Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-03 00:00:00

20.01.2021 [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду із вищевказаним позовом, який мотивований тим, що [INFO] помер [PERSON] , який доводився [PERSON] чоловіком та батьком [PERSON] , які є спадкоємцями померлого. Спадкова справа була відкрита у Тростянецькій державній нотаріальній конторі. 21.07.2016 позивачі оформили свої спадкові права. [PERSON] оформила спадщину за законом на 2/3 частини спадкового майна із урахуванням 1/3 частини, від якої відмовився батько померлого [PERSON] . [PERSON] також оформила спадщину за законом на 1/3 частину спадкового майна. У березні 2017 року представник [PERSON] , адвокат Кондратенко Максим Миколайович звернувся до Тростянецького районного суду Сумської області з позовом до Білківської сільської ради, головного територіального управління Держгеокадастру у Сумській області,Тростянецької районної державної адміністрації Сумської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача : державний нотаріус Охтирської районної державної нотаріальної контори Воропай В.В. про визнання за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 33,0245 га для організації фермерського господарства, яка розташована на території Білківської сільської ради, у порядку спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 26.02.2018 (справа №588/272/17 № провадження 2/588/11/18) у задоволенні позовних вимог було відмовлено. На рішення суду першої інстанції представник, адвокат Баулін Олексій Іванович подав апеляційну скаргу до апеляційного суду Сумської області. Постановою від 23.05.2018 апеляційний суд Сумської області залишив рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 26.02.2018 без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Таке рішення було прийнято на підставі того, що за життя спадкодавець [PERSON] не набув права приватної власності на земельну ділянку площею 33,0245 га, тому спадкоємець [PERSON] також не набуває права власності у порядку спадкування. Оскільки була заявлена вимога про визнання за [PERSON] саме права власності на спірну земельну ділянку у порядку спадкування, а не права довічного успадковуваного володіння, яке належало [PERSON] .. \~ \~ \~ \~За указаних обставин, позивачі просять: \~ \~ \~ \~1) визнати за [PERSON] право на довічне спадкове володіння та користування 2/3 частиною земельних ділянок сільськогосподарського призначення, розташованих на території Білківської сільської ради Охтирського (Тростянецького) району Сумської області: \~ \~ \~ \~- площею 31,8521 га із кадастровим номером 5925080400:00:002:2437; \~ \~ \~ \~- площею 1,6053 га із кадастровим номером 5925080400:00:002:2435; \~ \~ \~ \~-площею 2,1276 га із кадастровим номером 5925080400:00:002:2434, згідно Державного акту на право довічного успадкованого володіння землею, виданого на підставі рішення 7 сесії 21 скликання Тростянецької районної Ради народних депутатів Сумської області від 18.09.1991, у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] ; \~ \~ \~ \~2) визнати за [PERSON] право на довічне спадкове володіння та користування 1/3 частиною земельних ділянок сільськогосподарського призначення, розташованих на території Білківської сільської ради Охтирського (Тростянецького) району Сумської області: \~ \~ \~ \~- площею 31,8521 га із кадастровим номером 5925080400:00:002:2437; \~ \~ \~ \~- площею 1,6053 га із кадастровим номером 5925080400:00:002:2435; \~ \~ \~ \~-площею 2,1276 га із кадастровим номером 5925080400:00:002:2434, згідно Державного акту на право довічного успадкованого володіння землею, виданого на підставі рішення 7 сесії 21 скликання Тростянецької районної Ради народних депутатів Сумської області від 18.09.1991, у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] ; \~ \~ \~ \~3) судові витрати у справі залишити за позивачами. Провадження у даній справі відкрито за ухвалою судді від 21.01.2021, визначено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі проведено 08.02.2021 та призначено судовий розгляд на 04.03.2021 (а.с.69). У судове засідання сторони не з`явились, подали письмові заяви про розгляд справи без їх участі, позивачі заявлені вимоги підтримують, представник відповідача та представник третьої особи просять вирішити справу на розсуд суду (а.с.60,65). Представник третьої особи у судове засідання також не з`явився, належним чином повідомлявся, будь-яких заяв із приводу заявленого позову та розгляду справи у його відсутність не подавав. \~ \~ \~ \~Ураховуючи заяви сторін, неявку належним чином повідомленого представника третьої особи без поважних причин, суд визнав за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи, без фіксування судового розгляду за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ст.247 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, докази у їх сукупності, оглянувши матеріали цивільної справи №588/272/17 провадження №2/588/11/18 за позовом [PERSON] до Білківської сільської ради, третя особа: державний нотаріус Охтирської районної державної нотаріальної контори Воропай В.В., про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за законом, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог із огляду на наступне. \~ \~ \~ \~Матеріалами справи установлено, що [INFO] у с.Новоселівка Тростянецького району Сумської області помер [PERSON] (а.с.6), після смерті якого спадщину прийняли дружина померлого - [PERSON] та дочка померлого - [PERSON] (а.с.12,13). 21.07.2016 позивачі оформили свої спадкові права. [PERSON] оформила спадщину за законом на 2/3 частини спадкового майна із урахуванням 1/3 частини, від якої відмовився батько померлого [PERSON] . [PERSON] також оформила спадщину за законом на 1/3 частину спадкового майна. За життя, [PERSON] на підставі рішення Тростянецької районної Ради народних депутатів від 18.09.1991 року отримав державний акт №002819 на право довічного успадковуваного володіння землею, за яким [PERSON] було надано у довічне успадковане володіння 50 га землі для організації фермерського господарства (а.с.7-11). У березні 2017 року представник [PERSON] , адвокат Кондратенко Максим Миколайович звернувся до Тростянецького районного суду Сумської області з позовом до Білківської сільської ради, головного територіального управління Держгеокадастру у Сумській області,Тростянецької районної державної адміністрації Сумської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача : державний нотаріус Охтирської районної державної нотаріальної контори Воропай В.В. про визнання за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 33,0245 га для організації фермерського господарства, яка розташована на території Білківської сільської ради, у порядку спадкування після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 26.02.2018 (справа №588/272/17 № провадження 2/588/11/18) у задоволенні позовних вимог було відмовлено (а.с.14-17). На рішення суду першої інстанції представник, адвокат Баулін Олексій Іванович подав апеляційну скаргу до апеляційного суду Сумської області. Постановою від 23.05.2018 апеляційний суд Сумської області залишив рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 26.02.2018 без змін, а апеляційну скаргу без задоволення (а.с.18-20). Відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській цивільній чи адміністративній справі, що набрало законної сили , не доказуються при розгляді іншої справи ,у якій беруть участь ті самі особи та особа , щодо якої встановлені ці обставини , якщо інше не встановлене законом. Тростянецьким районним судом Сумської області у рішенні від 26.02.2018 та апеляційним судом Сумської області у постанові від 23.05.2018 установлено, що: " 26.12.1991 між [PERSON] та [PERSON] 26.12.1991 року було укладено установчий договір, посвідчений нотаріусом Тростянецької державної контори Гребіник З.Д., за змістом якого сторони будучи володільцями земельних угідь на території Білківської сільської ради Тростянецького району земельних угідь на території Білківської сільської ради Тростянецького району розміром 50 га та 49,5 га відповідно об`єднали їх із створенням єдиного фермерського господарства, якому присвоїли назву «Мрія», з метою спільної обробки та вирощування сільськогосподарської продукції. Фермерське господарство «Мрія» було зареєстроване у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців 26.01.1995 року. Розпорядженням голови Тростянецької районної державної адміністрації від 15.01.2014 було затверджено нову редакцію Статуту фермерського господарства «Мрія», за змістом якого членами господарства є [PERSON] який є його головою, а також [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . За заявою указаних чотирьох членів фермерського господарства «Мрія» розпорядженням голови Тростянецької районної державної адміністрації від 23.02.2004 за №81 було надано дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки у розмірі земельної частки (паю) за рахунок земель раніше наданих фермерському господарству у користування на території Білківської сільської ради. Після розробки проекту відведення земельних ділянок на підставі розпорядження Тростянецької районної державної адміністрації від 04.10.2005 року №331 [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] 12.12.2006 року отримали Державні акти на право власності на земельну ділянку серія ЯД № 166760, ЯД 166757, ЯД 166758, ЯД 166759 відповідно, якими підтверджено набуття у приватну власність указаними особами земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Білківської сільської ради, площею 4,2351 га, 4,2445 га, 4,2511 га, 4,2448 га відповідно. За таких обставин, члени фермерського господарства «Мрія» у грудні 2006 року за рахунок земель, що використовувались цим господарством набули у власність земельні ділянки загальною площею 16,9755 га із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Білківської сільської ради Тростянецького району Сумської області. Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 08.04.2015 за [PERSON] визнано право власності на фермерське господарство «Мрія», як цілісний майновий комплекс, юридична адреса: [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . З довідки, виданої виконкомом Білківської сільської ради від 24.05.2017 року №216/02-24 вбачається, що [PERSON] використовує земельну ділянку площею 50 га фермерським господарством «Мрія». \~ \~ \~ \~Постановою державного нотаріуса Воропай В.В. від 29.02.2017 року [PERSON] , яка звернулась із питання отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на земельну ділянку для організації фермерського господарства на підставі рішення Тростянецької районної ради 7 сесії 21 скликання від 18.09.1991, на яку видано Державний акт на право довічного успадковуваного володіння землею № 002819, позивачу державним нотаріусом було відмовлено у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину, оскільки спадкоємцем було надано тимчасовий документ на спірну земельну ділянку, який підлягав обміну до 15.03.1994. Відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 за №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. [PERSON] , спадкодавець [PERSON] та інші члени фермерського господарства реалізували своє право на безоплатне отримання у приватну власність земельних ділянок із земель, переданих довічне успадковуване володіння для організації фермерського господарства загальною площею загальною площею 16,9755 га. І таке право указані особи набули за розпорядженням голови Тростянецької районної державної адміністрації у порядку від 04.10.2005 року №331 на підставі статей 118-121 Земельного кодексу України (у редакції станом на час видання указаного розпорядження) у межах норм безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами для ведення фермерського господарства - в розмірі з земельної частки (паю),визначеної для членів сільськогосподарських підприємств, розташованих на території сільської, селищної, міської ради, де знаходиться фермерське господарство, тобто по 4,2 га кожен з членів фермерського господарства «Мрія». \~ \~ \~ \~Після безоплатної передачі у приватну власність [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] земельних ділянок площею по 4,2 га кожному, спірна земельна ділянка площею 33,0245 га залишилась і перебуває на цей час не у приватній формі власності, а залежно від її розташування у межах адміністративних меж с.Білка чи за її межами перебуває у державній чи комунальній власності. \~ \~ \~ \~Отже, оскільки за життя спадкодавець [PERSON] не набув права приватної власності на земельну ділянку площею 33,0245 га, то спадкоємець [PERSON] також не набуває права власності у порядку спадкування. Право довічного успадковуваного володіння є окремим титулом права на землю, який не є тотожним титулу права власності на землю, про що помилкового зазначає представник позивача у поясненнях до позовної заяви. Крім того, із прийняттям Земельного кодексу України від 13.03.1992 року не була передбачена автоматична зміна титулів права на землю із права довічного успадковуваного володіння на право приватної власності на землю. Отже, оскільки заявлена вимога про визнання за [PERSON] , саме права власності на спірну земельну ділянку у порядку спадкування, а не права довічного успадковуваного володіння, яке належало [PERSON] , з огляду на принцип диспозитивності цивільного судочинства, суд вирішуючи справу у межах заявлених позовних вимог, дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог представника позивача [PERSON] в інтересах [PERSON] а тому його позов задоволенню не підлягає". 20.11.2019 Велика Палата Верховного Суду була винесена постанова у справі № 368/54/17, провадження № 14-487цс19. Предметом спору у цій справі є право довічного успадковуваного володіння земельною ділянкою, яке виникло в особи - засновника фермерського господарства на підставі державного акта на право довічного успадковуваного володіння земельною ділянкою, згідно із Земельним кодексом Української PCP 1990 року. У вказаній Постанові зазначено: \~ \~ \~ \~«65.3 правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 178/447/16-ц та постановах Верховного Суду України від 05 жовтня 2016 року у справі № 181/698/14-ц та від 23 листопада 2016 року у справі № 668/477/15-ц, вбачається системне посилання у цих судових рішеннях на вказані норми у сукупності з висновками про те, що право користування земельною ділянкою, що виникло в особи лише на підставі державного акта на право володіння земельною ділянкою без укладення договору про право користування земельною ділянкою із власником землі, припиняється зі смертю особи, якій належало таке право і не входить до складу спадщини. Разом із тим, Велика Палата Верховного Суду вважає, що наявні правові підстави для відступлення у цій частині від вказаних висновків з огляду на таке. За змістом статей 6, 50 ЗК України 18 грудня 1990 року N 561-XIІ (у редакції на час його прийняття) у довічне успадковуване володіння земля надається громадянам Української PCP для ведення селянського (фермерського господарства). Громадянам Української PCP, які виявили бажання вести селянське (фермерське) господарство, що ґрунтується переважно на особистій праці та праці членів їх сімей, надаються за їх бажанням у довічне успадковуване володіння або в оренду земельні ділянки, включаючи присадибний наділ. Постановою Верховної Ради Української PCP від 27 березня 1991 року, яка втратила чинність на підставі Постанови Верховної Ради України N 2201 -XII від 13 березня 1992 року, затверджено форми державних актів: на право довічного успадковуваного володіння землею; на право постійного володіння землею; на право постійного користування землею. ЗК України у редакції від 13 березня 1992 року не передбачав такого виду права як довічне успадковуване володіння земельною ділянкою. При цьому відповідно до пункту 8 Постанови Верховної Ради України від 13 березня 1992 року № 2200 «Про прискорення земельної реформи та приватизацію землі» громадяни, підприємства, установи, організації, яким було надано у встановленому порядку земельні ділянки у довічне успадковуване або постійне володіння, зберігають свої права на використання цих земельних ділянок до оформлення права власності або землекористування відповідно до ЗК України. Пунктом 6 розділу X «Перехідні положення» ЗК України 2001 року визначено, що громадяни та юридичні особи, які мають у постійному користуванні земельні ділянки, але за цим Кодексом не можуть мати їх на такому праві, повинні до 01 січня 2008 року переоформити у встановленому порядку право власності або право оренди на них. \~ \~ \~ \~У Рішенні Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 р. №5-рп (справа про постійне користування земельними ділянками) зазначено, що у Земельному кодексі Української PCP від 18 грудня 1990 року була регламентована така форма володіння землею, як довічне успадковуване володіння. ЗК України в редакції від 13 березня 1992 року закріпив право колективної та приватної власності громадян на землю (зокрема, право громадян на безоплатне одержання у власність земельних ділянок для ведення сільського (фермерського) господарства, особистого підсобного господарства тощо (ст.6)). Це свідчить про те, що поряд із впровадженням приватної власності на землю громадянам, на їх вибір забезпечувалася можливість продовжувати користуватися земельними ділянками на праві постійного (безстрокового) користування, оренди, пожиттєвого спадкового володіння або тимчасового користування. При цьому в будь - якому разі виключалась як автоматична зміна титулів права на землю, так і будь-яке обмеження права користування земельною ділянкою у зв`язку з непереоформленням правового титулу. Конституційний Суд України вважав, що встановлення обов`язку громадян переоформити земельні ділянки, які знаходяться у постійному користуванні, на право власності або право оренди до 01 січня 2008 року, потребує врегулювання чітким механізмом порядку реалізації цього права відповідно до вимог частини 2 статті 14, частини 2 статті 41 Конституції України. У зв`язку з відсутністю визначеного у законодавстві відповідного механізму переоформлення громадяни не в змозі виконати вимоги пункту 6 Перехідних положень Кодексу у встановлений строк, про що свідчить неодноразове продовження Верховною Радою України цього строку. Підставою для виникнення права на земельну ділянку є відповідний юридичний факт. Конституційний Суд України визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення: -пункту 6 розділу X "Перехідні положення" ЗК України щодо зобов`язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право оренди без відповідного законодавчого, організаційного та фінансового забезпечення; -пункту 6 Постанови Верховної Ради України "Про земельну реформу" від 18 грудня 1990 року N 563-ХІІ з наступними змінами в частині щодо втрати громадянами, підприємствами, установами і організаціями після закінчення строку оформлення права власності або права користування землею раніше наданого їм права користування земельною ділянкою. З огляду на викладене, особа, яка володіє земельною ділянкою на праві довічного успадковуваного володіння за Законом не може бути позбавлена права на таке володіння. На відповідні відносини щодо такого володіння поширюються гарантії, встановлені статтею 1 Протоколу Першого Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція» та ст. 41 Конституції України. Ці норми не лише гарантують право довічного успадковуваного володіння землею (як різновид «мирного володіння майном» в розумінні Конвенції, та як речове право, захищено статтею 41 Конституції України), але і обмежують у можливості припинити відповідне право. Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає, щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (рішення від 28 жовтня 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії», заява № 28342/95, § 61,). Якщо конфліктна практика розвивається в межах одного з найвищих судових органів країни, цей суд сам стає джерелом правової невизначеності, тим самим підриває принцип правової визначеності та послаблює довіру громадськості до судової системи (рішення від 29 листопада 2016 року у справі «Парафія греко-католицької церкви в м. Люпені та інші проти Румунії», заява № 76943/11, § 123). \~ \~ \~ \~ЄСПЛ неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (рішення від 11 листопада 1996 року у справі «Кантоні проти Франції», заява № 17862/91, § 31-32; від 11 квітня 2013 року у справі «Вєренцов проти України», заява № 20372/11, § 65). Судові рішення повинні бути розумно передбачуваними (рішення від 22 листопада 1995 року у справі «Є. \\Л/. проти Сполученого Королівства», заява № 20166/92, § 36). Отже, дії державних органів щодо надання земельних ділянок громадянам у довічне успадковуване володіння були припинені, проте ті особи, які набули це право у встановленому законом порядку, зберегли його, оскільки законодавство не містить норми, яка б дозволяла припинити право довічного успадковуваного володіння земельною ділянкою, а тому таке право є дійсним. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). \~ \~ \~ \~До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України), крім прав і обов`язків що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 ЦК України. Таким чином, враховуючи те, що зі смертю особи не відбувається припинення прав і обов`язків, окрім тих, перелік яких визначено у статті 1219 ЦК України спадкоємець стає учасником правовідношення з довічного успадковуваного володіння. При цьому згідно із частиною 2 статті 395 ЦК України законом можуть бути встановлені інші речові права на чуже майно. Крім того, відповідно до статті 396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу. Враховуючи наведені обставини, очевидну необхідність дотримання балансу індивідуального та публічного інтересу у вирішенні вказаного питання, Велика Палата Верховного Суду вважає, що право довічного користування земельної ділянки може бути визнано, таким що успадковане вищевказаними позивачами за первісним та зустрічним позовом, оскільки право довічного успадковуваного володіння земельною ділянкою відноситься до тих прав, які можуть бути успадковані, а отже судом апеляційної інстанції неправильно застосовані наведені норми матеріального права, внаслідок чого безпідставно вирішено відмовити у задоволенні як первісного, так і зустрічного позову». На цей час, фермерське господарство «Мрія» продовжує при здійсненні господарської діяльності, використовувати земельні ділянки сільськогосподарського призначення: кадастровий номер 5925080400:00:002:2437, що знаходиться на території Білківської сільської ради Тростянецького району Сумської області, площею 31,8521 га; кадастровий номер 5925080400:00:002:2435, що знаходиться на території Білківської сільської ради Тростянецького району Сумської області, площею 1,6053 га; -кадастровий номер 5925080400:00:002:2434, що знаходиться на території Білківської сільської ради Тростянецького району Сумської області, площею 2,1276 га. Вказане підтверджуємо витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-5916996872020 від 08.12.2020, №НВ -5916996762020 від 08.12.2020, №НВ -5916996802020 від 08.12.2020 (а.с.33-41) Згідно витягів із технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки, сформованих 17.02.2020 ГУ Держгеокадастру у Сумській області, нормативно грошова оцінка земельних ділянок : кадастровий номер 5925080400:00:002:2437 - 818092,32 гривень, кадастровий номер 5925080400:00:002:2435 - 36661,31 гривень, кадастровий номер 5925080400:00:002:2434 - 43297,78 гривень (а.с.42-44). За користування земельними ділянками фермерське господарство "Мрія" сплачує податки, що підтверджується листом Головного управління ДПС у Сумській області Охтирське управління за №2038/18-28-51-04-18 від 10.10.2019 (а.с.26). За таких обставин, ураховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення заявленого позову. \~ \~ \~ \~Судові витрати у справі залишаються за позивачами, за їх заявою. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного та

Outcome: approved