Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-20 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Світлична Я.О. звернулася до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом, в якому просить припинити обтяження квартири за адресою: [ADDRESS] , іпотекою, вилучивши запис з Державного реєстру іпотек. На обґрунтування позовних вимог (з урахуванням уточнень ід 17.02.2021 року) представник позивача зазначила, що 11.11.2004 року між позивачкою та АТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір № HAH2GF01270051, відповідно до якого Банк надав позивачці кредит у розмірі 8065,97 доларів США. 11.11.2004 року з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між сторонами укладено кредитний договір, за яким передано в іпотеку належну [PERSON] на праві власності квартиру за адресою: [ADDRESS] , та на неї накладено заборону відчуження. 25.12.2013 року заборгованість за вказаним кредитним договором позивачкою було погашено в повному обсязі та достроково. Однак, в Державному реєстрі іпотек до теперішнього часу міститься запис про обтяження квартири за адресою: [ADDRESS] , № 1461382 від 11.11.2004 року, при цьому іпотекодержателем зазначено компанію "Мортгейдж Лоун Файненс № 1 ПІ - ЕЛ - СІ" (UKRAINE MORTGAGE LOAN FINANCE № 1 PLC). У відповідь на звернення від 13.10.2020 року про вжиття заходів зняття обтяжень з належної позивачці квартири, банк повідомив, що право вимоги за кредитним договором ним відступлено компанії "Мортгейдж Лоун Файненс № 1 ПІ - ЕЛ - СІ", та рекомендував для вирішення вказаного питання звернутися до суду. Згідно довідки АТ КБ "ПриватБанк" від 25.12.2013 року, заборгованості за кредитним договором № НАН2GF0270051 від 11.11.2004 року немає. Дата закриття кредиту - 25.12.2013 року. Таким чином, 25.12.2013 року у зв`язку з виконанням позивачкою умов кредитного договору № НАН2GF0270051 від 11.11.2004 року та повною сплатою боргу за основним зобов`язанням, договір іпотеки від 11.11.2014 року припинив свою дію. Також зазначено, що позивачка, як боржник у зобов`язанні не була стороною при укладенні між АТ КБ "ПриватБанк" та компанією "Мортгейдж Лоун Файненс № 1 ПІ - ЕЛ - СІ" договору факторингу та не могла завідома знати про факт його укладення. Отже, квартира, що належить позивачці на праві приватної власності, що зареєстровано в Державному реєстрі прав на нерухоме майно за № 6208460 і досі перебуває в обтяженні на підставі договору купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги, укладеного між АТ КБ "ПриватБанк" та компанією "Мортгейдж Лоун Файненс № 1 ПІ - ЕЛ - СІ", за зобов`язанням, що належним чином виконано боржником. 01.11.2020 року представником позивача [PERSON] - адвокатом Світличною Я.О. подано клопотання про витребування доказів. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09.11.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі. 15.12.2020 року представником позивача [PERSON] - адвокатом Світличною Я.О. подано заяву про приєднання документів до матеріалів справи. 15.12.2020 року представником позивача [PERSON] - адвокатом Світличною Я.О. подано клопотання про проведення судових засідань в режимі відеоконференції. 24.12.2020 року представником АТ КБ "ПриватБанк" подані письмові пояснення по справі, з яких вбачається, що відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує, з огляду та наступне. 11.11.2004 року між [PERSON] та банком було укладено кредитний договір № НАН2GF0270051, відповідно до умов якого позивачка отримала кредит у розмірі 8065,97 доларів США на придбання квартири. В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором, між сторонами було укладено договір іпотеки від 11.11.2004 року, згідно умов якого в іпотеку було надано нерухоме майно, а саме квартиру за адресою: [ADDRESS] . 19.02.2007 року банк відступив право вимоги за вказаним кредитним договором та договором іпотеки "Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс № 1 ПІ - ЕЛ - СІ", відповідно до якого до "Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс № 1 ПІ - ЕЛ - СІ" перейшло право вимоги, як первісному кредитору за кредитними забезпечувальними договорами, за яким перейшло право вимоги за кредитними забезпечувальними договорами. Відтак, права кредитора та іпотекодержателя та укладеним між банком та [PERSON] договорами набула компанія "Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс № 1 ПІ - ЕЛ - СІ". Отже, АТ КБ "ПриватБанк" не є належним відповідачем у цій справі, оскільки останнє відступило право вимоги за вищевказаними правочинами на користь "Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс № 1 ПІ - ЕЛ - СІ". Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24.12.2020 року закрито підготовче засідання у справі, справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні, витребувано у АТ КБ "ПриватБанк", КП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" докази по справі. 01.02.2021 року представником позивача [PERSON] - адвокатом Світличною Я.О. подано заяву про залишення без розгляду позовних вимог в частині стягнення судових витрат з відповідача. 18.02.2021 року представником позивача [PERSON] - адвокатом Світличною Я.О. подано заяву про долучення документів до матеріалів справи. 18.02.2021 року представником позивача [PERSON] - адвокатом Світличною Я.О. подано заяву про уточнення позовних вимог. Представник позивача [PERSON] - адвокат Світлична Я.О. у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник АТ КБ "ПриватБанк" у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи без їх участі, при розгляді справи просить врахувати позицію представника банку, викладену в письмових поясненням, та позовні вимоги залишити без задоволення. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. За статтею 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що 11.11.2004 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та [PERSON] було укладено кредитний договір № HAH2GF01270051, згідно умов якого остання отримала кредитні кошти шляхом: надання готівкою через касу на строк до 10.11.2014 року включно у вигляді непоновлювальної кредитної лінії у розмірі 8065,97 доларів США на наступні цілі: на придбання квартири за адресою: [ADDRESS] , у сумі 7000,00 доларів США і на оплату страхових платежів у сумі 1065,97 доларів США, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,08 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і комісії у розмірі 0,22 % від суми наданого кредиту щомісячно в період сплати плюс сума, розрахована відповідно до п. 3.11 даного договору. Погашення заборгованості за цим договором здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період, за який приймається період з 11 до 16 числа кожного місяця. З метою забезпечення виконання [PERSON] зобов`язань за вказаним кредитним договором, 11.11.2004 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Костенко С.А. та зареєстровано в реєстрі за № 1461161, згідно умов якого остання передала в іпотеку Банку нерухоме майно, а саме - 4-х кімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Статтею 598 ЦК України визначені підстави припинення зобов`язання. Зобов`язання припиняються частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. (ч.ч.1,2 цієї статті) Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України). У ст.611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором чи законом. Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а за правилами ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно частин 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до положень 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно частини 1 статті 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про іпотеку» (надалі - Закон) іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Частиною 5 ст.3 Закону передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. [PERSON] , звертаючись до суду з цим позовом до АТ КБ «Приватбанк», просила припинити обтяження квартири за адресою: [ADDRESS] , іпотекою, вилучивши запис з Державного реєстру іпотек та з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Разом з тим, пунктом 1 ч.1 ст.512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до положень ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом Згідно зі ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Так, судом встановлено, що 19.02.2007 року на підставі договору купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за договорами про іпотечні кредити, за реєстровим №351, 352, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Козіною А.В., право вимоги за кредитним договором № HAH2GF01270051 від 11.11.2004 року відступлено банком на користь Ukraine Mortgage Loan Finance NO 1 PLC (Великобританія). 19.03.2007 року до Державного реєстру іпотек внесено відповідні відомості, зокрема, на підставі вказаного договору купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за договорами про іпотечні кредити за реєстровим №351, 352, зареєстроване обтяження (тип обтяження - іпотека), реєстраційний номер обтяження - 1461382, іпотекодержатель - «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1 ПІ-ЕЛ-СІ (Ukraine Mortgage Loan Finance NO 1 PLC). Отже, права кредитора та іпотекодержателя за укладеним між Банком та позивачкою договорами набула компанія «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1 ПІ-ЕЛ-СІ (Ukraine Mortgage Loan Finance NO 1 PLC. В судовому засіданні представник позивача зазначила, що і після укладення 19.02.2007 року договору купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за кредитним договором № HAH2GF01270051 від 11.11.2004 року та іпотечним договором від 11.11.2004 року [PERSON] продовжувала сплачувати кошти з метою погашення кредитних зобов`язань саме на рахунок АТ КБ «Приватбанк», про перехід прав кредитора до Ukraine Mortgage Loan Finance NO 1 PLC (Великобританія) повідомлена не була. Проте будь-яких доказів на підтвердження плати кредитних коштів після 19.02.2007 року АТ КБ «Приватбанк» позивачка не надала, крім того, як зазначено судом вище, вказаний факт на правовідносини з приводу заміни кредитора у зобов`язанні не впливають, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків, виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Крім того, суд зазначає, що положеннями п.2.3.9 кредитного договору № HAH2GF01270051 від 11.11.2004 року встановлювалося право банку поступати право вимоги за даним договором третім особам, письмово повідомивши про даний факт позичальника протягом 5-ти днів після такої поступки, проте після укладення вказаного договору [PERSON] змінила адресу свого проживання, зазначену нею під час укладення договору та за адресою: [ADDRESS] , не мешкала. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Даний висновок узгоджується з правовою позицією викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 року у справі №523/9076/16-ц. Крім того, згідно пункту 3 ч.1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» заявник - власник, інший правонабувач, сторона правочину, у яких виникло, перейшло чи припинилося речове право, або уповноважені ними особи - у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав. Таким чином, заявником щодо державної реєстрації припинення іпотеки та зняття відповідного обтяження може бути іпотекодержатель відповідного майна, яким, як зазначалось вище, з 2007 року є «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1 ПІ-ЕЛ-СІ», а не Банк. Відсутність у позивача заборгованості перед АТ КБ «ПриватБанк» не свідчить про повне виконання позивачем зобов`язань перед новим кредитором. Крім того, в судовому засіданні представник позивача визнала, що позитивними діями АТ КБ «ПриватБанк» в інтересах [PERSON] не визначається можливість усунення її порушеного права шляхом добровільного позасудового виключення запису про обтяження квартири [ADDRESS] в зв`язку з тим, що на теперішній час АТ КБ «ПриватБанк» не є іпотекодержателем вказаної квартири. Належних та допустимих доказів того, що після ліквідації «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1 ПІ-ЕЛ-СІ» не залишилось правонаступника суду не надано. Також, суд звертає увагу на те, що відповідно до приписів ч.1 та 2 ст.51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Суд не наділений повноваженнями щодо залучення до участі у справі нового відповідача за відсутності до цього волі позивача, про що було повідомлено його представником під час судового розгляду справи. Оскільки позов пред`явлено не до належного відповідача, суд позбавлений можливості повно, всебічно дослідити існуючи правовідносини, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed