Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до Вільнянського районного відділу ДВС, в якому вимагає скасувати арешт, що був накладений на її нерухоме майно. Як зазначила позивачка у своїй позовній заяві, у жовтні 2019 року, при оформленні правовстановлюючих документів на своє майно, їй стало відомо про наявність у Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна запису про арешт від 18.06.2010 року; арешт був накладений у зв`язку із виконавчими провадженнями щодо стягнення грошових сум на користь ПАТ КБ "ПриватБанк". На даний момент, як зазначила позивачка, грошові борги нею погашені, і виконавчі провадження, відповідно, закриті; проте, незважаючи на це, арешт, накладений на майно, скасований не був. Враховуючи ці обставини, позивачка й звернулася до суду із зазначеними вимогами. Під час судового розгляду справи позивачка [PERSON] підтримала позов, просить його задовольнити, вказуючи, що правових підстав для обтяження її майна на даний час немає. Відповідач була належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, його представник не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, і не подав відзив. На підставі ст.ст.280-281 ЦПК України, судом проведений заочний розгляд справи. Суд, заслухавши пояснення представника позивачки та дослідивши надані йому докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, з поданих позивачем документів вбачається, що постановою державного виконавця відділу ДВС Вільнянського РУЮ від 17.06.2010 року був накладений арешт на нерухоме майно позивачки. Зазначене обтяження було накладено у виконавчих провадженнях щодо стягнення з позивачки боргу на користь ПАТ КБ "ПриватБанк". Між тим, з листа Вільнянського районного відділу ДВС № 26131 від 11.11.2019 року вбачається, що зазначені виконавчі провадження були завершені станом на 2012 рік, а потім знищені. З листа АТ УБ "ПРИВАТБАНК" від 12.12.2019 року вбачається, що у позивачки заборгованість перед банком відсутня. Відповідно до ч.1 ст.50 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, що діяла на момент спірних правовідносин), у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Згідно ч.1 ст.57 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, що діяла на момент спірних правовідносин), арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Тобто, законом передбачено, що підставою для арешту майна є забезпечення реального виконання рішення згідно Закону "Про виконавче провадження"; відсутність такого виконавчого провадження виключає підстави для арешту майна. Згідно ч.5 ст.60 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, що діяла на момент спірних правовідносин), арешт майна у виконавчому провадженні може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Враховуючи наведені обставини, позов має бути задоволений у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved