Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-01 00:00:00

Стислий виклад позиції позивачки та заперечень відповідача: [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: служба у справах дітей Долинської РДА, в якому просила: позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав стосовно дочки - [PERSON] , [INFO] ; змінити розмір аліментів, призначених рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області № 343/142/18 від 01.03.2018 року в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень щомісячно, які стягуються з відповідача на її користь на утримання, дочки [PERSON] , [INFO] , на виплату аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення нею повноліття; усі судові втрати покласти на відповідача. Свої вимоги мотивувала тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. За час спільного сімейного проживання в них народилась дочка - [PERSON] , [INFO] . За рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області їх шлюб було розірвано 11.10.2011 року та присвоєно її дошлюбне прізвище " [PERSON] ". З моменту розірвання шлюбу дочка фактично проживає з нею. Після розірвання шлюбу для забезпечення в повній мірі потреб [PERSON] вона звернулась до Долинського районного суду Івано-Франківської області із позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі, який було задоволено. У 2018 році, зважаючи на підвищення цін, як на продукти харчування, так і на дитячі речі, комунальні послуги, призначений у 2011 році розмір аліментів був недостатнім. Для забезпечення здорового харчування, побутових потреб дитини вона звернулась до Долинського районного суду Івано-Франківської області із позовом про стягнення з відповідача на її користь аліментів у збільшеному розмірі, який також задоволено. Проте, боржник і надалі не сплачував кошти на утримання дитини. Відповідач не цікавиться вихованням дочки, не проявляє щодо неї батьківської уваги і турботи, не дарує подарунків, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не відвідує, не спілкується з дитиною взагалі, тобто не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей. Позивачка в судове засідання не прибула. В судовому засіданні представник позивачка адвокат Кобилинець Т.В. позовні вимоги підтримала повністю, зіславшись на вищевикладені обставини, додатково повідомила, що для розвитку дитини позивачка одноосібно прикладає всі свої зусилля та можливості. Відповідач своєю поведінкою відносно до дочки [PERSON] , вважається таким, що свідомо самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, оскільки впродовж кількох років не відвідує та не цікавиться дочкою, тобто доля дочки відповідачу взагалі байдужа. У свою чергу дочка не пам`ятає батька, не згадує про нього, не має ніяких родинних почуттів до нього. Є очевидним, що витрати для виховання та прожиття дитини збільшились. Потреби дочки позивачка намагається забезпечити. Проте, на даний час її складно самостійно забезпечити усі потреби дитини, оскільки розмір попередньо призначених аліментів є недостатнім для їх забезпечення. Просила позов задоволити. Відповідач відзиву на позов не подавав, однак в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме в частині збільшення розміру аліментів, пояснивши, що він не має можливості часто приїжджати через хворобу спини. Недавно він взяв кредит та перерахував дружині 20000 гривень на утримання дитини. В нього на утриманні є двоє перестарілих батьків. Востаннє він бачив дочку 4 роки тому. Про навчання дитини повідомити нічого не може, оскільки він цим не цікавиться. Представник третьої особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: служба у справах дітей Долинської РДА в судове засідання не з`явився та не повідомив про причини неявки, хоч був належно повідомлений про час та місце розгляду даної справи, надав суду висновок № 632/01-26/55 від 19.08.2020 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітньої дочки [PERSON] , 2010 року народження. Процесуальні дії: Ухвалою суду від 29.07.2020 року відкрито провадження в даній справі. 10 серпня 2020 року постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі, який вони розірвали. Про те, що від даного шлюбу в них [INFO] народилася дочка [PERSON] , свідчить свідоцтво про її народження серії [NUMBER] , видане виконкомом Довжанської сільської ради Іршавського району Закарпатської області від 25.08.2010 року (а.с.13). Згідно з рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області у справі № 343/142/18 від 01.03.2018 року (а.с.15-16), змінено розмір аліментів, що стягувалися за рішенням цього ж суду від 30.05.2011 року з [PERSON] , [INFO] , ідн.код. [NUMBER] , на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , з 225.00 гривень щомісячно на 1000.00 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнення аліментів у збільшеному розмірі розпочати з часу вступу рішення у законну силу та продовжувати до повноліття дитини. Згідно з наданим органом опіки та піклування Долинської РДА висновком № 632/01-26/55 від 19.08.2020, про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , орган опіки та піклування Долинської РДА прийшов до висновку, що позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно його малолітньої дочки [PERSON] , 2010 р.н., є доцільним і відповідає інтересам дитини. У висновку відмічено, що батько дитини [PERSON] розлучений з [PERSON] з жовтня 2011 року. Аліменти на дитину не сплачує. Заборгованість по аліментах становить 21729 гривень. Після розірвання шлюбу дитина проживає з матір`ю, яка займається її вихованням та утриманням. Батько не цікавиться навчанням та вихованням дочки. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є сусідка позивачки. Батька дитини своєї сусідки вона жодного разу не бачила. Оцінка суду: Дослідивши та оцінивши всі здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що даний позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного: Згідно зі ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Державою встановлюється мінімальна та максимальна сума аліментів. Перша становить 50% від прожиткового мінімуму, визначеного для дітей відповідної вікової категорії. Максимальна - 10 прожиткових мінімумів. Відповідно до ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" від 14.11.2019 № 294-IX, установлено у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць, зокрема для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. За таких обставин, враховуючи, що на даний час розмір аліментів на дитину від 6 років до 18 років не може бути нижчим, ніж 1159 гривень, а визначений рішенням суду від 01.03.2018 року розмір аліментів, що стягуються з відповідача на користь позивачки, є меншим від цього мінімуму, суд вважає за необхідне позов в цій частині задоволити та збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на підставі рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 01.03.2018 року на користь позивачки на утримання їх неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , з 1 000,00 гривень до 1 500,00 гривень щомісячно. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує також те, що відповідач [PERSON] не заперечив щодо збільшення розміру аліментів. Відповідно до абз. 4 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року, у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Що стосується вимоги позивачки про позбавлення відповідача батьківських прав, то вона до задоволення не підлягає, виходячи з наступного. Пунктом 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Аналізом досліджених в судовому засіданні доказів встановлено, що будь-яких належних доказів на підтвердження того факту, що відповідач умисно не виконує свій батьківський обов`язок по вихованню неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , тобто свідомо ухиляється від її виховання, судом не здобуто. Судом встановлено, що відповідач хворіє, що підтверджується копією виписки з медичної картки амбулаторного пацієнта, зробленої Лікувально-діагностичним центром 10.08.2020 року, копією обстеження проведеного на спіральному комп`ютерному томографі Siemens Somatom Emotion 6, протокол № 5837, дата обстеження: 2.12.2016 року, а тому з поважних причин не міг провідувати свою неповнолітню дочку [PERSON] . Як ствердив сам відповідач, він любить свою дочку та бажає її виховувати й піклуватися про неї, не мав можливості спілкуватись з нею через стан свого здоров`я (про що подав суду відповідні медичні документи), а тому в даному випадку, на думку суду, відсутні підстави для висновку про свідоме нехтування ним своїми обов`язками по вихованню дитини, що виключає можливість позбавлення його батьківських прав згідно п.2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що хоча в даному випадку і має місце винна поведінка відповідача по відношенню до своєї участі у вихованні та забезпеченні дитини, підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно його неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , немає, оскільки у судовому засіданні не доведено, що він умисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по її вихованню, а тому у задоволенні позову [PERSON] в цій частині слід відмовити. Тим більше, що відповідно до рішення Європейського суду з прав людини «Савіни проти України» від 18.12.2008 ( заява №39948/06) право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції. Таке втручання є порушенням зазначеного положення, якщо воно здійснюється не "згідно із законом", не відповідає законним цілям, переліченим у пункті 2 статті 8, і не може вважатися необхідним у демократичному суспільстві. Разом з тим, як зазначає Пленум Верховного суду України в свій Постанові від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька та матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного, Конвенції про права дитини, ст.ст. 150,157,164-166 Сімейного кодексу України, постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»,

Outcome: approved