Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-21 00:00:00

У лютому 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила змінити спосіб та розмір стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на їхнього сина [PERSON] , [INFO] , визначений рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 02 березня 2018 року у цивільній справі № 753/10273/17, із твердої суми в розмірі 1500 грн. на ј частку його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначала, що з 03 листопада 2010 року рішенням Дарницького районного суду м. Києва шлюб між сторонами розірвано, від цього шлюбу вони мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 02 березня 2018 року, ухваленим у цивільній справі № 753/10273/17, із відповідача на її користь стягнуто аліменти на сина [PERSON] в розмірі 1500 грн., але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01 червня 2017 року і до досягнення сином повноліття. Кожна дитина має право достатній рівень життя, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ст. ст. 181, 192 СК України отримувач аліментів має право визначати на свій розсуд спосіб стягнення аліментів (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) платника аліментів на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки), а також просити про їх збільшення, що має бути здійснено за рішенням суду. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Бородіна Ю.М. у судове засідання не з`явилися, остання подала до суду заяву, у якій просила суд розглянути справу за їх відсутності та задовольнити позов. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином за останнім відомим місцем його проживання та через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, про причини своєї неявки суд він не повідомив, відзив на позов і заяву про розгляд справи за його відсутності до суду теж не подавав. За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Провівши заочний розгляд справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що сторони: позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у шлюбі з 04 серпня 2006 року, заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 03 листопада 2010 року шлюб між ними розірвано. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні. Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 02 березня 2018 року, ухваленим у цивільній справі № 753/10273/17, відповідача [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , оскільки від виконання своїх батьківських обов`язків він ухилявся. Цим же рішенням суду з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] стягнуто аліменти на сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн., щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 червня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. У ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки чи інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. У ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України закріплено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок по утриманню батьками дитини до досягнення нею повноліття законом покладається на обох батьків у рівній мірі. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо утримання дитини (ст. 141 СК України). Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За змістом ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пленум Верховного Суду України у п. п. 17, 23 постанови № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням суду законної сили. Верховний Суд України у постанові від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 висловив правову позицію та вказав на те, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). У ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" від 14 листопада 2019 року № 294-IX визначено, що у 2020 році прожитковий мінімум щомісячно на одну дитину віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня - 2218 грн., з 1 липня - 2318 грн. з 1 грудня - 2395 грн. Згідно із ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Позивач [PERSON] заявила вимоги про зміну способу стягнення із відповідача [PERSON] аліментів, що визначені рішенням суду, у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн., але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на ј частку його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи право одержувача аліментів на зміну способу їх стягнення, зокрема, із твердої грошової суми на частку заробітку (доходу) платника аліментів, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню. Суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частки його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. За змістом п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" у справах про стягнення аліментів позивачі від сплати судового збору звільняються. Виходячи з наведеного, із відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved