Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-07 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 25.04.2018 року між АБ "Київська Русь" та [PERSON] укладено кредитний договір № 3471-06-08-2, за умовами якого банк надав останньому в тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 40 000 доларів США, зі сплатою 14 % річних. В якості забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним договором, 25.04.2008 року між АБ "Київська Русь" та [PERSON] , як іпотекодавцем, укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу Галян Г.М., за реєстровим № 1821, згідно з яким предметом іпотеки є квартира [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] померла. Позивач є єдиним спадкоємцем останньої, що підтверджується відповідним повідомленням Коломийської міської державної нотаріальної контори та витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі та правонаступником її прав та обов`язків, в тому числі і тих, що випливають із вказаного Іпотечного договору. Згідно з рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 23.09.2013 року, яке набрало законної сили 04.10.2013 року, ухваленим в справі № 346/5600/13-ц, задоволено позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь», стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь вказаного банку заборгованість за кредитним договором № 3471-06-08-2 від 25.04.2008 року, що станом на 21.01.2013 року складало 50\~767,69 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 15.07.2013 року становило 405\~786,11 грн. та судовий збір в сумі 3\~441 грн. Ухвалюючи зазначене рішення суд виходив з того, що боржником та поручителем було порушено умови укладеного кредитного договору та графік платежів, сума кредиту та відсотки систематично не сплачувалися. Тобто, ПАТ "Банк Київська Русь" використав право вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту, а також сплати процентів, пені за порушення умов договору та комісії шляхом стягнення цих коштів в судовому порядку, змінивши умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування ним та з цього часу настав строк виконання договору в повному обсязі і право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинилися. 04.12.2017 року державним виконавцем Коломийського міськрайонного відділу ДВС винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа 346/5600/13, виданого 23.09.2013 року Коломийським міськрайонним судом, про стягнення з [PERSON] на користь вказаного банку заборгованості в сумі 405 786, 11 грн. у зв`язку з повним погашенням боржником заборгованості, що також підтверджується квитанцією № 906697554 від 01.12.2017 року. 15.06.2020 року [PERSON] звернувся до ПАТ "Банк Київська Русь" з проханням видати довідку про відсутність заборгованості за вказаним кредитним договором та зняти обтяження по Іпотечному договору, а саме вчинити дії по зняттю заборони з квартири у зв`язку з погашенням зобов`язань за кредитним договором, однак, незважаючи на відсутність боргових зобов`язань, відповідач дану вимогу не виконав. Тому позивач просить визнати припиненим Іпотечний договір, укладений 25.04.2008 року між [PERSON] та ПАТ "Банк Київська Русь", посвідчений приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу Галян Г.М., зареєстрований в реєстрі за № 1821. Позивач та його представник, адвокат Савчук В.Р. в судове засідання не з`явилися, 18.06.2021 року адвокат Савчук В.Р. електронною поштою надіслав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує, просить розгляд справи проводити без участі позивача та його представника (а.с. 131). Представник відповідача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечила, оскільки вважає, що зобов`язання за кредитним договором є діючим, не припиненим, а оспорюваний договір є похідним від нього. Тому просить в задоволенні позову відмовити. Звертає увагу, що рішенням в справі № 346/689/20, залишеним без змін апеляційним судом, в задоволенні позову [PERSON] відмовлено. Представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія "Інвест Хаус" в судове засідання не з`явився, про його час і місце повідомлявся належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про одержання ним судових повісток-викликів (а.с. 66, 119). Причин своїх неявок вказаний представник відповідача суду не повідомив та не звернувся із заявою про розгляд справи у його відсутності. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про його час і місце повідомлявся, причини своєї неявки суду не повідомив та не звернувся із заявою про розгляд справи у його відсутності. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. За таких обставин, з урахуванням положень ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності вказаного представника відповідача та третьої особи. 09.02.2021 року директор ТОВ «Фінансова компанія "Інвест\~Хаус"\~С`єдіна Л.В. надіслала до суду відзив на позов, в якому позовні вимоги не визнає та просить їх залишити без задоволення, вказуючи, що 24.05.2019 року за результатами відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом електронного аукціону № UA-EA-2019-04-02-000001-b від 23.04.2019 року, між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ТОВ «ФК "Інвест Хаус" укладено договір № UA-EA-2019-04-02-000001-b про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, в тому числі за кредитним договором 3471-06-08-2 від 25.04.2008 року. Крім того, 24.05.2019 року між вказаним банком та цим товариством укладено договір про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки/застави, в тому числі за договором іпотеки від 25.04.2008 року, що був укладений між ПАТ «Банк «Київська Русь» та [PERSON] , який у своєму позові [PERSON] просить визнати припиненим. На даний час заборгованість за кредитним договором не погашена, тобто зобов`язання не виконано. З наведеними позивачем обставинами та правовими підставами позову ТОВ «ФК "Інвест\~Хаус"\~не погоджується, посилаючись на ст.ст. 526, 599, 610 ЦК України та Закон України «Про іпотеку», який є спеціальною нормою, яка регламентує підстави для припинення договору іпотеки, та не передбачено такої підстави для припинення договору іпотеки, як не реалізація іпотекодержателем свого права на реалізацію предмета іпотеки з прилюдних торгів, а також з урахуванням практики Верховного Суду України (постанова від 08.02.2017 року № 6-2560цс16), яка прямо протирічить підставам позову, викладеним позивачем в позовній заяві. Крім того, у період з 15.07.2013 року (на момент подачі позову ПАТ «Банк «Київська Русь») по дату укладення договору відступлення (купівлі-продажу) прав вимог (24.05.2019 року) у [PERSON] та [PERSON] виникла заборгованість за кредитним договором, яка на даний час не погашена та повинна бути стягнута. Загальна сума заборгованості за кредитним договором, що була відступлена за договором, становить 1\~708\~110,24 грн. За виключенням суми заборгованості, що вже стягнута рішенням Коломийського міськрайонного суду, а саме 405\~786,11 грн., на момент укладення договору відступлення прав вимоги заборгованість складає: по кредиту 0 (сума кредиту стягнута згідно з рішенням суду); по відсотках 15\~175,08 доларів США, що згідно з курсом НБУ на момент подачі позову становило 392\~579,32 грн.; неустойка 551,78 доларів США, що згідно з курсом НБУ на момент подачі позову становило 14\~274,55 грн. Таким чином, загальна сума заборгованості станом на 24.05.2019 року становить 15\~726,86 доларів США. У зв`язку з наведеним ТОВ «ФК "Інвест\~Хаус"\~звернулось до Коломийського міськрайонного суду з позовом про стягнення заборгованості (справа № 346/3215/19), розгляд в якій триває. 24.03.2021 року представник Фонду гарантування\~вкладів фізичних\~осіб на\~ліквідацію ПАТ\~«Банк «Київська\~Русь» Ярошенко\~А.С.\~надіслала до\~суду відзив\~на позов,\~в якому\~посилається на\~те,\~що 24.05.2019\~року міжПАТ «Банк «Київська Русь» та ТОВ «ФК "Інвест Хаус" укладено договір №\~UA-EA-2019-04-02-000001-b/42\~про відступлення\~(купівлі-продажу)\~прав вимоги,\~за умовами\~якого банком\~передано у\~власність товариства\~майнові права\~за договорами,\~укладеними між\~вказаним банком\~та [PERSON] .\~Крім того,\~24.05.2019\~року між\~вказаним банком\~та цим\~товариством укладено\~договір про\~відступлення прав\~вимоги \~за договорами\~іпотеки/застави,\~в тому\~числі за\~договором іпотеки\~від 25.04.2008\~року,\~що був\~укладений між\~ПАТ «Банк\~«Київська Русь»\~та [PERSON] ,\~який у\~своєму позові\~ [PERSON] \~просить визнати\~припиненим.\~ Загальна сума заборгованості за кредитним договором, що була відступлена за договором, становила 1\~708\~110,24 грн., за виключенням суми заборгованості 405\~786,11 грн., що вже стягнута рішенням Коломийського міськрайонного суду в справі № 346/56000/13-ц. Крім того, у період з 15.07.2013 року (з дати подання позову ПАТ «Банк «Київська Русь») по 24.05.2019 року (дату укладення договору відступлення (купівлі-продажу) прав вимог була нарахована заборгованість за кредитним договором. Оскільки основне зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконано, тому іпотека, якою забезпечено вказаний договір, не може бути припиненою, так як іпотечне зобов`язання має акцесорний характер, тобто є похідним від основного зобов`язання. Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 08.02.2017 року в справі № 6-2560цс16. Тому представник просить відмовити в задоволенні позову. 09.03.2021 року представником позивача, адвокатом Савчуком В.Р. надіслано до суду відповідь на відзив, в якому зазначено, що ТОВ «ФК» Інвест Хаус» (з приводу суми заборгованості станом на 24.05.2019 року - 15\~726,86 доларів США) не може надати грунтовних пояснень та доводів про те, яка сума заборгованості за кредитним договором № 3471-06-08-2 від 25.04.2008 року була їм відступлена та чим така заборгованість підтверджується, що свідчить про відсутність будь-яких боргових зобов`язань у позивача та третьої особи перед відповідачами. 25.04.2008 року між [PERSON] та ПАТ «Банк «Київська Русь» укладено кредитний договір № 3471-06-08-2, згідно з яким [PERSON] надано кредит в сумі 40\~000 доларів США з кінцевим строком повернення коштів 24.04.2013 року і сплатою 14 % річних. Рішенням Коломийського міськрайонного суду, ухваленим в справі № 346/5600/13-ц, від 23.09.2013 року стягнуто з [PERSON] на користь вказаного банку заборгованість за цим кредитним договором, що станом на 21.01.2013 року становило 50\~767,69 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 15.07.2013 року становило 405\~786,11 грн. 04.12.2017 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з повним виконанням рішення суду згідно з квитанцією по оплату від 01.12.2017 року № 0.0906697554.1. Тобто заборгованість позичальника за кредитним договором сплачена в повному обсязі, а отже підлягають припиненню і зобов`язання за Іпотечним договором від 25.04.2008 року за реєстровим № 1821. Факт відсутності заборгованості за тілом кредиту підтверджує і сам відповідач, який зазначає, що заборгованість становить 0,00 грн., оскільки вона стягнута за рішенням суду від 23.09.2013 року. Звертає увагу на той факт, що про відсутність вказаної заборгованості відповідачу було відомо, оскільки ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 11.06.2019 року в справі № 346/5600/13-ц відмовлено в задоволенні заяви ТОВ «ФК «Інвест Хаус» про заміну сторони виконавчого провадження в зв`язку з фактичним виконанням рішення суду. Звернення з позовом про дострокове звернення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок,умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позивальника вимог згідно з ч. 2 ст.1050 ЦК України. Оскільки у вересні 2013 року ПАТ «Банк «Київська Русь» використав право вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту, то з цього часу настав строк виконання договору в повному обсязі і право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинилося. Як вбачається зі змісту відзиву ТОВ «ФК «Інвест Хаус» як на підставу наявності заборгованості посилається на положення кредитного договору, строк дії якого сплив 24.04.2013 року. Тобто, відповідач незаконно вважає, що у позичальника наявна заборгованість за відсотками за користування по кредитному договору з метою забезпечення виконання якого був укладений Іпотечний договір. Крім того, зазначає, що з моменту відкликання банківської ліцензії (17.07.2015 року) та початку ліквідації ПАТ «Банк «Київська Русь» фактично втратило статусу банку та фінансової установи в цілому, його банківська діяльність припинилася, у зв`язку з чим втратив право на надання банківських та будь-яких інших фінансових послуг, зокрема щодо кредитування фізичних осіб та відповідне нарахування відсотків по кредитам. ТОВ «ФК «Інвест Хаус» та ПАТ «Банк «Київська Русь» було відомо про існування рішення Коломийського міськрайонного суду від 23.09.2013 року в справі № 346/5600/13-ц та про його виконання ще до укладення договору про відступлення права вимоги, що в свою чергу свідчить про наявність підстав для припинення Іпотечного договору від 25.04.2008 року. Тому представник позивача просить позовні вимоги задовольнити. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача [PERSON] , перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що не заперечується сторонами, що 25.04.2018 року між АБ "Київська Русь" та [PERSON] укладено кредитний договір № 3471-06-08-2, за умовами якого банк надав останньому грошові кошти в сумі 40 00 доларів США. 25.04.2008 року між Акціонерним банком «Київська Русь» (іпотекодержателем) та [PERSON] (іпотекодавцем) укладено Іпотечний договір, предметом якого є передача іпотекодавцем в іпотеку належного їй на праві власності нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS] Договір посвідчено приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу Галян Г.М. та зареєстровано в реєстрі за № 1821. У зв`язку з посвідченням цього договору 25.04.2008 року вказаним нотаріусом на підставі\~ст.\~73\~Закону України\~«Про нотаріат» накладено заборону на відчуження зазначеної в договорі квартири, яка зареєстрована в реєстрі за № 1822 (а.с.6-8). Пунктом 1.1 цього договору передбачено, що договір забезпечує вимогу іпотекодержателя, що випливає з кредитного договору № 3471-06-08-2 від 25.04.2008 року, а також усіх додаткових договорів (договорів про внесення змін) до нього (основне зобов`язання), укладеного між іпотекодержателем та [PERSON] (позичальником), за умовами якого іпотекодержатель надав позичальнику кредит в сумі 40\~000 доларів. За основним зобов`язанням позичальник зобов`язаний: повернути кредит в термін по 23.04.2013 року; сплатити проценти у розмірі 14 % річних за користування кредитом; сплатити фіксовану плату за надання кредиту у розмірі 0,1 % від суми кредиту; сплатити штрафні санкції та інші платежі у розмірі, строки та у випадках, передбачених основним зобов`язанням. Відповідно до п.6.1.-6.3. цього договору, він набирає чинності з моменту його нотаріального посвідчення. Право іпотеки виникає з моменту підписання цього договору сторонами та його нотаріального посвідчення. Право іпотеки припиняється виконанням іпотекодавцем в повному обсязі усіх умов основного зобов`язання. Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 23.09.2013 року стягнуто в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Банк» "Київська Русь" заборгованість за кредитним договором № 3471-06-08-2 від 25.04.2008 року, що станом на 21.01.2013 року складало 50 767,69 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 15.07.2013 року становило 405 786, 11 грн. та судовий збір в сумі 3441 грн. В рішенні суду вказано, що боржником та поручителем порушено умови укладеного кредитного договору (кінцевий строк повернення коштів 24.04.2013 року) та графік платежів, сума кредиту та відсотки систематично не сплачувалися. Станом на 15.07.2013 року заборгованість по вказаному договору становила 50\~767,69 доларів США (еквівалентно по курсу НБУ 405\~786, 11 грн.): заборгованість по кредиту 36 568,61 долар США (292\~292,90 грн.); заборгованість по відсотках 12\~640,091 доларів США (101\~031,60 грн.); пеня за несвоєчасну сплату суми основного боргу 1\~040, 00 доларів США (8\~312,72 грн.); штраф за несвоєчасну сплату відсотків по кредиту 519,07 доларів США (4\~148,89 грн. ( а.с. 13-16)). В матеріалах справи наявна копія квитанції № 0.0.906697554.1 від 01.12.2017 року про сплату [PERSON] на депозитний рахунок Коломийського міськрайонного відділу ДВС коштів у сумі 425 968,91 грн. в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору № 3471-06-08-2 від 25.04.2008 року (а.с.19). 04.12.2017 року державним виконавцем Коломийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Івано-Франківській області Кушицькою М.В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження У ВП № 43529999 за виконавчим листом № 346/5600/13, виданим 23.09.2013 року Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Банк «Київська Русь» 405\~786,11 грн. боргу, у зв`язку з фактичним повним виконанням рішення. Постановою виконавче провадження закінчено; припинена чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення, а також знято майно з реалізації (а.с.17,18). Відповідно до даних свідоцтва про смерть та витягу з Державного реєстру актів цивільного стані громадян про смерть для отримання допомоги на поховання, виданими 02.05.2018 року за № 00020058968, [PERSON] померла [INFO] в с. Грушів Коломийського району Івано-Франківської області (а.с.9, 10). 24.05.2019 року між ПАТ "Банк Київська Русь" та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» (новий кредитор) укладено договір № UA-EA-2019-04-02-000001-b/42 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, згідно умов якого банк відступає шляхом продажу, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників, заставодавців та поручителів, зазначених у Додатку №1 до цього договору (а.с.33-38). Як вбачається з повідомлення Державного нотаріуса Коломийської міської державної нотаріальної контори Мануляк І.В. № 695/02-14 від 11.12.2019 року та Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 53800504 від 24.10.2018 року, із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] звернулися [PERSON] , [PERSON] , який відмовився від своє частки спадщини на користь чоловіка померлої [PERSON] , та [PERSON] , який відмовився від своєї частки спадщини на користь чоловіка померлої [PERSON] ( а.с. 11,12). Судом також встановлено, що 15.06.2020 року [PERSON] звернувся до ПАТ "Банк Київська Русь" із заявою, в якій просив видати довідку про відсутність заборгованості за вказаним кредитним договором та у зв`язку з погашенням кредитного зобов`язання за кредитним договором № 3471-06-08-2 від 25.04.2008 року зняти обтяження по Іпотечному договору, а саме вчинити дії по зняттю заборони із вищевказаної квартири (а.с. 20). Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Статтею 81 ЦПК України\~на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1\~ст. 76 ЦПК України\~встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1\~ст. 77 ЦПК України). Частиною 1\~статті 1054 ЦК України\~передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом до ч. 1\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Виходячи зі змісту ст.ст. 526, 599 ЦК України, зобов`язання вважається виконаним належним чином, якщо таке виконання здійснене відповідно до умов договору та вимог законодавства, а якщо умови виконання не визначені у договорі або законі, то вони повинні бути виконані відповідно до звичаїв ділового обороту або до вимог, що зазвичай ставляться. За змістом ст. 1 Закону України "Про іпотеку", іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. За приписами ст.ст. 3,\~17\~Закону України\~«Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього\~Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Виходячи із системного аналізу зазначених норм права іпотека припиняється, зокрема, в разі припинення основного зобов`язання у зв`язку з його повним виконанням. При цьому, законодавець не вимагає від іпотекодавця будь-яких дій, пов`язаних з припиненням іпотеки, оскільки іпотека за відсутності іншої обґрунтованої заборгованості припиняється за фактом припинення виконання основного зобов`язання. За положеннями ч. 1\~ст. 593 ЦК України, припинення права іпотеки в разі належного виконання основного зобов`язання презюмується. Встановлення факту припинення основного зобов`язання належним його виконанням, є свідченням припинення додаткових (акцесорних) зобов`язань за договорами іпотеки. Відповідно до\~ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Статтею 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~закріплений принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону, за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст.\~317\~та ст.\~319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена лише у випадку і порядку, встановлених законом. Всім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Як визначено ч.1\~ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі\~ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Звертаючись до суду з цим позовом, [PERSON] просив визнати припиненим Іпотечний договір, з огляду на належне виконання умов кредитного договору. Судом встановлено, що\~\~ПАТ «Банк «Київська Русь» використано право на дострокове стягнення в судовому порядку заборгованості за кредитним договором у повному обсязі, розрахованої у національній валюті, яка складалася з усього тіла кредиту, що залишилось, та суми процентів, пені, штрафу, визначених\~\~станом на 15.07.2013 року. Доказів, які б спростовували ці обставини, відповідачами не представлено. Третьою особою (позичальником) [PERSON] заборгованість, визначена у рішенні суду сплачена, тобто рішення виконано у повному обсязі, що свідчить про виконання основного зобов`язання. Належне виконання зобов`язання [PERSON] на користь кредитора підтверджено копією квитанції про сплату заборгованості, постановою державного виконавця від 04.12.2017 року про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним повним виконанням рішення суду. З часу, коли основний (кредитний) договір припинив свою дію, іпотека згідно іпотечного договору могла зберігатись виключно щодо невиконаного позичальником основного зобов`язання, а тому твердження банку про наявність боргу у вигляді нарахованих відсотків та неустойки є необґрунтованими, оскільки дія кредитного договору припинилась, а банк міг лише застосувати своє право, передбачене ч. 2 ст. 625\~ЦПК. Так, відповідно до положень абзацу 2 та 3 пункту 17 Постанови Пленуму ВССУ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора надає кредитору право лише на отримання сум, передбачених частиною другою\~статті 625 ЦК України, і не надає права на нарахування, і отримання відсотків за кредитним договором. Як вбачається зі змісту Постанови Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 500/4127/16-ц (провадження №61-22142св18), правильним є висновок про те, що основне зобов`язання за кредитним договором виконано у зв`язку з повним виконанням судового рішення про дострокове стягнення з боржників всієї суми заборгованості за цим договором, отже, таке зобов`язання припинилось на підставі\~ст. 559 ЦК України, внаслідок чого припинилось право застави (іпотеки). Пред`явивши позов про стягнення заборгованості, банк змінив строк виконання основного зобов`язання, а тому нарахування процентів та неустойки після пред`явлення такого позову не відповідає вимогам закону. Пунктом 91 Постанови Великої палати Верховного Суду від 28.03.2018 року по справі № 444/9519/12 (провадження №14-10цс18) передбачено, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~ст. 1050 ЦК України\~право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. У пункті 43 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року зроблено висновок, що за належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором припиняється як це зобов`язання, так і зобов`язання за договором іпотеки, які є похідними від основного зобов`язання (аналогічний висновок сформулював Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 14 лютого 2018 року у справі № 910/16461/16; також пункт 61 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц). Кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Тому, виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, у разі невизнання кредитором права боржника на припинення зобов`язання за договором таке право підлягає захисту судом за позовом боржника шляхом його визнання на підставі п. 1 ч. 2\~ст. 16 ЦК України. З огляду на зазначене, право відповідача нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинилося після пред`явлення до позичальника вимог щодо стягнення в судовому порядку заборгованості та ухвалення рішення з даного приводу, тому припинилося і кредитне зобов`язання, що зумовлює припинення іпотеки з огляду на її похідний характер, а відповідач залишив за собою лише право пред`явити вимогу до позивача з метою захисту прав та інтересів згідно з ч.2\~ст.625 ЦК України, що не обтяжено іпотекою. Отже, внаслідок повного виконання основного зобов`язання припиняється забезпечення його іпотекою, а також припиняється обтяження зазначеної іпотечної квартири забороною її відчуження. Виходячи з\~викладеного,\~суд приходить\~до висновку,\~що наданими\~позивачем доказами\~підтверджено виконання\~зобов`язання\~за кредитним\~договором,\~таким чином,\~зобов`язання\~за іпотечним\~договором,\~які є\~похідними від\~основного зобов`язання\~перед відповідачем\~за кредитним\~договором,\~є припиненими,\~ а\~тому порушене\~право позивача\~підлягає судовому\~захисту.\~Відповідачі,\~у свою\~чергу,\~не довели\~шляхом подання\~відповідних доказів\~свої заперечення\~щодо наявності\~невиконаних зобов`язань\~за цим\~договором.\~Отже,\~наявні правові\~підстави для\~визнання Іпотечного\~договору припиненим.\~Посилання представника\~відповідача про\~те,\~що позивачу\~відмовлено в\~позові рішенням\~в справі\~№ 346/689/20\~не заслуговує\~на увагу,\~оскільки згідно\~з даними\~Єдиного державного\~реєструсудових рішень воно стосується Іпотечного договору, укладеного 20.06.2007 року щодо іншого нерухомого майна.\~ Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що позивачем понесено судові витрати, які складаються зі сплаченого судового збору в сумі 840,80 грн., що стверджується відповідною квитанцією (дублікатом) від 03.09.2020 року (а.с. 5). Відповідно до правил ч.2 ст.141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позовних вимог з відповідачів слід присудити на користь позивача вказані судові витрати. На підставі наведеного,

Outcome: approved