Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа Вінницька міська рада, який мотивований тим, що він є співвласником 1/3 частини нерухомого майна, а саме житлового будинку [ADDRESS]. Його право власності підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 24.09.2009 року державним нотаріусом Другої вінницької державної нотаріальної контори Малая Н.С. Іншими співвласниками нерухомого майна, а саме житлового будинку [ADDRESS] є [PERSON] в розмірі 1/3 частки і [PERSON] в розмірі 1/3 частки. Житловий будинок знаходиться на земельній ділянці, яка була надана в користування на підставі рішення №293 від 28.04.1970 року Виконкому Вінницької міської Ради депутатів трудящих. На підставі вищезазначеного та ч.1 ст.364 ЦК України, яка передбачає, що співвласник має право на виділу в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. позивач просить виділити [PERSON] в натурі 1/3 частку житлового будинку [ADDRESS] з господарськими (підсобними) будівлями та спорудами та встановити [PERSON] порядок користування і розпорядження земельною ділянкою в розмірі 1/3 частки, на якій знаходиться житловий будинок [ADDRESS]. Таким чином, між сторонами наявний спір як між співвласниками земельної ділянки щодо зміни виду спільної власності із сумісної на часткову та визначення часток такої земельної ділянки, що мають належати співвласникам сторонам спору, що і стало підставою звернення до суду з позовом. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, та подав до суду заяву, в якій просив провести виділ у натурі по 1/3 часток житлового будинку [ADDRESS] з прибудовами згідно з 4 (четвертим) варіантом Висновку №427-430/15-21 судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи №427-430/15-21 від 24.06.2015 р. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання повторно не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник третьої особи - Вінницької міської ради належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з»явився. Заслухавши пояснення представника позивача [PERSON], дослідивши матеріли справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Положеннями ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що сторони є співвласником нерухомого майна по 1/3 частці житлового будинку [ADDRESS], що підтверджується Свідоцтвами про право на спадщину за законом, які були видані державним нотаріусом Другої вінницької державної нотаріальної контори Малая Н.С. Житловий будинок знаходиться на земельній ділянці, яка була надана в користування на підставі рішення №293 від 28.04.1970 року Виконкомом Вінницької міської Ради депутатів трудящих Згідно з технічною документацією будинковолодіння номер [ADDRESS] складається з цілого житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами. На земельній ділянці згідно з витяг.ом з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого КП "Вінницьке обласне бюро технічної інвентаризації-", розташовані: житловий будинок, саманний, обкладений цеглою, загальною площею 70,4 кв.м, житловою площею 51,9 кв.м, позначений на плані літерою "А", сіни "а", веранда «а1», погріб "п/а", підвал "п/А", ґанок, огорожа №1-3, ? криниці "К". Самочинно зведені : житловий будинок "Б", тамбур "б", сарай "В", сарай "Д", убиральня "Г" в свідоцтво про право на спадщину за законом не включені. Статтями 21, 41 Конституції України передбачено, що норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Права і свободи людини є невідчужуваними і непорушними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Положеннями ст. 358 ЦК України визначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», якщо виділ частки будинку (квартири) в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Відповідно до висновку судово будівельно-технічної експертизи №427-430/15-21 від 24.06.2015 року, проведеної Вінницьким відділенням «Київського науково-дослідного інституту судових експертиз» для виділу у натурі по 1/3 часток житлового будинку [ADDRESS] експертом запропоновано 4 (чотири) варіанти. Рішенням Вінницької міської ради №1085 від 11.05.2017 року погоджено висновок судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи №427-430/15-21 від 24.06.2015р., (виконавець «Вінницьке відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз»). Таке рішення не є документом, що надає заявнику право на виконання будівельних робіт, пов'язаних з переобладнанням і переплануванням житлового будинку. Із вищезазначеного висновку №427-430/15-21 від 24.06.2015 року вбачається, що у 1, 2 та 3 варіантах виділу у натурі по 1/3 часток житлового будинку враховано для варіантів виділу самовільно збудований житловий будинок літ. «Б». Відповідно до роз'яснень, які містяться в п.6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ №6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці. Права спадкоємців щодо самочинно збудованого майна визначаються судом відповідно до положень статті 1218 ЦК та з урахуванням роз'яснень, наданих у пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування". Це майно не є об'єктом права власності, воно не може бути предметом поділу та встановлення порядку користування в судовому порядку; на нього не може бути звернено стягнення за виконавчими документами, у тому числі продаж його з прилюдних торгів. За таких обставин, суд дійшов висновку, що виділ у натурі по 1/3 частці житлового будинку [ADDRESS] з можливістю прибудов слід проводити шляхом застосування 4 варіанту Висновку №427-430/15-21 експертизи, а саме: [PERSON] виділити в натурі в житловому будинку під літерою «А» в [ADDRESS] приміщення під номером: 1-3 (Житлова кімната) площею 18,8 м та підвал п/А; [PERSON] виділити в натурі в житловому будинку під літерою «А» в [ADDRESS] приміщення під номером: 1-4 (Житлова кімната) площею 11,7 м2 , 1-5 (Житлова кімната) площею 8,2 м2та погріб п/а; Господарські будівлі: Огорожу №1, Хвіртку №2,3, ? Криницю будинковолодіння [ADDRESS] залишити у загальному користуванні. Цей варіант передбачає стягнення грошової компенсації з [PERSON] на користь [PERSON] в розмірі 16487,36 грн. На переконання суду, [PERSON] належить виділити в запропонованому варіанті саме дві житлові кімнати, враховуючи що позивач зареєстрований та постійно проживає в будинку по вул. Топольського, 83, разом з ним зареєстровані та мешкають його дружина [PERSON], син [PERSON] та дочка [PERSON], натомість відповідач [PERSON] зареєстрований і не постійно мешкає в будинку один. Ця обставина підтверджена довідкою Квартального комітету «Малі Хутори - Центр». Щодо позовних вимог про встановлення між співвласниками порядку користування і розпорядження земельною ділянкою, на якій знаходиться житловий будинок [ADDRESS] слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч. 1 ст. 86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Відповідно до ч. 4 та ч. 5 ст. 89 ЗК України співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з'ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір'я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. В разі неможливості перенесення співвласником господарських будівель і насаджень на надану в його користування частину ділянки суд має обговорити питання про відповідну грошову компенсацію. При пред'явленні вимог кожним з учасників спільної власності про встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою суд може залишити в спільному користуванні лише ділянки, роздільне користування якими встановити неможливо. Абзаци 1 і 2 цього пункту стосуються також випадків, коли належні особам на праві спільної власності жилий будинок, господарські будівлі та споруди розташовані на земельній ділянці, яка знаходилася в їх користуванні до її приватизації або за договором оренди. Суд бере до уваги висновок експерта №427-430/15-21 від 24.06.2015 року, де на третє питання щодо порядку користування земельною ділянкою, зазначено, що на підставі проведеного дослідження, враховуючи складену конфігурацію меж земельної ділянки спірного домоволодіння, щільність забудови, невідповідність земельної ділянки положенням нормативно-правових актів з питань землеустрою, надати варіанти встановлення порядку користування земельною ділянкою площею 600 кв. м, розташованої по [ADDRESS], між співвласниками [PERSON] та [PERSON], відповідно до часток по 1/3, технічно не визнається за можливе. Відповідно, при всіх наданих варіантах розподілу будівель і споруд ця земельна ділянка залишається у спільному сумісному користуванні співвласників домоволодіння. На підставі викладеного в задоволенні позовних вимог про встановлення між співвласниками порядку користування земельною ділянкою, на якій знаходиться житловий будинок [ADDRESS] слід відмовити. На стягненні судових витрат з відповідачів позивач не наполягав. На підставі викладеного,

Outcome: partial