Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-21 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із позовом про визнання права власності на земельну частку (пай), зазначивши, що [PERSON] являвся власником земельної частки (паю), розміром 3,78 га в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), розташованої в адмінмежах Стецівської сільської ради Чигиринського району, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧР № 0123718, виготовленого у 1996 році, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 491. 07 листопада 1998 року [PERSON] помер. Позивачі, будучи спадкоємцями майна померлого [PERSON] відповідно до закону, просять визнати за ними право власності на 1/3 частку вищевказаної земельної частки (паю) кожному, оскільки нотаріус відмовив їм в оформленні спадкового майна і рекомендував звернутися до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно в зв"язку із втратою оригіналу сертифікату на право на земельну частку (пай). Представники позивачів в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, прохали їх задовольнити та визнати за позивачами право власності на 1/3 частку вказаної земельної частки (паю) згідно сертифікату на право на земельну частку (пай), пояснивши, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями майна померлого. [PERSON] фактично прийняла спадщину після померлого [PERSON], оскільки на час його смерті користувалась його майном та речами, вступивши у фактичне володіння та управління спадковим майном померлого. [PERSON] та [PERSON] в установлений законом строк звернулись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON], але оскільки правовстановлюючі документи на дане спадкове майно втрачені нотаріус відмовив позивачам у видачі свідоцтв про право на спадщину та рекомендував звернутися до суду, тому вони просять суд визнати за ними право власності на 1/3 частку вказаної земельної частки (паю) кожному. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з"явився, надіславши заяву в якій позов визнав і згідний на задоволення позовних вимог. Допитані у судовому засіданні свідки пояснили суду, що гр. [PERSON] була дружиною померлого [PERSON] та постійно проживала з ним та була зареєстрована. Після смерті [PERSON] позивач користувалась майном, речами та будинком померлого, обробляла присадибну земельну ділянку та провела його поховання. Суд, вислухавши представників позивачів, свідків, враховуючи лист відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 07 листопада 1998 року відповідно до повторного свідоцтва про смерть серії 1-СР № 312059 від 22.11.2017 року помер [PERSON], після смерті якого на території Стецівської сільської ради Чигиринського району відкрилась спадщина (а.с.12). [PERSON] являвся власником земельної частки (паю), 3,78 га в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), розташованої в адмінмежах Стецівської сільської ради Чигиринського району, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧР № 0123718, виготовленого у 1996 році, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 491, що вбачається з архівної довідки архівного сектору Чигиринської райдержадміністрації від 01.12.2017 року № 217/04-04 (а.с.18). Оригінал даного сертифікату на право на земельну частку (пай) було втрачено, про що свідчить оголошення з цього приводу в газеті "Чигиринські вісті" № 49 (12787) від 02.12.2017 року (а.с.22). Спадкоємицями майна [PERSON] є [PERSON], як його дружина, що вбачається з копії повторного свідоцтва про шлюб серії І-СР № 134050 від 13.12.2016 року, [PERSON] та [PERSON], як дочки померлого, що вбачається з копії свідоцтв про народження серії ІІ-СР № 471878 від 12.04.1987 року та серії ІІІ-СР № 278319 від 18.03.1989 року та свідоцтв про шлюб серії 1-ОЛ № 035991 від 07.03.2009 року та серії 1-СР № 033262 від 29.09.2007 року (а.с.13-17). Відповідно до довідки виконавчого комітету Стецівської сільської ради Чигиринського району від 20.11.2017 року № 1062, вбачається, що [PERSON] на день смерті, був зареєстрований і проживав в [INFO], та мав такий склад сім'ї: дружина [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO]. Інших членів сімї, неповнолітніх дітей, утриманців на день смерті [PERSON] не було зареєстровано (а.с. 20). Судом також встановлено факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON], що також підтверджується показами свідків. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] фактично прийняла спадщину після померлого чоловіка, вступивши в управління спадковим майном та користуючись його майном. Згідно даних державного нотаріуса Чигиринської державної нотаріальної контори [PERSON] № 1159/01-16 від 20.12.2017 року, із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину звертався [PERSON], що діяв від імені [PERSON] Інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини, із заявами про відмову від прийняття спадщини не зверталися (а.с.34). Як вбачається з постанови про нотаріальну відмову завідувача Чигиринської державної нотаріальної контори [PERSON] № 1122/02-31 від 12.12.2017 року гр. [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) розміром 3,78 га в умовних кадастрових гектарах в межах Стецівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області, що залишилася після померлого 07.11.1998 року [PERSON] (а.с.23). Так, з огляду на те, що спадщина після смерті [PERSON] відкрилася та була прийнята до 01 січня 2004 року, то правовідносини, що виникли, регулюються нормами Цивільного кодексу Української РСР 1963 року. За змістом ст.6 ЦК УРСР кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права. За загальними положеннями про спадкування за ЦК УРСР 1963 року, зокрема згідно зст.524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця (ст.525 ЦК УРСР). Відповідно до ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст.549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. Європейський суд з прав людини в своїх рішенням вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року, "Новоселецький проти України" від 11 березня 2003 року, "Федоренко проти України" від 1 червня 2006 року). На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що оскільки інших спадкоємців, які б прийняли спадщину після померлого [PERSON] не має, тому суд вважає можливим позов задовольнити, встановивши факт прийняття спадщини [PERSON] та визнати за позивачами право власності на 1/3 частку вищевказаної земельної частки (паю) кожному. На підставі викладеного, ст.ст. 524, 525 ЦК УРСР 1963 року,

Outcome: approved