Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

Позиція позивача. У грудні 2018 року до суду звернулась [PERSON] із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , з яким перебувала в шлюбі з 20 серпня 2010 року. Після смерті чоловіка відкрилась спадщина, до складу якої входить: квартира по [ADDRESS] ; гаражний бокс у м. Київ, вул. Ольжича, буд. 48 , гараж [NUMBER] ; земельна ділянка площею 0,010 га, яка розташована по [ADDRESS] кадастровий номер 3221282801:01:004:0052 та земельна ділянка площею 0,3600 га кадастровий номер 322128282800:02:004:0012 цільове призначення ОСГ розташована за адресою: Київська область, Броварський район, Зазимська сільська рада. Дане майно він успадкував за законом, шляхом фактичного управління та володіння спадковим майном, від своїх батьків [PERSON] , яка померла [INFO] , та [PERSON] , який помер [INFO] . Після смерті чоловіка [PERSON] позивач, як спадкоємець за законом першої черги, звернулася до державного нотаріуса Третьої київської державної нотаріальної контори для відкриття спадкової справи, де оформила свої спадкові права на Ѕ частину квартири [ADDRESS] . На інше спадкове майно у позивача відсутні правовстановлючі документи. Також позивачу стало відомо, що рідна сестра чоловіка - [PERSON] у 2013 році прийняла спадщину та отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батьків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на земельну ділянку та гараж у в повній мірі. Позивач вважає, що має законні підстави претендувати на 1/2 земельної ділянки та 1/2 гаражу, так як чоловік в свій час прийняв дану спадщину, а позивач є спадкоємцем за законом після його смерті. Для захисту своїх порушених прав, позивач просить: визнати недійсним Свідоцтво про право на спадщину за законом, виданого [PERSON] приватним нотаріусом Мазепіною В.Г. Київського міського нотаріального округу м. Київ, за спадковою справою № 6/2013 на гаражний бокс загальною площею 34.6 який розташований у м. Київ, вул. Ольжича, буд. 48, гараж [NUMBER] ; визнати недійсним Свідоцтво про право на спадщину за законом, виданого [PERSON] приватним нотаріусом Мазепіною В.Г. Київського міського нотаріального округу м. Київ, за спадковою справою № 6/2013 на земельну ділянку площею 0,010 га розташованою по [ADDRESS] кадастровий номер 3221282801:01:004:0052; скасувати запис про державну реєстрацію права власності за [PERSON] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно гаражний бокс загальною площею 34.6, який розташований у м. Київ, вул. Ольжича, буд. 48, гараж [NUMBER] здійсненого на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, за спадковою справою № 6/2013; скасувати запис про державну реєстрацію права власності за [PERSON] в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно земельну ділянку площею 0,010 га розташованою по [ADDRESS] кадастровий номер 3221282801:01:004:0052, здійсненого на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку за спадковою справою № 6/2013; визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] на 1/2 частку гаражного боксу загальною площею 34.6, який розташований у м. Київ, вул. Ольжича, буд. 48 , гараж [NUMBER] ; визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] 1/2 частку земельної ділянки площею 0,010 га, розташованою по [ADDRESS] кадастровий номер 3221282801:01:004:0052. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 19 грудня 2018 року дану цивільну справу передано на розгляд до Броварського міськрайонного суду Київської області. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 березня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 13 травня 2020 року до участі в справі залучено третіми особами без самостійних вимог [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . У судовому засіданні позивач та її представник адвокат Гріденко Т.В. доводи позову підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, просили про задоволення позовних вимог. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась у встановленому законом порядку, про причини неявки до суду не повідомляла, відзив чи будь-які інші заперечення щодо позовних вимог до суду не подавала. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мазепіна Валентина Георгіївна у судове засідання не з`явилась, направивши до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності. Треті особи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлялись у встановленому законом порядку. Згідно положень статті 280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення у даній справі. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 20 серпня 2010 року зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу серії [NUMBER] . (а.с. 18) [INFO] [PERSON] помер. (а.с. 17) Матеріалами справи встановлено, що 04 березня 2011 року за заявою [PERSON] . Третьою київською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справи №112/2011 до майна померлого [PERSON] . Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 28 листопада 2018 року, спадкоємицею до майна [PERSON] є його дружина [PERSON] . Спадщина, на яку видане дане свідоцтво складається з Ѕ частини квартири [ADDRESS] . З пояснень позивача вбачається, що після смерті її чоловіка залишилось спадкове майно у вигляді частини гаражу та земельної ділянки в с. Зазим`я, яке він успадкував після смерті батьків, проте не оформив своїх спадкових прав. Так, відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , встановлено, що його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Зі спадкової справи №5/2013 до майна [PERSON] , яка померла [INFO] , встановлено, що 02 вересня 2013 року із заявою про прийняття спадщини звернулась [PERSON] - дочка померлої, яка повідомила, що іншим спадкоємцем був чоловік померлої [PERSON] , який помер [INFO] . 26 жовтня 2013 року [PERSON] видане свідоцтво про право на спадщину за законом на Ѕ частку спадкового майна [PERSON] - земельної ділянки, яка розташована на території [ADDRESS], площею 0, 1000 га, кадастровий номер: 3221282801:01:004:0052. Спадкоємцем іншої Ѕ частки є [PERSON] . Зі спадкової справи №6/2013 до майна [PERSON] , який помер [INFO] , встановлено, що [INFO] із заявою про прийняття спадщини звернулась [PERSON] - дочка померлої, яка повідомила, що інших спадкоємців, передбачених законодавством України, немає. 26 жовтня 2013 року [PERSON] видане свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно [PERSON] , яке складається з Ѕ частини земельної ділянки, яка розташована на території [ADDRESS], площею 0, 1000 га, кадастровий номер: 3221282801:01:004:0052. 29 серпня 2014 року [PERSON] видане свідоцтво про право на спадщину [PERSON] , яке складається з гаражного боксу № [NUMBER] в ГБК «Промінь», площею 34, 60 кв.м., що розташований по вул. Ольжича, 48, в Шевченківському районі міста Києва , посвідчене приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мазепіною В.Г., зареєстроване в реєстрі за №1357. Отже, з викладеного встановлено, що [PERSON] - сестра [PERSON] , прийняла спадщину після смерті своїх батьків та стала власницею земельної ділянки, яка розташована на території [ADDRESS] , площею 0, 1000 га, кадастровий номер: 3221282801:01:004:0052, та гаражного боксу № [NUMBER] в ГБК «Промінь», що розташований по вул. Ольжича, 48 в Шевченківському районі міста Києва. З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованого 10.12.2018, вбачається, що [PERSON] на праві власності належить гараж загальною площею 34,6 кв.м. за адресою: м. Київ, вул. Ольжича, будинок 48 , гараж [NUMBER] . Також як вбачається з Відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно даний гараж знаходиться в іпотеці від 29.10.2015 року відповідно до договору іпотеки, серія та номер: 8940, за яким основне зобов`язання у розмірі 58080, 00 гривня що за комерційним курсом ПАТ «Укрсімбанку» ( 2420 дві тисячі чотириста двадцять) доларів США) строк повернення 29 жовтня 2016 року, з обтяженням: заборона на нерухоме майно, Іпотекодержатель: [PERSON] , Іпотекодавець: [PERSON] . (а.с. 25-26 т.1) З листа Головного управляння Держгеокадастру у Київській області від 11.04.2019 року вбачається, що відповідно до даних Державного земельного кадастру у результаті поділу земельної ділянки з кадастровим номером: 3221282801:01:004:0052 були сформовані земельні ділянки: 322128801:01:004:0055, площею 0, 0800 га, обліковується за [PERSON] на території [ADDRESS] ; 322128801:01:004:0056, площею 0, 0200 га, на території [ADDRESS] . (а.с. 72 т.1 ) З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованої 06.10.2020 року, видно, що власником земельної ділянки з кадастровим номером 322128801:01:004:0055, площею 0, 0800 га, на території [ADDRESS] , є [PERSON] , а власником земельної ділянки з кадастровим номером 322128801:01:004:0056, площею 0, 0200 га, на території [ADDRESS] , є [PERSON] . Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Стаття 1261 ЦК України передбачає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до частини 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно із частиною 1 статті 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. За змістом статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Стаття 1301 ЦК України передбачає, що свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Аналіз статті 1301 ЦК України дозволяє стверджувати, що до інших випадків, які встановлені законом, відноситься, зокрема, визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб. З огляду на викладене встановлено, що у 2005 році померли батьки [PERSON] , який за життя не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та [INFO] помер. З довідки Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 02.04.2020 року видно, що [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 31.08.1972 по 23.08.1989 та з 15.05.1991 по 03.03.2011. (а.с. 149 т.1) З матеріалів спадкових справи №5/2013 та №6/2013 встановлено, що спадкодавці [PERSON] та [PERSON] також проживали до дня смерті за адресою: [ADDRESS] . Отже, на час смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , та [PERSON] , який помер [INFO] , їхній син [PERSON] постійно проживав разом із ними на час відкриття спадщини, тому вважається таким, що прийняв спадщину. Проте, як видно зі спадкових справ №5/2013 та №6/2013, дочка спадкоємців - [PERSON] , звернувшись у 2013 році із заявами про прийняття спадщини, одноосібно прийняла спадщину без урахування частки іншого спадкоємця - [PERSON] . Як наслідок, позивач не змогла оформити свої спадкові права на спадщину [PERSON] , оскільки свідоцтва про право на спадщину у вигляді гаражу та земельної ділянки видані відповідачу [PERSON] , яка мала право лише на 1/3 частку спадщини після смерті [PERSON] та на Ѕ частку спадщини після смерті [PERSON] . Отже, свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] та [PERSON] , видані без урахування частки іншого спадкоємця - [PERSON] , тому відповідно до положень статті 1301 ЦК України мають бути визнані судом недійсними. За змістом частини 3 статті 26 вищевказаного Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ( далі - Закон № 1952-IV) у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Враховуючи те, що позовні вимоги про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, яке видане 09 серпня 2014 року на ім`я [PERSON] , на гаражний бокс № [NUMBER] в ГБК «Промінь», є обґрунтованими та доведеними, то й позовні вимоги про скасування запису про державну реєстрацію прав на вказане нерухоме майно на підставі свідоцтва про право на спадщину - також підлягають задоволенню. Щодо інших позовних вимог суд проходить до таких висновків. Так, при розгляді даної справи встановлено, що земельна ділянка в с. Зазим`є Броварського району, яку успадкувала [PERSON] , відчужена у 2014 році та на даний час належить на праві власності третім особам ( [PERSON] та [PERSON] ). За таких обставин, скасування запису про державну реєстрацію права власності за [PERSON] в Державному реєстрі речових прав на вказану земельну ділянку не є належним способом захисту порушеного права позивача, оскільки не поновить її порушених прав. Що стосується заявлених [PERSON] вимог про визнання за нею права власності на 1/2 частку спадкового майна, суд вважає, що у цій частині позов задоволенню не підлягає. За змістом частини 1 статті 34, частини 1 статті 67 Закону України "Про нотаріат" від 02 вересня 1993 року № 3425-ХІІ свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо. У частинах 1, 2 статті 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно із частиною 1 статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Будь-яких даних про те, що позивача зверталася до нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом та їй у цьому відмовлено, суду не надано. За змістом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Так, 26 жовтня 2013 року та 29 серпня 2014 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мазепіною В.Г. після смерті [PERSON] та [PERSON] спадкоємиці за законом [PERSON] видані 3 свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно: гаражний бокс № [NUMBER] в ГБК «Промінь», який розташований по вул. Ольжича, 48 в Шевченківському районі міста Києва, та частину земельної ділянки, яка розташована території [ADDRESS] , кадастровий номер: 3221282801:01:004:0052, зареєстровані в реєстрі за №2083, № 2087, №1357. Перешкодою в отриманні позивачем свідоцтв про право на спадщину за законом на 1/2 частку спадкового майна [PERSON] була видача зазначених свідоцтв на все спадкове майно спадкоємцю за законом [PERSON] . Оскільки вказані вище свідоцтва про право на спадщину за законом судом визнаються недійсними, суд вважає, що після набрання цим рішенням суду законної сили [PERSON] має право звернутися до нотаріальної контори для отримання нею свідоцтв про право на спадщину за законом. Пленум Верховного Суду України в абз. 2, 3 п. 23, абз. 1 п. 27 постанови від 30 травня 2007 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до ст. 1296 ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця. Заявлені [PERSON] позовні вимоги в частині визнання за позивачем права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом на гаражний бокс є передчасними, тому вони задоволенню не підлягають. Суд не може підміняти собою нотаріуса, який уповноважений у встановленому законом порядку посвідчувати та видавати документи (свідоцтва), що посвідчують право власності особи на нерухоме майно в порядку спадкування. Крім того, суд звертає увагу на те, що спадкова земельна ділянка, вибула із власності відповідача [PERSON] , та належить на праві власності третім особами, до яких ніяких вимог не пред`явлено, що додатково унеможливлює визнання за позивачем права власності на частину вказаної земельної ділянки. У даному випадку позивачу необхідно обрати інший спосіб захисту порушеного права. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. З урахуванням задоволених позовних вимог із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у загальному розмірі 1409, 60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial