Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

28 травня 2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача ВАТ «Новороздільський завод складних мінеральних добрив» 20307,18 гривень - компенсації за затримку розрахунку при звільненні. Позивач обґрунтовує позов наступним. З 27.10.2001 року по 04.04.2012 року позивач працювала на ВАТ «НЗСМД». 04.04.2012 року позивача з займаної посади звільнили у зв'язку зі скороченням чисельності працівників. При звільненні позивачу не виплатили заробітну плату починаючи з серпня 2011 року по дату звільнення. Заборгованість з виплати заробітної плати складала 12507,87 гривень. У випадку порушення строків проведення розрахунку при звільненні згідно законодавства роботодавець має виплатити компенсацію працівникові за весь час затримки розрахунку. 03.05.2012 року позивач пред'явила позов до відповідача про стягнення заробітної плати, компенсації за затримку розрахунку при звільненні та моральної шкоди. Миколаївський районний суд Львівської області позов задоволив. Згідно виконавчого листа відкрито виконавче провадження, однак, розрахунку з позивачем відповідач не провів. Тому позивач просить стягнути з відповідача додатково компенсацію за період з 03.05.2012 року по 20.05.2013 року, а саме за 258 робочих днів з розрахунку що середня заробітна плата позивача становила 78,71 гривень за день. Позивач [PERSON], надіслала до суду заяву, що позовні вимоги підтримує, справу просить розглядати у її відсутності, проти розгляду справи у відсутності представника відповідача не заперечує якщо він був належно повідомлений про час та місце розгляду справи, в доповнення доводів викладених у позвоній заяві подала додаткові пояснення, в яких виклала наступне. Доводи викладені у запереченні відповідача не спростовують вимог ст.116 КЗпП України та не знімають з відповідача обов'язку сплатити компенсацію за затримку розрахунку при звільненні. У заявленому раніше позові про стягнення заробітної плати, компенсації за затримку розрахунку при звільненні та моральної шкоди було стягнено компенсацію за період з 04.04.2012 року по 03.05.2012 року. Дана позовна вимога задоволена та виконана 27.05.2013 року. В заявленому позові позивач просить стягнути заборгованість по заробітній платі за період з 03.05.2012 року по 20.05.2013 року. Правомірність вимог позивача підтверджено рішенням Апеляційного суду Львівської області від 12.12.2013 року відповідно до якого зазначено: Оскільки на час звільнення позивача з роботи з нею не було проведено повного розрахунку по заробітній платі і така заборгованість існувала, то у відповідності до ст.117 КЗпП України в користь позивача слід стягнути середньоденний заробіток за час невиплати розрахунку при звільненні. Представник відповідача в судові засідання не з'явився, хоча був повідомлений про час та місце розгляду справи. Відомостей про причину його неявки немає. Суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Також, представник відповідача подав заперечення на позовну заяву в якому зазначив, що не визнає позов з наступних підстав. На ВАТ "НЗСМД" введено процедуру санації. Частка державної власності становить 99,9% статутного капіталу. Законодавець пов'язує затримку у виплаті розрахунку при звільненні з виною роботодавця. Однак, на стадії санації порядок узгодження юридично значимих дій ускладнений, тому вина роботодавця у невчасному проведенні розрахунку при звільненні відсутня. Відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження від 27.05.2013 року рішення у справі за попереднім позовом про стягнення заробітної плати, компенсації за затримку розрахунку при звільненні та моральної шкоди виконано. В користь позивача стягнено 18424,65 гривень. Однак, позивач зловживає своїм правом на подання позову, оскільки окрім зазначеного рішення суду позивач раніше зверталася за видачею судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати у розмірі 8926,64 гривень і судовий наказ позивач теж пред'явила до виконання. На підставі наведеного просив у задоволенні позову [PERSON] відмовити у повному обсязі. З'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. 04.04.2012 року позивача було звільнено з ВАТ "НЗСМД" по скороченню чисельності працівників. У день звільення їй не було виплачено заробітну плату. Заборгованість з заробітної плати на день звільнення становила 12507,87 гривень. 20.04.2012 року за заявою [PERSON] було видано судовий наказ на стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати у розмірі 8926,64 гривень. 20.06.2012 року було ухвалено рішення, яким у повному обсязі задоволено позов [PERSON] та присуджено до стягнення з відповідача заборгованість з заробітної плати у розмірі 12507,87 гривень, компенсацію за затримку у виплаті заробітної плати у розмірі 1416,78 гривень та моральну шкоду у розмірі 4500,00 гривень. Дані обставини встановлені рішенням Апеляційного суду Львівської області від 12.12.2013 року, яке набрало законної сили та відповідно до ст.61 ЦПК України не доказуються при розгляді інших справ у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Апеляційного суду Львівської області дійсно встановлено, що позивач [PERSON] двічі зверталася до суду з вимогою про стягнення заробітної плати, а тому рішення від 20.06.2012 року було змінено у частині розміру стягнення заробтіної плати і присуджено до стягнення з відповідача лише 3518,23 гривень, однак, в частині стягнення компенсації за затримку у виплаті заробітної плати дане рішення залишено без змін, оскільки на момент звільнення з позивачем не було проведено розрахунку з заробітної плати. З наведеного встановлено, що введення процедури санації на підприємстві не свідчить про відсутність вини відповідача при невиплаті належних звільненому працівникові сум. Рішення від 20.06.2012 року було виконане 27.05.2013 року, що стверджується постановою про закінчення про виконавчого провадження. Рішенням від 20.06.2012 року з відповідача було стягнено компенсацію за затримку у виплаті заробітної плати за період з 04.04.2012 року по 03.05.2012 року. Згідно ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у встановлені строки, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму ВС України "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" від 25.12.1999 року №13 сама по собі відсутність у роботодавця коштів не виключає його відповідальності. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково, оскільки рішенням від 20.06.2012 року з відповідача було стягнено компенсацію за затримку розрахунку при звільненні за період з 04.04.2012 року по 03.05.2012 року включно (18 робочих днів), а згідно позовних вимог позивача зараз вона просить стягнути компенсацію за затримку розрахунку при звільненні за період з 03.05.2012 року по 20.05.2014 року включно (258 робочих днів). Таким чином, за 03.05.2012 року компенсацію вже було стягнуто рішенням суду від 20.06.2012 року. З відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 214 гривень 60 копійок в дохід держави.

Outcome: approved