Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Фронтівської сільської ради Оратівського району Вінницької області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом, згідно із яким [INFO] помер дід позивача [PERSON], який згідно заповіту від 16.03.1993 року зареєстрованого за №12 заповів все належне йому майно батьку позивача [PERSON]. Заповіт не змінено і не скасовано. Спадкоємцем за заповітом був батько позивача [PERSON], який прийняв спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, однак помер [INFO] так і не встигши оформити спадщину. Спадкоємцем за законом, першої черги згідно ст. 529 ЦК України (в ред. 1963 р.) крім позивача [PERSON] є мати позивача [PERSON], яка від прийняття спадщини відмовилась, написавши відповідну заяву. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з права на земельну частку (пай) площею 2,54 га, що розташована на території Фронтівської сільської ради Оратівського району Вінницької області за межами населеного пункту, право на явку посвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 22.03.2000 року та майнового паю визначеного в розмірі 4839 грн. або 0,63 відсотків, посвідченого свідоцтвом про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії [NUMBER] від 16.04.2003 року. Нотаріально оформити прийняття спадщини позивач [PERSON] позбавлена можливості, оскільки правовстановлюючі документи на майно видано після смерті спадкодавця, тому змушена звернутися до суду з відповідною позовною заявою. Просить суд визнати за нею право земельну частку (пай) площею 2,54 га, що розташована на території Фронтівської сільської ради Оратівського району Вінницької області за межами населеного пункту та майновий пай визначений в розмірі 4839 грн. або 0,63 відсотків в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO]. Справу просить розглянути без її участі. Представник відповідача Фронтівської сільської ради Оратівського району Вінницької області Онищук М.М., будучи належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, надавши заяву про слухання справи без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Від учасників процесу до суду надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, що відповідає вимогам ч.2 ст.158 ЦПК України, у зв'язку з чим в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу, не здійснюється. Суд, вивчивши вимоги позову, дослідивши докази в справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 25.03.2015 року [PERSON] помер [INFO] в м. Шпола Черкаської області. Згідно із заповітом від 16.03.1993 року посвідченого секретарем Фронтівської сільської ради Оратівського району Вінницької області та зареєстрованого в реєстрі за №12 [PERSON] все своє майно заповів [PERSON]. Заповіт не змінено і не скасовано. Осіб, які згідно ст. 535 ЦК УРСР мають право на обов'язкову частку у спадщині - немає. На день смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з права на земельну частку (пай) розміром 2,54 в умовних кадастрових гектарах, що розташована на території Фронтівської сільської ради Оратівського району Вінницької області за межами населеного пункту, посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 22.03.2000 року та майнового паю визначеного в розмірі 4839 грн. або 063% пайового фонду СВК "Праця" с. Фронтівка Оратівського району Вінницької області, посвідченого свідоцтвом про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновим сертифікатом) серії [NUMBER] від 16.04.2003 року. Відповідно до виписки від 01.06.2017 року виданої відділом Держгеокадастру в Оратівському районі Вінницької області із книги сертифікатів на право на земельну частку (пай), яка затверджена Постановою КМУ від 12.10.1995 року №801 і видана Оратівською райдержадміністрацією Вінницької області по КСП "Праця" с. Фронтівка Оратівського району Вінницької області. Сертифікат серії [NUMBER] зареєстровано за порядковим №364 зареєстровано 31.03.2000 року на [PERSON] на території с. Фронтівка Оратівського району Вінницької області. Розмір земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах становить 2,54 га. Вартість земельної частки (паю) становить 77001 грн. Вартість земельної частки (паю) на дату смерті [INFO] становить 10295 грн. Спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] є його син [PERSON]. Згідно із свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 13.06.1996 року [PERSON] помер [INFO] в м. Шпола Черкаської області. [PERSON] заповіту не залишив. Спадкоємцями за законом, першої черги згідно ст. 529 ЦК УРСР, крім позивача [PERSON], є [PERSON], яка від прийняття спадщини відмовилась, написавши відповідну заяву. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28.05.1977 року [PERSON] народилася [INFO], батьками якої є: батько - [PERSON], мати - [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 21.06.1997 року [PERSON] та [PERSON] одружились 21.0.6.1997 року, після чого позивачу присвоєно прізвище [PERSON]. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 57, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Юридично оформити прийняття спадкового майна позивач [PERSON] позбавлена можливості, оскільки правовстановлюючі документи було видано після смерті спадкодавця, крім цього, спадкоємець за заповітом [PERSON] помер після відкриття спадщини не встигнувши її прийняти в установлений строк, однак позивач фактично вступила у володіння та управління спадковим майном, тому змушена звернутися до суду з відповідною позовною заявою. Спадкові відносини в Україні регулюються Цивільним кодексом України законами України від 2 вересня 1993 року N 3425-ХІІ "Про нотаріат", від 23 червня 2005 року N 2709-IV «Про міжнародне приватне право", іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. З метою забезпечення однакового застосування законодавства про спадкування Пленум Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» (далі-Постанова Пленуму) дав відповідні роз'яснення. Відповідно до частин 2 та 3 п.1 Постанови Пленуму відносини спадкування регулюються правилами ЦК ( 435-15 ), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004-року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли і продовжують існувати після набрання ним чинності. До відносин спадкування необхідно застосовувати законодавство чинне на час відкриття спадщини. Спадщина відкрилась [INFO] в день смерті спадкодавця [PERSON]. В цей час діяв ЦК УРСР (1963 року). Згідно цього, зазначений нормативно-правовий акт потрібно застосувати для вирішення цих спірних правовідносин. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Момент відкриття спадщини міститься в правилі ст. 525 ЦК УРСР , а саме моментом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. За змістом розділу VІІ ЦК УРСР (1963 р.), прийняття спадщини - це акт, який поширюється на всі об'єкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі. Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР (1963 р.) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ч. 1 ст. 551 ЦК УРСР (1963 р.) якщо спадкоємець, закликаний до спадкоємства за законом або за заповітом, помер після відкриття спадщини, не встигнувши її прийняти в установлений строк (стаття 549 цього Кодексу), право на прийняття належної йому частки спадщини переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Відповідно до ст. 550 ЦК УРСР (1963 року), якщо спадкоємець в установлений ст. 549 ЦК УРСР строк вступив в управління або володіння спадковим майном чи його частиною, суд з цих підстав вирішує питання не про продовження пропущеного строку, а про визнання права на спадкове майно (п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24.06.1983 року (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин).

Outcome: approved