Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом після 09 лютого 1996 року [PERSON], зазначивши, що після його смерті відкрилася спадщина на території Суботівської сільської ради Чигиринського району. Позивач являється спадкоємцем майна померлого згідно заповіту від 28.04.1995 року, нотаріально посвідченого секретарем виконавчого комітету Суботівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області. Після смерті [PERSON], позивач фактично прийняв спадщину, шляхом вступу у володіння та користування спадковим майном та звернувшись із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори, де йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, прохав їх задовольнити та визнати за позивачем право власності на земельну частку (пай) площею 2,26 га в умовних кадастрових гектарах в адмінмежах Суботівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай), пояснивши, що померлий за життя склав на його користь заповіт. Однак, в зв"язку з тим, що оригінал даного сертифікату втрачено, він не зміг нотаріально оформити вказане спадкове майно. Представник відповідача, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з"явився, надіславши листа, в якому позов визнав повністю, згідний на задоволення позовних вимог та прохав провести розгляд справи без участі представника Суботівської сільської ради Чигиринського району. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили суду, що позивач доглядав свого батька [PERSON] і після його смерті поховав його за власні кошти, продовжує проживати в будинку померлого та користуватися його майном, фактично вступивши у володіння спадковим майном. Суд, вислухавши представника позивача [PERSON], пояснення свідків, враховуючи лист відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 09 лютого 1996 року, відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-СР № 015530 від 10.02.1996 року, помер [PERSON], після смерті якого на території Суботівської сільської ради Чигиринського району відкрилася спадщина. Позивач, відповідно до заповіту від 28 квітня 1995 року, нотаріально посвідченого секретарем виконавчого комітету Суботівської сільської ради Чигиринського району, який на день смерті заповідача не змінено і не скасовано, є спадкоємцем майна померлого. Згідно листа відділу Держгеокадастру у Чигиринському районі Черкаської області від 25.07.2016 року № 29-28-0.3-864/15-16 [PERSON] не отримував сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧР № 0295852, розміром 2,26 га в умовних кадастрових гектарах в адмінмежах Суботівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області. Сертифікат внесено до Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 569. Відповідно до розпорядження голови райдержадміністрації від 09 березня 2004 року № 50 грошова оцінка паю станом на 25.07.2016 року становить 45807, 00 гривень. Як вбачається з постанови державного нотаріуса Другої черкаської державної нотаріальної контори, в порядку заміщення державного нотаріуса Чигиринської державної нотаріальної контори Черкаської області [PERSON] № 871/02-31 від 15.09.2015 року гр. [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) розміром 2,26 га в умовних кадастрових гектарах, що розташована в адмінмежах Суботівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області, після смерті [PERSON] Згідно даних державного нотаріуса Другої черкаської державної нотаріальної контори, в порядку заміщення державного нотаріуса Чигиринської державної нотаріальної контори Черкаської області [PERSON] № 598/01-16 від 02.08.2016 року, спадкоємці із заявами про прийняття, із заявами про відмову від прийняття спадщини після померлого 09.02.1996 року [PERSON] до нотаріальної контори не зверталися, спадкові справи не заводились. Як вбачається з довідки виконавчого комітету Суботівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області від 28.04.2016 року № 224, після смерті [PERSON] протягом 6 місяців і по даний час, [PERSON] користується майном померлого та проводить за ним догляд і фактично вступив в управлінням ним (майном). Так, з огляду на те, що спадщина після смерті [PERSON] відкрилася та була прийнята до 01 січня 2004 року, то правовідносини, що виникли, регулюються нормами Цивільного кодексу Української РСР 1963 року. За змістом ст.6 ЦК УРСР кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права. За загальними положеннями про спадкування за ЦК УРСР 1963 року, зокрема згідно зст.524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Заповіт повинен бути укладений письмовій формі з зазначенням місця і часу його укладення, підписаний особисто заповідачем і нотаріально посвідчений. (ст.541 ЦК УРСР). Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця (ст.525 ЦК УРСР). Відповідно до ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно дост.549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. Європейський суд з прав людини в своїх рішенням вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року, "Новоселецький проти України" від 11 березня 2003 року, "Федоренко проти України" від 1 червня 2006 року). З урахуванням того, що [PERSON] являвся власником вищезазначеної земельної частки (пай), згідно сертифікату на право на земельну частку (пай), тому суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги позивача та визнати за ним право власності на вказану земельну частку (пай). На підставі викладеного, ст.ст. 328, 1217, ч.1 ст. 1268, 1270 ЦК України,

Outcome: approved