overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-16 00:00:00

08 серпня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно та до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON], будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з"явилася, однак надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала повністю та просила справу розглянути без її участі (а.с.22). Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з"явився, однак надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, просив справу розглянути без його участі (а.с. 23). Судом встановлено, що сторони з 10 вересня 2011 року перебували у шлюбі, який був розірваний рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 22 січня 2016 року (а.с.6,12). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], яка проживає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні (а.с.7, 8, 9). Згідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Матеріали справи свідчать про те, що сторони не перебувають у шлюбі, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання його неповнолітньої дитини, та вважає, що розмір та порядок надання такої повинен бути встановлений в судовому порядку. Відповідач здоровий, на тяжкі захворювання не хворіє, інвалідом не являється, не працює, аліменти нікому не виплачує, інших утриманців не має. При визначенні розміру аліментів відповідно до ст.182 СК України суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших осіб. При цьому розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим за 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який, згідно ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" від 25.12.2015 року, становить 1228,00 гривень на місяць для дітей віком до 6 років. Тому, враховуючи матеріальне становище відповідача та його неповнолітньої дитини, а також те, що відповідач хронічними захворюваннями не страждає, інших осіб на утриманні не має, не працює, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача обгрунтовані і підлягають задоволенню повністю, відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання його неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно. Крім того в порядку ст.ст.3,4 ЗУ "Про судовий збір" від 08.07.2011 року з відповідача в доход держави слід стягнути судовий збір у сумі 551,20 гривень, а також на підставі п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за 1 місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

17.06.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позивач [PERSON] в судове засідання не з*явився, суду надав заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, на позовних вимогах наполягає та просить позов задовольнити ( а.с. 18). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з*явилась, просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги визнала повністю, не заперечує проти розірвання шлюбу, про що суду надала заяву (а.с. 19). Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 11.03.1999 року виконавчим комітетом Тернівської сільської ради Краснолиманського району Донецької області, актовий запис № 3 (а.с. 6). Від сумісного життя сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який мешкають разом з батьками та знаходиться на утриманні позивача (а.с. 7, 11, 12). Сім'я сторін розпалася з червня місяця 2014 року з причини різних поглядів на життя, непорозуміння один одного, що призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного. Майнового спору та спору відносно виховання та місця проживання дитини сторони не мають. Вивчивши матеріали справи, суд вважає збереження сім'ї сторін неможливим, вважає позов законним, обгрунтованим, підлягаючим задоволенню у зв'язку з тим, що сторони наполягають на розірванні шлюбу. Крім того, враховуючи те, що при реєстрації шлюбу відповідачка змінила своє дошлюбне прізвище з "Шапаренко" на "Дубонос" і наполягає після розірвання шлюбу іменуватися прізвищем Дубонос, її клопотання слід задовольнити, бо відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв*язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Також, враховуючи те, що на підставі п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 року позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду, відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року \~з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

29 жовтня 2014 року представник позивача звернувся з позовом до суду, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованість у розмірі 8077,94 гривень за кредитним договором та 243,60 гривень судового збору. В судове засідання представник позивача не з'явився; на адресу суду направив заяву в якій позов підтримує та просить розглядати справу без його участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. 11.11.2014 року до суду надійшла заява від [PERSON] в якій він зазначив про сплату заборгованості у повному обсязі та додав лист ПАТ КБ "Приват Банк" від 08.11.2014 року № 141108/578. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Судом встановлено, що 23 квітня 2009 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON], було укладено договір № Б/Н, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 6000,00 гривень. В силу укладеного кредитного договору відповідач мав виконати взяті на себе зобов'язання про погашення отриманого кредиту у передбачений договором строк, також врегульовано ст. 1054 ЦК України. Однак відповідач, порушуючи умови договору, не виконував свої зобов'язання належним чином. Станом на 30.09.2014 року загальна заборгованість відповідача перед банком за кредитним договором становить 8077,94 грн., а саме: - заборгованість по тілу кредиту 5482,36 грн.; - прострочене тіло кредиту 00,00 грн.; - заборгованість по відсоткам 1634,73 грн.; - заборгованість за комісіями 100,00 грн. Відповідно до вимог ст.ст. 526 та 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений строк. Відповідно до листа ПАТ КБ "Приват Банк" від 08.11.2014 року № 141108/578 в якому зазначено, що кредитна картка та всі технічні рахунки, використовуємі для її роботи закриті. Крім того, згідно із квитанціями ПАТ КБ "Приват Банк" від 08.11.2014 року відповідачем сплачено 7353,07 грн. Таким чином, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про відмову в задоволені позову у повному обсязі, оскільки боржником заборгованість погашена в повному обсязі. На основі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

Заявник подала до суду заяву, в якій просить надати їй право на укладення шлюбу з [PERSON], [INFO], що буде відповідати її інтересам, та інтересам її майбутньої дитини, оскільки на час подачі позову вона має вагітність строком 10-12 тижнів. В судовому засіданні заявник свою заяву підтримала. Зацікавлена особа [PERSON] - мати заявниці - в судовому засіданні підтримала заяву та просить надати її доньці право на шлюб з [PERSON] Зацікавлена особа [PERSON] - батько заявниці - до судового засідання надав заяву в якій зазначив, що він не заперечує проти укладання шлюбу його донькою з [PERSON], оскільки вони люблять одне одного і у них буде дитина. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], згідно свідоцтва про її народження, народилась [INFO], зареєстрована в [ADDRESS] та проживає разом зі своєю матір"ю [PERSON] Згідно довідки № 472 від 27.02.2015 р. КУ "Пологовий будинок №3" [PERSON] перебуває на обліку у зв"язку з вагітністю строком 19 тижнів. Згідно довідки КУ "Обласна клінічна психіатрична лікарні" від 09.02.2015 року, [PERSON] на обліку не перебуває. [PERSON] суду пояснив, що він навчається у Запорізькому будівельному коледжі, має постійний дохід у вигляді стипендії 700 грн., Крім того, працює неофіційно та отримує заробітну плату у розмірі 1500 грн. [PERSON] та [PERSON], в судовому засіданні підтвердили те, що вони люблять одне одного, після укладення шлюбу будуть проживати разом в родині [PERSON], бажають разом виховувати майбутню дитину, і надання заявниці права на укладення шлюбу буде відповідати її інтересам. Вислухавши сторони та дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку про те, що оскільки у відповідності до ст.22 СК України шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлений у 18 років, а відповідно до ст.23 СК України за заявою особи, яка досягла 16 років, за рішенням суду може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам, а в даному випадку судом встановлено, що надання права на шлюб [PERSON] буде відповідати її інтересам, то заява може бути задоволена.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки за прострочення виконання рішення суду про стягнення аліментів. Свої вимоги обгрунтовує тим, що відповідно до рішення Золочівського районного суду Львівської області відповідача зобов"язано сплачувати аліменти на утримання їх доньки Наталії, [INFO] у розмірі 800 грн. починаючи з 18.07.2013 року і до повноліття дитини. З часу вступлення рішення в законну силу, відповідач жодних виплат не проводив та ухиляється від сплати аліменітів. В зв"язку з цим, проти нього порушено кримінальне провадження. Станом на 30 червня 2015 року сума заборгованості відповідача перед нею по сплаті аліментів становить 18761,29 грн. Тому, вона звернулася до суду про стягнення з відповідача неустойки у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за 73 днів прострочення, що становить суму 13695,74 грн., а також стягнути судові витрати по справі. В судове засідання позивачка не з"явилась, подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності, вимоги позову просила задоволити. Відповідач в судове засідання не з"явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце розгляду справи, про що свідчить оголошення в газеті "Високий Замок" від 09.02.2016 року. А тому, на підставі ст.224 ЦПК Україн, проведено заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали цивільної справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З свідоцтва про зміну прізвища серії 1-СГ № 018342 позивачка [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] Як вбачається з наявного у матеріалах справи рішення Золочівського районного суду Львівської області від 02.08.2013 року [PERSON] зобов"язаний сплачувати аліменти на утримання доньки Наталії,[INFO] по 800 грн щомісяця в користь [PERSON] , починаючи з 18.07.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. З розрахунку виданого ВДВС Бориславського РУЮ Львівської області сума заборгованості по аліментах за період з 13.07.2013 року по 30.06.2015 року становить 18761,29 грн. Відповідно до ч.1 ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов"язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, які знайшли своє підтвердження у процесі розгляду справи, причиною виникнення заборгованості є ухилення відповідача від сплати аліментів. Враховуючи наведене, суд вважає, що вимоги позивача підставні, а тому з нього слід стягнути неустойку в сумі 13695,74 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з заявою, де заінтересована особа Управління Пенсійного фонду України в Тячівському районі Закарпатської області, про встановлення факту належності довідки. В заяві зазначив, що з 1974 року по 1996 рік він працював на Тересвянському ДОК. Для оформлення пенсії, він звернувся у акціонерне товариство "Тересвянський ДОК" про видачу довідки про його заробіток. Йому була видана довідка №130 від 09 липня 2007 року, в якій була зазначена його заробітна плата за період з 1985 року по 1990 рік, однак, у книгах про нарахування заробітної плати, що стали підставою для видачі вищезазначеної довідки, неправильно було вказано його рік народження, а саме, зазначено за 1985 - 1987 роки - 1954 рік народження, а за 1988 - 1990 року - 1958 рік народження. Зараз він має право на пенсію за віком, однак, вказана помилка в довідці не дає йому можливість оформити пенсію. На підставі викладеного просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт належності правовстановлюючого документу - довідки №130 від 09 липня 2007 року, виданої акціонерним товариством "Тересвянський ДОК", на ім'я [PERSON]. В судовому засіданні заявник свої вимоги підтримав повністю посилаючись на викладені в письмовій заяві обставини і просить заяву задовольнити. Представник Управління Пенсійного фонду України у Тячівському районі в судовому засіданні проти вимог заявника не заперечила. Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про народження та паспорта заявник значиться як [PERSON], [INFO], уродженець с. Гетиня Виноградівського району Закарпатської області. Із копії трудової книжки, виданої на ім'я [PERSON], [INFO], вбачається, що він, з 14 серпня 1974 року по 25 квітня 1996 року працював на Тересвянському ДОК. Із довідки акціонерного товариства "Тересвянський ДОК" від 09 липня 2007 року за №130 вбачається, що [PERSON], працював на Тересвянському ДОК, і йому нараховувалася заробітна плата. Відповідно до довідки акціонерного товариства "Тересвянський ДОК" від 04 квітня 2014 року за №1, на Тересвянському ДОК працював лише [PERSON], [INFO]. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що разом із [PERSON] працювали на Тересвянському ДОК, жодна інша особа з прізвищем та ім'ям [PERSON] на підприємстві не працювала. Враховуючи наведене та ту обставину, що всі дані, крім наведених розбіжностей співпадають та встановлення даного факту має для заявника відповідно до пенсійного законодавства юридичне значення, суд вважає, що вимоги заявника слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

[PERSON], в інтересах [PERSON], звернулася до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання. В обґрунтування своїх позовних вимог вона посилається на те, що вони з відповідачем перебували у шлюбі з 1996 року, та мають від шлюбу сина [PERSON], [INFO], тобто досяг повноліття, проте навчається в ДПТНЗ "Першотравенський гірничий ліцей" ІІ рівня акредитації в групі № 41/12 за професією "електрослюсар підземний, машиніст підземних установок" з 01 вересня 2011 року по теперішній час. Термін закінчення навчання - 15 лютого 2015 року. На даний момент син знаходиться в скрутному матеріальному становищі, оскільки в зв'язку з навчанням, він не має змоги працювати та утримувати себе, тому повністю перебуваю на моєму утриманні. Відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу на час навчання, хоча працює та має постійний заробіток, а отже має можливість сплачувати аліменти. З урахуванням змінених позовних вимог просить стягнути аліменти на користь сина в розмірі 350 (триста п'ятдесят) гривень щомісячно. Позивачка в судове засідання не з'явилася. Надала заяву про слухання справи за її відсутністю, свій позов підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився. Надав заяву про слухання справи за його відсутності. Позов визнає повністю, згоден сплачувати аліменти на повнолітнього сина до закінчення ним навчання в розмірі 350 (триста п'ятдесят) гривень щомісячно. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, що продовжують навчання. Відповідно до ст.200 Сімейного Кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина в твердій грошовій сумі або в частині від заробітку /дохід/ платника аліментів з урахуванням обставин, вказаних в статті 182 цього Кодексу. [PERSON] досяг повноліття та згідно довідки ДПТНЗ "Першотравенський гірничий ліцей" від 09 липня 2014 року навчається за професією "електрослюсар підземний, машиніст підземних установок". Термін навчання складає з з 01 вересня 2011 року по 15 лютого 2015 рік. З урахуванням всіх вивчених судом обставин, суд вважає, що відповідач має можливість виплачувати аліменти на повнолітнього сина, який продовжує навчання, в розмірі 350 (триста п'ятдесят) гривень щомісячно до закінчення ним навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 років. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання договору купівлі-продажу дійсним. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 06 жовтня 1997 року між нею та відповідачем був укладений договір №899 купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до якого вона придбала 7/10 житлового домоволодіння по вул. М.Малиновського,9, яка належала відповідачу на підставі "Свідоцтва про право на спадщину по закону" від 10.05.1988, зареєстрованого в МБТІ в реєстрі №680 від 13.05.1988 року. В рахунок укладеного договору вона передала відповідачу відповідну грошову суму, а він фактично передав їй у власність нерухомість, а саме7/10 житлового домоволодіння по вул. М.Малиновського,9 в м.Миколаєві. Посилаючись на те, що при укладенні угоди сторони досягли згоди з усіх її суттєвих умов та виконали умови договору, але на теперішній час відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення укладеного договору, позивач просила визнати договір купівлі-продажу дійсним. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом через оголошення у газеті "Ріднє Прибужжя". Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін,в порядку заочного розгляду. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, 06 жовтня 1997 року між сторонами був укладений договір №899 купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до якого вона придбала 7/10 житлового домоволодіння по вул. М.Малиновського,9, яка належала відповідачу на підставі "Свідоцтва про право на спадщину по закону" від 10.05.1988, зареєстрованого в МБТІ в реєстрі №680 від 13.05.1988 року. Договір №899 купівлі-продажу нерухомого майна був зареєстрований на Миколаївській Універсальній товарно-сировинною біржею у «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю» за №899 від 06.10.1997 р., зареєстрованого в ММБТІ за №680. У відповідності до ч.2 ст.47 ЦК УРСР, який діяв на час укладення договору, постанови №9 Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною. Враховуюче вище викладене,на підставі ст. ст. 224, 228, ч.2 ст. 57, ст.220, 328,334, 655 ЦК України, суд вважає позов підлягаючим задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір сплачений позивачем при подачі позовної заяви до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

позивач звернувся до суду з даним позовом, який підтримав в судовому засіданні та пояснив, що він є власником будинку № 264/2 по вул. Івана Франка в м. Коломиї. З 14 липня 2001 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою [PERSON] Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 22.03.2011 року шлюб між ними розірвано. Згідно довідки у вищезазначеному будинковолодінні зареєстровані: відповідачка [PERSON] та діти [PERSON] та [PERSON] Більше п'яти років відповідачка не проживає в будинку без поважних на те причин та не несе витрат по оплаті комунальних послуг, не виконує обов'язки по утриманню житла. Всі витрати по утриманню будинку, оплаті житлово-комунальних послуг, позивач проводить самостійно. Вважає, що оскільки відповідачка понад рік без поважних причин не проживає у спірному житлі то просить суд визнати її такою, що втратила право на користування житлом та зняти з реєстрації. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, з невідомих суду причин про дату час та місце слухання справи належно повідомлялась через засоби масової інформації в газеті "Галичина" від 10 грудня 2015 року № 184-185 (5137-5138). Суд вважає, що позов підставний та підлягає до задоволення виходячи з наступних причин. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що позивач згідно копії технічного паспорту - є власником житлового будинку № 264/2 по вул. Івана Франка у м. Коломия. З 14 липня 2001 року позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою [PERSON] Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 22.03.2011 року шлюб між ними розірвано. Згідно довідки КП "Житлоінфоцентр" від 10.11.2015 року у вищезазначеному будинковолодінні зареєстровані: відповідачка [PERSON] та діти [PERSON] та [PERSON] Однак, відповідачка більше року без поважних на то причин не проживає у вказаному житлі, не несе витрат по оплаті комунальних послуг. втратила інтерес до житла. Всі витрати по утриманню квартири, оплаті житлово-комунальних послуг проводить позивач самостійно. Встановлене судом підтверджується копією технічного паспорту, копією довідки КП"Житлоінфоцентр" від 10.11.2015 р., копією рішення Коломийського міськрайонного суду від 22.03.2011 року, повідомленням в газеті "Галичина" від 10 грудня 2015 року № 184-1856 (1537-1538) та іншими перевіреними в суді доказами. На підставі ст.ст. 391, 405 ЦК України та

Outcome: approved