Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-03 00:00:00

У січні 2021 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вищевказаними позовами, в яких з урахуванням уточнених позовних вимог просили суд: 1) визнати протиправними та скасувати накази Комунального закладу Білоцерківської міської ради «Білоцерківська музична школа № 3» № 32-к від 16.12.2020 року та № 33-к від 16.12.2020 року; 2) поновити [PERSON] на посаді слюсаря-сантехніка, а [PERSON] на посаді костюмера Комунального закладу Білоцерківської міської ради «Білоцерківська музична школа № 3» з 17.12.2020 року; 3) стягнути з Управління культури і туризму Білоцерківської міської ради Київської області на користь позивачів середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду в розмірі 30 000 грн. кожному; 4) вирішити питання розподілу судових витрат. Позовні вимоги позивачі обґрунтовують тим, що: 1) [PERSON] призначений на посаду слюсаря-сантехніка з 12.01.2018 року в КЗ БМР Білоцерківська музична школа № 3 за безстроковим трудовим договором; 2) [PERSON] призначена на посаду завгоспа і за суміщенням на 0,5 ставки костюмером з 03.10.2017 року в КЗ БМР Білоцерківська музична школа № 3 за безстроковим трудовим договором. 16.12.2020 року згідно наказів т.в.о. директора КЗ БМР БМШ № 3 Кучерук О.П. № 32-К та № 33-К позивачів було звільнено з посад на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. Позивачі вважають своє звільнення незаконним, оскільки його було проведено з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема статті 49-2 КЗпП України. Крім цього вказують, що фактично у КЗ БМР БМШ №3 змін в організації виробництва і праці чи скорочення чисельності або штату працівників не відбулося. Також в порушення ст. 43 КЗпП України, розірвання трудового договору відбулось без попередньої згоди первинної профспілкової організації. Позивачі зазначають, що жодних заяв про звільнення вони не писали і про майбутні скорочення штатних одиниць їх ніхто не повідомляв. Вважають, що накази про звільнення є незаконними, оскільки прийняті у спосіб, що не передбачений КЗпП України, необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення. 02.03.2021 року ухвалами судді відкрито провадження у справах та призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні. 02.04.2021 року ухвалою суду задоволено клопотання представника позивачів, об`єднано цивільні справи № 357/1256/21 та № 357/1341/21 в одне провадження, замінено відповідача Відділ культури і туризму БМР Київської області на належного відповідача - Управління культури і туризму БМР Київської області, витребувано від останнього довідки про доходи позивачів з роздруківками по кодам за 2020-2021 роки. 02.04.2021 року від [PERSON] на адресу суду надійшли заяви про визнання позовних вимог позивачів в повному обсязі, мотивованих тим, що рішенням суду [PERSON] поновлено на посаді директора КЗ БМР Білоцерківської музичної школи № 3, тому, як керівник закладу, вона є належним представником відповідача та визнає позовні вимоги. 23.04.2021 року на адресу суду від представника Управління культури і туризму БМР надійшла заява про відмову у визнанні [PERSON] , як представника відповідача-1, та у долученні заяв про визнання позовів. Вказана заява мотивована тим, що відсутній наказ Відділу культури і туризму БМР про поновлення [PERSON] на посаді директора КЗ БМР Білоцерківської музичної школи № 3, як це передбачено статутом КЗ БМР Білоцерківської музичної школи № 3. Зазначено, що [PERSON] користується застарілими бланками та підробленою печаткою, за фактом чого проводиться досудове розслідування № 12021116030000532. На виконання ухвали суду заявлено клопотання про долучення витребуваних документів про доходи позивачів. Надано заяву про закриття провадження у справі у зв`язку з припиненням юридичної особи КЗ БМР Білоцерківської музичної школи № 3, оскільки в цивільних правовідносинах зміна назви юридичної особи не тягне за собою правонаступництва у зв`язку з відсутністю нового учасника цивільних відносин, якому мають перейти права та обов`язки особи, яка вибула, та юридичної незмінності правопопередника учасника цивільних відносин, який вибуває зі складу учасника цивільного відношення. Представники позивачів в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю з підстав зазначених в позові. Додатково зазначили, що рішення про ліквідацію КЗ БМР Білоцерківської музичної школи № 3 скасоване, позивачі були членами профспілки, є новостворена школа мистецтв, частину працівників перевели, однак позивачам не пропонували туди перейти. Просили задовольнити позов в повному обсязі. Представники відповідача-2 під час розгляду справи позовні вимоги не визнали, зазначивши, що звільнення позивачів є законними. 01.09.2020 року керівником закладу, із погодженням профспілкового комітету, був виданий наказ № 10-ОД про попередження працівників КЗ БМР БМШ № 3 щодо майбутнього скорочення штату та чисельності працівників КЗ БМР БМШ № 3. Крім того, даним наказом було ознайомлено голову профспілкового комітету та зобов`язано повідомити про скорочення штату та чисельності працівників. 30.11.2020 року оголошено про простій, а костюмер і слюсар не могли працювати дистанційно, тому їм встановлено 2/3 посадового окладу. Потім були накази про розірвання трудових договорів. [PERSON] пропонувалась посада в новоствореній школі мистецтв, але він відмовився. [PERSON] залишилась завгоспом. Після заслуховування пояснень учасників справи та стадії дослідження доказів у справі (матеріалів справи) представники відповідача-2 просили долучити копії документів про реорганізацію музичної школи та проведення скорочення. Заслухавши представників позивачів, представників відповідача-2, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. [PERSON] з 12.01.2018 року прийнятий на посаду слюсаря-сантехніка КЗ БМР БМШ № 3 з посадовим окладом 2 176 грн., що підтверджується копією наказу № 1-К від 10.01.2018 року КЗ БМР БМШ № 3. [PERSON] з 03.10.2017 року прийнята на посаду завгоспа КЗ БМР БМШ № 3 з посадовим окладом 2 176 грн. та за суміщенням на 0,5 ст. костюмера з посадовим окладом 1 744 грн., що підтверджується копією наказу № 24-К від 29.09.2017 року КЗ БМР БМШ № 3. Відповідно до пунктів 1.1, 1.2, 1.3 статуту, затвердженого рішенням Білоцерківської міської ради Київської області від 22.12.2016 року № 398-22-VII, Комунальний заклад Білоцерківської міської ради Київської області Білоцерківська музична школа № 3 - початковий спеціалізований мистецький навчальний заклад (школа естетичного виховання) - є початковою ланкою спеціалізованої мистецької освіти, належить до системи позашкільної освіти у сфері культури, заснований Білоцерківською міською радою Київської області на комунальній формі власності. Заклад має статус державного закладу освіти, підзвітний та підпорядкований відділу культури та туризму Білоцерківської міської ради. Пунктом 2.1 статуту передбачено, що заклад є юридичною особою, діє на підставі статуту, затвердженого засновником, має круглу печатку, кутовий штамп та інші штампи і обслуговується централізованою бухгалтерією відділу культури і туризму Білоцерківської міської ради. Керівництво закладом здійснює його директор, який призначається та звільняється з посади начальником відділу культури та туризму Білоцерківської міської ради (п. 5.1, 5.2 Статуту). Відповідно до абзацу 10 пункту 5.3 статуту керівник закладу за дорученням відділу культури представляє заклад в усіх підприємствах, установах та організаціях. З відкритих джерел судом встановлено, що 06.09.2018 року Білоцерківською міською радою Київської області прийнято рішення № 2788-56-VII «Про організаційно-правові заходи щодо створення комунального закладу Білоцерківської міської ради Білоцерківська школа мистецтв № 3 в місті Біла Церква», яким, зокрема, вирішено: припинити юридичну особу - комунальний заклад Білоцерківської міської ради Білоцерківська музична шкода № 3 (код за ЄДРПОУ 02227088, юридична адреса: 09100, Київська обл., місто Біла Церква, вул. Леваневського, будинок 47/1) шляхом ліквідації та утворити ліквідаційну комісію з припинення комунального закладу, а також створити комунальний заклад Білоцерківської міської ради Білоцерківська школа мистецтв № 3. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.05.2019 року у справі № 810/4996/18, яка набрала законної сили 29.05.2019 року, рішення Білоцерківської міської ради Київської області № 2788-56-VII від 06.09.2018 «Про організаційно-правові заходи щодо створення комунального закладу Білоцерківської міської ради Білоцерківська школа мистецтв № 3 в місті Біла Церква» - скасовано. 01.09.2020 року у зв`язку зі зміною в організації виробництва і праці та відсутністю обсягу робіт та з організаційно-виробничими обставинами та майбутнім скороченням штату та чисельності працівників КЗ БМР БМШ № 3, за підписом в.о. директора КЗ БМР БМШ № 3 [PERSON] видано наказ № 10-ОД про попередження працівників закладу про майбутнє скорочення штату та чисельності працівників КЗ БМР БМШ № 3, зокрема, костюмера - 0,50 ставки та слюсара-сантехніка - 1 ставка. Вказаним наказом зобов`язано голову профспілкового комітету Гримашевич Л.С. довести до відома кожному працівнику, посада якого може бути скорочена відповідно до даного наказу. [PERSON] ознайомлена з вказаним наказом під підпис 01.09.2020 року. Відповідно до копії доповідної записки голови профспілкового комітету КЗ БМР БМШ № 3 Гримашевич Л.С. від 30.09.2020 року на ім`я в.о. директора КЗ БМР БМШ № 3 Кучерук О.П., всі працівники ознайомлені з наказом № 10-ОД від 01.09.2020 року про скорочення штату. Наказом в.о. директора КЗ БМР БМШ № 3 Кучерук О.П. № 32-К від 16.12.2020 року розірвано трудовий договір з слюсарем-сантехніком КЗ БМР БМШ № 3 [PERSON] відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України з 17.12.2020 року. Наказом в.о. директора КЗ БМР БМШ № 3 Кучерук О.П. № 33-К від 16.12.2020 року розірвано трудовий договір з сумісником костюмером КЗ БМР БМШ №3 (0,5 ставки) [PERSON] відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України з 17.12.2020 року. Згідно з листом голови Білоцерківської міської організації профспілки працівників культури Драпой Г.Ф. від 23.12.2020 року, з часу винесення рішення Шостим апеляційним адміністративним судом від 29.05.2019 року № 810/4996/18, жодних повідомлень щодо можливих скорочень працівників шкіл, їх переведень в інші заклади мистецької освіти, реорганізації, ліквідації, зміни форми власності або часткового зупинення КЗ БМР БМШ № 3 станом на 22.12.2020 року не надходило, питання внесення змін до штатного розпису, скорочення чисельності працівників, кількості і категорії працівників, яких це може стосуватися, строки проведення таких змін не заявлялися і не проводилися, з можливим проектом рішення міської ради щодо ліквідації, реорганізації, зміни форм власності або часткового зупинення КЗ БМР БМШ № 3 профспілка не ознайомлена, громадські обговорення не проводились. Рішенням Білоцерківської міської ради Київської області від 29.12.2020 року № 84-06-VIII міська рада перейменувала Відділ культури і туризму Білоцерківської міської ради в Управління культури і туризму Білоцерківської міської ради. Згідно з наказом Управління культури і туризму БМР від 04.01.2021 року № 02 переміщено заклади культури відділу культури і туризму Білоцерківської міської ради, зокрема КЗ БМР БШМ № 3, в Управління культури і туризму Білоцерківської міської ради. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24.11.2020 року у справі № 357/4897/20 (в частині поновлення особи підлягає негайному виконанню), залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 09.02.2021 року,\~ [PERSON] поновлено на посаді директора КЗ БМР БМШ № 3 з 23.04.2020 року. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України\~ обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Тобто, належним керівником закладу є [PERSON] . Зазначене підтверджується і наявною в матеріалах справи інформацією з ЄДР по КЗ БМР БМШ № 3, код ЄДРПОУ 02227088, де станом на 18.02.2021 року керівником комунального закладу Білоцерківської міської ради Білоцерківська музична школа № 3 є [PERSON] . Разом з тим, відповідно до абзацу 10 пункту 5.3 статуту КЗ БМР БМШ № 3 керівник закладу представляє заклад в усіх підприємствах, установах та організаціях за дорученням відділу культури. Відповідно до статті 80 ЦК України юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді. При вирішенні справи, суд виходить з наступного. Згідно з частиною 1 статті 4, частиною 1 статті 5 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. У пункті 35 рішення від 12.03.2009 року в справі «Плахтєєва та Плахтєєв проти України» (заява № 20347/03) Європейський суд з прав людини вкотре наголосив на гарантованому кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обов`язків цивільного характеру. Статтею 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Предметом цього спору є питання законності звільнення осіб з займаних посад, а отже, з`ясування цих обставин та правомірності дій відповідачів і має бути перевірене в судовому засіданні з метою прийняття законного і обґрунтованого судового рішення. Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Відповідно до ч. 3 ст. 36 КЗпП України, у разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (пункт 1 частини першої статті 40). При цьому ст. 49-2 КЗпП України визначено порядок вивільнення працівників, згідно якого про наступне вивільнення останніх персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Пленум Верховного Суду України в пункті 19 постанови від 06.11.1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" роз`яснив, що, розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. Суд звертає увагу на те, що встановлена законодавством можливість реорганізації державної установи (організації) з одночасним приєднанням до іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) установи, що реорганізується, не виключає, а передбачає зобов`язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню працівників реорганізованої установи. Вказана правова позиція відображена у постанові Верховного Суду України від 16.10.2012 року по справі № 21-267а12. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 40 КЗпП України, відповідно до якої звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника за його згодою на іншу роботу. Власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов`язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади в цій же установі, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації. Аналогічна позиція неодноразово висловлювалась Верховним Судом України, зокрема в ухвалі від 04.09.2010 року у справі № 6-8884св10, постанові від 10.03.2015 року у справі № 21-52а15. Реалізація зазначеного обов`язку повинна відбуватися з урахуванням принципу рівності трудових прав громадян і не може бути обумовлена виключно розсудом роботодавця. Розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України, суди мають з`ясувати питання про те, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за два місяці про наступне вивільнення. Відповідно до пункту 11 глави 9 розділу ІІ Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.06.2015 № 1000/5, з розпорядчим документом з кадрових питань (особового складу) обов`язково ознайомлюють згаданих у ньому осіб, які на першому примірнику документа чи на спеціальному бланку проставляють свої підписи із зазначенням дати ознайомлення. Однак, наказ № 10-ОД від 01.09.2020 року про попередження працівників закладу про майбутнє скорочення штату та чисельності працівників КЗ БМР БМШ № 3 не містить підписів позивачів про ознайомлення з ним, а містить лише підпис голови профспілкового комітету, яка зобов`язана була довести зміст наказу до відома [PERSON] та [PERSON] у спосіб передбачений чинним законодавством. Після стадії дослідження доказів по справі представниками відповідача-2 суду подано ряд документів, в тому числі заява про відмову в задоволенні позовних вимог, накази про реорганізацію музичної школи, доповідні та акти. Однак, відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Таким чином, копії будь-яких документів мають засвідчувати їх дійсність, оскільки мають бути виготовлені виключно з оригіналів цих документів. Суд наголошує, що копії документів подаються до суду належно завіреними. Вказуючи на належність засвідчення копії суд зазначає, що ксерокопія має бути належної якості, щоб на ній можна було прочитати весь текст документа, чітко було видно всі реквізити, поля документа не було порушено, з відміткою про засвідчення копії документа, особою, яка його посвідчує, яка складається: зі слів "Згідно з оригіналом", назви та особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії, яка проставляється нижче підпису, та печатки (для нотаріального завірених копій, копій, що подаються адвокатом як представником (за наявності такої печаті), чи які подаються юридичними особами публічного та приватного права). Подані представниками відповідача-2 документи, зокрема а.с. 177-201, всупереч вимогам п. 2 ст. 95 ЦПК України, не завірені належним чином. Разом з цим, матеріали справи не містять доказів ознайомлення позивачів у встановленому порядку з наказом № 10-ОД від 01.09.2021 року про попередження працівників закладу про майбутнє скорочення штату та чисельності працівників КЗ БМР БМШ № 3, в тому числі направлення поштою вказаного наказу або інших документів, що стосуються суті спору, зокрема, пропозиції переведення на іншу посаду чи організацією. Крім того, розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 КЗпП України, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Так, відповідно до пункту 10 статті 38 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" виборний