Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON]. таким що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. Свої вимоги мотивує тим, що вона є наймачем вищевказаної квартири, особовий рахунок відкрито на неї. Крім неї в даній квартирі зареєстровані також дві її доньки [PERSON] та [PERSON], та її колишній чоловік [PERSON] Квартира [ADDRESS] належить їй на праві особистої приватної власності, що підтверджується договором купівлі - продажу від 16.09.2011 року. На даний час в цій квартирі проживає тільки вона з доньками, оскільки фактично з дня прописки, тобто з 18.11.2011 року та на день подання позову до суду відповідач у зазначеній квартирі не проживає, місце його перебування їй не відоме. Зазначила, вона вимушена самостійно нести всі витрати пов'язані з оплатою житлово - комунальних послуг. Тому вона звернулася до суду з вищезазначеним позовом. Просила суд визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS], зі зняттям його з реєстраційного обліку в даній квартирі. В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги та просила визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. Відповідач у судове засідання не з'явився, причину неявки не повідомив. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином через оголошення у газеті "Рідне Прибужжя" (а.с.33). Свідок [PERSON] суду показала, що є сусідкою позивача та зазначила, що останній раз вона бачила відповідача за місцем реєстрації понад пів року тому, при чому останній був у стані алкогольного сп'яніння. Свідок [PERSON] надав суду аналогічні показання та додав, що жодних особистих речей відповідача у даному житловому приміщенні немає. Позивач проживає у квартирі разом з двома доньками. Вислухавши пояснення позивача, свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана надати докази на підтвердження своїх вимог або заперечень, а із ч. 1 ст. 11 ЦПК України вбачається, що суд розглядає справи на підставі доказів, наданих сторонами та іншими учасниками процесу. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як вбачається з договору купівлі - продажу від 16.09.2011 р. [PERSON] на праві приватної особистої власності належить квартира [ADDRESS] (а.с.8-9). 16.09.2011 року [PERSON] своєю письмовою заявою, яка була нотаріально посвідчена приватним нотаріусом Южноукраїнського нотаріального округу Миколаївської області [PERSON], підтвердив, що вищезазначена квартира була придбана за рахунок грошових коштів, які належить особисто [PERSON] та дана квартира належить останній на праві особистої приватної власності (а.с.10). Згідно з довідки (виписки з домової книги про склад сім'ї та реєстрацію) [PERSON] є наймачем кватири [ADDRESS] та в спірному житловому приміщенні зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.13). Як вбачається з рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 14 лютого 2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.34). Та обставина, що відповідач з липня 2013 року не проживає за місцем реєстрації, підтверджується актом про не проживання №37 від 06.05.2014 р., за №56 від 09.07.2014 р. та за №85 від 22.10.2014 р. (а.с.5-7), а також показами свідків заслуханими в судовому засіданні. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Між власником майна та членами його сім'ї виникають відносини користування чужим майном (сервітут), врегульовані ст. 405 ЦК України. Згідно з ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У відповідності до ч.2 ст. 107 ЖК України, у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року (зі змінами) "Про деякі питання, що виникають в практиці застосування судами Житлового кодексу України": наймач або члени його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред'явлення позову про це. Згідно ст.3 ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11 грудня 2003 року № 1382-IV: місце проживання особи є те, де вона проживає строком понад шість місяців. В судовому засіданні показами свідків було підтверджено те, що відповідач у добровільному порядку покинув спірне житлове приміщення, не проживав у ньому з липня 2013 року, не сплачував за житлово-комунальні послуги, так як не користувався вказаним житловим приміщенням. Таким чином зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS], зі зняттям його з реєстраційного обліку в даній квартирі. Передбачених законом підстав для збереження за відповідачем права користування вищезазначеною квартирою, а також підстав, які б свідчили про відсутність його у спірному жилому приміщенні з поважних причин судом не встановлено.

Outcome: approved