Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до суду і просить постановити рішення, яким стягнути з ПАТ "ДТЕК Західенерго" відокремленого підрозділу "Бурштинська теплова електрична станція" в його користь одноразову грошову допомогу в розмірі 4940 грн.; 1000 грн. моральної шкоди та 1000 грн. витрат на правову допомогу. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Суду пояснив, що 04 жовтня 2012 року наказом за № 990-к позивач був звільнений з роботи за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію. Однією з умов звільнення за власним бажанням було попереднє підписання наказу на виплату одноразової грошової допомоги у розмірі одного посадового окладу. 06 листопада 2013 року позивач звернувся до ПАТ "ДТЕК Західенерго" Бурштинська ТЕС про виплату недоплачених йому коштів. Однак, листом від 13 листопада 2013 року йому було відмовлено у виплаті допомоги вказуючи про те, що наказ не видавався та не реєструвався. На день звільнення посадовий уклад позивача складав 4940 грн. Відповідач ввів позивача в оману, надавши попередньо відповідні документи на руки. Також, йому було завдано моральні збитки, так як позивач сумлінно виконував свої посадові обов'язки працюючи на різних посадах в шкідливих умовах. При відмові йому у виплаті допомоги його колеги почали насміхатись з нього. Просив позов позивача задовольнити. Представник відповідача позов не визнав, подавши письмове заперечення, та при цьому суду пояснив, що відповідно до п. 2.2 додатку 3.14 колективного договору на 2010-2011 роки, відзначення 25-річчя безперервної роботи в Товаристві з урахуванням стажу роботи в ВЕО "Львівенерго" працівникам надається одноразове грошове заохочення в розмірі посадового окладу. В даному пункті в другому розділі знаходяться соціальні виплати працівникам Товариства. Цей пункт відноситься до працівників, а не до пенсіонерів. Тобто, до пенсіонерів відноситься розділ 3 пільги непрацюючим пенсіонерам. Позивач влаштувався на роботу на Бурштинську ТЕС 23 листопада 1987 року відповідно до наказу за № 751-к. Отримавши право на заохочення він повинен був пропрацювати до 23 листопада 2012 року, однак 04 жовтня 2012 року звільнився, тому права на заохочення немає. Також, останній мав право вибору, працювати до 23 листопада 2012 року і отримати кошти в розмірі 4940 грн. або вийти на пенсію відповідно до колективного договору та отримати одноразову грошову виплату в розмірі 59280 грн. на що позивач погодився. Позивач із заявою звернувся про виплату йому заохочення лише 07 листопада 2012 року, не будучи працівником Бурштинської ТЕС та не маючи 25-ти років безперервної роботи в Товаристві. Тому його вимоги про виплату коштів, стягнення моральної шкоди та стягнення коштів на правову допомогу необґрунтовані та не забезпечені доказами. Просив в позові відмовити. Вислухавши пояснення учасників процесу, перевіривши та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов до задоволення не підлягає. Судом встановлено, що з 23 листопада 1987 року позивач працював на Бурштинській ТЕС відповідно до наказу за № 751-к. Згідно за випискою з державної реєстраційної служби, свідоцтво про державну реєстрацію ПАТ "ДТЕК Західенерго" має правовий статус юридичних та фізичних осіб-підприємців. На день звільнення позивача посадовий уклад встановлено у розмірі 4940 грн. на місяць. Відповідно до Положення про надання соціально-побутових пільг і гарантій працівникам ВАТ "Західенерго" та непрацюючим пенсіонерам, що знаходяться на обліку в товаристві та відповідно до п.2.2. З нагоди відзначення 25-річчя безперервної роботи в Товаристві з урахуванням стажу роботи в ВЕО "Львівенерго" працівникам надається одноразове грошове заохочення в розмірі посадового окладу. Тобто, цей пункт відноситься до працівників, а не до пенсіонерів. Відповідно до ст. 21 КЗпПУ трудовий договір є угода між працівником та власником підприємства, установи, організації або уповноважений ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором та угодою сторін. Згідно з додатком 6 колективного договору позивач при виході на пенсію отримав одноразову грошову допомогу в розмірі 59280 грн., тобто отримав дванадцять укладів. Позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 1000 грн., так як порушення його законних прав призвели до моральних страждань. Однак, суд вважає, що дана вимога також не підлягає до задоволення. Згідно ст. 2371 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Позивачем, окрім загального вислову ознаки моральної шкоди, не надано суду жодного доказу щодо втрати ним нормальних життєвих зв'язків, моральних страждань внаслідок порушення відповідачем його трудових прав, які б вимагали від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування на його користь 1000 грн. витрат на правову допомогу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Між тим, суду не надано доказів на підтвердження оплати послуг представника позивача у зазначеній сумі, тому дана вимога у цій частині до задоволення також не підлягає. На підставі ст. ст. 10, 60, 213, 214, 215 ЦПК України,

Outcome: dismissed