Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-27 00:00:00

09 березня 2021 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користуванням житловим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачу на підставі договору дарування від 08 квітня 2003 року, на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . В даній квартирі прописана, окрім позивача та його дочки, також колишня дружина, [PERSON] , яка фактично не проживає в ній, не сплачує комунальні платежі та не приймає участі в її утриманні. Відомо, що відповідач виїхала до Італії, де працює та фактично проживає. Реєстрація [PERSON] у квартирі створює перешкоди в здійснені права користування і розпорядження належним позивачу нерухомим майном. Оскільки відповідач перебуває за межами України, вирішити дане питання в позасудовому порядку не виявилось можливим. Ухвалою суду від 24 березня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження по справі, призначено перше судове засідання. Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. (а.с.37) Відповідач в судові засідання не з`явилась, про причини своєї неявки суду не повідомила, про дату, місце та час судових засідань повідомлена в установленому законом порядку, що підтверджується поштовими конвертами, повернутими до суду з відміткою "Адресат відсутній за вказаною адресою", "За закінченням терміну зберігання" (а.с. 34, 35). В зв`язку з вищевикладеним, відповідно до ухвали суду від 28 травня 2021 року, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом досліджено докази, які містяться в матеріалах справи та встановлено наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідно до копії договору дарування від 08 квітня 2003 року № 1205, встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с. 7) Із довідки виданої КП "Житлосервіс" від 19 січня 2021 року № 135 встановлено, що за адресою: кв. [ADDRESS] , зареєстрована [PERSON] . (а.с. 21) Відповідно Акту від 27 лютого 2021 року, складеного сусідами позивача встановлено, що за адресою: буд. [ADDRESS] , зареєстрована, але з 2015 року фактично не проживає [PERSON] . (а.с. 20). Згідно копії рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30 жовтня 2020 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. (а.с. 17) Згідно п. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Стаття 319 ЦК України зазначає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. В силу статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї , інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Згідно постанови Пленуму Верховного суду України від 12.04.1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладання трудового договору на визначений строк, тощо). Відповідно до абзацу 6 ст. 3 Закону України від 11.12.2003 року №1382-ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Відповідно до ст. 7 Закону України від 11.12.2003 року №1382-ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Враховуючи викладені обставини суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованим та підлягають задоволенню, оскільки інтереси позивача порушені, він не має змоги користуватися та розпоряджатися належним їй майном на свій розсуд. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved