Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі за адресою: м. Дніпродзержинськ, б-р Незалежності 3-95, що є підставою для зняття [PERSON] з реєстраційного обліку по зазначеній квартирі та виключення відомостей про нього з особового рахунку на квартиру. В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначив, що він є квартиронаймачем квартири за адресою: м. Дніпродзержинськ, б-р Незалежності 3-95. Відповідач є його сином, та разом з його колишньою дружиною [PERSON] зареєстрований в квартирі за адресою: м. Дніпродзержинськ, б-р Незалежності 3-95. Після розірвання шлюбу [PERSON] добровільно знялася з реєстрації у вказаній квартирі. З 2014 року син в його квартирі не проживає, та не приймає участі у витратах на утримання квартири. Будь-яких перешкод він відповідачу в користуванні житловим приміщенням не створював. Реєстрація у спірній квартирі відповідача змушує позивача нести додаткові матеріальні витрати, перешкоджає оформленню субсидії. Позивач в судове засідання не з'явився, письмово просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник третьої особи ТОВ "Абонент ХХІ", в судове засідання не зявився, направив до суду заяву про розгляд справи без присутності представника, заперечень проти позову не мають. Представник третьої особи - Дніпровського РВ у місті Дніпродзержинську ГУ ДМС України у Дніпропетровській області, в судове засідання не зявився, направив до суду заяву про розгляд справи без представника ГУ ДМС України у Дніпропетровській області. Відповідач в судові засідання у справі повторно не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин на підставі ч. 9 ст. 74 ЦПК України та ч. 4 ст. 169 ЦПК України, відповідач вважається повідомленим про день та час судового засідання і таким, що відсутній без поважних причин, що є підставою для вирішення справи на підставі наявних у ній даних і доказів і постановлення заочного рішення. З урахуванням викладеного суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін по справі на підставі наявних у ній даних і доказів, згідно ч. 2\~ст. 158, 169, 224 ЦПК. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що позивач по справі [PERSON] є квартиронаймачем квартири за адресою: м. Дніпродзержинськ, б-р Незалежності, 3-95, в якій також зареєстрований його син - відповідач [PERSON], що підтверджується особистим рахунком на квартиру № 3290095 від 09.07.2015 р. (а.с. 13-14) довідкою про склад сім'ї (а.с. 17). З 2014 року відповідач у квартирі за адресою: м. Дніпродзержинськ, б-р Незалежності, 3-95, не проживає, за місцем реєстрації до житлово-експлуатаційної організації чи міліції з приводу вчинення йому перешкод у проживанні чи користуванні житловим приміщенням не звертався, що підтверджується актами про не проживання ТОВ "Крона" від 07.11.2014 року, ТОВ "Крона-Сервіс 2" від 09.07.2015 року (а.с. 15,16), листом КП "Ордер" від 14.07.2015 року (а.с. 18), листом Дніпровського РВ Дніпродзержинського МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області № 15236 від 10.07.2015 року (а.с. 19). З урахуванням викладеного суд вважає встановленим факт добровільного залишення відповідачем у 2014 році квартири за адресою: м. Дніпродзержинськ, б-р Незалежності, 3-95, за місцем його реєстрації, без будь-яких поважних причин, та за відсутності вчинення йому будь-яких перешкод у проживанні, вибувши на інше місце проживання. Факт реєстрації відповідача у спірній квартирі порушує права та інтереси позивача, оскільки останній оплачує низку комунальних послуг виходячи з кількості осіб, зареєстрованих у спірній квартирі, у звязку з чим несе додаткові витрати. На момент пред'явлення позову минуло більше року як відповідач не проживає за місцем своєї реєстрації в квартирі позивача, тому відповідно до\~ст. 71 ЖК України, сплинув шестимісячний строк, за яким за відповідачем зберігається його право на користування квартирою позивача. Інших домовленостей між відповідачем і позивачем, судом не встановлено. Статтею 71 ЖК УРСР передбачена можливість збереження жилого приміщення за відсутніми наймачами або членами їх сімей протягом шести місяців або протягом більш тривалого часу при наявності конкретних обставин, перелічених також в ст. 71 цього ж кодексу, зокрема призовна та строкова військова служба, тимчасовий виїзд з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у звязку з навчанням, поміщенням дитини (дітей) на виховання в дитячий заклад, до родичів, опікуна чи піклувальника, виїздом у звязку з виконанням обовязків опікуна (піклувальника), влаштування непрацездатних осіб, у тому числі дітей-інвалідів, у будинку-інтернаті та іншій установі соціальної допомоги, виїзду на лікування в лікувально-профілактичний заклад, взяття під варту або засудження). Згідно зі ст. 72 ЖК УРСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Початок відліку часу відсутності відповідача, судом визначено від дня, коли він залишив житлове приміщення. Отже, відсутність відповідача у спірному житловому приміщенні понад строки, встановлені ст. 71 ЖК України, почалась з 2014 року та триває до звернення позивача з даним позовом, при цьому причини такої відсутності судом не визнані поважними, оскільки залишення місця реєстрації відповідачем було здійснено ним добровільно, за власним бажанням, будь-які перешкоди у проживанні останньому не здійснювались. Таким чином, враховуючи встановлення судом факту постійної відсутності відповідача за місцем його реєстрації з 2014 року, тобто більше шести місяців, та втрату у відповідача інтересу щодо користування цим житовим приміщенням, є підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщення за місцем його реєстрації. З урахуванням встановлених судом обставин, позовні вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право у користуванні житловим приміщенням, суд визнає обґрунтованими, надані позивачем докази належними та допустимими, тому позов підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, судом встановлено, що за подання позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 243,60 грн., які відповідно до ст. 88 ЦПК України повинні бути стягнуті з відповідача по справі на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved