Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом. В обґрунтування якого зазначив, що 07 травня 1982 року він був прийнятий на роботу до Гонтарівського відділення дослідного господарства імені Леніна, де перший рік працював слюсарем, а після проходження строкової служби в армії, продовжував працювати трактористом. Оскільки у працівників дослідного господарства була можливість отримати за місцем роботи житло, а його сімя мала потребу в забезпеченні жилплощею, керівництво підприємства обіцяло виділити йому будинок для проживання. У звязку з тим, що вільного житла в господарстві довго не зявилося, він у березні 1990 року звільнився з роботи за власним бажанням, домовившись про повернення в разі забезпечення його житлом, яке погоджувався набути у власність за договором купівлі-продажу за його повну вартість. У 1993 році у господарстві зявився вільний будинок для продажу, він повернувся на роботу до господарства. 02 квітня 1993 року між ним та на той час Досліднецьким господарством Гонтарівка в особі директора [PERSON] укладений письмовий догорів купівлі-продажу будинку, згідно якого він набув у власність житловий будинок, розташований на цей час по вул. Дмитрівська, 89 в с. Гонтарівка Вовчанського району, сплативши повну його вартість в розмірі 51\~000 карбованців. 02 квітня 1993 року зазначений догорів належним чином був нотаріально посвідчений секретарем Гонтарівської сільської ради Вовчанського району Харківської області за реєстровим № 4. Згідно квитанції він сплатив до каси виконкому сільської ради держмито в розмірі 2\~550 карбованців. До погосподарської книги Гонтарівської сільської ради було внесено відповідний запис про нього, як власника зазначеного житлового будинку. Будучи впевненим в наявності належним чином оформленого правовстановлюючого документа, він на правах власника з 1993 року і до цього часу постійно відкрито володіє і користується будинком. На цей час виникла необхідність в реєстрації місця проживання в будинку члена їх сімї, але зробити це виявилося неможливим оскільки його право власності не зареєстровано у Вовчанському БТІ. Просив визнати за ним право власності на житловий будинок, розташований по вул. Дмитрівській, 89, с. Гонтарівка, Вовчанського району, Харківської області. Позивач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи сповіщався судом завчасно та належним чином. Представник позивача у судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи сповіщалась судом завчасно та належним чином. Надала суду заяву про підтримання позовних вимог [PERSON] у повному обсязі, просила їх задовольнити, справу розглядати у її відсутності. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи сповіщався судом завчасно та належним чином. Надав суду заяву про винесення рішення на розсуд суду, просив справу розглядати без їх участі. Третя особа в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи сповіщалась судом завчасно та належним чином. Надала суду заяву, в якій не заперечує проти задоволення позову про визнання за [PERSON] права власності на житловий будинок по вул. Дмитрівській №с 89 с. Гонтарівка Вовчанського району Харківської області, який був набутий на його імя за договором купівлі-продажу в період їх шлюбу. Просить справу розглядати за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного. Згідно ст. ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Як вбачається з матеріалів цивільної справи, а саме з фотокопії трудової книжки серії БТ-ІІ № 0622449 [PERSON], він 07 травня 1982 року був прийнятий на роботу слюсарем до Гонтарівського відділення дослідного господарства ім. В.І. Леніна. 05 травня 1983 року був звільнений у звязку з призивом строкової служби в армію, яку проходив з 11 травня 1983 року по 07 червня 1985 року. 03 вересня 1985 року прийнятий до Гонтарівського відділення дослідного господарства трактористом, де працював до 19 січня 1986 року. З 07 квітня 1993 року по 14 жовтня 2003 року також працював трактористом у Гонтарівському відділенні дослідного господарства (а.с.9-11). \~ \~ \~ \~02 квітня 1993 року між [PERSON] та директором Дослідницького господарства «Гонтарівка» [PERSON] укладений догорів купівлі-продажу будинку, згідно якого [PERSON] придбав у власність житловий будинок, житловою площею 42 кв.м., розташований в с. Гонтарівка, сплатив повну його вартість в розмірі 51\~000 карбованців (а.с. 5). Зазначений догорів купівлі-продажу будинку 02 квітня 1993 року посвідчений секретарем Гонтарівської сільської ради Вовчанського району Харківської області за реєстровим № 4. [PERSON] сплачено до виконкому Гонтарівської сільської ради держмито в розмірі 2\~550 карбованців (а.с. 5,6). Згідно даних довідки (витяг з по господарської книги) по Старосалтівській селищній раді Гонтарівського старостинського округу Вовчанського району Харківської області № 3182 від 18 вересня 2018 року, [PERSON] зареєстрований та проживає [INFO]. Номер обєкта ПГО згідно запису а по господарській книзі № 2 відкритий на [PERSON], який є власником будинку 1,0 частка (а.с. 18). Разом з тим, відповідно до даних облікової карти обєкта по господарського обліку на 2016-2020 роки, [PERSON] є головою господарства та власником житлового будинку по вул. Дмитрівській, 89 с. Гонтарівка, де зареєстрований та проживає разом з родиною (а.с. 19-23). З даних довідки КП «Вовчанське БТІ» № 347 від 23 травня 2018 року вбачається, що станом на 01 січня 2013 року право власності на нерухоме майно, розташоване за адресою: Харківська область, Вовчанський район,с Гонтарівка, вул. Дмитрівська, 89 не зареєстроване (а.с. 14). Зареєструвати право власності на будинок на підстав зазначеного договору купівлі-продажу позивач не може, оскільки ЗУ «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року, з повноважень секретаря сільської ради виключено право на нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу житлових будинків. Як встановлено судом, договір купівлі-продажу між позивачем та директором дослідницького господарства «Гонтарівка» [PERSON] був укладений 02 квітня 1993 року, тому при вирішенні спору про визнання права власності потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності та застосовувати законодавства України чинне на час їх виникнення. Відповідно до ст. 4, 5 Прикінцевих та\~перехідних положень\~ЦК України (в редакції 16 січня 2003 року) Цивільний кодекс\~України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 01 січня 2004 року, тому зазначені правовідносини регулюються Цивільним кодексом УРСР, затвердженим та введеним в дію з 01 січня 1964 року Законом УРСР від 18 липня 1963 року № 1540-VІ. Згідно вимог ст.\~86\~ЦК УРСР право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Відповідно до ст.\~227\~ЦК УРСР договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої ради народних депутатів. \~ \~ \~ \~Питання набуття права власності регулювались Законом України "Про власність" від 07 лютого 1991 року № 697-ХІІ, який діяв на час виникнення правовідносин. Згідно ч. 2 ст.\~12\~Закону України\~"Про\~власність",\~ громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом. Тобто зазначені правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації в бюро технічної інвентаризації. Державна реєстрація права власності на нерухоме майно регулюється Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01 липня 2004 року N 1952-IV, що набрав чинності з 27 січня 2005 року. Згідно зі ч. 3 ст.\~3\~Закону України\~"Про\~державну реєстрацію\~речових прав\~на нерухоме\~майно та\~їх обтяжень"\~від 01 липня 2004 N 1952-IV, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації. Відповідно до статті 14 Закону УРСР «Про державний нотаріат» введеного в дію 01 травня 1975 року Постановою Верховної Ради УРСР від 25 грудня 1974 року № 3378-УІІІ, який втратив чинність згідно з постановою Верховної Ради України від 02 вересня 1993 року № 3426-ХХІІ, у населених пунктах, де немає державних нотаріальних контор, виконавчі комітети міських, селищних, сільських Рад народних депутатів вчиняють, зокрема, такі нотаріальні дії: посвідчують інші угоди (договори, довіреності та ін.), крім договорів про надання у безстрокове користування земельних ділянок для спорудження індивідуальних жилих будинків і угод, які стосуються майна, що знаходиться за кордоном, або прав, які мають бути здійснені за кордоном. Постановою Пленуму ВССУ від 07 лютого 2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", судом розяснення, що вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК). Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набуття законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Проте, , якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації відповідно до закону (стаття 344 ЦК) та з урахуванням положення про дію закону в часі на момент виникнення спірних правовідносин (стаття 5 ЦК). У відповідності до ч. 1 ст. 328\~ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Тобто права власності позивача на зазначений житловий будинок виникло з моменту його нотаріального посвідчення. Законодавство на момент виникнення правовідносин не передбачало обовязкової реєстрації таких прав. Таким чином, суд приходить до висновку, що право власності [PERSON] на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: Харківська область Вовчанський район с. Гонтарівка вул. Дмитрівська, 89 набуто законно у повній відповідності з законодавством діючим на момент на момент виникнення спірних правовідносин. На підставі викладено,

Outcome: approved