Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-01 00:00:00

[PERSON] в особі представника - адвоката Бізденежного С.Р. звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: районна адміністрація Запорізької міської ради по Вознесенівському району про зобов`язання припинити дії щодо використання квартири не за призначенням та дії щодо порушення правил утримання тварин. В обґрунтування позову зазначила, що вона є власником квартири [ADDRESS] , яка належить їй на праві приватної власності. [PERSON] має реєстрацію місця проживання та проживає у вказаній квартирі, про те користуватися квартирою (своїм житлом) у повній мірі не має можливості, через порушення сусідкою квартири [NUMBER] [PERSON] , яка проживає по сусідству знизу по стояку, через порушення останньою правил добросусідства та санітарних правил утримання тварин у вказаній квартирі, що полягає у наступному. [PERSON] здійснює утримання у своїй квартирі [ADDRESS] осіб, через що усі сусіди та позивач постійно потерпають від звірячих бійок між котами та собаками та нестерпного запаху екскрементів цих тварин. Сама [PERSON] мешкає у своєї подруги у невідомому місці та періодично приходить до себе додому, щоб годувати тварин, переховуючись при цьому від мешканців будинку. Позивач та її представник, неодноразово зверталися щодо порушення відповідачем [PERSON] діючого законодавства, санітарних норм та правил утримання тварин до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району, як контролюючого органу за додержанням «Правил утримання собак, котів і хижих тварин громадянами, підприємствами, установами та організаціями м. Запоріжжя», затверджених рішенням Запорізької міської ради №35 від 27. 12.2011, проте жодних конкретних дій з боку районної адміністрації вчинено не було, що свідчить про неспроможність здійснювати відповідний контроль у ввіреному районі міста. Також 08.10.2019 представником позивача було направлено заяву до Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, про вчинення [PERSON] адміністративного правопорушення за ст.154 КУпАП, про те до сьогодні з боку цього органу поліції не було жодної реакції та відповіді на вказану заяву. Враховуючи наведене, з метою захисту прав та законних інтересів [PERSON] змушена звернутися до суду з зазначеним позовом. На підставі викладеного, позивач просить зобов`язати мешканку квартири [ADDRESS] , а саме відповідача [PERSON] , припинити дії щодо використання квартири не за призначенням та дії щодо порушення правил утримання домашніх тварин, а саме, виселити з квартири [ADDRESS] , собак та котів, кількість яких перевищує одну тварину та стягнути з відповідача судовий збір. Ухвалою судді від 25 вересня 2020 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: районна адміністрація Запорізької міської ради по Вознесенівському району про зобов`язання припинити дії щодо використання квартири не за призначенням та дії щодо порушення правил утримання тварин та призначено судовий розгляд за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом сторін). 27.10.2020 від представника третьої особи: районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району надійшов відзив, в якому зазначено, що районна адміністрація діє на підставі Положення про районну адміністрацію, затвердженого рішенням міської ради від 30.09.2020 №33 «Про внесення змін до Положень виконавчих органів Запорізької міської ради». Щодо повноважень районної адміністрації згідно з Правилами утримання собак, котів і хижих тварин громадянами, підприємствами, установами та організаціями в м. Запоріжжі, затверджених рішенням міської ради від 27.12.2011 №35, районні адміністрації здійснюють контроль за дотриманням цих Правил, створюють та координують роботу районних комісій по контролю за дотриманням цих Правил, організовують облік собак, котів та інших тварин у приватному секторі, відомчому житловому фонді. Запорізькою міською радою рішенням від 15.10.2003 №22 та від 09.06.2004 №25 утворено КП «Побутовик». Згідно з статутом КП «Побутовик» одним з видів діяльності є здійснення контролю на території м. Запоріжжя за дотриманням вимог Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження», Правил утримання тварин в м. Запоріжжя. «Програми поводження з тваринами у м. Запоріжжі на 2017-2022 роки, інших нормативно-правових актів в даній сфері тощо. Відповідно до ст. 32 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» органи Національної поліції здійснюють нагляд за дотриманням порядку вигулу домашніх тварин (собак) у громадських місцях та вживають відповідних заходів у разі порушення законодавства про порядок поводження і утримання домашніх тварин. Предметом позову є порушення відповідачем санітарних норм та Правил утримання собак, котів. У разі порушення нормативно-правових актів сфері поводження й утримання тварин існують чітко визначені органи, які уповноважені складати протоколи про адміністративні правопорушення, до яких районна адміністрація не відноситься. Також рішенням Запорізької міської ради від 26.04.2017 №33 затверджено Програму поводження з тваринами у м. Запоріжжя на період 2017-2022 роки, необхідність розробки якої викликана відсутністю у м. Запоріжжя комплексної системи поводження з тваринами. Згідно з даною Програмою координацію роботи за дотриманням вимог законодавства і Правил поводження з тваринами має здійснювати КП «Побутовик». У зв`язку з зазначеним просять прийняти рішення у відповідності до вимог чинного законодавства. Ухвалою суду від 23.11.2020 витребувано від Департаменту з управління ЖКГ ЗМР відомості: чи перебуває квартира [ADDRESS] у комунальній власності територіальної громади міста Запоріжжя; чи видавалися [PERSON] ордери на право проживання у квартирі [ADDRESS] , якщо так, то надати реквізити таких ордерів. Представник позивача - адвокат Бізденежний С.Р. у судовому засіданні надав пояснення, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, у подальшому надав заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судові засідання не з`явилася, про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином рекомендованим листом із повідомленням, причини неявки у судове засідання відповідач не повідомила, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалася. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за її відсутності суду не надала. Представник третьої особи [PERSON] у судовому засіданні надала пояснення, посилаючись на доводи, зазначені у відзиві, у подальшому надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Так, відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З врахуванням тієї обставини, що відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, причини неявки суду не повідомила, відзиву проти позовної заяви не надала, а також того, що представник позивача не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд постановив ухвалу про розгляд справи в заочному порядку на підставі наявних у справі даних та доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Вислухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи, допитавши свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд приходить до наступного. Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК). Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд на підставі ст. 13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , яка належить їй на праві приватної власності, що підтверджується інформацією з єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 17.09.2020. [PERSON] має реєстрацію місця проживання та проживає у вказаній квартирі, про те користуватися квартирою (своїм житлом) у повній мірі не має можливості, через порушення сусідкою квартири [NUMBER] [PERSON] , яка проживає по сусідству знизу по стояку, через порушення останньою правил добросусідства та санітарних правил утримання тварин у вказаній квартирі. Відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі -продажу від 09.10.1996, зареєстрованого в ОП „МБТІ", реєстрований номер 36240 від 11.10.1996, здійснює утримання у своїй квартирі [ADDRESS] осіб, через що усі сусіди та позивач постійно потерпають від звірячих бійок між котами та собаками та нестерпного запаху екскрементів цих тварин. Сама [PERSON] мешкає у своєї подруги у невідомому місці та періодично приходить до вказаної квартири. 08.10.2019 представником позивача було направлено заяву до Вознесенівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області про вчинення відповідачем [PERSON] адміністративного правопорушення, передбаченого ст.154 КУпАП, проте органами поліції адміністративного протоколу відносно [PERSON] не складено, жодної відповіді на заяву не надано. 02.09.2019 на адресу відповідача було направлено рекомендованим листом вимогу про дотримання правил добросусідства та санітарно - епідеміологічних норм у квартирі. Вказаний лист було повернуто за його неотриманням та спливу терміну зберігання на пошті. Крім того, листом районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району від 17.09.2019, 18.10.2019 [PERSON] повідомлено, що районна адміністрація звернулася до КП „ Наше місто" для вирішення питання щодо антисанітарного стану квартири [ADDRESS] . КП „ Наше місто" повідомило, що при виході комісії за участю представників КП „ Наше місто" для обстеження квартири [ADDRESS] мешканці вказаної квартири були відсутні. Майстром було залишено попередження про правила утримання домашніх тварин згідно з „Правилами утримання собак, котів, хижих тварин громадянами, підприємствами, установами та організаціями в м. Запоріжжя", затвердженими рішенням міської ради № 27.12.2011 № 35 мешканцям житлового фонду дозволено утримувати домашніх тварин за умови їх реєстрації не більше одного у квартирах, в яких проживає одна сім`я 27.10.2019 представник позивача звертався до районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району з заявою про створення робочої групи щодо використання не за призначенням квартири у багатоквартирному будинку, на що 11.11.2019 заявнику було надано відповідь про направлення звернення до департаменту з управління житлово - комунального господарства Запорізької міської ради, на що 21.11.2019 надано відповідь що створення робочої групи та виявлення факту проживання у квартирі [NUMBER] бездомних котів та собак не відноситься до повноважень департаменту з управління житлово- комунальним господарством ЗМР. Також, 23.07.2020 на адресу відповідача було направлено рекомендованим листом вимогу сусідів мешканців під`їзду про дотримання [PERSON] правил добросусідства та санітарно - епідеміологічних норм у квартирі, який було повернуто у зв`язку з неотриманням відповідачем. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , які є мешканцями квартир [ADDRESS] пояснили, що у квартирі відповідача мешкають тварини, яких відповідач приносить з вулиці, сама відповідач в квартирі не мешкає, а приходить вночі для того щоб їх нагодувати, на контакт не йде, у зв`язку з постійним перебуванням у квартирі великої кількості тварин у під`їзді стоїть сморід. Рішенням Запорізької міської ради № 35 від 27.12.2011 затверджено Правила утримання собак, котів і хижих тварин громадянами, підприємствами, установами та організаціями у м. Запоріжжі (далі - Правила). Відповідно до п.3.1 Правил утримання собак, котів і хижих тварин громадянами, підприємствами, установами та організаціями у м. Запоріжжі (далі - Правила) встановлені загальні правила утримання домашніх та інших тварин: -кількість тварин, яких може утримувати фізична чи юридична особа, обмежується можливістю забезпечення їм умов утримання відповідно до вимог законодавства. При цьому утримання тварин не повинно порушувати права осіб, які мешкають поруч, шляхом утворення значних неприємних запахів, створення звукового та іншого впливу в порушення діючого санітарно-епідеміологічного законодавства; -умови утримання тварин повинні задовольняти їхні природні потреби в їжі, воді, сні, рухах, контактах із собі подібними, у природній активності та інші потреби; -місце утримання тварин повинно бути оснащено таким чином, щоб забезпечити необхідний простір, температуру повітря, режим вологості і вентиляції, природне освітлення та можливість контакту тварин із природним для них середовищем. Згідно з п. 3.1.1. зазначених Правил кількість тварин, яких може утримувати фізична чи юридична особа, обмежується можливістю забезпечення їм умов утримання відповідно до вимог законодавства. При цьому утримання тварин не повинно порушувати права осіб, які мешкають поруч, шляхом утворення значних неприємних запахів, створення звукового та іншого впливу в порушення діючого епідеміологічного законодавства. Згідно з п. 3.4. Правил особи, які утримують домашніх тварин зобов`язані дотримуватись вимог цих Правил, правил громадського порядку, норм співіснування, ветеринарних та санітарно-гігієнічних норм експлуатації жилих приміщень; не допускати порушень прав і законних інтересів фізичних і юридичних осіб, не створювати загрози безпеці людей. Відповідно до п. 12.1. фізичні та юридичні особи, які тримають собак, котів та інших тварин, несуть відповідальність згідно з діючим законодавством України. Згідно з розділом 13 Правил: - органи поліції вживають відповідні заходи у разі порушення законодавства про порядок утримання домашніх тварин, а також цих Правил; складають протоколи про адміністративні правопорушення власниками тварин та передають їх на розгляд до адміністративних комісій або до суду; - управління ветеринарної медицини у м. Запоріжжя у межах своєї компетенції здійснює контроль та нагляд за дотриманням вимог цих правил та інших нормативно-правових актів з питання утримання домашніх та інших тварин у м. Запоріжжя; складає протоколи про адміністративні правопорушення за невиконання цих правил, ухилення від обов`язкових щеплень, досліджень тощо відповідно до ст. 107 КпАП та ст. 35, 37 Закону України «Про ветеринарну медицину»; - інспекція з благоустрою Запорізької міської ради в межах своєї компетенції здійснює контроль за дотриманням вимог цих правил та інших нормативно - правових актів з питань утримання домашніх та інших тварин, охорони громадського порядку; складає протоколи про адміністративні правопорушення власниками тварин та передають їх на розгляд до адміністративних комісій або до суду; - житлові організації незалежно від форм власності слідкують за своєчасною реєстрацією власниками тварин, здійснюють контроль та забезпечують недопущення забруднення екскрементами тварин приміщень, сходових площадок та інших місць загального користування; здійснюють контроль та забезпечують недопущення створення тимчасових місць перебування тварин, що погіршують санітарно-епідеміологічний стан прибудинкових територій, дворів, вулиць та інше; здійснюють моніторинг безпритульних тварин на закріпленій території, забезпечують інформування мешканців будинків щодо дотримання вимог цих Правил; у межах своїх повноважень здійснюють контроль виконання цих Правил, складають протоколи про порушення відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення. Закон України «Про захист тварин від жорстокого поводження» від 21.02.2006 №3447-IV спрямований на захист від страждань і загибелі тварин унаслідок жорстокого поводження з ними, захист їх природних прав та укріплення моральності й гуманності суспільства. Так, відповідно до ст.1 Закону тварини - біологічні об`єкти, що відносяться до фауни: сільськогосподарські, домашні, дикі, у тому числі домашня і дика птиця, хутрові, лабораторні, зоопаркові, циркові; домашні тварини - «собаки, коти та інші тварини, що протягом тривалого історичного періоду традиційно утримуються і розводяться людиною, а також тварини видів чи порід, штучно виведених людиною для задоволення естетичних потреб і потреб у спілкуванні, що, як правило, не мають життєздатних диких популяцій, які складаються з особин з аналогічними морфологічними ознаками, та існують тривалий час у їх природному ареалі; безпритульні тварини - домашні тварини, що залишилися без догляду людини або утворили напіввільні угруповання, здатні розмножуватися поза контролем людини. Згідно з приписами статті 3 Закону його дія поширюється на відносини, що виникають у зв`язку з утриманням тварин та поводженням із ними фізичних та юридичних осіб. Стаття 7 Закону передбачає загальні правила утримання тварин, що виключають жорстокість. Так, умови утримання тварин повинні відповідати їх біологічним, видовим та індивідуальним особливостям. Умови утримання тварин повинні задовольняти їх природні потреби в їжі, воді, сні, рухах, контактах із собі подібними, у природній активності та інші потреби. Кількість тварин, що утримуються, обмежується можливістю забезпечення їм умов утримання відповідно до вимог цього Закону. Місце утримання тварин повинно бути оснащено таким чином, щоб забезпечити необхідні простір, температурно-вологісний режим, природне освітлення, вентиляцію та можливість контакту тварин із природним для них середовищем. Утримання тварин у дитячих закладах допускається за умови забезпечення постійного догляду за тваринами відповідно до вимог цього Закону. Одним з обов`язків особи, яка утримує домашню тварину, є дотримання санітарно-гігієнічних норм експлуатації жилого приміщення, де утримується домашня тварина (місце постійного утримання), та норм співжиття (частина 1 ст. 9 Закону). Відповідно до ст.22 зазначеного Закону при поводженні з домашньою твариною особа, яка її утримує, зобов`язана дбати про домашню тварину, забезпечити їй достатню кількість їжі та постійний доступ до води; надавати можливість домашній тварині здійснювати необхідні рухи, контактувати з собі подібними; забезпечити наявність намордника, повідка, що необхідні для здійснення вигулу домашньої тварини поза місцем її постійного утримання; забезпечити наявність на домашній тварині нашийника з ідентифікуючими позначками; забезпечувати своєчасне надання домашній тварині ветеринарних послуг (обстеження, лікування, щеплення тощо); Відповідно до ст.24 Закону тимчасова ізоляція домашніх тварин може проводитись у примусовому порядку, якщо домашня тварина є небезпечною для оточуючих. Тимчасово ізольовані домашні тварини протягом семи днів з дня їх вилову повинні бути обстежені і після висновків державної установи про стан здоров`я тварин повертаються власникам (після сплати витрат на обстеження і утримання), а в разі виявлення обставин, що можуть загрожувати життю та здоров`ю оточуючих, передаються спеціалізованим організаціям для подальшого лікування чи умертвіння. Для забезпечення вилову та тимчасової ізоляції собак, котів та інших домашніх тварин органами місцевого самоврядування можуть створюватися комунальні служби або підприємства з питань утримання та поводження з тваринами в населених пунктах відповідно до місцевих програм регулювання чисельності тварин у населених пунктах. Вилов собак, котів та інших домашніх тварин окремими громадянами забороняється. У разі відмови особи, у якої безпритульна тварина була на утриманні та в користуванні, від набуття права власності на неї ця тварина переходить у власність територіальної громади, на території якої її було виявлено. Відповідно до ст.ст. 32,35 Закону, органи національної поліції вживають відповідних заходів у разі порушення законодавства про порядок поводження у тримання домашніх тварин. За порушення вимог цього Закону винні особи несуть кримінальну, адміністративну та цивільно - правову відповідальність згідно із законом. Згідно ст. 379 ЦК України, житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них. Відповідно до ст. 383 ЦК України, ст. 150 ЖК України, власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. У відповідності до ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 151 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності квартир зобов`язані забезпечувати її схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку прибудинкову територію. Безгосподарне утримання громадянином належної йому квартири тягне за собою наслідки, передбачені ЦК України. Згідно ст. 156 ЖК України, члени сім`ї власника квартири зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Відповідно до ст. 13 ЦК України, при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені положеннями цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом. У відповідності до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усі суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому шкоди. Положенням ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до статті 8 Загальної декларації з прав людини 1948 року кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй Конституцією або законом. Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права та бути адекватним наявним обставинам і виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав. Позивач просить суд прийняти рішення про зобов`язання мешканку квартири [ADDRESS] , [PERSON] , припинити дії щодо використання квартири не за призначенням та дії щодо порушення правил утримання домашніх тварин, а саме, виселити з квартири [ADDRESS] , собак та котів, кількість яких перевищує одну тварину. У відповідності до ст.180 ЦК України, тварини є особливим об`єктом цивільних прав, на який поширюється правовий режим речі, тобто собаки, коти є майном, об`єктом права власності. Оскільки відповідач є власником тварин, вона повинна дотримуватись санітарних умов та правил утримання тварин. Стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначає, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа „Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року). При вищевикладених обставинах, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, які свідчать про наявність підстав для задоволення позовної заяви, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з обґрунтованістю позовних вимог позивача, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.

Outcome: approved