Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

Позивач ПрАТ «Європейський Страховий Союз» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів. Свої вимоги мотивує тим, що 02.06.2014 по вул. В. Чорновола, 56 в м. Черкаси сталася дорожньо-транспортна пригода за участю двох транспортних засобів: 1) «ВАЗ», н/з [NUMBER] під керуванням [PERSON]; 2) «ЧЕРІ», н/з [NUMBER] під керуванням [PERSON] Внаслідок зазначеного ДТП автомобіль потерпілого отримав механічні пошкодження, що підтверджується довідкою ДАІ, страховим актом № ОЦВ/366 від 13.10.2014р. та розрахунком страхового відшкодування. На момент ДТП між відповідачем та позивачем - ПрАТ «Європейський Страховий Союз» був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 20.10.2013р. № АС/6505964, за яким позивач застрахував цивільну відповідальність відповідача перед третіми особами, при використанні транспортного засобу «ВАЗ» н/з [NUMBER]. Проведено оцінку транспортного засобу та складено визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу. На підставі вищевказаного страхового акту, відповідно до вимого ст. 22 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 16 480 грн. 32 коп. З матеріалів справи, які надійшли до суду, вбачається, що відповідача було визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок порушення Правил дорожнього руху України. Відповідачем не було повідомлено позивача про настання страхового випадку у строки, передбачені ст. 33 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». 17.03.2015р. відповідачу було направлено лист № ЄСС - 111 АГ з вимогою сплатити суму страхового відшкодування. Відповідач вказаної суми заборгованості до цього часу не сплатив. Оскільки відповідач не відшкодував шкоду, то, як зазначає позивача, згідно з положеннями ст. 993 ЦК України та ст. 27 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» він отримав право вимагати таке відшкодування, а відповідач повинен відшкодувати шкоду позивачу у примусовому порядку на підставі рішення суду. На підставі викладеного, позивач просить суд, стягнути з [PERSON] на користь ПрАТ «Європейський Страховий Союз» суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 16 480 грн. 32 коп. та сплачений судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. В судове засідання представник позивача - ПрАТ «Європейський Страховий Союз» не з'явився, надавши клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, був належним чином повідомлений про місце, день та час слухання справи рекомендованими листами, які повернулися на адресу суду з відміткою про неотримання «за закінченням терміну зберігання», що відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України є належним повідомленням сторони про день та час розгляду справи. Суд, на підставі ст. ст. 224 - 226 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів. Враховуючи думку представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об'єктивного та всебічного дослідження, суд приходить до наступного: згідно із умовами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 20.10.2013р. № АС/6505964, позивач застрахував цивільну відповідальність відповідача перед третіми особами, при використанні транспортного засобу «ВАЗ 21011», н/з [NUMBER]. В судовому засіданні встановлено, що згідно із даними довідки №9394438 про дорожньо-транспортну пригоду, - 02.06.2014р. о 12год. 15хв. сталася дорожньо-транспортна пригода за участю двох транспортних засобів, а саме: «ВАЗ 20011», н/з [NUMBER] під керуванням [PERSON] та «CHERY KIMO», н/з [NUMBER] під керуванням [PERSON] Дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення [PERSON] правил маневрування. Внаслідок зазначеного ДТП, автомобіль [PERSON] отримав механічні пошкодження, що підтверджується довідкою ДАІ, страховим актом № ОЦВ/366 від 13.10.2014р. та розрахунком страхового відшкодування. Транспортний засіб [PERSON] «CHERY KIMO» застраховано в ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА», що підтверджується Договором добровільного комплексного страхування наземного транспорту №284001/1141191/11 від 28.12.2011р. Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13.06.2014р. по справі №3-5632/14-п [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України (порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів) та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. 28.08.2014р. представник ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» звернувся до ПрАТ «Європейський страховий союз» із заявою про виплату страхового відшкодування збитків, заподіяних внаслідок ДТП. Розмір збитків підтверджується актом виконаних робіт та висновком №139 експертного авто-товарознавчого дослідження від 12.06.2014р. На підставі заяви та висновку №139 експертного авто-товарознавчого дослідження від 12.06.2014р., ПрАТ «Європейський страховий союз» виплатив суму страхового відшкодування в розмірі 16480,32 грн., що підтверджується платіжним дорученням №11589 від 25.12.2014р. Встановлено, що 17.03.2015р. відповідачу направлявся лист за № ЄСС - 111 АГ з вимогою сплатити суму страхового відшкодування, проте, - дана вимога залишена відповідачем без реагування. Оскільки, ПрАТ «Європейський Страховий Союз» виплачено страхове відшкодування в розмірі 16480,32 грн., то [PERSON], який є відповідальним за шкоду, заподіяну внаслідок ДТП, зобов'язаний компенсувати позивачу суму виплаченого страхового відшкодування - тобто 16480,32 грн. Як передбачено ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч.2, 3 ст. 58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 59 ЦПК України). Відповідно до ст. 11 ЦК України - цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Таким актом є Закон України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (в ред., що діяла на час виниклих правовідносин), який містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин. Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Такою особою, у даному випадку, є - [PERSON]. Відповідно до ст. 1.6. Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" власники транспортних засобів - це юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди, довіреності або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» визначено, що під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі та майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі, особою, яка її заподіла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Як зазначено у статті 999 ЦК України, законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). Стаття 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначає, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованому у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до ст. 33.1.4. ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Статтею 38 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду. Відповідно до ст. 39 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об'єднанням страховиків, які здійснюють обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно із ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка відшкодувала шкоду, завдано іншу шкоду, завданою іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (ст.1191 ЦКУ та ст.38 п.2 ч.1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"). Таким чином, суд вважає, що у ПрАТ «Європецський Страховий Союз» виникло право вимоги до [PERSON] на відшкодування майнової шкоди у розмірі 16480,32 грн. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог у повному обсязі. Також, на підставі ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, з [PERSON] на користь позивача слід стягнути судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного та,

Outcome: approved