Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

18 липня 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] з обмеженою відповідальністю "БалТранс" про скасування наказу про звільнення, поновлення на попередній роботі, стягнення заробітної плати, відшкодування моральної шкоди. Позивач мотивував свій позов тим, що він працював начальником ділянки ТОВ "БалТранс" з 04 квітня 2017 року. Наказом від 16.05.2017 року №61-П він був звільнений з посади начальника ділянки відповідно до ст. 38 КЗпП України. Звільнення вважає незаконним з наступних підстав. 15 травня 2017 року він дійсно написав заяву про звільнення за власним бажанням, але згодом змінивши своє рішення він продовжив працювати на посаді начальника ділянки. 07 червня 2017 року роботодавець змусив його написати заяву про надання йому відпустки без збереження заробітної плати, на період з 22 травня 2017 року по 31 травня 2017 року. Надалі він працював увесь цей час поки його не повідомили 16 червня 2017 року, що його було звільнено, трудову книжку не отримав. Отримав листа від роботодавця 04 липня 2017 року, в якому йому повідомили, що він був звільнений з роботи 16 травня 2017 року. З чим не погоджується, оскільки відповідно до п.12 Постанови Пленуму ВСУ "Про практику розгляду судами трудових спорів" від 06.11.1992 р. №9, якщо після закінчення строку попередження трудовий договір не був розірваний і працівник не наполягає на звільненні, дія трудового договору вважається продовженою. Таким чином його звільнили "заднім числом", порушивши його права. Всупереч вимогам ст. ст. 47, 116 КЗпП України роботодавець направив йому трудову книжку листом лише 16 червня 2017 року поштою, яку він отримав 04 лианя 2017 року. Також роботодавець обіцяв йому заробітну плату 15 000,00 грн. на місяць, а фактично виплатив за квітень - 2600, 00 грн. та за травень - 1 600, 00 грн. Позивач просить суд визнати незаконним та скасувати наказ ТОВ "БалТранс" від 16 травня 2017 року №16-П про звільнення його з роботи, поновити його на посаді начальника ділянки ТОВ "БалТранс", стягнути з відповідача на його користь заробітну плату за час вимушеного прогулу з 16 травня 2017 року по день поновлення його на посаді, а також заробітну плату не доплачену протягом квітня, травня 2017 року у розмірі 24300,00 грн. та єдиний соціальний внесок у повному обсязі з усієї суми. Також просить стягнути з відповідача завдану йому моральну шкоду у розмірі 50 000,00 грн. В судове засідання з'явився позивач [PERSON], підтримав позов, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, пояснив суду, що працював в ТОВ "БалТранс" на посаді начальника ділянки в період з 04 квітня 2017 р. по 16 червня 2017 р., виконував свої обов'язки в повному обсязі, адже повідомлення його звільнення від 16 травня 2017 року для нього було несподіваним. В судовому засіданні надав пояснення, що писав заяву 15 травня 2017 року, просив звільнити з 16 травня 2017 року. Однак згодом передумав і продовжував виконувати свої обов`язки. Представник відповідача ТОВ "БалТранс" [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, повідомив суду, що позивача було звільнено 16 травня 2017 року, після чого він на роботі не з'являвся, свої обов'язки не виконував. Йому було повідомено про те, що необхідно забрати трудову книжку, але за трудовою книжкою він не приходив, тому йому було направлено поштою цінним листом. Представник відповідача в судовоу засіданні надав пояснення, що 16 травня 2017 року позивача було звільнено з роботи, з 5 по 7 червня 2017 року йому була виплачена заробітна плата за травень 2017 року, трудову книжку направили поштою на адресу позивача, оскільки телефонували йому, але він не приходив отримати її. Суд, вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, показання свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов необхідно задовольнити частково за наступних підстав. Відповідно до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що [PERSON] працював у ТОВ «БалТранс», з 04 квітня 2017 року на посаді начальника ділянки. Звільнений з роботи за власним бажанням 16 травня 2017 року в зв' язку з переїздом на нове місце проживання за ст.38 КЗпП України (а.с.3, 50,73, 93). Позивач, обґрунтовуючи позов, посилався на те, що він 15 травня 2017 року написав заяву про звільнення за власним бажанням (а.с.73), згодом змінив своє рішення та продовжив працювати на посаді начальника ділянки. 07 червня 2017 року. Під тиском роботодавця змушений був написати заяву про надання йому відпустки без збереження заробітної плати, на період з 22.05.2017 р. по 31.05.2017 р. Надалі він працював поки 04 липня 2017 року він не отримав листа від ТОВ "БалТранс", яким йому повідомили, що він був звільнений 16.05.2017 р. Однак, доказів не надав, а саме: копії документів, які він підписував як начальник ділянки, копію заяви про відпустку без збереження заробітної плати, документи, що підтверджують виконання ним своїх обов`язків. Також зазначив, що в порушення вимог ст. ст. 47, 116 КЗпП України роботодавець направив на його адресу трудову книжку поштою лише 16 червня 2017 року, яку він отримав 04.07.2017 року. Заробітну плату [PERSON] в останній раз отримав за відпрацьований травень місяць 2017 року в період видачі заробітної плати з 06 червня 2017 року в сумі 1834, 50 грн., що підтверджено матеріалами справи та поясненнями сторін по справі (а.с.86). Свідки [PERSON], [PERSON], які працюють на ТОВ "БалТранс" не змогли в судовому засіданні пояснити коли [PERSON] в останній раз бачили на роботі, коли звільнився та підтвердити те, що [PERSON] працював після 16 травня 2017 року, та виконував саме обов`язки начальника ділянки. Свідки [PERSON] [PERSON], які також є працівниками ТОВ "БалТранс" та працювали під керівництвом [PERSON], в судовому засіданні точно вказали, що після 16 травня 2017 року [PERSON] на роботі не бачили, після 16 травня 2017 року останній не виконував свої обов`язки, не надавав їм вказівок, не здійснював розпорядження щодо зправки пальним кар`єрної техніки. Судом також досліджено дані з Пенсійного фонду України про застраховану особу, з чого вбачається, що [PERSON] працював тільки у квітні та травні 2017 року, більше нарахувань заробітної плати не відбувалось (а.с. 61) Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання незаконним та скасування Наказу директора ТОВ "БалТранс" [PERSON] від 16.05.2017 року №61-П не підлягають задоволенню, оскільки обставини щодо порушення роботодавцем його трудових прав, на які він посилається, як на підставу для задоволення позову, не доведені. Разом із тим, суд вважає, що при звільненні відповідачем ТОВ "БалТранс" було порушено порядок розрахунку із позивачем [PERSON] при його звільненні та порядок видачі трудової книжки. Статтею 115 Кодексу законів про працю України передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Статтею 116 Кодексу законів про працю України вказано, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до положень ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Судом встановлено, що позивач працював з 40 годинним (п'ятиденним) робочим тижнем з двома вихідними днями (суботою, неділею), тривалість її робочого дня складала 8 годин. Позивач стверджує, що заробітну плату йому було виплачено у червні 2017 року, відповідач не заперечує, що [PERSON] заробітну плату та компенсаційні виплати при звільнені було сплачено саме в період з 05-07 червня 2017 року. На підтвердження цього, представником відповідача, надано довідку з бухгалтерії ТОВ "БалТранс", що [PERSON] було нараховано та виплачено суму 1834,50 грн. сума була виплачена йому в період з 05 по 07 червня 2017 року. Відповідно, за період з 16 травня 2017 року по 06 червня 2017 року позивач має 15 днів затримки виплати заробітної плати. Згідно п.п.2-4 п.8 Положення Порядку обчислення середньої заробітної плати (затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року з наступними змінами і доповненнями) середньо денний заробіток позивача на момент звільнення, складає 175,00 грн. Судом встановлено, що саме з вини работодавця не було своєчасно сплачено суму належних сум позивачу, відповідно до положень ст. 117 КЗпП України з відповідач апідлягає стягненню середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Оскільки заробітну плату за останній відпрацьований місяць травень 2017 року [PERSON] фактично отримав 06 червня 2017 року, тому суд вважає, що роботавець ТОВ "БалТранс" повинен виплатити позивачу середній заробіток за час затримки, а саме за період з 16 травня 2017 року по 06 червня 2017 року в сумі 2 625, 00 грн. (15 дн. *175,00 грн. = 2 625,00 грн.). Статтею ст. 235 КЗпП України передбачено окремий порядок стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи, невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку. Відповідно до пункту 4.1 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої наказом Мiнiстерства працi України, Мiнiстерства юстицiї України, Мiнiстерства соцiального захисту населення України вiд 29.07.1993 №58 (надалі Інструкція № 58) власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. Згідно із пунктом 4.2 Інструкції № 58, якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то роботодавець у цей день надсилає працівникові поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається лише за письмовою згодою працівника. Якщо письмової згоди на пересилання трудової книжки поштою керівництвом не отримано, то слід керуватися нормами пункту 6.2 Інструкції № 58, відповідно до яких трудові книжки та їх дублікати, що не були одержані працівниками при звільненні, зберігаються протягом двох років у закладі окремо від інших трудових книжок працівників, які перебувають на роботі. Після цього строку не затребувані трудові книжки (їх дублікати) зберігаються в архіві протягом 50 років, а по закінченні зазначеного строку їх можна знищити в установленому порядку. Відповідач не заперечував, що направив трудову книжку поштою 16 червня 2017 року, а поштове повідомлення про необхідність отримання трудової книжки не направляв. Відповідач не заперечував, що 16 травня 2017 року не видав трудову книжку позивачу, вказавши, що останній відмовився її отримувати. Судом встановлено, що трудову книжку відповідачем було направлено на адресу позивача із порушенням вимог «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої наказом Мiнiстерства працi України, Мiнiстерства юстицiї України, Мiнiстерства соцiального захисту населення України вiд 29.07.1993 №58. Позивач отримав трудову книжку 04 липня 2017 року через пошту. Відповідно до ст. 235 КЗпП України, відповідач ТОВ "БалТранс" повинен виплатити позивачу середній заробіток за час вимушеного прогулу у зв'язку з затримкою видачі трудової книжки або розрахунку, а саме за період з 16 травня 2017 року по 04 липня 2017 року, який складає в розмірі 5 950,00 грн. (34 дн. *175,00 грн. =5950,00 грн.) Таким чином, позовні вимоги задоволені частково. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивач по справі на підставі п.1 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору, тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави в сумі 640, 00 грн.

Outcome: partial