Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

18 вересня 2017 року позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, у якому просила виділити в натурі частину будинку 1-а по вул.Південній у с.Молодіжному Овідіопольського району Одеської області, яка належить [PERSON], яка складається з наступного: житлового будинку №1-а, зазначеного під літ."А", загальною площею 43,58 кв.м. та який складається з наступного: "ІІ"- веранди площею 2,0 кв.м.; "ІІІ" - веранди площею 7,4 кв.м.; "ІV" - кухні площею 8,88 кв.м.; "4"- житлової кімнати площею 8,6 кв.м.; "5" - житлової кімнати площею 16,7 кв.м.; сарай під літ. "Е"; сарай під літ."Л"; літня кухня під літ."Ж"; навіс під літ."К"; гараж під літ."В"; поєднаний душ з вбиральнею; цистерна для води. В обгрунтування позову позивач зазначила що, на підставі договору купівлі- продажу від 04.04.1974 року [PERSON] є власницею 1/2 частки житлового будинку №1-а по вул. Південній у с.Молодіжному Овідіопольского району Одеської області. Земельна ділянка за адресою - Одеська область, Овідіопольський район , с.Молодіжне, вул. Південна 1 та Південна 1-а була поділена між [PERSON] та [PERSON] по мировій угоді від 05 липня 2017 року в межах цивільної справи №2-67/11 Овідіопольського районного суду Одеської області. Позивач вказує, що на данний час виникла необхідність в поділі вищезазначеного домоволодіння згідно фактичного користування, так як у встановленому законом порядку здійснити поділ часток є неможливим, оскільки відповідач постійно ухиляється від цього, також неможливо отримати згоду від усіх співвласників нерухомого майна. У судовому засіданні представник позивача свої вимоги підтримала. Представник відповідача та відповідач позов не визнали, надали суду заперечення та просили відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, суд вважає, позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с.Молодіжне, вул. Південна, 1 (1-а) дійсно перебуває у спільній власності [PERSON] та [PERSON] 18 березня 2014 року Овідіопольським районним судом Одеської області було ухвалено рішення, яким відмовлено у проведенні між [PERSON] та [PERSON] поділу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: Одеська область, Овідіопольський район , с.Молодіжне, вул. Південна, 1, також було відмовлено у виділенні кожному з співвласників в натурі у власність приміщень в житловому будинку, господарських будівель та споруд відповідно до розміру часток співвласників. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про виділ часток в натурі, суд дійшов висновку про те, що будинок та господарські будівлі та споруди вже фактично поділені між співвласниками, а тому немає підстав для застосування положень ст.364,367 ЦК України та виділення сторонам в натурі приміщень у будинку, господарських споруд у відповідності до часток співвласників у праві власності на будинок. Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 18.03.2014 року у справі №2-16/11 було залишено без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 14.04.2016 року. Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 18.03.2014 року та ухвала апеляційного суду Одеської області від 14.04.2016 року були залишені без змін ухвалою ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 27.07.2016 року. Тобто, рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 18.03.2014 року у справі №2-16/11 набрало законної сили 14.04.2016 року. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст.61 ЦПК України суд виходить з обставин, які вже були встановлені судом при розгляді справи № 2-16/11 та не підлягають доказуванню , а саме, що будинок та господарські будівлі фактично поділені між співвласниками. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається свої майном на власний розсуд. Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 355, 358 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб належить їм на праві спільної сумісної власності, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Згідно ст.ст.364, 367 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, майно що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Враховуючи, що раніше судом вже було вирішено питання, щодо виділу в натурі частки із спільного майна сторін по справі, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Outcome: dismissed