Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про зняття арешту з нерухомого майна, посилаючись на те, що йому на праві спільної часткової власності належить 1/3 частина квартири [ADDRESS]. На даний час він має намір зробити відчуженя вказаної частини квартири. При зверненні до нотаріальної контори, нотаріусом було повідомлено про арешт майна накладений постановою ДВС від 16.10.2009 року на вказане майно. Після цього він звернувся до відділу ДВС та отримав відмову у зняті вказаного арешту, що призвело до звернення до суду з даним позовом. Важає, накладений арешт підлягає скасуванню. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовільнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову не заперечував та суду пояснив, що дійсно на підставі постанови державного виконавця в 2009 році було накладено арешт на частину квартири позивача. На даний час виконавчих проваджень щодо [PERSON] у віддділі ДВС не перебуває. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Як вбачається з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності позивачу належить на праві спільної часткової власності 1/3 частини квартири [ADDRESS]. Згідно Інформації з Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна 16.10.2009 року на підставі постанови державного виконавця Відділу ДВС Фастівського міськрайонного управління юстиції б/н внесено відомості про арешт нерухомого майна, а саме на майно, яке належить [PERSON]. Згідно з листа №03.3-22/778 від 26.04.2017 року Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ, виконавчі провадження за якими боржником є [PERSON] на виконанні у відділі не перебувають. Відповідно до ст.316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За положеннями ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як зазначено в п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 6 від 27.08.76 "Про судову практику в справах про виключення майна з опису" за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Стаття 60 Закону України "Про виконавче провадження" передбачає підстави та випадки для зняття арешту з майна, а саме особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Частина 5 статті 60 Закону України "Про виконавче провадження" визначає, що у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Враховуючи, що на момент звернення [PERSON] до суду з даним позовом на виконанні у відділі ДВС виконавчі провадження де боржником є позивач відсутні, у суду є всі підстави в знятті арешту на майно позивача. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Outcome: approved