Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

Позивач звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом у якому за уточненими позовними вимогами просить визнати протиправними дії посадових осіб відповідачів щодо порушення термінів розгляду її звернень від 16.08.2016 року, від 17.10.2016 року, від 21.10.2016 року; накласти штраф на посадових осіб відповідачів, винних у порушенні визначених законом термінів розгляду її звернень; визнати протиправними дії посадових осіб відповідачів з приводу ненадання акту про залиття та витягу із журналу реєстрації заявок аварійної диспетчерської служби Дніпровського району у термін передбачений законом; зобов'язати відповідачів надати належним чином засвідчені акт про залиття від 20.10.2016 року, витяг із журналу реєстрації аварійно-диспетчерської служби Дніпровського району від 31.08.2016 року № 2112083, акт від 20.10.2016 року про виявлення на лічильнику гарячого водопостачання магнітів і їх вилучення та стягнути із кожного з відповідачів матеріальну шкоду у розмірі по 1 000 грн. і моральну шкоду в сумі по 5 000 грн. (а.с. 1, 2, 77, 77 зв.). Позовні вимоги мотивує тим, що квартира [ADDRESS] належить їй на праві приватної власності. 31 серпня 2016 року через забиття стояку між третім і четвертим поверхами, як було встановлено аварійною службою, сталося залиття її квартири, яка розташована на третьому поверсі. Диспетчерською службою Дніпровського району її звернення з приводу залиття було зареєстровано під номером № 2112083. У той же день вона звернулась до ЖРЕО-403 із заявою про надання акту, в якому просила вказати причини залиття, винних осіб і зазначати ушкодження, які виникли внаслідок залиття, а також надати витяг із журналу реєстрації заявок аварійно-ремонтної служби. Оскільки станом на 16.09.2016 року виходу комісії до квартири не відбулось і акту отримано не було, вона звернулась із відповідною заявою до КП «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва». Станом на 17.10.2016 року вона знову ж таки не отримала відповідей на свої звернення ні від ЖРЕО-403, ні від КП «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва», а тому повторно звернулась із заявою до КП «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва». 20 жовтня 2016 року до її квартири з'явилася комісія, після візиту якої довелось звертатись із відповідними заявами до поліції та прокуратури, а також до КП «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва». Позивач зазначає, що до теперішнього часу відповідей на її звернення, а також документів вона не отримала, що позбавляє її можливості звернутися до суду з позовом про відновлення її порушених прав. Вказаними діями їй було завдано матеріальних збитків, пов'язаних із виготовленням заяв, позовної заяви та додатків до неї, втрачено два робочих дні часу для доставки заяв адресатам та подання позовної заяви, які оцінює у розмірі 1000 грн. Також їй було завдано моральну шкоду, яку вона зазнала у зв'язку із протиправною поведінкою щодо неї та членів її родини, яка полягає у не розгляді її заяв, необхідністю мешкати у приміщенні зі слідами залиття, не встановлення причин та винуватців залиття, неможливістю судового звернення до винуватця залиття про відшкодування матеріальної та моральної шкоди у зв'язку із ушкодженням квартири, неможливістю провести відновлюваний ремонт за рахунок винних осіб. Також їй було завдано моральних страждань протиправною поведінкою посадових осіб ЖРЕО-403, які полягали у приниженні честі та гідності. Після візиту комісії ЖРЕО-403 вона не може вийти зі стану стресу, живе тільки на пігулках, втратила спокій та нормальний сон, не може вести звичний спосіб життя, їй не дають спокою думки про те, що, як їй стало відомо, записи журналу обліку звернень громадян до аварійної служби мають обмежений термін зберігання до чотирьох місяців, а з часу запису минуло вже більше двох місяців, а тому є ризик того, що в результаті неправомірних дій відповідачів, буде втрачено важливий для неї документ. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 08.12.2016 року до участі у справі було залучено у якості співвідповідача КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» (а.с. 16, 17). В судовому засіданні позивач підтримала уточнені позовні вимоги та викладені у заявах обставини. Представники відповідачів в судове засідання не з'явилися, будучи належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, про причини неявки представника КП «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва» суд повідомлено не було. Представником вказаного відповідача суду подані заперечення на позов із зазначенням про те, що КП «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва» не є належним відповідачем у справі, оскільки не надає послуг з утримання житлового фонду Дніпровського району м. Києва, будинок [ADDRESS] передано на праві господарського відання до КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва», про що складено відповідний акт приймання-передачі. Від відповідача КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» надійшла заява з проханням відкласти розгляд справи у зв'язку із перебуванням представника на лікарняному. Беручи до уваги, вимоги закону щодо строків розгляду справ, а також враховуючи те, що представник КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» завчасно був повідомлений про дату судового засідання, при цьому вказаний відповідач є юридичною особою, останнім суду не надано будь яких доказів на підтвердження поважності причин неявки представника у судове засідання, а також неможливості явки іншого представника, тому судом визнані причини неявки представника зазначеного відповідача до суду неповажними, у зв'язку з чим відмовлено у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи та ухвалено розглянути справу без участі представників відповідачів на підставі наданих відповідачами доказів. Представником КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» попередньо суду подавались письмові заперечення на позов з проханням відмовити у задоволенні вимог у зв'язку з їх безпідставністю (а.с. 48, 49). Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, приходить до наступного висновку. Позивач являється власником квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 07.04.1998 року, виданого Відділом приватизації комунального житлового фонду Дарницької райдержадміністрації м. Києва (а.с. 4). Відповідно п. 10, 12 рішення Київської міської ради від 09.10.2014 року № 270/270 «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва», житловий фонд Комунального підприємства «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва» та комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва визначено передати новоствореному Комунальному підприємству «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва». На підставі вказаного рішення Дніпровською районною в м. Києві державною адміністрацією було видано розпорядження від 13.02.2015 року № 61 «Про організаційно-правові заходи, пов'язані з виконанням рішення Київради від 09.10.2014 року № 270/270 «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва». Пунктом 1 розпорядження встановлено закріпити з 16.02.2015 року на праві господарського відання за Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» об'єкти житлового і нежитлового фонду територіальної громади міста Києва, переданого до сфери управління Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації та елементи благоустрою. Будинок позивача [ADDRESS], серед інших, переданий на праві господарського відання житлових будинків з балансу КП «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва» на баланс до КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва», про складений відповідний Акт приймання-передачі станом на 01.04.2015 року. Відповідно п. 2.2.4 Статуту Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва», предметом діяльності підприємства є надання послуг з аварійного обслуговування внутрішньобудинкових та зовнішніх інженерних мереж, обслуговування ліфтового господарства та систем диспетчеризації, обслуговування димовентиляційних каналів, у встановленому порядку. Як пояснила позивач, вона особисто заносила заяву до ЖРЕО-403 від 31.08.2016 року, про отримання якої наявна відмітка ЖЕД № 403 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» за вх. № 314 від 31.08.2016 року, а також заяви адресовані КП «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва» від 16.09.2016 року та від 17.10.2016 року, які були прийняті відповідно 16.09.2016 року та 17.10.2017 року Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва», що підтверджується відмітками зі штампами вказаного підприємства за вхідними реєстраційними номерами, що є предметом спору, у зв'язку з чим суд вважає, що належним відповідачем у справі є Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва». У задоволенні вимог до Комунального підприємства «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва» слід відмовити, оскільки даний відповідач заяв від позивача не отримував та не є балансоутримувачем будинку позивача. За нормою ст. 1 Закону України "Про звернення громадян" громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. Як зазначено вище, 31 серпня 2016 року позивач звернулася до начальника ЖРЕО-403 із письмовою заявою з приводу того, що 31.08.2016 року відбулося залиття її квартири. У поданій заяві позивач просила встановити причини залиття, винних осіб, скласти відповідний акт із зазначенням ушкоджень, надати витяг з журналу реєстрації заявок аварійно-ремонтної служби та надати акт у терміни передбачені чинним законодавством (а.с. 5). 16 вересня 2016 року [PERSON] у зв'язку із неотриманням відповіді на заяву від 31.08.2016 року та невиходом комісії на місце події залиття повторно звернулася із заявою про надання їй акту оформленого відповідним чином, яка зареєстрована КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» за вх. № 103/32/Ч-390 від 16.09.2016 року (а.с. 6). 17 жовтня 2016 року позивач черговий раз звернулась із письмовою заявою про надання їй запитуваних нею документів, а саме акту стосовно залиття квартири та витягу з журналу реєстрації заявок аварійно-ремонтної служби, яка зареєстрована КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» за вх. № 103/32/Ч-452 від 17.10.2016 року (а.с. 7). Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 15 Закону України «Про звернення громадян», органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки. Згідно ч. 1 ст. 20 Закону України «Про звернення громадян», звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів. Представником відповідача КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» до письмових заперечень на позовну заяву було надано копії відповідей наданих на заяви [PERSON] від 16.09.2016 року - датована 30.09.2016 року за вих. № 103/32-6611 (а.с. 65) і на дві заяви від 17.10.2016 року та 21.10.2016 року - датована відповідь 31.10.2016 року за № 103\\32-7397 (а.с. 65, 68). Також суду у спростування доводів позивача надано реєстри відправленої простої кореспонденції КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» за вересень та жовтень 2016 року (а.с. 67, 69). Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Суд приймає до уваги пояснення позивача про те, що вона жодної відповіді на її звернення не отримувала, у тому числі актів про залиття, оскільки вона неодноразово зверталася із вищевказаними заявами, та критично відноситься до наданих представником відповідача КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» доказів направлення позивачу відповідей на звернення [PERSON], так як надані реєстри не містять будь яких доказів направлення листів відповідальною особою, що позбавляє суд дійти висновку про надіслання поштової кореспонденції із відповідями на заяви на адресу позивача. У зв'язку з цим суд вважає, що позов у частині вимог про визнання протиправними дій КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» щодо порушення термінів розгляду звернень [PERSON] від 17.10.2016 року та від 21.10.2016 року підлягає задоволенню, відповідно вимог вищенаведеної ст. 20 Закону України «Про звернення громадян». У частині вимог стосовно звернення від 16.08.2016 року слід відмовити, оскільки таке звернення, що датоване 16 серпня 2016 року, у матеріалах справи відсутнє. Суд визнає за необхідне поновити порушене право позивача шляхом зобов'язання відповідача КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» надати [PERSON] належним чином засвідчені Акт ЖЕД-403 від 20.10.2016 року про залиття квартири [ADDRESS], що відбулося 31 серпня 2016 року, та Акт ЖЕД-403 від 20.10.2016 року про виявлення на лічильнику гарячого водопостачання магнітів та їх вилучення. Через порушення термінів розгляду звернень позивач просить накласти на посадових осіб відповідачів штраф у розмірі 2 550 грн. З приводу даної вимоги слід зазначити наступне. Статтею 55 Конституції України встановлено, що кожна особа має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Згідно ст. ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Судом встановлено, що позивач зверталася до відповідачів на підставі норм Закону України «Про звернення громадян». За правилами ст. 24 Закону України «Про звернення громадян», особи винні у порушенні цього Закону, несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність, передбачену законодавством України. Статтею 28 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що контроль за дотриманням законодавства про звернення громадян відповідно до своїх повноважень здійснюють Верховна Рада України, народні депутати України, Президент України, Кабінет Міністрів України, Уповноважений з прав людини Верховної Ради України, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські, районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі комітети, депутати місцевих рад, а також міністерства, інші центральні органи виконавчої влади щодо підпорядкованих їм підприємств, установ та організацій. Крім цього, вимога про накладення судом штрафу не підлягає задоволенню оскільки така вимога, як спосіб захисту порушеного права не передбачена чинним цивільним законодавством. Як визначено ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Також не підлягають задоволенню вимоги про визнання протиправними дій посадових осіб відповідачів у ненаданні акту про залиття та витягу із журналу реєстрації заявок аварійної диспетчерської служби, оскільки у цій частині позивач обрала неналежний спосіб захисту порушених цивільних прав, так як відповідачі за суб'єктивним складом не являються органом державної влади або органом місцевого самоврядування щодо яких законом визначено можливість визнання їх дій неправомірними. Відповідно договору № 92 про надання послуг операційно-диспетчерського обслуговування об'єднаних диспетчерських систем будинків комунальної власності Дніпровського району м. Києва від 29 квітня 2016 року, укладеного між КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» та ТОВ «Дель-пак сістемс Україна», останнє, як виконавець, надає комунальному підприємству, як замовнику, вказані послуги, що включають, у тому числі приймання за телефоном, а також за допомогою прямого зв'язку через переговорні пристрої установлені у під'їздах будинків і кабінах ліфтів, заявок споживачів; ведення заявок споживачів в спеціальному електронному журналі обліку заявок; обробку та передавання прийнятих заявок споживачів щодо усунення несправностей і пошкоджень будинкового обладнання аварійній службі замовника. Отже, заявки від мешканців житлових будинків реєструються ТОВ «Дель-пак сістемс Україна», відповідно вказаного договору, та за повідомленням представника відповідача письмовий журнал реєстрації таких заявок КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» не ведеться. З приводу вимог щодо стягнення матеріальної та моральної шкоди слід зазначити наступне. Частинами 1, 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивач просить стягнути із кожного з відповідачів матеріальну шкоду у розмірі по 1 000 грн., яка була їй завдана у зв'язку із необхідністю виготовлення заяв, позовної заяви та додатків до неї, втратою двох робочих днів для доставки заяв адресатам і подачі позовної заяви до суду. Проте будь яких доказів на підтвердження заявленої до стягнення матеріальної шкоди не надано, тому у цій частині вимоги задоволенню не підлягають через недоведеність. Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди, суд виходить із наступного. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Як пояснила в судовому засідання позивач, її моральні страждання полягають у не розгляді її заяв посадовими особами відповідачів, не надання їй запитуваних нею документів, проживання у приміщенні зі слідами залиття, не встановленням причин та винуватців залиття, неможливістю судового звернення до винуватця залиття та як наслідок відшкодування завданої шкоди за рахунок винної особи. Згідно зі ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від глибини душевних страждань, ступеня вини особи, що завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Судом встановлено, що право на відшкодування моральної шкоди у позивача виникло у зв'язку з ненадання їй відповідей на звернення, тривалого не проведення комісійного обстеження квартири [PERSON] за її письмовими заявами з проханнями скласти акт про залиття, що відбулось 31.08.2016 року. При вирішенні даної справи і визначенні моральної шкоди судом враховуються положення п. п. 3, 5, 13 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 року № 4. Право на відшкодування моральної шкоди виникає за наявності передбачених законом умов або підстав відповідальності за заподіяну шкоду. З огляду положення вказаного вище Пленуму ВСУ, зобов'язання відшкодувати моральну шкоду виникає за наявності: а) моральної шкоди як наслідку порушення особистих немайнових прав або посягання на інші нематеріальні блага; б) неправомірних рішень, дій чи бездіяльності заподіювача шкоди; в) причинного зв'язку між неправомірною поведінкою і моральною шкодою; г) вини заподіювача шкоди. З матеріалів цивільної справи убачається, що через порушення відповідачем КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» прав позивача, як власника житла та суб'єкта звернень, остання зазнала моральних переживань, оскільки своєчасно не отримала відповідей та документів за її зверненнями, що спричинило негативні зміни та порушення її сталих життєвих зв'язків, призвело до додаткових зусиль для організації життя, звернення до суду, крім того, [PERSON] була позбавлена можливості встановити причини залиття квартири, звернутися із заявою про відшкодування шкоди, що також спричинило позивачу моральні страждання. Однак, з огляду на обставини справи, беручи до уваги принципи, які повинні враховуватись при стягненні моральної шкоди, суд вважає, що розмір моральної шкоди, який вказаний позивачем у розмірі 5 000 грн. із кожного з відповідачів, є завищеним. Розмір відшкодування має бути адекватним нанесеній моральній шкоді, при цьому, відшкодування моральної шкоди не може бути засобом отримання доходу. Враховуючи викладене, а також виходячи із засад розумності та справедливості, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди та вважає, що грошова сума у розмірі 600 грн. є відповідною і достатньою грошовою компенсацією за завдану позивачу моральну шкоду відповідачем КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва». Та як зазначається у рішеннях Європейського суду з прав людини від 25 липня 2001 року у справі "Перна проти Італії", від 09 лютого 2007 року "Білуха проти України", - в окремих випадках визнання судом порушення саме по собі становить достатньо справедливу сатисфакцію за моральну шкоду, завдану особі. За викладених обставин, позов знайшов своє часткове підтвердження в судовому засіданні. Відповідно ст. 88 ЦПК України з КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» на користь держави слід стягнути судовий збір у межах задоволених вимог у розмірі 1 653 грн. 60 коп. (3 немайнові вимоги х 551,20 грн.).

Outcome: partial