Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-12 00:00:00

Короткий опис позивних вимог 29.01.2021 року до Шевченківського районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Зазначає, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 17.10.2008 року по 14.06.2016 рік. Від спільного проживання в шлюбі народились двоє синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Вказує, що з липня 2015 року вона з колишнім чоловіком фактично припинили шлюбні відносини по причині розбіжності поглядів на сімейне життя. Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 14.06.2016p. шлюб між нею і відповідачем було розірвано. Аргументує окрім наведеного доводи позовних вимог і тим, що відповідач виявився невідповідальною особою, покинув її з дітьми та припинив приймати участь у вихованні та матеріальному утриманні дітей, а також припинив бачитись та спілкуватись з дітьми, не цікавиться їх життям, здоров`ям. Посилається на те, що із синами проживають в цивільному шлюбі однією сім`єю, за адресою : [ADDRESS] . Вказує, що експертним дослідженням - висновком практичного психолога Чернівецької гімназії №3 від 11.02.2020 року встановлено низький ступень прихильності старшого сина до батька. Аналогічна ситуація і в молодшого сина. Зазначає, що на підставі заочного рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 25.07.2018 року було призначено стягувати з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі по 1500,00 грн. на кожну дитину. Відповідно до матеріалів виконавчого провадження ВП № 58846860 від 15.04.2019 року, станом на 31.08.2020 року заборгованість по сплаті аліментів становить 69000,00 грн. На момент звернення з даною заявою ні добровільно, ні примусово виплату аліментів [PERSON] не здійснює, заборгованість по виплаті аліментів зросла до 75 ООО грн. Вважає, що відповідач [PERSON] свідомо ухиляється від своїх батьківських обов`язків, до виконання яких його зобов`язує закон. Відсутність будь-якого зв`язку дітей з їх батьком та його байдужість до життя синів, негативно впливає на їх розвиток та, в майбутньому, може завдати значну психологічну травму. Ухилення від своїх прямих батьківських обов`язків [PERSON] перешкоджає дітям реалізовувати свої законі права та інтереси, такі як, надання інформації про батька в навчальних закладах, які вони відвідують, отримання закордонних проїзних документів, реалізація своїх особистих немайнових прав та проведення будь-яких юридично значимих дій, які потребують офіційно (письмового) дозволу батька. Просить, позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно неповнолітніх синів [PERSON] , 2012 року народження та [PERSON] , 2014 року народження. Рух справи по позиціям сторін Ухвалою Шевченківського районного суду від 05 лютого 2021 року відкрито загальне позовне провадження Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 18 лютого 2021 року прийнято до розгляду суддею Семенко О.В. цивільну справу та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці прийнято справу суддею Слободян Г. М. до свого проживання і призначено судовий розгляд у відкрите підготовче судове засідання. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15 червня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено у відкрите судове засідання. Позивач в судове засідання будучи повідомленою про день, час і місце розгляду справи не з`явилася. Суду позивачем надано заяву, в якій просить розглянути справу без її участі та ухвалити заочне рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи завчасно повідомленим про день, час і місце розгляду справи; даних про поважність причин неявки суду не надав. Відзиву відповідачем не надано. У відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, заслухавши пояснення сторін, пояснення свідків, вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступних висновків. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.97 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2,4,7 та 11 Конвенції" і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Дослідженні докази Судом належними та допустимими доказами по справі встановлено, що позивач [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , [ADDRESS] ), що підтверджується копією паспорта.(а.с.8-9) Свідоцтво про народження дитини [PERSON] , [INFO] , серія № [NUMBER] .(а.с.10) Свідоцтво про народження дитини [PERSON] , [INFO] , серія № [NUMBER] .(а.с.11) Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 14 червня 2016 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , за актовим записом 1873 (а.с. 12-13). Пояснення [PERSON] , яка являється тіткою [PERSON] та копії документів, що підтверджують її особу. (а.с. 14-15). Пояснення [PERSON] , який з 2016 року проживає у цивільному шлюбі з [PERSON] та копії документів, що підтверджують його особу. (а.с. 16-17). Пояснення [PERSON] , яка є хресною матір`ю дітей та кумою [PERSON] . Та копії документів, що підтверджують її особу. (а.с. 18-20) Пояснення [PERSON] , який є батьком [PERSON] та дідусем дітей та копії документів, що підтверджують його особу. (а.с. 21-23) Відповідь на запит адвоката позивача щодо перебування дітей на диспансерному обліку у КНП "ЦПМСД РОША". (а.с. 24). Декларація 001-м3ОЕ-Р700, яку [PERSON] підписала з КНП "ЦПМСД РОША" від 17.02.2020 року. (а.с. 25). Довідкою від 27 січня 2020 року підтверджено, що [PERSON] , [INFO] , відвідує ДУ "ДНЗ (Ясла-Садок) Казка" Національної поліції України. (а.с. 27). Висновок про результати психологічного обстеження [PERSON] від 05 березня 2020 року. (а.с. 28). Характеристика на дитину, яка відвідує ДУ "ДНЗ (Ясла-Садок) Казка" Національної поліції України, [PERSON] від 06.02.2020 року (а.с. 29). Довідка та характеристика від 28.01.2020 року, яка підтверджує, що [PERSON] навчається у 2-В класі Чернівецької гімназії 3. (а.с. 30-31). Експертне дослідження - висновок від 11.02.2020 практичного психолога гімназії 3 [PERSON] щодо [PERSON] . (а.с. 32-33). Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 25 липня 2018 року задоволено позов [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. (а.с. 34-35). Відповідно до відповіді на адвокатський запит від ДВС у місті Чернівці надано розрахунок заборгованості зі сплати аліментів [PERSON] від 14.09.2020 року. (а.с. 36-39). Висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] від 11 грудня 2020 року.(а.с. 42-43) Нормативно - правове обгрунтування Згідно вимог ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав якщо вони, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Статтею 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Згідно вимог ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є не правозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Вирішуючи спір, суд враховує зазначені роз`яснення Пленуму Верховного Суду України і з`ясовує які безсумнівні докази свідчать про умисне ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини за нормами ст.141,150,157 СК України, у чому полягає винна поведінка відповідача, свідоме нехтування ним своїми обов`язками, чи вживалися до нього заходи реагування, а також досліджує соціально-побутових умов життя та матеріального становища відповідача. Право звернення до суду з даним позовом та правові наслідки позбавлення батьківських прав врегульовані нормами ст.165-166 СК України. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Згідно із частиною восьмою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Частиною четвертою статті 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Відповідно до частини п`ятої статті 19 СК України орган опіки і піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, суд вважає, що відповідачка повністю ухилилися від виховання та матеріального утримання своєї доньки, чим грубо порушила вимоги ст.ст. 150, 155 СК України, які вимагають від батьків виховувати своїх дітей, піклуватись про їх здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно із ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України). Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У рішенні по справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100). Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно положень ст. 12, 13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. Висновок На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як сторона по справі, як на підставу своїх вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на законі і підлягають до задоволення. Відповідно до ч.6 ст.164 СК України рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 19, 141, 164, 180-183, 191, 193 СК України, ст.1, 2, 17 Закону України «Про охорону дитинства», п.15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів»,

Outcome: approved