Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-25 00:00:00

Представник позивача Бойченко Д.О. 24.05.2019 року звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивовано неналежним виконанням відповідачем [PERSON] зобов`язань за кредитним договором № 85019832583 від 24.08.2015 року, в якому просив стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 51 300,00 грн. та вирішити питання судових витрат. Ухвалою судді від 27.05.2019 року у спрві відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та розгляд справи призначено в підготовче судове засідання (а.с.26). Відзиву на позов від [PERSON] до суду не надходило. Ухвалою суду від 28.08.2019 року прийнято зустрічний позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» про визнання кредитного договору недійсним для спільного розгляду з первісним позовом Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості (а.с. 34-40, 108-109). Зустрічний позов мотивовано, тим, що він не укладав жодного договору з банком, його підпис на договорі підробним, використаний його паспорт, грошей також від банку не отримував, а тому просив суд визнати кредитний договор недійсним. Відзиву на зустрічний позов від Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до суду не надходило. З метою забезпечення доказів по зустрічному позову позивачем [PERSON] подано до суду клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи (а.с. 146-148) Ухвалою суду від 28.11.2019 призначено по справі судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України. Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. (а.с. 163-165). 05.03.2020 року з експертної установи повернуто матеріали справи, виконано ухвалу та надано висновок експерта (а.с.182-185). Ухвалою суду від 10.03.2020 року відновлено провадження у справі (а.с. 187). Ухвалою суду від 26.03.2020 року закрито підготовче провадження і призначено до судового розгляду (а.с. 197-198). Представник позивача за основним позовом та представним відповідача за зустрічним позовом АТ "Перший Український міжнародний Банк" в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі, клопотань про відкладення до суду не надходило. В судовому засіданні відповідач за основим позовом та позивач за зустрічним позовом - [PERSON] , та його представник [PERSON] проти задоволення основного позову заперечували, зустрічний позов підтримали та просили його задовольнити. Також надали до суду оригінали квитанцій про понесені судові вирати, які просили стягнути з відповідача. Суд, вислухавши доводи та пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи вважає, що основний позов не підлягає задоволенню, а зустрічні позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. Звертаючись до суду з основним позовом позивач зазначив, що між ПАТ "Банк Ренесанс Капітал", правонаступником якого є АТ "Перший Український Міжнародний Банк", було укладено кредитний договір № 85019832583 від 24.08.2015 року (а.с.5, 13-14). Також надано довідку про стан заборгованості за кредитним договором № 85019832583 від 24.08.2015 року та виписку по рахунку (а.с. 14, 15). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Позивачем та відповідачем обрані способи захисту, що відповідають вимогам ч.2 ст.16 ЦК України та предметом позову за оновним позовом є заборгованість за кредитним договором, а в зустрічному позові предметом позову є визнання недійсним правочину. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. Відповідно до положень частини першої статті 626 ЦК Українита частини першоїстатті 638 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Водночас, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (частина третястатті 203 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Частиною першою статті 216 ЦК України визначено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Відповідно до ч. 1 ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Згідно висновку експерта № 17-3/14 від 26.02.2020 року, наданого на виконання ухвали суду від 28.11.2019 р., підпис від імені [PERSON] в графі "Підпис позичальника" (у прямокутнику) в нижньому правому куті пропозиції укласти договір (оферти) №85019832583 від 24.08.2015 (а.с. 142 ), виконаний не [PERSON] , а іншою особою, з наслідуваням його підпису (а.с. 182-185). Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до частин 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Однак, представником позивача на підтвердження своїх вимог не надано суду належних та допустимих доказів, які б відповідали вимогам процесуального законодавства та підтверджували обставину укладання пропозиції укласти договір (оферти) № 85019832583 від 24.08.2015р. з [PERSON] , оскільки згідно висновку експерта № 17-3/14 від 26.02.2020 року, даний договір підписано не [PERSON] . На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, враховуючи, що позивач за основним позовом не довів, що було укладено пропозицію укласти договір (оферти) № 85019832583 від 24.08.2015р. з [PERSON] , а навпаки дані твердження спростовані висновком експерта,суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення основного позову та наявні підстав для задоволення зустрічного позову. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Відповідно до ч. 2 ст. 134 ЦПК України у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. Відповідач за основним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] надав до суду попередній розрахунок суми судових витрат (а.с. 191). Як вбачається з матеріалів справи, за подання до суду зустрічного позову позивачем сплачено судовий збір в розмірі 768,40 грн. (а.с.41). За проведення судової почеркознавчої експертизи № 17-3/14 від 26.02.2020 року [PERSON] сплачено згідно рахунку № 90 /Kiev20 від 15.01.2020 р. - 2 250,24 грн. (а.с. 206-208). В порядку ст.ст. 133, 141 ЦПК України, з урахуванням повного задоволення зустрічного позову, з відповідача за зустрічним позовом на користь позивача за зустрічним підлягає стягненню судові витрати, які складаються з судового збору в розмір і 768,40 грн. та витрат, пов`язаних з розглядом справи в розмірі 2250,24 грн., а всього разом 3018,64 грн. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved