Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-10 00:00:00

В травні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся з позовом до [PERSON] про звернення стягнення, в обґрунтування якого вказав, що 27.10.2009 р. банк та відповідач уклали договір № 0910/030РС про надання кредиту в сумі 45312,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 28,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 26.10.2011 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором банк та відповідач уклали договір застави, відповідно до умов якого відповідач надав в заставу автомобіль Dodge RAM, модель VAN, рік випуску 2000, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер : [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON]. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у зв'язку з чим банк просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором вилучити та передати в заклад предмет застави автомобіль Dodge RAM, модель VAN, рік випуску 2000, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер : [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON], комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та звернути стягнення на предмет застави автомобіль Dodge RAM, модель VAN, рік випуску 2000, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер : [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] шляхом продажу вказаного автомобіля позивачем. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про день та час судового розгляду повідомлявся належним чином, подав до суду письмову заяву в якій просить справу слухати без участі представника, позов підтримує в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день та час судового розгляду повідомлявся належним чином, рекомендованим поштовим відправленням з повідомленням про вручення, причини неявки суду невідомі. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним винести заочне рішення у справі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. 27.10.2009 р. банк та відповідач уклали договір № 0910/030РС про надання кредиту в сумі 45312,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 28,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 26.10.2011 року, однак відповідач порушує умови договору, внаслідок чого станом на 18.04.2014р. утворилась заборгованість 22283,70 гривень, яка складається з 9369,61грн. - тіло кредиту, 1306,78грн.- проценти за користування кредитом, 9593,80грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, 1000,00грн.- штраф (фіксована частина), 1013,51 грн. - штраф (процентна складова). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором банк та відповідач уклали договір застави, відповідно до умов якого відповідач надав в заставу належний йому на праві власності автомобіль Dodge RAM, модель VAN, рік випуску 2000, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер : [NUMBER]. Відповідно до ч. 1 ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ч. 2 ст. 575 ЦК України, ст. 44 Закону України «Про заставу» закладом є застава рухомого майна, що передається у володіння заставодержателя або за його наказом - у володіння третій особі. Згідно з п. 17.10 договору застави у випадку порушення позичальником зобов'язань за кредитним договором, заставодавець зобов'язується передати предмет застави заставодержателю в заклад. Беручи до уваги зазначене та виходячи з того, що договором застави від 27.10.2009 року № 0910/030РС у п. 17.10. сторонами було погоджено, що у випадку порушення заставодавцем зобов"язань за кредитним договором, останній зобов"язується передати в заклад заставодержателю предмет застави, вимоги ПАТ „КБ „ПриватБанк" про передачу в заклад шляхом вилучення у відповідача належного йому майна разом з приналежностями, що є предметом застави, ґрунтуються на законі та договорі і є такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення на предмет застави. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано (ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про заставу»). Звернення стягнення на заставлене майно здійснюються за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом, або договором застави (ч. 6 ст. 20 ЗУ «Про заставу»). Відповідно до Закону України „Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" від 18.11.2003 року визначено правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов"язання, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна. Статтею 25 зазначеного Закону передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначається і спосіб його реалізації із застосуванням однієї із процедур, передбачених статтею 26 цього Закону. Згідно з договором застави, звернення стягнення та реалізація предмету застави здійснюється відповідно до чинного законодавства та заставним договором, шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю. Згідно ч. 2 ст. 28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов'язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі, якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов'язаний на вимогу обтяжувала негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувала (заклад). Аналогічна умова міститься в договорі застави. З позовних вимог слідує, що обраний позивачем спосіб звернення стягнення на предмет обтяження, а саме продаж предмета застави шляхом укладення договору купівлі-продажу іншою особою - покупцем, не суперечить вимогам статті 26 Закону України „Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" від 18.11.2003 року. Відповідно до ст.625 ЦК України позичальник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання, а кредитний договір відповідно до ст.629 ЦК України є обов»язковим для виконання сторонами. В ст.610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання /неналежне виконання/. Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Позичальником [PERSON] неналежним чином не виконувалися зобов'язання по кредитному договору щодо сплати кредиту у встановленому порядку, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України підлягають відшкодуванню понесені та документально підтверджені вимоги позивача щодо стягнення судових витрат в сумі 243,60грн.

Outcome: approved