Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (далі - відповідач, АТ КБ «ПриватБанк»), в якому просив стягнути з АТ КБ "Приватбанк" на його користь грошові кошти за Договором № SAMDN80000728373897 "Стандарт" від 03.09.2012 року у розмірі 14 000, 00 доларів США; стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на його користь проценти по банківському вкладу за Договором № SAMDN80000728373897 "Стандарт" від 03.09.2012 року станом на 31.08.2018 року у розмірі 2172, 80 доларів США; стягнути з відповідача на користь позивача три проценти річних у розмірі 1211, 00 року; покласти на відповідача судові витрати в розмірі 6501,30 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що між ним та відповідачем було укладено депозитний договір, а саме: Договір № SAMDN80000728373897 "Стандарт" від 03.09.2012 року, за умовами якого банк відкриває депозитний рахунок № [NUMBER] , на який зараховується вклад у розмірі 14 000, 00 доларів США, строк 366 днів по 03.09.2013 року включно, з процентною ставкою на суму вкладу 9 % річних, період нарахування процентів - 1 місяць. Позивач вважає, що даний договір є розірваним з дати пред`явлення позивачем першої вимоги про повернення суми вкладу, тобто з 14.10.2015 року. Однак, листом від 19.10.2015 року за № 20.1.0.0.0/7-20151009/895, відповідач відмовив позивачу видати банківський вклад та нараховані по ньому проценти. Таким чином, позивач зазначає, що зазначені дії АТ КБ "ПриватБанк" порушують права і законні інтереси позивача щодо вільного користування своїм майном як вкладника банку, і на підставі вищевикладеного, змушений був звернутися за захистом своїх прав до суду. Так, згідно п. 9 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03 жовтня 2017 р. справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Як вбачається із матеріалів справи, вказана справа підлягає розгляду в порядку спрощеного провадження (ч. 6 ст. 19, п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України). Ухвалою від 22.08.2018 року по справі відкрито провадження за правилами спрощеного порядку з повідомленням (викликом) сторін у судове засідання (а.с. 29). 10.10.2018 року від представника відповідача Листопадової Н.О. надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого на даний час у зв`язку з окупацією Автономної Республіки Крим банк тимчасово не може здійснювати свою діяльність на території Автономної Республіки Крим, одним із відділень яких укладено договору банківського вкладу з позивачем. Тому, перевірити наявність чи відсутність коштів на рахунках позивача не можливо. Крім того, Федеральними Законами Російської Федерації націоналізовано все майно відповідача та покладено на автономну некомерційну організацію «Фонд захисту вкладників» обов`язок щодо повернення вкладів, у тому числі і вкладів, розміщених у ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК». Вказане, на думку представника відповідача, є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Крім того, зазначили, що згідно з рішенням Єдиного акціонерного банку від 21.05.2018 року було змінено тип банку з Публічного на приватне акціонерне товариство . Таким чином Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" є правонаступником Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" (а.с. 36-41). 12.10.2018 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив від представника позивача, в якій вказала, що припинення діяльності відокремлених підрозділів не є підставою для не виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань. До того ж, стороною договору не є відокремлений структурний підрозділ, а юридична особа ПАТ КБ "ПриватБанк" в особі Голови Правління Дубілета А.В., яка і повинна нести відповідальність за договором, а тому припинення діяльності філії банку не є підставою для відмови у поверненні відповідачем вкладу позивача за його вимогою, оскільки юридична особа повинна відповідати за зобов`язаннями своєї філії. Ухвалою суду від 15.11.2018 року задоволено клопотання представника позивача [PERSON] про витребування доказів по справі та зобов`язано АТ КБ "ПриватБанк" надати суду наступні документи, а саме: виписку по лицевому рахунку № [NUMBER] та № [NUMBER] , який відкрито позивачу на підставі договору банківського вкладу № SAMDN80000728373897 «Стандарт» від 03.09.2012 року за період з 03.09.2012 року по 20.02.2014 року (дата початку тимчасової окупації АР Крим та м. Севастополя); копію примірника прибуткового касового ордеру від 03.09.2012 року, який свідчить про внесення готівки у відповідну платіжну систему, на суму 14 000 дол. США, платник - [PERSON] ; копію Положення про Севастопольський філіал ПАТ «Приватбанк» у редакції станом на 03.09.2012 року (а.с. 53-54). 07.08.2019 року на виконання ухвали суду про витребування доказів, надійшов лист від представника відповідача АТ КБ "ПриватБанк", згідно якого повідомили суд, що доступ АТ КБ "ПриватБанк"до первинних документів ( у тому числі договорів та касових документів) клієнтів Кримського РУ ПАТ КБ "ПриватБанк" на даний час є обмеженим, у зв`язку із окупацією АР Крим та конфіскацією частини майнового комплексу ПАТ КБ "ПриватБанк", тому надання витребуваних документів є ускладненим. 15.10.2019 року на адресу суду надійшла заява від представника позивача [PERSON] про подальший розгляд справи без участі представника позивача та позивача. Позовну заяву просили задовольнити в повному обсязі (а.с. 76). В засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги з викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити в повному обсязі. Представники відповідача Листопадова Н.О. , Далія С.О., Кобзар Ю.Б. в засіданні щодо задоволення позову заперечували з викладених у відзиві підстав та просили в позові відмовити. Вислухавши пояснення представника позивача, представників відповідача, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що 03.09.2012 року між [PERSON] та ПАТ КБ "ПриватБанк" в м. Севастополь укладено депозитний договір, а саме: Договір № SAMDN80000728373897 "Стандарт" від 03.09.2012 року, за умовами якого банк відкриває депозитний рахунок № [NUMBER] , на який зараховується вклад у розмірі 14 000, 00 доларів США, строк 366 днів по 03.09.2013 року включно, з процентною ставкою на суму вкладу 9 % річних, період нарахування процентів - 1 місяць. Зі змісту договору вбачається, що клієнт передає, а банк приймає грошові кошти (вклад) на строк 366 днів по 03.09.2013 року включно; для внесення суми вкладу банк відкриває клієнту депозитний рахунок та видає клієнту платіжну карту " Deposit сard" № [NUMBER] . Разом з тим, пунктом 7 цього договору передбачено право позивача дострокового розірвання договору, повідомивши про це один одного за два банківські дні до дати розірвання договору. Як зазначив позивач, 09.10.2015 року він вперше звернувся до ПАТ КБ "ПриватБанк" із заявою про розірвання договору та повернення банківського вкладу, нарахованих процентів. Листом ПАТ КБ "ПриватБанк" від 19.10.2015 року за № 20.1.0.0.0./7-20151009/895, було надано відповідь, згідно якої повідомлено позивача про неможливість виконання вимог, оскільки у зв`язку з окупацією Автономної Республіки Крим банк тимчасово не може здійснювати свою діяльність на території Автономної Республіки Крим, одним із відділень яких укладено договору банківського вкладу з позивачем (а.с. 13). 20.09.2016 року позивач звернувся до Національного банку України з проханням провести перевірку відповідача з питань дотримання законодавства. Листом Національного банку України від 05.10.2016 року за № 20-0004/82726, позивачу повідомлено, що у зв`язку із неможливістю здійснювати банківське регулювання та банківський нагляд, валютний контроль і державний фінансовий моніторинг за діяльністю банків та їх відокремлених підрозділів, які розташовані на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, зважаючи на окупацію території АР Крим та м. Севастополь, Правлінням Національного банку України прийнято постанову від 06.05.2014 року № 260 "Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя". Крім того, зазначили, що заявник може звернутися за захистом своїх прав до відповідного суду (а.с.15). 22.06.2017 року позивач вдруге звернувся до відповідача з проханням видати проценти та банківський вклад (а.с. 16). Листом від 12.07.2017 року № 20.1.0.0.0/7-20170703/70, ПАТ КБ "ПриватБанк" повідомлено заявника про неможливість виконати його вимоги (а.с. 18). Так, відповідно до ч. 1ст. 1058 ЦК України,за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно ст. 1059 ЦК України, договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним. Пунктом 1.4 Положення залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 03.12.2003 № 516 визначено, що договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Відповідно до положення Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів, затвердженої Постановою Правління Національного банку України12.11.2003 року № 492(у редакції постанови Правління Національного банку України від 01.04.2019 року № 56) (далі - Інструкція № 492), банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (пункт 1.8); договір банківського вкладу укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий - банк зобов`язаний надати клієнту під підпис (пункт 1.9); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (пункт 1.10). Пункт 10.1 Інструкції № 492 визначає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред`явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку. Згідно пункту 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції № 174,банк (філія, відділення) зобов`язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірня» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ. Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту. Зокрема, такий документ повинен містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі її здійснення в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, та відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ. Зі змісту договорів банківського вкладу від 03.09.2012 року, вбачається, що клієнт передає, а банк приймає грошові кошти (вклад) на певний строк; для внесення суми вкладу банк відкриває клієнту депозитні рахунки. Разом з тим, судом встановлено, що відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», територія Автономної Республіки Крим визначена як тимчасово окупована територія України. З метою забезпечення стабільності грошової одиниці України, захисту інтересів вкладників та інших кредиторів банку України, запобігання та уникнення ризиків у діяльності банків, враховуючи Указ Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію», Декларацію Верховної Ради України від 20 березня 2014 року № 1139-VII «Про боротьбу за звільнення України», Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим та тимчасово окупованій території України» та з урахуванням неможливості здійснювати Національним банком України банківське регулювання та банківський нагляд, валютний контроль і державний фінансовий моніторинг за діяльністю окремих банків та відокремлених підрозділів банків, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, а також неможливість виконання такими банками та відокремленими підрозділами банків вимог Законів України «Про банки і банківську діяльність», «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинних шляхом, або фінансування тероризму», Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», інших нормативно-правових актів Національного банку України, що свідчить про здійснення ними ризикової діяльності, яка загрожує інтересам вкладників чи кредиторів, у тому числі інших банків, Правлінням Національного банку України було прийнято Постанову від 6 травня 2014 року № 260 «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя» (далі - Постанова НБУ № 260). Згідно п. 5 вказаної Постанови банки, у тому числі ПАТ КБ «ПриватБанк», зобов`язані припинити діяльність відокремлених підрозділів банків, розташованих на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів, про що повідомити Національний банк України. Рішенням Центрального банку Російської Федерації № РН-33/І від 21.04.2014 року також було припинено з 21.04.2014 року діяльність відокремлених структурних підрозділів на території Республіки Крим і на території міста федерального значення Севастополя - ПАТ КБ «Приватбанк». За законодавством України чинність на окупованій території Автономної Республіки Крим нормативних актів Російської Федерації не визнається, та вони не підлягають виконанню. В той же час, наявність вказаного рішення Банку Росії щодо припинення діяльності на території АРК ПАТ КБ «Приватбанк» унеможливлює діяльність відокремленого підрозділу банку на території АРК та міста Севастополя - Філії «Кримське РУ ПАТ КБ «Приватбанк». Тому, відокремлений підрозділ ПАТ КБ «Приватбанк» на території АРК та міста Севастополя не мав правових підстав та можливості здійснювати банківську діяльність, після окупації АРК та міста Севастополя. Разом з тим, неможливість банку здійснити повернення вкладу позивачеві у зв`язку з тим, що за законодавством Російської Федерації та відповідно до рішення Центрального Банку вказаної держави від 21.04.2014 року і рішень судів Російської Федерації відповідальність за повернення грошових коштів по вкладах покладено на автономну некомерційну організацію «Фонд захисту вкладників», судом не беруться до уваги, оскільки згідно ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Крім того, згідно пункту 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції № 174,банк (філія, відділення) зобов`язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірня» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ. Виходячи з положень ст. 1059 ЦК України, п. 1.4 Положення, п. 2.9 Глави 2 розділу IV Інструкції, письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. При цьому квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Таким чином, важливим питанням у процесі розгляду даного провадження, є дослідження наявності саме оригіналу договору від 03.09.2012 року № SAMDN80000728373897 "Стандарт", оригіналу платіжної картки Deposit card № [NUMBER] та оригінал документу, який підтверджує саме факт внесення коштів у розмірі 14 000, 00 доларів США на банківський рахунок, та який не був позивачем доданий до позовної заяви та не наданий для дослідження в судовому засіданні. Так, у позовній заяві позивач посилається на те, що приєднав в якості доказу до позовної заяви копію платіжної картки "Deposit card" № [NUMBER] , яку було видано йому ПАТ КБ "ПриватБанк" після укладення договору, натомість позивач приєднав копію фотокартки платіжної картки "Mastercard Gold" за № [NUMBER] , не зазначивши який зв`язок вона має із договором банківського вкладу № SAMDN80000728373897 "Стандарт" та яке відношення має до даного провадження. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищенаведене та той факт, що позивачем та його представником на підтвердження своєї позиції не надано суду належних доказів, а саме оригіналу договору від 03.09.2012 року № SAMDN80000728373897 "Стандарт", оригіналу платіжної картки "Deposit card" № [NUMBER] та оригінал документу, який підтверджує саме факт внесення коштів у розмірі 14 000, 00 доларів США на банківський рахунок, суд вважає за належне відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed