Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

07.12.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, а 30.03.2017 року - з уточненою позовною заявою до [PERSON] з наступними вимогами: в порядку поділу майна подружжя припинити право спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] на земельну ділянку №1, що надана для ведення садівництва, площею 0,1077 га, що знаходиться на території Зідьківської селищної ради Зміївського району Харківської області, садове товариство "Буравчик" ВАТ "ХТЗ" (за межами населеного пункту), кадастровий номер земельної ділянки 6321755300:03:000:0563; визнати за [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER], право власності на 1/2 частину земельної ділянки №1, що надана для ведення садівництва, площею 0,1077 га, що знаходиться на території Зідьківської селищної ради Зміївського району Харківської області, садове товариство "Буравчик" ВАТ "ХТЗ" (за межами населеного пункту), кадастровий номер земельної ділянки 6321755300:03:000:0563; 1/2 частину цієї земельної ділянки залишити у власності [PERSON]. В обґрунтування позовної заяви позивач [PERSON] вказав, що 26.07.1991 року між ним та Колеснік (після укладення шлюбу [PERSON]) Т.В. було укладено шлюб, актовий запис № 506. Шлюб між ним та відповідачкою [PERSON] на час звернення до суду із цим позовом розірвано. Так, ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 04.08.2015 року у справі №644/452/15 апеляційну скаргу [PERSON] відхилено, рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 02.04.2015 року про розірвання шлюбу залишено без змін. За час перебування у шлюбі, а саме 26.01.2011 року подружжям було набуто майно, а саме земельну ділянку № 1 надану для ведення садівництва, площею 0,1077 га, що знаходиться на території Зідьківської селищної ради Зміївського району Харківської області, садове товариство "Буравчик" ВАТ "ХТЗ" (за межами населеного пункту), кадастровий номер земельної ділянки 6321755300:03:000:0563. 26.01.2011 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, за змістом якого [PERSON] прийняла у власність відповідну земельну ділянку. Відповідно до п. 2.1. даного договору [PERSON] придбала вказану земельну ділянку за заявою свого чоловіка [PERSON] про згоду на придбання. Основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної\\ власності подружжя. частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Предметом даного спору є зазначена вище земельна ділянка, щодо якої необхідно припинити право спільної сумісної власності подружжя, визнати за ним право власності на 1/2 частку земельної ділянки та 1/2 частку залишити у власності відповідачки. Належним чином повідомлені сторони в судове засідання не з'явилися. Позивач [PERSON] подав заяву про судовий розгляд справи за його відсутністю, підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у заяві, не заперечував проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] після перерви повторно в судове засідання не з'явилися, про причини неявки до суду не повідомили, заяву про судовий розгляд за їх відсутністю не подавали. Суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідачки, повідомленої належним чином, від якої не надійшло заяви про судовий розгляд за її відсутністю, що дало підстави вирішити справу на підставі наявних у ній даних (постановити заочне рішення) у відповідністю з ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України, проти чого не заперечував позивач. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі з 26.07.1991 року, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб; згідно рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 02.04.2015 року, яке ухвалою судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 04.08.2015 року залишено без змін, шлюб між ними розірвано. (а. с. 4-7). На підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 26.01.2011 року, який посвідчений нотаріусом Харківського нотаріального округу Харківської області [PERSON], реєстр №414, [PERSON] (продавець) передав у власність [PERSON] (покупцю), а остання, як покупець прийняла земельну ділянку №1, кадастровий номер №6321755300:03:000:0563, надану для ведення садівництва, площею 0,1077 гектарів, що знаходиться на території Зідьківської селищної ради Зміївського району Харківської області, садове товариство "Буравчик" ВАТ "ХТЗ" (за межами населеного пункту). Продаж вчинено за 13000 грн. Пункт 2.1 договору містить застереження, що земельна ділянка придбавається за заявою чоловіка [PERSON] про згоду на придбання. (а. с. 8-10). Факт придбання зазначеного майна в період шлюбу, фактична наявність у сторін зазначеного майна та його вартість підтверджуються поясненнями позивача та представника відповідачки, наданими під час судового засідання 27.02.2017 року. Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст. 69 СК України дружині і чоловікові надано право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Перелік об'єктів, що можуть перебувати у спільній власності подружжя, визначено статтею 61 СК України, якою передбачено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Речі для професійних занять (музичні інструменти, оргтехніка, лікарське обладнання тощо), придбані за час шлюбу для одного з подружжя, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя є житло, набуте одним із подружжя під час шлюбу внаслідок приватизації державного житлового фонду, та земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації. Позивачем [PERSON] надано докази того, що земельна ділянка №1, яка надана для ведення садівництва, площею 0,1077 га, що знаходиться на території Зідьківської селищної ради Зміївського району Харківської області, садове товариство "Буравчик" ВАТ "ХТЗ" (за межами населеного пункту), кадастровий номер земельної ділянки 6321755300:03:000:0563, була набута під час його перебуванні у шлюбі з відповідачкою [PERSON], відповідно, вказана земельна ділянка є їх спільною сумісною власністю, у разі поділу якої вони мають право на рівні частки зазначеного нерухомого майна. Відповідачкою [PERSON], та її представником [PERSON] не надано будь-яких доказів, які спростовують право позивача на частку у зазначеному спільному майні подружжя, виходячи з рівності часток. За таких обставин, позовна заява про припинення права спільної сумісної власності на земельну ділянку, визнання за позивачем права власності на 1/2 частку вказаної земельної ділянки та залишення за відповідачкою права власності на 1/2 частку вказаної земельної ділянки є обґрунтованою і підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору (а. с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved