Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-02 00:00:00

Позивач ТОВ «Авентус Україна» 16.09.2021 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Авентус Україна» заборгованість за договором № 1673367 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту від 21.12.2019 року у сумі 12320,00 грн. та сплачений судовий збір у сумі 2270,00 грн. В обґрунтуванні позову зазначив, що між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено кредитний договір від 21.12.2019 року. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку щодо повернення наданого йому кредиту в строки, передбачені кредитним договором. Всупереч вимогам кредитного договору позичальник не виконав взяті на себе договірні зобов`язання, у зв`язку чим відповідач має заборгованість перед ТОВ «Авентус Україна» за кредитним договором в розмірі 12320,00 грн., з яких: 8000,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 4320,00 грн. - заборгованість по процентам. Ухвалою Святошинського районного суду від 23.09.2021 року справу прийнято до розгляду та призначено розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву. Представником відповідача надано відзив на позовну заяву в якому зазначив, що до матеріалів спарви був поданий кредитний договір № 1673367 від 21.12.2019р., підписаний за допомогою одноразового ідентифікатора. Вказаний кредитний договір не містить положення про порядок укладення цього договору, зокрема про підписання сторонами договору за допомогою одноразового ідентифікатора шляхом надіслання смс коду на мобільний номер відповідача [NUMBER] . Кредитний договір підписаний власноручно від позикодавця-директором Довгаль В.В. в односторонньому порядку, та не містить власноручного підпису позичальника - [PERSON] , а тому він не може вважатися таким, що укладений в письмовій формі. Таким чином наданий до матеріалів справи начебто укладений кредитний договір № 1673367 від 21.12.2019р. не породжують цивільних прав та обов`язків між сторонами. Позивачем не надано до матеріалів справи докази перерахування кредитних коштів за договором відповідачу. Просить відмовити у задоволенні позову. Директором ТОВ "Авентус Україна" надано відповідь на відзив в якому він зазначив, що відповідач є клієнтом товариства з 01.07.2018р. та до діючого кредитного договору, ним було укладено ще сім кредитних договорів, які відповідач належним чином виконав, що черговий раз свідчить про обізнанність порядку та умов укладання, підписання договорів з товариством, таким чином, посилання, що останній не підписував договір не відповідає дійсності, заводить суд в оману та спростовуються. Крім того, у разі незгоди з умовами та порядком укладання кредитного договору, відповідач не був позбавлений можливості скористатися своїм правом, визначеним ст. 15 ЗУ ""Про споживче кредитування" і відповідно протягом 14 календарних днів відкликати свою згоду на укладання договору. Натомість таких дій відповідач не вчинив. Переказ коштів, виданих в рамках кредитного договору, підтверджується копією інформаційної довідки платіжного провайдера ТОВ ФК "ВЕЙ ФОР ПЕЙ" № 5137-ВП від 02.09.2019р., в якій зокрема вказано маску картки, на яку було здійснено переказ коштів, а саме [NUMBER] , яка складена у відповідності до вимог законодавства та містить усі необхідні реквізити. Представником відповідача подано заперечення на відповідь на відзив в якому зазначив, що доказів які б підтверджували наявність укладеного договору позивач так і не надав. Жодного ідентифікатора з боку позичальника в місці де вказаний підпис не зазначено. Позивачем так і не надані до матеріалів справи розрахункові документи, які б підтверджували факт перерахування кредитних коштів позивачем на рахунок відповідача. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Судом встановлено, що 21.12.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено договір № 1673367 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту, підписанням ( електронним підписом) якої відповідач приймає умови цього договору та підтверджує, що він ознайомлений з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується їх виконувати (а.с. 6-7). Відповідно до умов договору ТОВ «Авентус Україна» зобов`язується надати відповідачу грошові кошти в загальній сумі 8000,00 грн., на умовах строковості, зворотності, строком на 30 днів, зі сплатою відсотків за зниженою процентною ставкою в розмірі 492,75 % річних, за стандартною процентною ставкою у розмірі 657,00 % річних (п. 1.3.1, п. 1.3.2. договору). Відповідно до п. 3.4. договору , у разі недотримання умов застосування зниженої процентної ставки визначених у п.3.3. цього договору, нарахування процентів здійснюється на умовах п. 3.2, але за стандартною процентною ставкою. З наданих документів слідує, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання. Відповідно до ст.ст. 526, 615 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору. Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За нормою ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» ( в редакції, яка була чинній на день виникнення правовідносин) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Частиною першою статті 1050 ЦК України визначено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, у разі укладення кредитного договору, проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Встановлено, що відповідач взяв на себе зобов`язання по поверненню кредитних коштів та сплати процентів за їх користування. Однак, у визначений строк їх не повернув, у зв`язку з чим вимога позивача про стягнення тіла кредиту, процентів та пені підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідач не скористався процесуальним правом висловити свої заперечення на позов та надати докази, які мали підтвердити належне виконання ним договірних зобов`язань. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, суд вважає, що, ТОВ «Авантус Україна» вправі вимагати захисту своїх прав через суд, за таких обставин суд дійшов висновку про необхідність стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за тілом кредиту в розмірі 8000,00 грн., заборгованість за відсотками в розмірі 4320,00 грн. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2270,00 грн., які сплачено позивачем за подання позову до суду.

Outcome: approved