Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, яким просила суд: визначити, що долі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] складають по 1/5 частки за кожним; визнати за [PERSON] право власності на 3/5 частки квартири [ADDRESS] , загальною площею 43,7 кв. м., житловою площею 25,5 кв. м.. Мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 21.10.1996 року квартира [ADDRESS] , загальною площею 43,7 кв. м., житловою площею 25,5 кв. м. належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] , після її смерті, вона як донька, єдиний спадкоємець першої черги, фактично прийняла спадщину, так як проживала та була зареєстрована разом зі спадкодавицею за однією адресою: [ADDRESS] . Шлюб між її батьками [PERSON] та [PERSON] розірвано 18 грудня 1991 року. [INFO] помер батько [PERSON] , вона є його єдиною спадкоємицею. На теперішній час у спірній квартирі проживає її син, відповідач по справі [PERSON] . 06 квітня 2017 року вона звернулася до Другої миколаївської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом відповідно до ст. 1261 ЦК України. Проте, державним нотаріусом дано усну відмову, оскільки спірна квартира перебуває у спільній сумісній власності без визначення часток. Від представника третьої особи надійшли пояснення по справі, відповідно до яких зазначає, що в частині позовних вимог щодо визначення права власності на частку квартири, яка належала померлому [INFO] [PERSON] на праві спільної сумісної власності не можуть бути задоволені з наступних причин. Другою миколаївською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу після смерті [INFO] [PERSON] . Позивачка [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини на користь іншої особи, а тому відповідно до ч. 3 ст. 1268 та ст. 1274 ЦК України вважається такою, що спадщину не прийняла. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. На позовних вимогах наполягає. Від відповідачів надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. Проти задоволення позову не заперечують. Від державного нотаріуса Другої миколаївської державної нотаріальної надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін,\~на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову\~з ухваленням заочного рішення відповідно до ст. ст. 280-283 ЦПК України. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Квартира [ADDRESS] , загальною площею 43,7 кв. м., житловою площею 25,5 кв. м. належала на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 21 жовтня 1996 року виданого Миколаївською міською службою приватизації державного житлового фонду, зареєстрованого в ММБТІ 09.12.1996 року за реєстровим № 16481. Вказане підтверджується довідкою з Комунального підприємства Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації від 20.12.2019 року за вих. № 3389. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої 12.05.2020 року, право власності на квартиру [ADDRESS] не зареєстровано. Згідно з\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною першою\~статті 58 Конституції України\~передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність. Аналогічні положення містяться в\~ст. 5 ЦК України. Відповідно до\~ст. 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Порядок виділу та поділу майна, що належать особам на праві спільної часткової власності встановлюється\~Цивільним кодексом України. Відповідно до ч. 1\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 368 ЦК України\~спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що випливають з права учасника спільної сумісної власності на виділення частки у спільному майні, при цьому частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності згідно із\~ст. 370 ЦК України\~вважаються рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Стаття 357 ЦК України визначає, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється (ст. 372 ЦК УКраїни). Тобто, із даної норми Закону вбачається, що сторони по справі мають право на поділ спільного сумісного майна і їх частки є рівними по 1/5\~\~частині від всієї квартири. У відповідності до вимог\~ст. 369 ЦК України\~передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України у своїй\~постанові № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Згідно п. 3. 4 Узагальнення ВССУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутись з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Пунктом 17 Постанови № 5 Пленуму ВССУ встановлено, що з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» - розглядаючи позови, пов`язані з правом спільної власності, суди повинні виходити з того, що відповідно до\~статті 368 ЦК\~спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю, зокрема: квартира (будинок), житлові приміщення у гуртожитках, передані при приватизації з державного житлового фонду за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно в них мешкають, у їх спільну сумісну власність (ст. 8 Закону України від 19.06.1992 № 2482-XII «Про приватизацію державного житлового фонду»). Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно (ч.4\~ст.355 ЦК), тобто діє презумпція спільної часткової власності. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Із врахуванням вищенаведеного та того, що судом не встановлено обставин, які б давали підстави для збільшення чи зменшення часток, суд приходить до висновку, що позов в частині визначення часток слід задовольнити та визначити рівний розподіл часток між співвласниками спірного майна, визначивши, що частка кожного співвласника у належній на праві спільної сумісної власності квартирі [ADDRESS] , становить по 1/5\~\~частки за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Щодо позовних вимог про визнання за [PERSON] право власності на 3/5 частки квартири [ADDRESS] , загальною площею 43,7 кв. м., житловою площею 25,5 кв. м., суд приходить до наступного. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] , загальною площею 43,7 кв. м., житловою площею 25,5 кв. м. належить на праві власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] по 1/5 частки за кожним. [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі. Шлюб між ними розірвано 18 грудня 1991 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] . [PERSON] , [INFO] , є рідною донькою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб, сформованого 06.04.2017 року, [PERSON] зареєструвала шлюб та змінила прізвище на " [PERSON] ". [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Після її смерті відкрилася спадщина, зокрема, на 1/5 частку квартири [ADDRESS] . Позивачка зазначає,\~щовона як донька, єдиний спадкоємець першої черги після смерті [PERSON] , фактично прийняла спадщину, так як проживала та була зареєстрована разом зі спадкодавицею за однією адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки ЖКП ММР "Південь" від 10.07.2017 року за вих. № 1161, [PERSON] проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 19 травня 1966 року по день смерті [INFO] . Разом з нею проживали та були зареєстровані: [PERSON] з 05.06.1988 року по теперішній час, [PERSON] з 08.12.1987 року по 12.08.2005 року, [PERSON] з 19.05.1966 року по 20.10.2016 року. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 22.01.2020 року, спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , не заводилася. [INFO] [PERSON] \~помер,\~що підтверджується\~свідоцтвом про\~смерть серії\~ [NUMBER] .\~Після його\~смерті відкрилася\~спадщина,\~зокрема,\~на 1/5 частку квартири [ADDRESS] . Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) ст. 1216 ЦК. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом ст. 1217 ЦК. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу) ст. 1220 ЦК. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини ст. 1222 ЦК. Частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі ст. 1226 ЦК. Відповідно до\~статті 1245 ЦК України, частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом. Згідно\~зі\~статтею 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених\~статтею 1259 цього Кодексу. Так,\~статтею 1261 ЦК України, передбачено, що в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1279 ЦК України, спадкоємці,\~які протягом\~не менш\~як одного\~року до\~часу відкриття\~спадщини проживали\~разом із\~спадкодавцем однією\~сім`єю,\~мають переважне\~право перед\~іншими спадкоємцями\~на виділ\~їм у\~натурі предметів\~звичайної домашньої\~обстановки та\~вжитку в\~розмірі частки\~у спадщині,\~яка їм\~належить. Спадкоємці, які разом із спадкодавцем були співвласниками майна, мають переважне право перед іншими спадкоємцями на виділ їм у натурі цього майна, у межах їхньої частки у спадщині, якщо це не порушує інтересів інших спадкоємців, що мають істотне значення. Позивачка зазначає,\~щовона як донька, єдиний спадкоємець першої черги після смерті [PERSON] , фактично прийняла спадщину, так як проживала разом зі спадкодавицем за однією адресою: [ADDRESS] . Разом з ними зареєстрований її син [PERSON] . Відповідно до довідки ЖКП ММР "Південь" від 04.04.2017 року за вих. № 840, [PERSON] проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] по день смерті [INFO] . Разом з ним проживав та був зареєстрований [PERSON] . 06 квітня 2017 року від [PERSON] до Другої миколаївської державної нотаріальної контори надійшла заява про відмову від належної їй частки у спадщини, яка залишилася після смерті її батька [PERSON] , на користь [PERSON] . [PERSON] до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , не звертався. Вказане підтверджується матеріалами спадкової справи № 139/2017 до майна померлого [INFO] [PERSON] . Таким чином, суд вважає доведеним факт прийняття спадщини позивачкою після смерті її матері, оскільки вона була зареєстрована зі спадкодавицею на момент смерті останньої за однією адресою, тому вимога щодо спадкування 1/5 частки спірного майна після смерті [PERSON] підлягає задоволенню. В той час, вимога, щодо визнання права власності на 1/5 частку квартири [ADDRESS] після смерті батька [PERSON] задоволенню не підлягає з огляду на відмову позивачки у прийнятті спадщини на користь її онука [PERSON] . Також 1/5 частка спірної квартири належить позивачці у зв`язку з визначенням часток за дійсним судовим рішенням. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial