкололося та відпала. Причиною затоплення було встановлено протікання водо-каналізаційного стояка, який знаходиться у туалетній кімнаті в квартирі [ADDRESS] , власником якої є [PERSON] . На момент складання даного акту власник квартири чи інші особи, які б могли ознайомитися з даним актом у квартирі [ADDRESS] відсутні. Такі наслідки залиття, також підтверджено доданими до позовної заяви фотографіями пошкодженого майна. Також, за дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, які надані [PERSON] разом із позовом, і які, як на думку суду, є належними та допустимими, визначено завдані збитки внаслідок пошкодження майна, належного [PERSON] , що відповідно становить 83050,00 грн. Слід зазначити, що не визнаючи розмір збитків, Відповідачем [PERSON] не подано до суду жодних доказів, які б спростовували доводи [PERSON] . Відповідно до ч. 1-2 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч. 2 ст. 15 ЦК України). Вимоги норм ст. 83 ЦПК України, передбачають, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними. Суд звертає увагу на те, що відповідачем не було надано належних та допустимих доказів надсилання копії відзиву з доказами позивачу по справі, у зв`язку з цим суд не може прийняти відзив до уваги. За нормами статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо). Згідно із частиною четвертою статті 319 ЦК України, власність зобов`язує. Тобто, власник зобов`язаний володіти, користуватись, розпоряджатись своєю власністю так, щоб це не завдавало шкоди правам, інтересам та майну інших осіб, і, відповідно, вживати для цього необхідних заходів. Статтею 322 ЦК України також передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Відповідно до положень статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частина друга статті 1166 ЦК України, встановлює презумпцію вини завдавача шкоди, тобто особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини. Як роз`яснено у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина. А тому, суд приходить до висновку про задоволення позовної вимоги [PERSON] в частині стягнення матеріальної шкоди, а саме, про необхідність стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню грошові кошти для відшкодування збитків, завданих внаслідок залиття квартири у розмірі 83050 грн.00коп. Крім того, частиною першою ст. 23 ЦК України, визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоди визначені статтею 1167 ЦК України. Так, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи,яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2 )якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту абовиправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Як передбачено ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до положень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди в конкретній справі, суд повинен враховувати характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнали позивачі, стан здоров`я потерпілих, тяжкість вимушених змін у їхніх життєвих стосунках тощо. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує обставини справи, у тому числі тривалість порушення прав позивача, характер порушення прав позивача,характер та обсяг душевних страждань, втрату нормальних життєвих зв`язків, здійснення додаткових зусиль для організації власного життя, зусиль, вжитих для відновлення порушених прав,а також принципи розумності та справедливості. Суд приходить до висновку про те, що сума заявленої моральної шкоди в розмірі 30000,0 грн. є завищено. Але з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, можливим стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 5000 грн.00 коп., яка є достатньою і справедливою компенсацією завданої моральної шкоди. В іншій частині вимог щодо відшкодування моральної шкоди, на думку суду, слід відмовити. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору, витрат пов`язаних із розглядом справи. Відповідно до ст.. 141 ЦПК України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до копії пенсійного посвідчення № [NUMBER] , [PERSON] є інвалідом 2 групи. А тому, при подачі позову вона була звільнена від сплати судового збору. На підставі ст.. 141 ЦПК України, судовий збір в розмірі 840 грн.80 коп. необхідно стягнути з [PERSON] на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial