Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

[PERSON] звернувся до Оратівського районного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] підприємства "Біріт-Надія" про стягнення заборгованості за договором про надання послуг. Позов мотивований тим, що у 2014 році позивач [PERSON] як фізична особа-підприємець здійснював підприємницьку діяльність. 20.06.2014 року між ним як ФОП "Ткачук Володимир Максимович" та Дочірнім підприємством «Біріт-Надія» укладено договір №1 про надання послуг щодо обробки землі, посіву та інше. Свої зобовязання згідно договору ФОП "[PERSON]М." виконував належним чином, що підтверджується актами прийомки виконання робіт, а саме: актом прийомки виконаних робіт від 01.07.14, згідно якого відповідач зобовязаний сплатити 71136 грн. 90 коп.; актом прийомки виконаних робіт від 01.08.14, згідно якого відповідач зобовязаний сплатити 62718 грн. 40 коп.; актом прийомки виконаних робіт від 01.09.14, згідно якого відповідач зобовязаний сплатити 41221 грн.; актом прийомки виконаних робіт від 01.10.14, згідно якого відповідач зобовязаний сплатити 3719 грн.; актом прийомки виконаних робіт від 01.11.14, згідно якого відповідач зобовязаний сплатити 2400 грн. В свою чергу ДП «Біріт-Надія» за виконані роботи сплатило позивачу 15.10.14 р. 2 136 грн. 90 коп., 15.01.15 р. - 1875 грн., 21.07.15 р. - 2300 грн. та 22.07.15 р. - 2700 грн., всього погашено заборгованості на суму 32011 грн. 90 коп. Тобто, станом на день звернення до суду з позовом загальна сума боргу становить 181195,47 - 32 011,90 = 149 183 грн. 57 коп. (акт звіряння від 01.12.15). 26.11.2015 року позивачем на адресу відповідача направлена вимога про виконання боргового зобовязання. Жодної реакції зі сторони відповідача, щодо виконання боргового зобовязання не має, кошти мені не сплачено. Пунктом 3.3 Договору передбачено, що розрахунок за виконані роботи проводиться не пізніше ніж через 60 днів, з дати підписання «Акту виконаних робіт». Пунктом 4.2 Договору передбачено, що за порушення терміну проведення розрахунку «Замовник» сплачує «Виконавцю» пеню в розмірі 0.5% від неоплаченої суми за кожен день про строчки. Тобто, окрім основного боргового зобовязання відповідач зобовязаний сплатити позивачу пеню в розмірі 0,5% від неоплаченої суми за кожен день прострочки. Тобто пеня, яку повинен виплатити [PERSON] відповідач ДП «Біріт-Надія» становить: - згідно акту від 01.06.14 виконано робіт на суму 71 136 грн. 90 коп., замовником частково сплачено дану суму в розмірі 32011 грн. 90 коп., отже сума боргу по даному зобовязанні становить 71136,90-32011,90=39125 грн. Крайній термін для сплати за виконані роботи є 01.09.14, отже з даного моменту розпочалось нарахування пені. Однак враховуючи ту обставину, що для пені визначено строк позовної давності 1 рік, а з моменту необхідності виконання зобовязання минув понад рік, тому до розрахунку береться лише про строчка за останній рік, тобто за 365 днів. Тому пеня яку повинен сплатити відповідач становить (39125/100/2)х365 = 71401 грн. 13 коп.; - згідно акту від 01.08.14 виконано робіт на суму 62718 грн. 40 коп. Крайній термін для сплати за виконані роботи є 01.10.14, отже з даного моменту розпочалось нарахування пені. Однак враховуючи ту обставину, що для пені визначено строк позовної давності 1 рік, а з моменту необхідності виконання зобовязання минув понад рік, тому до розрахунку береться лише про строчка за останній рік, тобто за 365 днів. Тому, пеня яку повинен сплатити відповідач становить (62718.40/100/2)х365=114 461 грн. 08 коп.; - згідно акту від 01.09.14 виконано робіт на суму 41221 грн. Крайній термін для сплати за виконані роботи є 01.11.14, отже з даного моменту розпочалось нарахування пені. Однак враховуючи ту обставину, що для пені визначено строк позовної давності 1 рік, а з моменту необхідності виконання зобовязання минув понад рік, тому до розрахунку береться лише про строчка за останній рік, тобто за 365 днів. Тому, пеня яку повинен сплатити відповідач становить (41221/100/2 х365=5228 грн. 33 коп.; - згідно акту від 01.10.14 виконано робіт на суму 3719 грн. 17 коп. Крайній термін для сплати за виконані роботи є 01.12.2014, отже з даного моменту розпочалось нарахування пені. Однак враховуючи ту обставину, що для пені визначено строк позовної давності 1 рік, а з моменту необхідності виконання зобовязання минув понад рік, тому до розрахунку береться лише про строчка за останній рік, тобто за 365 днів. Тому, пеня яку повинен сплатити відповідач становить (3719.17/100/2)х365=6787 грн. 48 коп.; - згідно акту від 01.11.14 виконано робіт на суму 2400 грн. Крайній термін для сплати за виконані роботи є 01.01.2015, отже з даного моменту розпочалось нарахування пені. Однак враховуючи ту обставину, що для пені визначено строк позовної давності 1 рік, а з моменту необхідності виконання зобовязання минув понад рік, тому до розрахунку береться лише про строчка за останній рік. Тому, пеня яку повинен сплатити відповідач становить (2400/100/2)х365=4380 грн. Тобто, загальна сума пені, яку повинно сплатити відповідач ДП «Біріт-Надія» на користь позивача становить 272258 грн. 02 коп. 10.04.2015 року [PERSON] припинив свою підприємницьку діяльність, та з даного моменту втратив статус субєкта підприємницької діяльності (повідомлення 159 від 10.04.15). Взаємовідносини, як виникли між позивачем та відповідачем належать до господарських правовідносин. Однак, втративши статус фізичної особи підприємця позивач втратив право на звернення за захистом своїх прав до господарського суду. Тому [PERSON] не може бути обмежений у захисті своїх прав, як фізична особа, в порядку цивільного судочинства. Просить стягнути з [PERSON] підприємства «Біріт-Надія» ЄДРПОУ 34313814, інд. 22600, вул. Невського, 14, смт. Оратів Вінницької обл., р/р 26003122418, в ПАТ «[PERSON] Аваль», МФО 380805 на його користь 149183 грн. 57 коп. боргу, та 272258 грн. 02 коп. заборгованості по пені згідно договору №1 від 20.06.2014 року. Стягнути з [PERSON] підприємства «Біріт-Надія» ЄДРПОУ 34313814, інд. 22600, вул. Невського, 14, смт. Оратів Вінницької обл., р/р 26003222418, в ПАТ «[PERSON] Аваль», МФО 380805 на його користь судовий збір в розмірі 4214 грн. 43 коп. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Просять позовні вимоги задоволити в повному обсязі, стягнути з відповідача [PERSON] підприємства «Біріт-Надія» на користь [PERSON] 149183 грн. 57 коп. боргу, та 272258 грн. 02 коп. заборгованості по пені згідно договору №1 від 20.06.2014 року та сплачений судовий збір в розмірі 4214 грн. 43 коп. Представник відповідача [PERSON] підприємства "Біріт-Надія", будучи належним чином повідомлені про день та час судового розгляду повторно не з'явилися в судове засідання, причини неявок суду не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи не надали. На адресу суду надійшла заява відповідача [PERSON] підприємства "Біріт-Надія" з якої вбачається слідуюче, що судом здійснюється провадження за позовною заявою [PERSON] до дочірнього підприємства «Біріт-Надія» про стягнення заборгованості за договором про надання послуг. Договір про надання послуг було укладено як і зазначає позивач між фізичною особою [PERSON] та юридичною особою дочірнім підприємством «Біріт-Надія». В даному випадку позивачем не були подані належні докази, що підтверджують факт виникнення підстав для розгляду позовної заяви у районному суді за правилами загальної юрисдикції, а судом відкрито провадження у справі з порушенням норм законодавства виходячи з наступного. Частиною 2 статті 109 ЦПК України встановлена підсудність справ за місцезнаходженням відповідача: позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням.» Місцезнаходження відповідача є: Вінницька область, Оратівський район, с. Животівка, вул. Жовтнева, буд. 2. Відповідно до п. 1 ст. 1 Господарського процесуального кодексу України: «Підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.» Пунктом 1 частини 1 статті 12 ГПК України встановлена підвідомчість справ господарським судам, а саме: «Господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів». Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 205 ЦПК України передбачені підстави закриття провадження у справі: «Суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.». З зазначених підстав позовна заява не підлягає розгляду в загальних судах України. Просять цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] підприємства "Біріт-Надія" про стягнення заборгованості за договором про надання послуг провадженням закрити. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні не заперечували проти заочного розгляду справи. Оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення спору, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України та ухвалити заочне рішення. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з таких підстав. \~ Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. За змістом статті 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Судом встановлено, що згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців серії АД №257917 від 25.06.2014 року [PERSON] зареєстрований як фізична особа - підприємець. Згідно договору №1 від 20.06.2014 року укладеного між фізичною особою - підприємцем [PERSON], який діяв як виконавець та Дочірнім підприємством "Біріт-Надія", яке діяло як замовник, укладено договір про надання послуг, а саме по виконання таких робіт: дискування - строк виконання IV-Х.2014, сума 32000 грн.; культивація - строк виконання IV-Х.2014, сума 52000 грн.; посів - строк виконання IV-V.2014, сума 30000 грн.; підвіз води - строк виконання IV-X.2014, сума 20800 грн.; культивація - строк виконання IV-V.2014, сума 3500 грн.; обприскування - строк виконання IV-Х.2014, сума 45000 грн.;скошування зернових - VIII.2014, сума 10800 грн.; перевезення вантажів зерна з поля - VIII.2014-IX.2014, сума 11610 грн.; VIII.2014-IX.2014, сума 3000 грн. Відповідно до п.3.1. Договору підставою про виконання певного обсягу робіт та здійснення розрахунків є "Акт виконаних робіт", який підписується сторонами. Пунктом 3.3 Договору передбачено, що розрахунок за виконані роботи проводиться не пізніше ніж через 60 днів, з дати підписання «Акту виконаних робіт». Пунктом 4.2 Договору передбачено, що за порушення терміну проведення розрахунку «Замовник» сплачує «Виконавцю» пеню в розмірі 0,5% від неоплаченої суми за кожен день прострочки. Договір підписано сторонами та скріплено відповідними печатками. Згідно акту прийомки виконаних робіт від 01.07.2014 року згідно договору №1 від 20.06.2014 року за виконані роботи підлягає до сплати замовником 71136,90 грн. Акт підписано сторонами та скріплено відповідними печатками. Згідно акту прийомки виконаних робіт від 01.08.2014 року згідно договору №1 від 20.06.2014 року за виконані роботи підлягає до сплати замовником 62718,40 грн. Акт підписано сторонами та скріплено відповідними печатками. Згідно акту прийомки виконаних робіт від 01.09.2014 року згідно договору №1 від 20.06.2014 року за виконані роботи підлягає до сплати замовником 41221 грн. Акт підписано сторонами та скріплено відповідними печатками. Згідно акту прийомки виконаних робіт від 01.10.2014 року згідно договору №1 від 20.06.2014 року за виконані роботи підлягає до сплати замовником 3719,17 грн. Акт підписано сторонами та скріплено відповідними печатками. Згідно акту прийомки виконаних робіт від 01.11.2014 року згідно договору №1 від 20.06.2014 року за виконані роботи підлягає до сплати замовником 2400 грн. Акт підписано сторонами та скріплено відповідними печатками. Всього виконано робіт на суму 181195,47 грн. Згідно акту звіряння взаємних розрахунків за період: 01.01.2015-01.12.2015 року між Дочірнім підприємством "Біріт-Надія" і ФОП "Ткачук Володимир Максимович" від 01.12.2015 року за даними Дочірнє підприємство "Біріт-Надія" має заборгованість перед ФОП [PERSON] на суму 149183,57 грн. Акт підписано головним бухгалтером [PERSON] підприємства "Біріт-Надія" та скріплено печаткою відповідача та ФОП [PERSON]. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] направив 26.11.2015 року на адресу відповідача [PERSON] підприємства "Біріт-Надія" направлено претензію щодо неналежного виконання договору №1 від 20.06.2014 року, яку відповідач отримав 01.12.2015 року, про що свідчить копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення. Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. ст. 610, 611, 612 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Згідно з частиною 1 статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятись усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, сторони взяли на себе взаємні зобов'язання: позивач надавати послуги з обробітку землі, а відповідач оплачувати надані послуги у відповідності до укладеного між сторонами договору про надання послуг №1 від 20.06.2014 року. В силу статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ч. 4 ст.631 Цивільного кодексу України, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Відповідно ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання. Відповідно до ст. 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору. Відповідно до ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов'язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов'язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. За статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України). Таким чином, неналежне виконання вказаних умов договору про надання послуг №1 від 20.06.2014 року між ФОП "Ткачук Володимир Максимович" та Дочірнім підприємством «Біріт-Надія» в частині своєчасного проведення розрахунків призвело до виникнення у [PERSON] підприємства «Біріт-Надія» перед ФОП "Ткачук Володимир Максимович" заборгованості у розмірі149183,57 грн. Відповідно до ст. 220 ГК України, боржник, який прострочив виконання господарського зобов'язання, відповідає перед кредитором (кредиторами) за збитки, завдані простроченням, і за неможливість виконання, що випадково виникла після прострочення. Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Згідно зі ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня . Пунктом 4.2 Договору передбачено, що за порушення терміну проведення розрахунку «Замовник» сплачує «Виконавцю» пеню в розмірі 0.5% від неоплаченої суми за кожен день про строчки. Відповідно до ч. 1 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Таким чином, оскільки загальна сума боргу становить 149 183 грн. 57 коп., пеню встановлена договором про надання послуг №1 від 20.06.2014 року становить 0.5% від неоплаченої суми за кожен день прострочки, до розрахунку береться пеня за останній рік, тобто 365 днів, то пеня, яку повинен виплатити [PERSON] відповідач ДП «Біріт-Надія» становить 272258 грн. 02 коп., Окрім цього суд звертає увагу на те, що згідно із п. 1 ч. 1 ст. 12 ГПК України, господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів. Предметом даного позову є вимоги щодо стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання відповідачем зобов'язань за договором про надання послуг №1 від 20.06.2014 р., який за своєю правовою природою є господарським договором. З огляду на це, спір, що виник між ФОП "Ткачук Володимир Максимович" та Дочірнім підприємством «Біріт-Надія», за загальним правилом, підвідомчий господарському суду. Проте, відповідно до повідомлення №159 від 10.04.2015 року слідує, що 10.04.2015 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців внесено запис про припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем [PERSON]. Отже, з 10.04.2015 р. статус [PERSON]. як суб'єкта господарювання припинено. Відповідно до п. 1 ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: 1) захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; 3) інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Пунктом 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» № 3 від 01.03.2013 р. передбачено, що оскільки у разі припинення діяльності фізичної особи як суб'єкта господарювання відповідно до пункту 6 частини першої статті 80 ГПК провадження у господарській справі припиняється, то з часу державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця в порядку, встановленому Законом України від 15 травня 2003 року N 755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців», спори за участю такої фізичної особи-підприємця, у тому числі пов'язані з підприємницькою діяльністю, що здійснювалася ним раніше, належить розглядати в порядку цивільного судочинства, за винятком випадків, коли провадження у відповідних справах було порушено у господарському суді до настання таких обставин, оскільки за загальним правилом громадянин-підприємець відповідає за своїми зобов'язаннями належним йому майном і після припинення своєї підприємницької діяльності. З урахуванням наведеного, зважаючи на те, що 10.04.2015 р. була здійснена державна реєстрація припинення підприємницької діяльності ФОП [PERSON], даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. На підставі викладеного вище, що підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами суд дійшов до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог [PERSON] про стягнення з [PERSON] підприємства "Біріт-Надія" заборгованості за договором про надання послуг у розмірі 149183 грн. 57 коп. та пені у розмірі в сумі 272258 грн. 02 коп. Оскільки позивачем було сплачено судовий збір при подачі позовної заяви до суду, то відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України їх слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved