Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

До Корольовського районного суду м. Житомира звернулась [PERSON] із вказаним позовом, в якому просить надати її неповнолітньому сину [PERSON], 28.03.2013 р. н., дозвіл на виїзд за межі України без письмової згоди його батька [PERSON] у її супроводі в період з 01.07.2018 по 30.06.2018. Позивач стверджує, що батько її сина не заперечує проти виїзду дитини за кордон на відпочинок, але внаслідок своєї роботи він відсутній в Україні. У судовому засіданні позивач позов підтримала, представник Служби у справах дітей Житомирської міської ради проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечив. Відповідач до суду не з'явився, про час і місце слухання справи сповіщався судом у відповідності до вимог закону. Суд ухвалює рішення при заочному розгляду справи, що відповідає положенням\~ст.280 ЦПК України. Суд вислухав учасників справи, вивчив матеріали справи і встановив наступне: [PERSON] і [PERSON] мають нековнолітнього сина [PERSON], 28.03.2013 р. н., що підтверджується копією свідоцтва про його народження (а. с. 7). Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з матір'ю, проти чого батько не заперечує. Питання виховання та утримання дитини батьки вирішили між собою. Спір виник тільки щодо надання письмового дозволу на виїзд дитини за кордон. Позивач має можливість виїхати із сином за кордон до [PERSON], але відповідач сам перебуває за кордоном внаслідок своєї роботи, тому отримати дозвіл на виїзд сина за межі України [PERSON] має тільки в судовому порядку. На обґрунтування своїх вимог позивач посилається на такі докази: свідоцтво про народження дитини, рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 05.06.2013 про розірвання шлюбу (а. с. 6), Договора про надання послуг 1/12/2015, 1/01.2016, 1/03/2016 та Додаток до договору про надання послуг від 05.09.2016 (а. с. 13, 15, 17,19). При наведених обставинах суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав: Стаття 150 СК України\~зобов'язує батьків піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. У відповідності до положень\~ст.155 СК України\~здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.\~Ст.6 ЗУ "Про охорону дитинства", ст.ст.17, 31 Конвенції про права дитини визначають право дитини на відпочинок та охорону здоров'я. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Європейської Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої 27.02.1991, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для\~розвитку дитини. В пункті 21\~Постанови КМ України № 57 від 27.01.1995 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України"\~визначено такий порядок виїзду за межі України неповнолітньої особи - виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку, у супроводі одного із батьків здійснюється за рішенням суду про надання дозволу на виїзд за межі України. Відповідно до абз.2 ч.2\~ст.4 ЗУ " Про порядок виїзду з України і в'їзд в Україну громадян України" від 21.01.1994, за відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України закордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Суд встановив, що у даному випадку виїзд неповнолітнього [PERSON] за кордон пов'язаний з її відпочинком, а тому погоджується з доводами позивача, що відпочинок матері з дитиною за кордоном є необхідною складовою для всебічного розвитку хлопця та зміцненню здоров'я.

Outcome: approved