Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

Позивачеві в рахунок майнових сертифікатів на суму 9630 та 2642 грн. відповідачем виділено нежитлове приміщення будівель на пасіці в [ADDRESS]. Однак, зареєструвати право власності на виділене йому майно, [PERSON] позбавлений можливості через відсутність правовстановлюючого документу на вищевказане майно. З урахуванням викладеного, позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, в якому просить визнати за ним право власності на нежитлову будівлю приміщення в [ADDRESS] Дана позовна заява надійшла до суду 21.11.2018 року та відповідно до автоматизованої системи документообігу була передана для розгляду судді Хмель Р.В. 26.11.2018 року ухвалою суду було залишено без руху вищевказаний позов та надано позивачеві строк для усунення недоліків. Ухвалою від 11.12.2018 відкрито спрощене позовне провадження та призначено перше судове засідання на 23.01.2019 року. В подальшому судове засідання було відкладено до 18.02.2019 року. Позивач, [PERSON], надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, справу просив слухати у його відсутність. Представник відповідача ПСп "Війтівське" Рибак Л.М., надав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечував та просив розгляд справи проводити без його участі. Аналогічна заява надійшла і від Війтівського сільського голови. Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та усі зібрані по справі докази, давши їм оцінку в сукупності, суд дійшов наступних висновків. [PERSON] є власником частки майна в пайовому фонді ПСП "Війтівське" на загальну суму 12272 грн., що вказано у свідоцтвах про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновоих сертифікатах). Реалізуючи своє право на виділення майна в натурі, 12.08.2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про виділення йому у власність в рахунок майнового сертифікату будівель колишньої пасіки по [ADDRESS]. Дану заяву було задоволено та рішенням Голови ПСП "Війтівське" від 12.08.2017 року [PERSON] було виділено вказане майно. Право ПСП "Війтівське" на виділення вказаного майна підтверджено листом Бершадської РДА №01-1/15-1106 від 10.06.2009, свідоцтвом про державну реєстрацію суб'єкта підприємницької діяльності - юридичної особи від 28.02.2000 року, довідкою Бершадської РДА №02-29-1504 від 28.12.2004 року. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, станом на 25.01.20118 року право власності на будівлю, розташовану в [ADDRESS] не зареєстровано. Самостійно зареєструвати право власності на виділене майно позивач позбавлений можливості, оскільки відсутні первинні правовстановлюючі документи, що вбачається з відмови нотаріуса від 22.01.2018 року. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Ст. 16 ЦК України надано право кожній особі звертатися до суду за захистом свого особистого немайнового та майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав може бути визнання права. Відповідно до ч. 1 ст. 20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд. Ч. 4 ст. 319 ЦК України визначає, що власність зобов'язує. Згідно ст.322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить. Ст. 328 ЦК України визначає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На виконання Указу Президента України від 29 січня 2001 року N62 Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки, Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 28.02.2001 року №177 «Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки». Даною постановою затверджено Методику уточнення складу і вартості пайових фондів майна членів колективних сільськогосподарських підприємств, у тому числі реорганізованих; Порядок визначення розмірів майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств та їх документального посвідчення; Типове положення про комісію з організації вирішення майнових питань, що виникають у процесі реформування аграрного сектору економіки. Цим нормативно-правовим документом визначено порядок оформлення майнових прав в процесі реорганізації колективних сільськогосподарських підприємств, в тому числі гарантовано отримання майнового паю в натурі. Наказом Міністерства аграрної політики N62 від 14.03.2001 року «Про затвердження Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств», зареєстрованого в Міністерстві Юстиції України 4 квітня 2001 року за N305/5496, визначено право кожного із співвласників скористатись своїм паєм в один із способів, в тому числі і на отримання його в натурі у спільну часткову власність. Спірні питання щодо розподілу майна між співвласниками вирішуються в судовому порядку. Ст.361 ЦК України гарантовано право співвласника самостійно розпорядитись своєю часткою у праві спільної часткової власності. Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. За статтею 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. При цьому, позивачем ставиться дві позовні вимоги, одна з яких виділити майно - нежитлові будівлі приміщень на пасіці в с. Війтівка Бершадського району Вінницької області, вул. Соборна, 280 та визнати право власності на дані будівлі. Судом встановлено, що у даному випадку системний аналіз вищевказаних норм свідчить про те, що належним способом захисту у даному випадку є визнання права власності на вищевказане майно, оскільки згідно рішення від 12.08.2017 року, воно вже виділене позивачеві, а тому вимога щодо його виділення фактично виконана на день звернення до суду із вказаним позовом, тому задоволенню не підлягає. Дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, суд дійшов висновку про необхідність у задоволенні позову в частині визнання права власності. На підставі викладеного,

Outcome: partial