орган первинної профспілкової організації дає згоду або відмовляє у дачі згоди на розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця, який є членом діючої на підприємстві, установі, організації профспілки. За період роботи в музичній школі позивачі були членами профспілки та сплачували відповідні внески зі своєї заробітної плати, що вбачається з розрахункових листів № 6772-1 та № 6777-6 за січень грудень 2020 року, де за кодом 217 щомісячно утримувались профспілкові внески. Проте, суду не надано жодного доказу проведення засідання профкому станом на 16.12.2020 року за участю працівників КЗ БМР БМШ № 3 та погодження профспілкових комітетом звільнення позивачів з займаних посад з ініціативи власника. Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що відповідачами не було дотримано процедури звільнення. Отже, накази Комунального закладу Білоцерківської міської ради «Білоцерківська музична школа № 3» № 32-к від 16.12.2020 року та № 33-к від 16.12.2020 року були видані з порушенням вимог законодавства, тому є протиправними та підлягають скасуванню, а [PERSON] та [PERSON] підлягають поновленню на посадах Комунального закладу Білоцерківської міської ради «Білоцерківська музична школа № 3» з 17.12.2020 року Щодо позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд враховує наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Тому в цій частині позов підлягає задоволенню. Згідно з довідкою Управління культури і туризму Білоцерківської міської ради середньомісячний заробіток [PERSON] за останні два місяці перед звільненням становив 10 000 грн., а отже середня заробітна плата за день становить (10 000 грн. / 42 робочих дні) 238,10 грн. Виходячи з зазначеної довідки розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу, належний до виплати [PERSON] становить: 238,10 грн. х 115 дні вимушеного прогулу = 27 281,50 грн. Згідно з довідкою Управління культури і туризму Білоцерківської міської ради середньомісячний заробіток [PERSON] за останні два місяці перед звільненням становив 3 333,34 грн., а отже середня заробітна плата за день становить (3 333,34 грн. / 42 робочих дні) 79,37 грн. Виходячи з зазначеної довідки розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу, належний до виплати [PERSON] становить: 79,37 грн. х 115 дні вимушеного прогулу = 9 127,55 грн. Окремо суд зазначає, що з огляду на скасування 29.05.2019 року Шостим апеляційним адміністративним судом у справі № 810/4996/18 рішення Білоцерківської міської ради Київської області № 2788-56-VII від 06.09.2018 про ліквідацію КЗ БМР БМШ № 3 та створення школи мистецтв, а також відсутність іншого рішення міської ради щодо ліквідації, реорганізації, зміни форм власності або часткового зупинення КЗ БМР БМШ № 3, як це передбачено пунктом 8.1 статуту, незрозумілими є правові підстави для прийняття наказу про скорочення працівників вказаної школи. Питання простою, оголошеного [PERSON] та [PERSON] з 01.12.2020 року згідно з наказом КЗ БМР БМШ № 3 від 30.11.2020 року № 27-К, судом не досліджувалось, оскільки не є предметом розгляду справи та не заявлялось позивачами в позовних вимогах, а доводи представників Управління культури і туризму Білоцерківської міської ради щодо неналежного відповідача у справі, суд вважає безпідставними та такими, що суперечать наявним повноваженням даного відповідача. Щодо відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне. Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Вказана правова позиція зазначена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.12.2020 року у справі № 752/17832/14-ц. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує доводи позивача про моральні страждання, утрату нормальних життєвих зв`язків та додаткові зусилля для організації свого життя. При цьому суд виходить з презумпції, що порушення прав людини прямо суперечить головним конституційним нормам і завжди викликає у людини негативні емоції. Разом з тим, суд зауважує, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Таким чином, з урахування вимоги розумності та справедливості, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування моральної шкоди частково, [PERSON] в розмірі 4 000 грн. та [PERSON] в розмірі 2 000 грн., звільненої з посади на 0,5 ставки.\~ Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача-2 на користь кожного з позивачів підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі по 908 грн.

Outcome: partial