Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином, підставність якого обґрунтував таким. 31 серпня 2015 року вироком Липовецького районного суду Вінницької області [PERSON] було засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України до 3-х років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України, його було звільнено від відбування покарання із випробуванням, тривалістю в 1 (один) рік, якщо він не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього ст. 76 КК України обов'язки. Вказаний вирок суду набрав законної сили 02.11.2015 року. Даним вироком було встановлено, що в період часу з 04 по 10 травня 2015 року [PERSON] шляхом таємного проникнення на охоронювану територію тракторного стану ФГ "Україна" с. Стара Прилука, Липовецького району, Вінницької області, викрав 35 металевих борін на загальну суму 25 830 гривень, з яких повернув 17 борін ФГ "Україна". В даному кримінальному провадженні ФГ "Україна" визнано потерпілим. В позовній заяві позивач вказує, що неправомірними діями відповідача, ФГ "Україна" завдано матеріальну шкоду, оскільки відсутність борін потягнуло за собою непередбачувані додаткові витрати, так як господарство змушене було нести витрати для придбання борін, які склали 23 400,00 гривень, а також для закупівлі засобів захисту рослин, що зумовлене було відсутністю борін для обробітку землі, витрати, на які склали 123 105, 42 гривень. Ураховуючи те, що поданий у кримінальному провадженні цивільний позов був залишений без розгляду, що не позбавляє потерпілого використати таке право в порядку цивільного судочинства, тому позивач просить суд стягнути з відповідача на користь ФГ "Україна" 146 505,42 гривень матеріальної шкоди, завданої злочином та вирішити питання понесених ними судових витрат у вигляді судового збору, які було сплачено при предявленні позову в розмірі 2\~197,58 гривень. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав з підстав, що наведені у позовній заяві, просив суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак надав суду письмове заперечення проти позову, в якому вказав на безпідставність позовних вимог та відсутність доказів в підтвердження наведених у позові обставин, також зазначив, що позивач просить суд стягнути з нього майнову шкоду, яка безпосередньо не випливає із обвинувачення, в звязку із чим просив суд в задоволенні позову відмовити повністю, розгляд справи здійснювати у його відсутності. Правилами ч.2 ст.158 ЦПК України передбачено право особи заявляти клопотання про розгляд справи у її відсутності. За таких обставин, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому здійснює його в даному судовому засіданні за відсутності відповідача, на підставі зібраних у справі доказів, в загальному порядку. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке. Вироком Липовецького районного суду Вінницької області від 31 серпня 2015 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України та призначено покарання у виді 3-х років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України [PERSON] звільнено від відбування покарання, якщо він протягом іспитового строку, тривалістю в 1 (один) рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього ст. 76 КК України обов'язки. Цим судовим рішенням позовну заяву ФГ «Україна» про стягнення із [PERSON] майнової шкоди в розмірі 146\~505, 42 грн. залишено без розгляду. Вирок суду набрав законної сили 02.11.2015 року. Вказаним вироком суду було встановлено, що [PERSON], маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), в період часу із 04.05.2015 року по 10.05.2015 рік проникав на охоронювану територію тракторного стану Фермерського господарства «Україна» (далі - ФГ «Україна»), що розташоване в с. Стара Прилука по вул. Островського, 29, Липовецького району, Вінницької області, звідки таємно викрав 35 металевих борін, вартість яких становить 738 грн. за 1 шт. на загальну суму 25 830 грн., чим заподіяв господарству майнової шкоди на вказану суму. У цьому кримінальному провадженні ФГ «Україна» було предявлено цивільний позов до обвинуваченого [PERSON], за наслідками розгляду якого судом було встановлено, що обвинувачення [PERSON]В предявлено щодо викрадення 35 борін, та заподіяння майнової шкоди в розмірі 25 830 грн., яку частково ним відшкодовано шляхом повернення викраденого майна (17 борін) потерпілому на суму 12 546 грн., тобто, необхідність придбання засобів захисту рослин на суму 123\~105, 42 грн та 18 нових борін, вартістю 23\~400 грн безпосередньо із обвинувачення [PERSON] не випливають, тому цивільний позов судом було залишено без розгляду, а потерпілому розяснено його право звернутись із зазначеним позовом у порядку цивільного судочинства. Статтею 128 ч.7 КПК України, передбачено, що особа, яка не пред'явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства. Позивач використав надане йому законодавцем право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства. Відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК та розяснень, що мають місце у п.7 постанови від 18.12.2009, № 14 "Про судове рішення у цивільній справі", Пленум Верховного Суду України, надав судам наступні роз'яснення. Відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов'язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, передбачено ст.1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. У п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992р. № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Аналізуючи зібрані у справі докази судом встановлено, що вироком Липовецького районного суду Вінницької області від 31.08.2015 року, винуватість [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України стосовно факту викрадення 35 борін з території тракторного стану Фермерського господарства «Україна, що розташоване в с. Стара Прилука по вул. Островського, 29, Липовецького району, Вінницької області, доведена, отож суд довів, що внаслідок неправомірних дій [PERSON] та шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Вирок суду набрав законної сили. У той же час, відповідач, будучи особою, яка завдала шкоди, не довів, в розумінні належних та допустимих доказів, що шкода завдано не з його вини. Вирішувати питання про розмір відшкодування шкоди заподіяної злочином суд виходить з такого. Правилами ст.1192 ЦК Украйни визначено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як убачається із договору купівлі продажу укладеного 07.08.2015 року та специфікації, що є його додатком (а.с.13, 15), ФГ Україна придбало у ТОВ «Техноторг» товар у виді борін БЗТ 1 в кількості 18 шт. за ціною 23\~400 гривень. Вартість майна доведено розрахунком на оплату по замовленню №9867 від 07.08.2015 року. Ураховуючи те, що вибір способу відшкодування належить саме потерпілому, на момент розгляду справи реальна вартість такого товару складала у розмірі 23\~400 гривень, відповідачем цього не спростовано, а доведення отримання майна за вказаною нормою не передбачено, відтак суд покладає на відповідача обовязок відшкодувати завдані ним збитки за викрадення борін в кількості 18 шт. саме в грошовій формі у розмірі 23\~400 гривень. Вирішуючи питання відшкодування додаткових витрат, які ФГ «Україна» понесло у звязку із придбанням засобів захисту рослин на загальну суму 123\~105, 42 грн., які було використано господарством, як зазначив позивач через відсутність борін, суд виходить з того, що позивачем не було надано жодних належних та допустимих доказів, в розумінні ст. 58, 59 ЦПК України, які б доводили необхідність використання засобів захисту рослин Баал та Мілакос саме відсутністю борін у господарстві, а не якимись іншими обставинами. Крім цього, суд ураховує, що заподіювач шкоди має нести відповідальність лише за ту шкоду, яка заподіяна його діями, в даному випадку крадіжкою майна, проте позивачем вказаних обставин не доведено. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що вимоги за позовом підлягає до часткового задоволення, через їх недоведеність. Вирішуючи питання судових витрат, суд керується правилами ст.88 ЦПК України та ст.5 Закону України «Про судовий збір», отож ураховуючи те, що позов задоволено частково, а при предявлені позову позивач сплатив суму судового збору в сумі 2\~197, 58 грн., хоча від його сплати він був звільнений, тому суд присуджує до стягнення з відповідача в дохід держави судовий збір пропорційно до задоволеної суми позовних вимог, решту компенсує за рахунок держави в порядку визначеному Кабінетом Міністрів України, повернувши позивачеві суму судового збору, яка підтверджена документально. На підставі викладеного та

Outcome: partial