Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-20 00:00:00

\~В вересні 2019 року позивач звернувся до суду до відповідачів з позовом, в якому просить суд визнати недостовірною інформацію, що міститься в службовій характеристиці, складеній (виданій та затвердженій) у 2017 році заступником командира батальйону по роботі з основним складом РВБ ВЧ [NUMBER] - [PERSON] на молодшого лейтенанта [PERSON] , інженера ремонтно-відновлювального батальйону ВЧ [NUMBER] ; визнати недостовірною інформацію, що міститься у службовій характеристиці , складеній командиром ремонтно-відновлювального батальйону ВЧ [NUMBER] підполковником [PERSON] (виданій та затвердженій) у 2018 році на молодшого лейтенанта [PERSON] , інженера ремонтно-відновлювального батальйону ВЧ [NUMBER] ; зобов`язати ВЧ [NUMBER] спростувати визнану судом недостовірну інформацію, що міститься у службовій характеристиці, складеній командиром ремонтно-відновлювального батальйону ВЧ [NUMBER] підполковником [PERSON] (виданій та затвердженій) у 2018 році на молодшого лейтенанта [PERSON] , інженера ремонтно-відновлювального батальйону ВЧ [NUMBER] шляхом направлення відповідного листа із вибаченнями та спростуванням інформації за адресою проживання позивача та проінформувати про це відповідача [PERSON] ; зобов`язати ВЧ [NUMBER] спростувати визнану судом недостовірну інформацію, що міститься у службовій характеристиці, складеній (виданій та затвердженій) у 2017 році заступником командира батальйону по роботі з основним складом РВБ ВЧ [NUMBER] - [PERSON] на молодшого лейтенанта [PERSON] , інженера ремонтно-відновлювального батальйону ВЧ [NUMBER] шляхом направлення відповідного листа із вибаченнями та спростуванням інформації за адресою проживання позивача та проінформувати про це відповідача [PERSON] ; відкликати службові характеристики , складену командиром ремонтно-відновлювального батальйону ВЧ [NUMBER] підполковником [PERSON] (виданій та затвердженій) у 2018 році на молодшого лейтенанта [PERSON] , інженера ремонтно-відновлювального батальйону ВЧ [NUMBER] і складену командиром ремонтно-відновлювального батальйону ВЧ [NUMBER] підполковником [PERSON] (виданій та затвердженій) у 2018 році на молодшого лейтенанта [PERSON] , інженера ремонтно-відновлювального батальйону ВЧ [NUMBER] , зокрема й з Центрального районного суду м. Миколаєва у цивільній справі №490/9131/18 та стягнути з відповідачів на його користь моральну шкоду по 3000,00 грн. з кожного. В обгрунтування позову посилався на те, що з 2015 року перебував на військовій службі у ВЧ [NUMBER] ,є учасником бойвих дій, в 2015 році безпосередньо брав участь у антитерористичній операції в Донецькій області , через що отримав ряд серйозних захворювань. За станом здоров`я був звільнений у запас 14 листопада 2017 року. Під час проходження військової служби професійно та сумлінно виконував свої обов`язки перед державою, характеризувався позитивно, відсутні догани, має ідеальний послужний список. Також є люблячим та відповідальним батьком , маючи бажання виховувати сина, він підготував всі необхідні документи , він отримав висновок органу опіки та піклування про ивзначення місця проживання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] разом з ним за адресою [ADDRESS] , при цьому з матір`ю сина відповідачкою [PERSON] ,С він не проживає у шлюбних відносинах з 2015 року. Невздовзі він дізнався, що [PERSON] , яка на той час проходила службу в ВЧ [NUMBER] старшим матросом, звернулася до центрального районного суду м.Миколаєва із позовом до нього про скасування рішення органу опіки та піклування та визхначення місця проживання їх сина [PERSON] разом з матір`ю. При цьому до матеріалів тієї цивільної справи № 490/9131/18 [PERSON] подано копію службових характеристик від 2017 року та від 2018 року , в яких зазначено, що він характеризується негативно за місцем роботи і не може достатньо піклуватися про малолітнього сина, нехтує своїми батьківськими обов`язками. Ці характеристики є недостовірними , підписані особами, які не пребували керівниками взагалі за час служби [PERSON] . Ці характеристики не були надані для ознайомлення позивачеві, а були видані безпосереньо на прохання [PERSON] ,, яка на той час вже була колишньою дружиною. Крім того, що ці характеристики місять недостовірну інформацію, при їх видачі були порушені вимоги ЗУ "Про інформацію" , порушені його особисті немайнові права та таємницю про стан здоров`я, завдали шкоди його честі та гідності. Відповідачка [PERSON] ,С поширила інформацію, викладену в опсорюваних характеристиках до відома конкретного кола осіб - свого адвоката, працівників ценетрального районного суду м.Миколаєва , адже вони були долучені до матеріалів цивільної справи та оголошувалися в судовому засіданні. Своми діями відповідачка не тільки розповсюдила про нього недостовірну інформацію, але і виставила його в негативному світлі перед судом, перед колегами військовослужбовцями, власним сином , підставила під сумнів його заслуги перед державою , виразила неповагу до його професійної честі та ділової репутації. 17 грудня 2019 року від представника відповідача ВЧ [NUMBER] надійшов відзив на позов, в якому вони просили відмовити у задоволенні позовних вимог. 20 грудня 2019 року надійшов відзив на позов відповідачки [PERSON] , в якому вона просить відмовити у задоволенні позовних вимог, сокільки ці хараткеритстиик отримані на запит її адвоката, і не вона повинна нести відповідальність за викладену у них інформацію, а посадові особи, які їх складали. 28 грудня 2019 року позивачем надано відповідь на відзив. В підготовче засідання представником відповідача ВЧ [NUMBER] надано суду заяву про визнання обставин, виклдаених в позові стосовно обставин , які стосуються дій посадових осіб ВЧ [NUMBER] . Протокольною ухвалою суду від 22 січня 2020 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду. \~\~Позивач та представник відповідача ВЧ [NUMBER] в судове засідання надали заяву суду підписану мирову угоду, укладену між ними по справі з метою врегулювання спору та просили суд визнати укладену мирову угоду та закрити провадження по справі. Ухвалою суду від 14 липня 2020 року визнано мирову угоду, укладену між [PERSON] та військовою частиною [NUMBER] , \~за якою: 1. Відповідач Військова частина [NUMBER] визнає недостовірною інформацію, викладену в наступних документах та спростовує її: - службова характеристика, складена командиром ремонтно-відновлювального батальйону військової частини [NUMBER] підполковником [PERSON] у 2018 році на молодшого лейтенанта [PERSON] , [INFO] , інженера ремонтно-відновлювального батальйону ВЧ [NUMBER] ; - службова характеристика, складена у 2017 році заступником командира батальйону по роботі з основним складом РВБ військової частини [NUMBER] - [PERSON] на молодшого лейтенанта [PERSON] , [INFO] , інженера ремонтно-відновлювального батальйону ВЧ [NUMBER] . 2. Відповідач Військова частина [NUMBER] відкликає наступні документи: - службову характеристику, складену командиром ремонтно-відновлювального батальйону військової частини [NUMBER] підполковником [PERSON] у 2018 році на молодшого лейтенанта [PERSON] , [INFO] , інженера ремонтно-відновлювального батальйону ВЧ [NUMBER] ; - службову характеристику, складену у 2017 році заступником командира батальйону по роботі з основним складом РВБ військової частини [NUMBER] - [PERSON] на молодшого лейтенанта [PERSON] , [INFO] інженера ремонтно-відновлювального батальйону ВЧ [NUMBER] . 3. Позивач [PERSON] у зв`язку зі спростуванням інформації, викладеної в характеристиках, відмовляється від своїх позовних вимог про стягнення з військової частини [NUMBER] на його користь моральної шкоди у розмірі 3000,00 грн. по відношенню к двом вищенаведеним характеристикам. 4. Судові витрати щодо вимог до відповідача військової частини покладаються на сторони. Закрито провадження у справі за позовом [PERSON] в частині позовних вимог до військової частини [NUMBER] про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації, стягнення моральної шкоди . В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги в частині стягнення з відповідачки [PERSON] 3000 грн компенсації моральної шкоди. Відповідачкою [PERSON] надано суду заяву про розгляд справи у її відсутність, просить відмовити у задоволенні позову з викладених у відзиві підстав. Представник відповідача ВЧ [NUMBER] в судове засідання не з`вився, повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд, заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, всебічно з`ясувавши обставини та докази, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Так, матеріалми справи підтверджується, що службова характеристика, складена командиром ремонтно-відновлювального батальйону ВЧ [NUMBER] підполковником [PERSON] у 2018 році на молодшого лейтенанта [PERSON] , інженера ремонтно-відновлювального батальйону ВЧ [NUMBER] , та службова характеристика, складена у 2017 році заступником командира батальйону по роботі з основним складом РВБ ВЧ [NUMBER] - [PERSON] на молодшого лейтенанта [PERSON] , інженера ремонтно-відновлювального батальйону ВЧ [NUMBER] - дійсно були видані [PERSON] та згідно клопотання від 02.05.2019 представника позивача [PERSON] - адвоката Бєлової Р.В., додано в якості доказів в цивільній справі №490/9131/18. Відповідачем ВЧ [NUMBER] визнано, та таке підтверджується зібраними доказами , наявними в матеріалах справи, що вищевказані документи надані без відома командування ВЧ [NUMBER] і складені з порушенням Інструкції з діловодства в Збройних Силах України затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України 07.04.2017 р. №124, ЗУ «Про інформацію». В звязку з тим, що інформація, зазначена в характеристиках не відповідає дійсності, Військова частина [NUMBER] відкликала вказані документи: - службову характеристику, складену командиром ремонтно-відновлювального батальйону ВЧ [NUMBER] підполковником [PERSON] у 2018 році на молодшого лейтенанта [PERSON] , інженера ремонтно-відновлювального батальйону ВЧ [NUMBER] ; - службову характеристику, складену у 2017 році заступником командира батальйону по роботі з основним складом РВБ ВЧ [NUMBER] - [PERSON] на молодшого лейтенанта [PERSON] , інженера ремонтно-відновлювального батальйону ВЧ [NUMBER] , - про що подана відповідна заява головуючому судді по справі № 490/9131/18. Також матеріалами справи підтверджується, що копії вказаних службових характеристик були подані до матеріалів вищевказаної цивільної справи, яка перебуває у провадженні Центрального районного суду м.Миколаєва за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини - адвокатом - представнкиом позивача Мірошнікової М.С. в травні 2019 року. При цьому, як пояснив в минулих судових засіданнях представник відповідача ВЧ [NUMBER] , оригінали цих характеристик видані на руки [PERSON] , проте остання на вимогу суду оригінали на огляд суду не надала. Стаття 34 Конституції України передбачає, що кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожний має право поширювати інформацію в любий спосіб - на свій вибір. За змістом ст. ст. 94, 277 ЦК України фізична чи юридична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. В § 1 статті 10 Конвенції про захист прав людини і основних свобод від 04 листопада 1950 року, яка ратифікована Верховною Радою України 17 липня 1997 року і є джерелом права в Україні встановлено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів держави незалежно від кордонів. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до ст. 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року; Конвенція набула чинності для України 11 вересня 1997 року. Окрім того, стаття 17 Закону України № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (з подальшими змінами) передбачає застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права, а ст. 18 цього Закону визначає порядок посилання на Конвенцію та практику Суду. При цьому варто зауважити, що йдеться саме про «практику Суду» у значенні, розкритому у ст. 1 цього Закону, тобто практику ЄСПЛ та Європейської комісії з прав людини, а не лише про рішення щодо України. Важливо пам`ятати, що у Законі України № 3477-IV немає положень, які б забороняли застосовувати рішення чи ухвали ЄСПЛ, постановлені щодо інших країн. [PERSON] в позові акцентує увагу на тому, що [PERSON] розповсюдила неправдиву інформацію щодо нього серед невизначеного кола його колег-військовослужбовців , а також серед працівників Ценетрального трайонного суду м.миколаєва, та певних адвокатів . Згідно зі ст. 1 Закону України «Про інформацію» під інформацією цей Закон розуміє документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що відбуваються у суспільстві, державі та навколишньому природному середовищі. Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. В ч. 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» визначено, що оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Так, інформація, викладена в офіційній службовій харктеристиці , виданій за місцем роботи(проходження служби) особи , не може вважатися оціночним судженням. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право». Визначення поняття «недостовірна інформація» дано у п. 15 вказаної Постанова № 1, якою вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто: містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Отже, предметом доказування у справах про захист честі, гідності та ділової репутації особи є доведення суду наявності в сукупності всіх зазначених обставин, а відповідно і складу правопорушення у діях відповідача, що дає підстави для задоволення позову. Відсутність хоча б одного з елементів складу правопорушення призводить як до відсутності самого правопорушення, так і до відмови в задоволенні позову. Відповідно до п. 18 Постанови № 1 позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). У п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» вказано, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Таким чином, позивачем було доведено тих обставин, на які він посилався в обґрунтування своїх вимог, а саме, що: оспорювана інформація порушує особисті немайнові права позивача та що поширена інформація є недостовірною. При з`ясуванні фактів, з якими закон пов`язує відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ст. 1167 ЦК України, яка визначає підстави покладання обов`язку по відшкодуванню такої шкоди та обставини, які мають враховуватися при визначенні розміру відшкодування. Стаття 23 ЦК України передбачає підстави моральної шкоди. Моральна шкода, зокрема, полягає у фізичному болі і стражданнях, що особа зазнала в зв`язку з каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, що фізична особа зазнала в зв`язку з протиправною поведінкою у відношенні його; у душевних стражданнях, що фізична особа зазнала в зв`язку з ушкодженням чи знищенням майна; у приниженні честі, достоїнства, а також ділової репутації. Моральна шкода стягується незалежно від стягнення майнової шкоди. У пункті 3 постанови № 4 Пленуми Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" указується, зокрема, порушення нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні відносин з оточуючими людьми, настання інших негативних наслідків. Звідси, потерпілий вважається зазнавшим моральну шкоду, якщо він перетерпів душевні страждання у виді негативних змін душевно-психологічного функціонування організму чи фізичні страждання у виді негативних змін біологічного функціонування організму. Відповідно до роз`яснень, даних в п. 5 цієї постанови обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Відповідно до п.7 зазначеної постанови заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. Враховуючи роз`яснення, що містяться у п.9 постанови № 4 Пленуми Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", виходячи з характеру й обсягу фізичних, душевних і психічних страждань, що випробував позивач у зв`язку з тяжкістю вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках, часу та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, інших обставин, виходячи з принципів розумності, виваженості і справедливості, суд визначає у відшкодування моральної шкоди , яку слід стягнути на його кристь відповідачки [PERSON] , суму у розмірі 1 500 грн. На підставі вищевикладеного, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення моральної шкоди , завданої розповсюдженням недостосвірної інформації, підлягають до часткового задоволення.

Outcome: partial