Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом про визнання права власності на земельну частку (пай), зазначивши, що [PERSON] являлався власником земельної частки (паю), розміром 2,26 га в умовних кадастрових гектарах в межах Суботівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , який був виготовлений та виданий у 1997 році на ім`я [PERSON] та зареєстрований втеєстрі за №522, що підтверджується архівною довідкою, виданою архівним сектором Чигиринської РДА від 26.03.2019 року за №26/04-02. [INFO] [PERSON] помер. Після смерті [PERSON] спадщину фактично прийняла його дружина [PERSON] , оскільки вона на час смерті чоловіка проживала з ним разом, була зареєстрованою з ним за однією адресою та протягом шести місяців після його смерті користувалась майном померлого. [PERSON] хоч і прийняла фактично спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] , але не встигла оформити її в установленому порядку і [INFO] померла. І зв`язку з чим після смерті [PERSON] залишилася спадщина, яку вона успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON] , а саме вищевказана земельна частка (пай). Після смерті [PERSON] спадщину в установленому порядку фактично прийняла її дочка, яка є єдиною спадкоємицею першої черги за законом, оскільки на час її смерті проживала разом з нею та була зареєстрована в [ADDRESS] . Позивач звернулась до Шостої криворізької державної нотаріальної контори для видачі свідоцтва, але нотаріус відмовив їй в оформленні спадкового майна та у видачі Свідоцтва про право на спадщину в зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове нерухоме майно. Представник позивача у судове засіданння не з`явився, надавши заяву про підтримання позовних вимог. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, надіславши заяву в якій позов визнав і згідний на задоволення позовних вимог. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 12 грудня 1995 року, відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 13.12.1995 року, помер [PERSON] (а.с.7). Після його смерті на території Суботівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області відкрилася спадщина. [PERSON] являвся власником земельної частки (паю), розміром 2,26 га в умовних кадастрових гектарах в межах Суботівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , який був виготовлений та виданий у 1997 році на ім`я [PERSON] та зареєстрований втеєстрі за №522, що підтверджується архівною довідкою виданою архівним сектором Чигиринської районної державної адміністрації Черкаської області від 26.03.2019 року № 26/04-02(а.с. 12). Спадщину після смерті [PERSON] прийняла його дружина [PERSON] (Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 00020120928 від 11.05.2018 року), оскільки на час смерті [PERSON] проживала з ним за однією адресою, користувалась його майном, тому вважається такою, що прийняла спадщину, що вбачається з довідок виконкомом Суботівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області від 30.10.2018 року № 424, № 425 (а.с.15-16). [PERSON] [INFO] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 14.01.2002 року (а.с.8). Спадкоємцем майна [PERSON] є позивач, як її дочка, що вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19.10.1951 року та свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 28.05.2006 року (а.с.9-10). Крім того, як вбачається з довідки виконавчого відділом реєстрації проживання громадян виконкому Тернівської районної у місті ради від 26.11.2018 року №3187, гр. [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 17.05.1999 року. На момент смерті з [PERSON] були зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.17). Як вбачається з постанови про нотаріальну відмову Шостої криворізької державної нотаріальної контори від 18.06.2019 року, гр. [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , через відсутність документів, які б підтверджували право власності на спадкове майно (а.с. 14). Згідно даних державної нотаріальної Третьої черкаської державної нотаріальної контори в.о. державного нотаріуса Чигиринської державної нотаріальної контори Олексієнко К.П. № 514/01-16 від 03.07.2019 року, спадкоємці із заявами про прийняття спадщини, із заявами про відмову від прийняття спадщини та із заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину, після померлого [INFO] [PERSON] - не зверталися, спадкові справи не заводилися (а.с.26). Так, з огляду на те, що спадщина після смерті [PERSON] відкрилася та була прийнята до 01 січня 2004 року, то правовідносини, що виникли, регулюються нормами Цивільного кодексу Української РСР 1963 року. За змістом ст.6 ЦК УРСР кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права. За загальними положеннями про спадкування за ЦК УРСР 1963 року, зокрема згідно зст.524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця (ст.525 ЦК УРСР). Відповідно до ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст.549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. Європейський суд з прав людини в своїх рішенням вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року, "Новоселецький проти України" від 11 березня 2003 року, "Федоренко проти України" від 1 червня 2006 року). \~ \~ \~ \~На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що оскільки інших спадкоємців, які б прийняли спадщину після померлої [PERSON] не має, тому суд вважає можливим позов задовольнити, визнати за позивачкою право власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом.

Outcome: approved