Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

24.04.2013р. Публічне акціонерне Товариство "Райффайзен Банк Аваль" звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості. Банк обґрунтував позов наступним. 08.08.2007року між банком та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/08-112/69970, відповідно до якого він надав відповідачу кредит у вигляді не відновлюваної кредитної лінії з лімітом 310800 грн. із відсотковою ставкою за користування кредитом , яка складає 12,5 відсотків річних строком на 360 місяців. В забезпечення належного виконання зобов'язань по кредитному договору, 08.10.2007 року між Банком та відповідачем [PERSON] було укладено іпотечний договір, на підставі якого останній передав Банку в іпотеку нерухоме майно, яке належить йому на праві власності, а саме: квартира [ADDRESS]. Але, відповідач не дотримався строків погашення заборгованості за кредитним договором і станом на 04.04.2013 року утворилася заборгованість у сумі 1604 грн.08 коп. простроченої заборгованості за кредитом та 36693грн.91 коп. заборгованості по відсоткам. Оскільки [PERSON] не виконує належним чином своїх зобов'язань за кредитним договором, позивач просив стягнути з нього загальну заборгованість, яка становить 419003 грн. 28 коп., з яких 334777 грн.14 коп. залишок за кредитом,( з яких 1604 грн.08 коп. простроченої заборгованості за кредитом), 36693 грн.91 коп. простроченої заборгованості за відсотками, та 47532грн.23 коп. пені. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги збільшив, просив стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором, яка станом на 01.12.2014 року складає 676 859,85 грн., з яких: - заборгованість за кредитом - 318 777,14 грн.; - заборгованість за відсотками - 103 867,52 грн.; - нарахована пеня - 254 215,19 грн. Відповідача в судове засідання не з'явився, про день розгляду справи був повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що 08.08.2007 року між банком та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/08-112/69970, відповідно до якого Банк надав відповідачу кредит у вигляді не відновлюваної кредитної лінії з лімітом 310800 грн. із відсотковою ставкою за користування кредитом , яка складає 12,5 відсотків річних строком на 360 місяців. В забезпечення належного виконання зобов'язань по кредитному договору, 08.10.2007 року між Банком та відповідачем [PERSON] було укладено іпотечний договір, на підставі якого останній передав Банку в іпотеку нерухоме майно, яке належить йому на праві власності, а саме: квартира [ADDRESS]. У зв'язку з тим, що відповідач не дотримався строків погашення заборгованості за кредитним договором, станом на 01.12.2014 року утворилася заборгованість у сумі 676 859,85 грн., з яких: - заборгованість за кредитом - 318 777,14 грн.; - заборгованість за відсотками - 103 867,52 грн.; - нарахована пеня - 254 215,19 грн. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Ст.ст.526, 612, 625 ЦК України передбачають, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки (пені) може бути зменшено за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та при наявності інших обставин, які мають суттєве значення. З матеріалів справи вбачається , що загальний розмір заборгованості складає 676 859,85 грн., з яких пеня нарахована в розмірі 254 215 грн.19 коп.. Конституційний суд України у рішенні від 11 липня 2013 року по справі щодо офіційного тлумачення положень Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань " від 22 листопада 1996 року дійшов до висновку , що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватись таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Крім того, вимога, щодо нарахування та сплати неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає вимогам передбаченим у п.6 ст.3, ч.3 ст. 509 ,ч.ч.1.2 ст.627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності та розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Такий висновок Конституційного суду України узгоджується з положенням Резолюції Генеральної Асамблеї ООН "Керівні принципи для захисту інтересів споживачів " від 09 квітня 1985 року №39/248 , в якій наголошено , що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, а тому принципи захисту інтересів споживачів мають зокрема , за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах. Тому Конституційний Суд України визначив, що захист від цих зловживань базується на положеннях законодавства, зокрема ч.3 ст.551 ЦК України. Виходячи із зазначеного, та, що розмір збитків для позивача складається із 676 859,85 грн., суд вважає, що розмір пені необхідно зменшити до 100 000,00 грн., що буде відповідати принципам справедливості, добросовісності та розумності. На підставі викладеного,

Outcome: partial