Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

В липні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання [PERSON] та її неповнолітньої доньки [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням [ADDRESS]. Свої вимоги мотивувала тим, що її донька та онука, хоча і зареєстровані у вказаній квартирі, проте не проживають в ній більше року, не беруть участі в утриманні житла, не сплачують комунальні послуги, їх особистих речей в квартирі немає. Зазначала, що в 2009 р. вони виїхали на постійне місце проживання до м. Керч, АР Крим, де на теперішній час зареєстровані та мають власне житло. Посилаючись на вищевикладене, позивачка просила суд визнати відповідачку [PERSON] та її неповнолітню доньку [PERSON] такими, що втратили право користування [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, повідомлялась судом про розгляд справи належним чином. Від неї надійшла заява з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Позивачці [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON]. 23.03.1996 р., належить на праві власності [ADDRESS] Згідно Рішення Миколаївської міської ради від 03.09.2009 р. № 36/27 "Про затвердження реєстру топонімів м. Миколаєва" вбачається, що вул. "Паркова" було перейменовано на вул. "Анатолія Олійника". В [ADDRESS], відповідно до Довідки ЖКП ММР "Південь" за вих. № 1437 від 24.06.2014 р., крім позивачки зареєстровані також її донька - [PERSON] а також онучка - [PERSON], [INFO] Як вбачається з матеріалів справи та пояснень позивачки, в спірній квартирі відповідачка [PERSON] та її неповнолітня донька [PERSON] не проживають з 2009 року. Їх особистих речей в будинку немає, комунальні послуги відповідачка не сплачує. Реєстрація відповідачки та її неповнолітньої доньки за цією адресою створює перешкоди власнику у розпорядженні своїм майном. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження майном. Гарантуючи захист власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК ). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатись своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла втрачають право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік. Враховуючи вищенаведене суд вважає, що вимоги позивачки про визнання відповідачки та її доньки такими, що втратили право користування житловим приміщенням, обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки [PERSON] на користь позивачки необхідно стягнути судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved