Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

У червні 2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (далі ПАТ КБ "ПриватБанк") звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором на загальну суму 12 900,03 грн. та судових витрат. Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що 25 жовтня 2008 року між [PERSON] та ПАТ КБ "ПриватБанк" було укладено кредитний договір про надання кредиту в сумі 1 755,25 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Станом на 04 червня 2014 року заборгованість відповідача по кредиту складається з пені та штрафів і становить 12 900,03 грн. Свою позицію позивач обґрунтовує положеннями ст.ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України. З цих підстав просив позов задовольнити та стягнути з [PERSON] на свою користь вищезазначену суму заборгованості та судовий збір в розмірі 243,60 грн. Ухвалою Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 22 липня 2014 року проведено заміну відповідача по справі [PERSON], яка померла [INFO] року на її правонаступників [PERSON] і [PERSON] Представник позивача Гураль Я.В у судове засідання не з`явився, направив на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутності. Просив стягнути заборгованість за кредитом із спадкоємців [PERSON] та [PERSON] на підставі доказів, які є в матеріалах справи. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти позову, посилаючись на те, що позивачем пропущено строк позовної давності, який передбачений ст.257 ЦК України , що є підставою для відмови у позові. Крім цього в запереченнях вказав, що до нього, як спадкоємця не перейшов обов'язок по оплаті неустойки (штрафу та пені), оскільки ці суми не було присуджено судом кредиторові із спадкодавця за його життя . Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, однак подала письмові заперечення проти позову, які аналогічні запереченням відповідача [PERSON] Вислухавши пояснення відповідача [PERSON], письмові заперечення відповідача [PERSON] та дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Судом встановлено, що 25 жовтня 2008 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір про надання строкового кредиту на суму 1 755,25 грн, який складався із заяви позичальника №IFXRRX11200097 від 25 жовтня 2008 року та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт). За умовами кредитного договору позичальник отримав грошові кошти в сумі 1 755,25 грн. на строк 12 місяців з 25 жовтня 2008 року по 25 жовтня 2009 року включно за умовами сплати за користування кредитом відсотків в розмірі 1,0% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Позичальник у свою чергу зобов'язався повернути кредит, сплатити відсотки, винагороди, комісії обумовлені в Заяві та Умовах строки. Відповідно до наданого банком розрахунку заборгованості позичальника [PERSON], станом на 04 червня 2014 року сума заборгованості за кредитним договором становить: 11 809,55 грн. заборгованості з пені за користування кредитом, штрафи - 500 грн. (фіксована частина), 590,48 грн. (процентна складова), всього на загальну суму 12 900,03 грн. [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується копією актового запису про смерть №117 від 13 листопада 2013 року . Згідно з повідомлення Рогатинської районної державної нотаріальної контори від 15 липня 2014 року після смерті [PERSON] заведена спадкова справа на підставі поданих заяв про прийняття спадщини донькою померлої [PERSON] та сином померлої [PERSON] Свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям не видавались. Дану обставину підтвердив в судовому засіданні відповідач [PERSON] Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом зазначених норм матеріального права, у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов'язаннями у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов'язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов'язанням. А тому, ухвалою Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 22 липня 2014 року проведено заміну відповідача по справі [PERSON] на її правонаступників [PERSON] і [PERSON] Згідно із ст.1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. Уразі відмови від одноразового платежу, суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Як роз'яснено у п.32 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року ( із подальшими змінами) "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", з урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Отже, спадкоємці зобов'язані погасити перед кредитором суми, які виникли у позичальника за життя, однак лише у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Частинами 1, 4 ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається із позовної заяви, позивач звернувся з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором , яка згідно наданого банком розрахунку (а.с.5-6) виникла у спадкодавця [PERSON] з 25 грудня 2008 року та розрахована банком до 04 червня 2014 року та складається із нарахованих сум пені та штрафів. Банк не надав суду розрахунку суми пені , яка утворилася за життя спадкодавця [PERSON], тобто по [INFO] року, а також не надав доказів на підтвердження вартості майна, яке було прийнято у спадщину [PERSON] та [PERSON] після смерті спадкодавця, а тому у задоволенні позову необхідно відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Outcome: dismissed