Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-22 00:00:00

У червні 2019 року [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від неї. Заявлені позовні вимоги обґрунтовував тим, що 31.10.2009 між ним та [PERSON] був зареєстрований шлюб. [INFO] у сторін народилась донька - [PERSON] . 15.12.2016 рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі № 369/10480/16-ц було розірвано шлюб між сторонами. Після розірвання шлюбу, [PERSON] проживає разом з її матір`ю [PERSON] . Позивач зазначив, що йому з боку [PERSON] створюються перешкоди у спілкуванні з донькою [PERSON] та її відвідуванні батьком. Позивач просив суд зобов`язати [PERSON] не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з його донькою [PERSON] . 05.06.2019 суддею Києво-Святошинського районного суду Київської області було відкрито загальне позовне провадження у справі. 18.07.2019 до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору було залучено Орган опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації. 03.09.2019 представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву за вх. № 33109, відповідно до якого зазначив, що [PERSON] не надав належні, допустимі, достовірні та достатні докази того, що [PERSON] чинить йому перешкоди у спілкуванні з малолітньою донькою. Обґрунтування власної правової позиції також підтверджується відсутністю звернень позивача до відповідних соціальних служб та правоохоронних органів. Також, як зазначив представник відповідача, що з тих письмових доказів, що додавались до відзиву вбачається факт ігнорування позивачем шкільного життя його доньки, що само по собі свідчить про неспроможність тверджень останнього стосовного намагань налагодити нормальний зв`язок з дитиною. Просив відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог. 04.09.2019 представник відповідача подав до суду зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, про визначення участі батька у вихованні та спілкування з дитиною. Зустрічний позов обґрунтовував тим, що [INFO] [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, від якого [INFO] народилась донька [PERSON] . Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 грудня 2016 року шлюб між сторонами був розірваний. Малолітня [PERSON] залишилась проживати з матір`ю, що підтверджується рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 грудня 2016 року про стягнення аліментів. 29 листопада 2018 року позивач уклала шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Святошинським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві. Позивач характеризується за місцем проживання добре, скарг від сусідів та Святопетрівської сільської ради не надходило, що підтверджується характеристикою від Святопетрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області. Як вказано в зустрічній позовній заяві, [PERSON] жодним чином не цікавиться успіхами власної доньки у навчанні, що підтверджується характеристикою, наданою Софіївсько-Борщагівським навчально-виховним комплексом «Спеціалізована школа I-III ступенів». Оскільки у первісному позові [PERSON] зазначив про неможливість вирішення питання про його участь у вихованні та вільному спілкуванні з донькою, при цьому фактичних доказів таких перешкод не надав, та зважаючи на категоричну позицію останнього щодо не бажання вирішити питання його участі у вихованні та вільному спілкуванні з донькою мирним шляхом, позивав вважала за необхідне подати до суду зустрічний позов про визначення участі батька у вихованні та спілкуванні з дитино. Представник позивача за зустрічним позовом просив суд визначити способи участі [PERSON] у вихованні малолітньої [PERSON] у вигляді побачення з дитиною та особистого спілкування: кожного понеділка та середи з 9 год. 00 хв. до 11 год. 00 хв. за місцем проживання позивача; першої та третьої неділі кожного місяця з 10 год. 00 хв. до 15 год. 00 хв. шляхом передачі малолітньої [PERSON] відповідачу за адресою: [ADDRESS] , з обов`язковим поверненням малолітньої [PERSON] відповідачем позивачу за місцем проживання, з можливістю побачень позивача з малолітньою [PERSON] наодинці під час сумісного відвідування парків, кіно, ігрових майданчиків та інших культурно-масових заходів; у День народження малолітньої [PERSON] , а також у святкові дні (Новий рік, Різдво Христове, Пасха, День Конституції, День Незалежності України) та визначені Софіївсько-Борщагівським навчально-виховним комплексом «Спеціалізована школа I-III ступенів - загальноосвітня школа I-III ступенів» канікули - за домовленістю між позивачем та відповідачем; не обмежене спілкування відповідача з малолітньою [PERSON] засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та донькою; перші десять побачень [PERSON] та малолітньої [PERSON] проводити у присутності матері [PERSON] ; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] сплачений судовий збір. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11.11.2019 вищезазначений зустрічний позов було прийнято до провадження суду та об`єднано в одне провадження з первісним позовом. 03.02.2020 представником позивача за зустрічним позовом була подана заява про зміну предмету позову, відповідно до якої в остаточному варіанті [PERSON] просила суд визначити спосіб участі [PERSON] у вихованні малолітньої [PERSON] у вигляді побачення з дитиною та особистого спілкування кожної другої та четвертої неділі кожного місяця з 10 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] сплачений судовий збір у сумі 760,00 грн. 14.05.2020 ухвалою суду було закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. 02.07.2020 в судовому засіданні у якості свідка було допитано [PERSON] . 23.07.2020 в судовому засіданні позивач підтримав заявлений позов, не заперечував проти побачення з [PERSON] кожної другої та четвертої неділі кожного місяця з 10 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. 23.07.2020 представник відповідача за первісним позовом підтримав вимоги зустрічної позовної заяви, не визнав, що [PERSON] чинились перешкоди у спілкуванні з малолітньою дитиною. Виконуючий обов`язки начальника служби у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області подала до суду заяву за вх. № 13921 з проханням розглядати справу за відсутності представника третьої особи, питання вирішити у відповідності до вимог чинного законодавства. Суд, вислухавши думку учасників процесу, пояснення свідка, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку про часткове задоволення заявлених позовів з огляду на наступне. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Як встановлено в судовому засіданні, 31 жовтня 2009 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, від якого [INFO] їх спільна донька [PERSON] . Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 грудня 2016 року шлюб між сторонами був розірваний. Малолітня [PERSON] залишилась проживати з матір`ю, що підтверджується рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 грудня 2016 року про стягнення аліментів. [PERSON] регулярно сплачує аліменти на дитину, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями, наявними в матеріалах справи. Як вбачається з матеріалів справи та не оспорюються сторонами, між ними дійсно виникають непорозуміння з приводу часу та періоду зустрічей батька з дитиною. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно до вимог ст. 18 Конвенції ООН про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Як зазначив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у інформаційному листі від 17.08.2017 № 9-1580/0/4-17 «Щодо окремих питань судової практики у справах про визначення місця проживання дитини» враховуючи необхідність забезпечення однакового правозастосування у справах про визначення місця проживання дитини відповідно до вимог національного сімейного законодавства, а також врахування практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права, під час вирішення такої категорії справ судам слід керуватись статтею 51 Конституції України, яка гарантує кожному із подружжя рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Схожа норма міститься також у частині шостій статті 7 Сімейного кодексу України, відповідно до якої рівність прав і обов`язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї є однією із загальних засад регулювання сімейних відносин. Це узгоджується з практикою ЄСПЛ, який неодноразово наголошував, що батьки повинні мати рівні права у спорах про опіку над дітьми, і жодні презумпції, які ґрунтуються на ознаці статі, не повинні братись до уваги (рішення у справі "Зоммерфельд проти Німеччини" ("Sommerfeld v. Germany") від 08.07.2003, "Цаунеггер проти Німеччини" ("Zaunegger v. Germany") від 03.12.2009). Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Дитина, яка розлучена з одним із батьків чи обома батьками, має право регулярно підтримувати особисті стосунки й прямі контакти з обома батьками, крім випадків, коли це суперечить найвищим інтересам дитини. Згідно приписів ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що між сторонами у справі виникли непорозуміння, які носять особистий характер, у зв`язку з даними обставинами загострились взаємовідносин між сторонами, така ситуація в їх особистих відносинах не дає можливості мирним шляхом вирішити питання про визначення порядку спілкування з дитиною, який мав би влаштовувати кожну із сторін по справі, що зумовлює вирішення даного питання в судовому порядку. Статтею 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Як вбачається із висновку Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області про встановлення способу участі батька [PERSON] у вихованні малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та спілкуванні з нею від 22.10.2019 № Д44.3924.2, на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини при Києво-Святошинські районній державній адміністрації Київської області від 08 жовтня 2019 року (протокол № 19) орган опіки та піклування (Києво-Святошинська районна державна адміністрація Київської області) на теперішній час вважає за доцільне встановлення способу участі у вихованні та спілкуванні батька - гр. [PERSON] у вихованні малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та спілкуванні з нею, встановивши йому наступний графік спілкування з дитиною: друга, четверта неділя з 09 години до 19 години, не чинити перешкод у спілкуванні батька з малолітньою дитиною з використанням дистанційних засобів зв`язку. Як встановлено ч. 1,2 ст. 159 СК України, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. При встановленні способу спілкування відповідача за зустрічним позовом з дитиною суд враховує висновок органу опіки та піклування зі спірного питання та згоду сторін із запропонованим графіком спілкування батька з донькою, діючи в інтересах малолітньої особи, приходить до висновку визначити спосіб участі [PERSON] у вихованні малолітньої [PERSON] у вигляді побачення з дитиною та особистого спілкування кожної другої та четвертої неділі кожного місяця з 09 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. та зобов`язати [PERSON] не чинити перешкод у спілкуванні батька [PERSON] з малолітньою дитиною [PERSON] з використанням дистанційних засобів зв`язку. Враховуючи часткове задоволення позовів, в силу ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивачів за кожним позовом необхідно стягнути сплачений судовий збір у сумі 768,40 грн. Крім того, ст.137 ЦПК України визначено порядок відшкодування витрат на правничу допомогу. Так, відповідно до вимог вказаної статті витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Також діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам (наприклад, особисті розписки адвоката про одержання авансу). До складу витрат включаються лише фактично сплачені стороною або її представником витрати. Як вбачається з письмових матеріалів справи, між адвокатським об`єднанням «Лінкольн» та [PERSON] був укладений договір про надання правової (правничої) допомоги від 29.07.2019 року. За даним договором [PERSON] було надано послуги по підготовці та складанню процесуальних документів загальною вартістю 9 000 грн. 00 коп. Дані послуги були виконанні та оплачені, відповідно до звіту про надання правової (правничої) допомогу за договором від 29.07.2019 та меморіального ордеру № @2PL343166 від 30.07.2019. Враховуючи часткове задоволення позову [PERSON] , оцінюючи наявні у справі докази, суд вважає, що з відповідача на користь позивача за зустрічним позовом підлягають стягнення витрати на правничу допомогу у розмірі 4 500,00 грн., що складає половину від загальної суми зазначених витрат. На підставі вищевикладеного, Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ст. ст. 141, 153, 157-159 Сімейного кодексу України, ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 12, 13, 76-81, 137, 141, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

Outcome: partial