Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

Позивач ТОВ «Віді-Страхування» у лютому 2017 року звернулось до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 09 вересня 2015 року на бул. І.Лепсе в м. Києві сталася ДТП за участю застрахованого автомобіля [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON], автомобіля [NUMBER] , під керуванням автомобіля [PERSON] та автомобіля [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Відностно водіїв [PERSON] та [PERSON] були складені протоколи про притягнення їх до адміністративної відповідальності , які були направлені до суду. Відповідно до постанови Солом'янського районного суду м. Києва від 14 грудня 2015 року 09 вересня 2015 року о 15 год. 28 хв., по бульвару Івана Лепсе, 40-а, в м. Києві, водій [PERSON], керуючи автомобілем марки «ЗАЗ-110557-42», д.н.з [NUMBER], порушив п. 10.3 Правил дорожнього руху України, а саме - під час перестроювання не надав дорогу автомобілю марки «Рено», д.н.з. [NUMBER], який під керуванням водія [PERSON] рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися, внаслідок чого допустив зіткнення із зазначеним автомобілем, що призвело до механічних пошкоджень обох транспортних засобів. Крім того, водій [PERSON] пояснив, що 09 вересня 2015 р. о 15-30 годині він рухався на автомобілі [NUMBER], по бульвару Івана Лепсе в м. Києві під час дощової зливи. Автомобіль, що їхав попереду нього, різко загальмував перед пішохідним переходом і він різко почав здійснювати перестроювання, також застосував гальмування. Вказав, що водій автомобіля «Рено» також здійснював перестроювання, але, намагаючись об'їхати його автомобіль, зачепив його та бордюр, після чого в автомобіль марки «Рено» в'їхав автомобіль марки «БМВ». Враховуючи схему наслідків дорожньо-транспортної пригоди, суд прийшов до висновку, що в діях [PERSON] вбачається порушення вимог п. 13.1 ПДР України, а саме - водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу. Таким чином [PERSON] є винним у пошкодженні задньої частини застрахованого автомобіля [NUMBER] та має відшкодувати 77740,84 грн.спричиненої шкоди. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив справу розглядати без його участі. Відповідач у судове засідання не з'явивися, про розгляд справи був повідомлений належним чином. Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у його відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечувала представник позивача. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Врахувавши заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 18.08.2015 між [PERSON] та ТДВ «СК «ВіДі-Страхування» був укладений Договір добровільного страхування наземного транспорту С1_А11 № 5769, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України, пов'язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням транспортним засобом Renault Logan, д.н.з. [NUMBER]. 09.09.2015 на б-рі І. Лепсе в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], автомобіля [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та автомобіля [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Згідно з довідкою УПС МВС у м. Києві від 17.12.2015, по факту дорожньо-транспортної пригоди, відносно [PERSON] та відносно [PERSON] за невиконання вимог Правил дорожнього руху, було складено адміністративні матеріали і направлені до Солом'янського районного суду м. Києва для подальшого прийняття рішення. Як вбачається з постанови судді Солом'янського районного суду м. Києва від 14.12.2015 у справі № 760/18331/15-п (провадження № 3/760/5576/15), водій [PERSON], який неодноразово викликався в судове засідання, не з'явився, про причини свого неприбуття не повідомив. В своїх письмових поясненнях зазначив, що 09.09.2015 рухався на автомобілі марки «БМВ» по бульвару Івана Лепсе в м. Києві та бачив, як сталося ДТП між автомобілем [NUMBER], який здійснював перестроювання з правої смуги руху в ліву. Помітивши ДТП, яке сталося, він застосував екстрене гальмування та допустив зіткнення в задню частину автомобіля «Рено». Згідно з цією постановою, аналізуючи пояснення [PERSON], характер пошкоджень автомобілів, суддя прийшов до висновку, що в діях [PERSON] вбачається склад адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП (порушення Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів). Крім того, відповідно до постанови судді Солом'янського районного суду м. Києва від 14.11.2015 у справі № 760/18331/15-п (провадження № 3/760/5574/15), 09.09.2015 по б-ру І. Лепсе в м. Києві водій [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], порушив п. 10.3 ПДР України, а саме: під час перестроювання не надав дорогу автомобілю [NUMBER], який рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтися, внаслідок чого допустив зіткнення із зазначеним автомобілем. Аналізуючи пояснення [PERSON], характер пошкоджень автомобілів суддя прийшов до висновку, що в діях [PERSON] вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Отже, [PERSON] є винним у спричиненні пошкоджень лівої бокової та передньої частини автомобіля [NUMBER], а також пошкоджень дзеркала заднього огляду та коліс (дисків і гуми) з правої сторони. А [PERSON] таким чином є винним у пошкодженні задньої частини застрахованого автомобіля [NUMBER]. Розмір ремонтно-відновлювальних робіт, відповідно до рахунку ТОВ «Арма Моторс» №АМСС084629, спричинений збиток Renault Logan д-н [NUMBER] діями [PERSON] визначено в сумі 77052,23 грн. Збитки не відшкодовані винною особою. 27 листопада 2015 року до позивача звернулася [PERSON] з заявою про виплату страхового відшкодування у зв'язку з ДТП, яка є страховим випадком відповідно до умов договору страхування 15 грудня 2015 року та 11 січня 2016 року ТДВ «СК»ВІДІ-Страхування» на підставі Страхового акту № КР-010562 від 11 грудня 2015 року та розрахунку суми страхового відшкодування до нього, виходячи з рахунків ТОВ «Арма Моторс» № АМСС085204 від 26 листопада 2015 року, звіт про визначення вартості матеріального збитку вих. № 1671/1 від 23 грудня 2015 року, здійснило виплату страхового відшкодування, що підтверджується платіжними доручення № 1678 від 15 грудня 2015 року та № 33 від 11 січня 2016 року. Так, позивач звертаючись із вказаним позовом до [PERSON], посилається на те, що, оскільки, ним виплачено страхове відшкодування, відповідач проігнорував його вимогу про відшкодування шкоди, то він має право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування. Стаття 22 Цивільного кодексу України встановлює, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб". Згідно із п. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі статтею 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Статтею 4 Закону України "Про страхування" визначено, що майнові інтереси, які пов'язані із володінням, користуванням і розпорядженням майном, а також інтереси, пов'язані з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі (страхування відповідальності) віднесені до об'єктів страхування. Статтею 9 Закону України „Про страхування" визначено, що страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку, також визначено, що страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Згідно із статтею 27 Закону України „Про страхування" страховик має право вимоги в межах його фактичних затрат. За змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Статтею 15 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначено в частині другій статті 16 ЦК України. Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові № 6-2587цс15 від 23.12.2015, зі змісту наведених норм права можна зробити висновок про те, що страховик, який виплатив страхове відшкодування має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема, право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню. Статтею 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В ч. 1 ст. 60 ЦПК України зазначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Тобто, підставами для захисту цивільного права є його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивач довів ті обставини на які посилався як на підставу своїх позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума страхового відшкодування у розмірі 77 740,84 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки, даний спір вирішено на користь позивача, позов задоволено, суд приходить до висновку, що судові витрати, понесені позивачем, повинні бути відшкодовані відповідачем.

Outcome: approved