Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною вимогою про стягнення солідарно з [PERSON] та ФОП [PERSON] 652\~251,12 гривень завданої шкоди. Право звернення до суду з даним позов обґрунтовано переходом права вимоги до позивача внаслідок повної виплати страхового відшкодування гр. [PERSON] завданих збитків, спричинених пожежею 18 квітня 2019 року в результаті якої пошкоджено автомобіль марки Mercedes-Benz д.н.з. [NUMBER] , що є страховим випадком в силу договору № КТЗ-132/10/18 від 17 серпня 2017 року укладеного між ТДОВ «Страхова компанія «Рік-Автогарант» та [PERSON] , Додатковою угодою № 1 від 10 грудня 2018 року. Свої позовні вимоги обґрунтовує наступним. Зокрема в частині заявлених позовних вимог до відповідача [PERSON] свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 18 квітня 2019 року орієнтовно в 00 год 42 хв. відбулася пожежа на території паркувального майданчику і осередком виникнення пожежі була передня частина автомобіля марки Renault Kangoo д.н.з. [NUMBER] , внаслідок короткого замикання електромережі вказаного автомобіля. Вогнем знищено автомобіль марки Renault Kangoo д.н.з. [NUMBER] та пошкоджено автомобіль марки Mercedes-Benz E220D д.н.з. [NUMBER] . При цьому позивач покликається на акт про пожежу від 18 квітня 2019 року та звіт про пожежу від 19 квітня 2019 року, вказуючи, що станом на 18 квітня 2019 року автомобіль марки Mercedes-Benz E220D д.н.з. [NUMBER] був застрахований на підставі договору №КТЗ-132/10/18 від 17 серпня 2018 року, що укладений з ТзДВ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «РІК-АВТОГАРАНТ. Вважає, що висновком № 177 від 03 липня 2019 року, страховим актом № 077/19КТЗ від 04 жовтня 2019 року та розрахунком страхового відшкодування доведено підставність розміру страхового відшкодування внаслідок події, що мала місце 18 квітня 2019 року за адресою: м. Львів, вул. Миколайчука, 18 «а» який становить 652 251 гривні 12 копійок. Покликається на те, що Товариство з додатковою відповідальністю «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «РІК- АВТОГАРАНТ» виконала в повному обсязі взяті на себе, згідно договору № КТЗ-132/10/18 від 17 серпня 2018 року, зобов`язання перед [PERSON] . Щодо заявлених позовних вимог в частині до відповідача ФОП [PERSON] , вказує, що остання здійснює господарську діяльність за адресою: [ADDRESS] надаючи послуги зберігача транспортних засобів на автомобільній стоянці за вказаною адресою на якій виникла пожежа в результаті якої пошкоджено автомобіль особи, якій виплачено страхове відшкодування. Покликається на ст. 950 ЦК України, відповідно до якої, за втрату (нестачу) або пошкодження речі прийнятої на зберігання, зберігач відповідає на загальних підставах. Вважає, що запис в журнал обліку транспортних засобів є достатнім доказом, що доводить обставину прийняття автомобіля на збереження по договору зберігання. Заявляючи позовну вимогу про солідарне стягнення шкоди, позивач покликається на солідарний обов`язок обох відповідачів встановлених ч. 1 ст. 543 ЦК України, за якою у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі, як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо; ст. 993 ЦК України яка передбачає, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Обставина виплати страхового відшкодування потерпілому є такою, що свідчить про перехід до позивача права вимоги до відповідачів щодо стягнення 652 251 гривні 12 копійок завданої шкоди. Представник позивача в судових засіданнях повністю підтримав позовні вимоги з підстав наведених в позовній заяві, а також з підстав наведених у відповідь на відзиви відповідачів які фактично не вийшли за межі доводів самої позовної заяви. В судове засідання 24.05.2021 року представник позивача не з`явився, однак подав клопотання про подальший розгляд справи у відсутності позивача та його представника, просив позов задоволити повністю. Відповідач [PERSON] та його представник повністю заперечили позовні вимог в частині стягнення шкоди з [PERSON] та подали свій відзив на позовні вимоги. Зазначають, що причини загорання автомобіля Mercedes-Benc E220D д.н.з. [NUMBER] як і його автомобіля «Renault Kangoo» не доведені належними та достатніми доказами. Додатково представник відповідача 1, адвоката Медик О.І. вказує, що позовні вимоги до [PERSON] є безпідставними., оскільки останній не винен у загоранні належного йому автомобіля, такий на час загорання знаходився у стані спокою, не перебував у безпосередньому володінні кого-небудь, він жодним чином не впливав на нього своєю діяльністю, а тому, на його думку, такий автомобіль не може вважатися джерелом підвищеної небезпеки, так як на час загорання не використовувався, не рухався, а відповідно він і не створював небезпеки, пов`язаної з неможливістю його раптової зупинки та контролю над ним. Просять в частині позовних вимог до [PERSON] відмовити. Відповідач ФОП\~ [PERSON] \~та її\~представник адвокат\~Бельдій Н.В.\~в судовому\~засіданні повністю\~заперечили позовні\~вимог в\~частині стягнення\~шкоди з\~ФОП [PERSON] \~та подали\~відзив на\~позовні вимоги,\~просили відмовити\~у задоволенні\~позовних вимог\~у повному\~обсязі з\~підстав викладених\~у відзиві\~на позовну\~заяву.\~Зазначають,\~що ФОП\~ [PERSON] являється лише оператором паркування, тобто організовує паркування т/з та не більше, а тому не несе відповідальність за збереження транспортних засобів, розміщених на майданчиках для паркування. Також вважають, що у позивача немає жодних підстав заявляти позовну вимогу про солідарне стягнення завданої шкоди з відповідачів, оскільки ФОП [PERSON] не має жодного відношення до загоряння павтомобілів. Також, відповідач 2 подала заперечення проти пояснень третьої особи та заперечення щодо відповіді на відзив позивача у яких покликається на бездоказовість доводів позивача та третьої особи, а також на безпідставність пред`явленої позовної вимоги про солідарне стягнення шкоди. Крім цього в судовому засіданні під час дослідження доказів адвокат Бельдій Н.В. просила не брати до уваги доказа, а саме письмовий документу пояснення [PERSON] (т.1 а.с. 92), оскільки таке пояснення виконане не ним, а іншою особою. Третя особа [PERSON] в судове засідання не прибув, свого відношення до позову не висловив жодним чншим чином. Третя особа [PERSON] в судове засідання не прибув, подав письмові пояснення в яких покликався на обставину укладення договору зберігання транспортних засобів між ним та ФОП [PERSON] , однак, до відзиву не долучив жодного доказу на доведення своїх доводів. Заслухавши пояснення та доводи учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Частиною 1 статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. \~ \~ \~ \~Судом встановлено наступне. 18 квітня 2019 року орієнтовно в 00 год 42 хв. відбулася пожежа на території паркувального майданчику за адресою: м. Львів, вул. Миколайчука, 18, осередком виникнення пожежі була орієнтовно передня частина автомобіля марки Renault Kangoo д.н.з. [NUMBER] . Вогнем знищено автомобіль марки Renault Kangoo д.н.з. [NUMBER] та пошкоджено автомобіль марки Mercedes-Benz E220D д.н.з. [NUMBER] . Даний факт підтверджується, зокрема актом про пожежу від 18 квітня 2019 року та звітом про пожежу від 19 квітня 2019 року. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] [INFO] , суду пояснив, що він є працівником ФОП [PERSON] , працює паркувальником. Щодо події яка мала місце 18.04.2019 р. біля 00.42 год. під час чого на паркувальному майданчику згоріли автомобілі то пояснив, що в цей час він не знаходився на роботі оскільки прихворів, а тому попросив замінити на парковці свого батька [PERSON] , який і знаходився на паркувальному майданчику під час пожежі. Щодо начебто його письмових пояснень від 18.04.2019 р. які знаходяться в матеріалах справи, то пояснив, що такі ним не писалися і він не був очевидцем пожежі, так як знаходився вдома. Додатково пояснив, що на в"їзді на парковку є шлогбаум який відкривається вручну. На самому майданчику є багато місць які використовуються постійними клієнтами. При заїзді автомобіля на парковку він отримує гроші за паркування та здійснєю запис заїзду та виїзду т/з. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] [INFO] , суду пояснив, що він є батьком [PERSON] . Так, 18.04.2019 р. біля 18 год. син попросив замінити його на роботі, оскільки прихворів, а тому він погодився і замінив сина на роботі, який пішов додому. Виконуючи обов"язки з паркування, шлогбаум був весь час відкритий. Біля 24 год. на парковку заїхав водій Рено [PERSON] , після чого він закрив шлогбаум. Приблизно через 45 хвилин він побачив, що горять автомобілі, а тому відразу зателефонував в пожежну. На його думку, першим загорівся автомобіль Рено, яким приїхав [PERSON] . Зі слів свого сина, знає, що в обов"язки паркувальника входить лише паркування т/з, а не їх охорона. Щодо письмових пояснень від 18.04.2019 р. від імені [PERSON] , то пояснив, що такі пояснення писалися працівником поліції, а він такі підписав від імені сина. Станом на 18 квітня 2019 року автомобіль марки Mercedes-Benz E220D д.н.з. [NUMBER] був застрахований на підставі договору № КТЗ-132/10/18 від 17 серпня 2018 року, що укладений з ТзДВ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «РІК-АВТОГАРАНТ» Враховуючи висновок № 177 від 03 липня 2019 року, страховий акт № 077/19КТЗ від 04 жовтня 2019 року та розрахунок страхового відшкодування, страхове відшкодування внаслідок події, що мала місце 18 квітня 2019 року за адресою: м. Львів, вул. Миколайчука, 18 становить 652 251 грн. 12 копійок. Товариство з додатковою відповідальністю «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «РІК- АВТОГАРАНТ» виконала в повному обсязі взяті на себе, згідно договору №КТЗ-132/10/18 від 17 серпня 2018 року, зобов`язання перед [PERSON] . Згідно із\~ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. При дослідженні доказів у справі, зокрема звіту про пожежу, складеного 19 квітня 2019 року та підписаного провідним інспектором Шевченківського РВ м. Львова ГУ ДНСУ в Львівській області Кшик С.Я. суд встановив, що у розділі «Ймовірна причина пожежі» зазначається, що «найбільш ймовірною причиною виникнення пожежі, яка виникла 18 квітня 2019 року в автомобілях «Renault Kangoo» р.н. [NUMBER] та в сусідньому автомобілі «Mercedes-Benc» р.н. [NUMBER] за адресою м. Львів вул. Миколайчука, 18 є коротке замикання електромережі.\~Для встановлення більш чіткої\~причини виникнення\~пожежі було запропоновано звернутися в Львівський НДЕКЦ МВС України». Жодна із сторін, зокрема сам позивач, з даного приводу не надали суду жодних беззаперечних доказів, зокрема висновку експерта в порядку ст. 106 ЦПК України, не клопотали перед судом про призначення відповідної експертизи в порядку ст. 103 ЦПК України. Покликання позивача на те, що відповідачі були ознайомленні з документами зазначеними вище і такі ними не оскаржувалися та не ставилися під сумнів, а відповідно вони з такими погоджуються, що саме такими документами встановлено як причину так і осередок виникнення пожежі не заслуговує на увагу, так як в судовому засіданні відповідачі з такими доказами не погоджувалися, а в розумінні ст. 81 ЦПК України, саме на позивачеві лежить обов"язок доведення тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог або заперечень і суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Законом. Надаючи правову оцінку даному доказу, суд приходить до висновку, що формулювання висновку зазначеного звіту є нечітким та незрозумілим, в ньому відсутній висновок, коротке замикання електромережі саме якого автомобіля - «Renault Kangoo» чи «Mercedes-Benc» спричинило пожежу. Крім вказаного, суд бере до уваги ймовірний характер висновку інспектора про причини пожежі, що свідчить про некатегоричність самого висновку, що викликає сумніви при доведенні вини відповідача [PERSON] в контексті його відповідальності за завдання шкоди, спричиненої пожежею. Відповідальність [PERSON] як відповідача за позовом про стягнення шкоди, завданої пожежею слід розглядати через призму встановлення його вини як власника автомобіля. Суду не надано доказів притягнення до адміністративної чи кримінальної відповідальності громадянина [PERSON] за наслідками пожежі. З матеріалів справи вбачається, що загорання автомобілів відбулося вночі на території майданчика для паркування автомобілів у м. Львів по вул. Миколайчука, 18 після того, як відповідач [PERSON] залишив на майданчику свій автомобіль «Renault Kangoo». Відповідно до Висновку оперуповноваженого Шевченківського ВП ГУ НА у Львівській області Гамера В.А. від 26.04.2019 року, затвердженого начальником Шевченківського ВП ГУ НП у Львівській області, під час виникнення пожежі біля автомобілів сторонніх та підозрілих осіб, в тому числі власників пошкоджених автомобілів, не було. Тобто, автомобіль [PERSON] не рухався, не використовувався за своїм цільовим призначенням, не перебував у безпосередньому володінні відповідача чи іншої особи, відповідач не впливав на нього своєю діяльністю. Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" від 01.03.2013 року, цивільно-правова відповідальність за шкоду, завдану діяльністю, що є джерелом підвищеної небезпеки, настає у разі її цілеспрямованості (наприклад, використання транспортних засобів за їх цільовим призначенням), а також при мимовільному проявленні шкідливих властивостей об`єктів, що використовуються в цій діяльності (наприклад, у випадку завдання шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). В інших випадках шкода відшкодовується на загальних підставах, передбачених статтею 1166 ЦК, особою, яка її завдала (наприклад, коли пасажир, відчиняючи двері автомобіля, що не рухався, спричинив тілесні ушкодження особі, яка проходила поруч). Таким чином, можна зробити висновок, що транспортний засіб, що є нерухомим, не перебуває у безпосередньому володінні будь-кого, на який не впливають своєю діяльністю ні власник, ні користувач не може вважатися джерелом підвищеної небезпеки. Даний об`єкт не використовується за його цільовим призначенням, не створює небезпеки, пов`язаної з неможливістю його раптової зупинки та контролю над ним. Відповідно до Договору № 107 ПТ Про використання земельної ділянки спеціально визначеної для забезпечення паркування транспортних засобів від 01.04.2011 року зі всіма наступними додатковими договорами, укладеному з Департаментом житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради ФОП [PERSON] надано у користування спеціально визначену земельну ділянку для забезпечення паркування транспортних засобів на [ADDRESS] . ФОП [PERSON] являється оператором паркування з утримання майданчика для організації паркування та проведення збору коштів за паркування автомобілів. У зв`язку із прийняттям Податкового кодексу України, яким було уточнено підходи до регулювання питання сплати «збору за місця для паркування транспортних засобів», 27.01.2011р. Львівською міською радою прийнято ухвалу №120 «Про затвердження збору за місця для паркування транспортних засобів та плати за паркування транспортних засобів на території м. Львова», якою затверджені: ставки збору за місця для паркування транспортних засобів та плата за паркування транспортних засобів на території м. Львова; перелік спеціальних земельних ділянок, визначених для забезпечення паркування транспортних засобів із зазначенням місцезнаходження та кількості місць для паркування; межі зон паркування на території м. Львова; типову форму договору «Про використання земельної ділянки, спеціально визначеної для забезпечення паркування транспортних засобів». В свою чергу, ФОП [PERSON] у відповідності до Договору здійснює свою діяльність від 01.04.2011 року і дотепер, оскільки до Договору щороку укладались додаткові договори, якими продовжувався термін дії основного договору та встановлювався розмір щомісячних авансових внесків. У відповідності до п. 2.2.2 Договору, виконавець зобов`язується обладнати майданчик для паркування дорожніми знаками, розміткою тощо і утримувати його у належному технічному та санітарному стані. Відповідно до абз.7п.4 «Правил паркування транспортних засобів», затверджених Постановою КМУ від 3.12.2009 №1342, визначено, що оператор це суб`єкт господарювання, який здійснює обладнання і утримання майданчика для паркування. У зв`язку із наведеним вище, суд приходить до висновку про те, що ФОП [PERSON] здійснює свою діяльність в якості оператора паркування. Указане також підтверджується копією листа Управління транспорту Департаменту житлового господарства та інфраструктури ЛМР №2503-1069 від 27 травня 2019 року. У відповідності до п. 25 «Правил паркування транспортних засобів» затверджених постановою КМУ від 03.12.2009 року №1342, оператор не несе відповідальності за збереження транспортних засобів, розміщених на майданчиках для паркування. Отже, ФОП [PERSON] являється оператором паркування, а відтак не несе відповідальність за збереження транспортних засобів, розміщених на майданчиках для паркування. Крім того, суд приходить до висновку про те, що достатніх, належних та допустимих доказів, які би свідчили про укладення договору зберігання автомобілів Renault Kangoo д.н.з. [NUMBER] та Mercedes-Benz д.н.з. [NUMBER] між [PERSON] та [PERSON] з ФОП [PERSON] суду не надано, а запис № 42 та № 45 в журналі заїзду та виїзду з паркувального майданчика за адресою вул. Миколайчука 18 у місті Львові не свідчить про наявність правовідносин зі зберігання транспортних засобів. Так, відповідно до ч. 2 ст. 937 ЦК України договір зберігання укладається у письмовій формі. Письмова форма договору вважається дотриманою, якщо прийняття речі на зберігання посвідчене розпискою, квитанцією або іншим документом, підписаним зберігачем. Прийняття автотранспортного засобу на зберігання відповідно до ч. 2 ст. 977 ЦК України може також посвідчуватися квитанцією (номером, жетоном). Пунктами 12, 15, 16, 21, 30 Правил зберігання транспортних засобів на автостоянках, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 22 січня 1996 року № 115, встановлено, що під час оформлення приймання на зберігання черговий приймальник вносить необхідні дані про володільця транспортного засобу і транспортний засіб до відповідного журналу обліку транспортних засобів і розписується в ньому. Володільцеві транспортного засобу, прийнятого на довготермінове зберігання, видається перепустка за встановленим зразком. Плата за зберігання транспортних засобів на автостоянках та інші супутні послуги справляється за тарифами, встановленими відповідно до законодавства, з видачею квитанції чи касового чека. На всіх автостоянках плата за тимчасове зберігання транспортного засобу справляється за передбачуваний термін зберігання, а за довготермінове на умовах, передбачених у договорі зберігання транспортного засобу. Транспортний засіб видається з автостоянки після здавання черговому приймальнику перепустки у разі його довготермінового зберігання чи пред`явлення квитанції (касового чека) про оплату - у разі тимчасового зберігання та після того, як одержувач розпишеться в журналі обліку щоденного та одноразового заїзду і виїзду транспортних засобів. Наступна постановка транспортного засобу на зберігання посвідчується відміткою і розписом чергового приймальника в цьому журналі. При цьому перепустка чи квитанція (касовий чек) повертається володільцеві транспортного засобу. На автостоянці повинні вестися: журнал обліку транспортних засобів довготермінового зберігання (додаток № 1); журнал обліку транспортних засобів тимчасового зберігання (додаток № 2); журнал обліку щоденного та одноразового заїзду і виїзду транспортних засобів (додаток № 3); журнал обліку транспортних засобів з пошкодженнями та некомплектних (додаток № 4); касова книга (додаток № 5); книга скарг та пропозицій; книжки квитанцій. Таким чином з наведених мотивів, дані журналу обліку ФОП [PERSON] за 17.04.2019 року про те, що на території парковки були наявні автомобілі з реєстраційними номерами (вказані без серії) №№ 0012 та 6112 не можуть підтверджувати укладення договору зберігання належних сторонам автомобілів. Крім того, іншими письмовими доказами у справі, зокрема заявами свідка [PERSON] від 03.03.2016 року, 08.04.2016 року про прийняття на роботу та про переведення відповідно, наказами № 1 від 09.03.2016 року, № 1А від 11.04.2016 року ФОП [PERSON] встановлено трудові відносини [PERSON] з відповідачем 2 як паркувальника на автомобільній парковці. Вказане також підтверджується копіями з трудової книжки та показами свідка [PERSON] допитаного в судовому засіданні Зважаючи на викладене, майданчик для паркування транспортних засобів (п.2.2.1 Договору) за адресою [ADDRESS] являється спеціально відведеною ділянкою для паркування, згідно Договору та «Правил паркування транспортних засобів», а ФОП [PERSON] являється оператором з паркування та не несе відповідальності за зберігання транспортних засобів. Щодо вимоги про солідарне стягнення завданої шкоди, то така не підлягає задоволенню також з огляду на наступне. Відповідно до п. 8 постанови Пленуму ВССЦКС від 01.03.13 №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», шкода, завдана кількома особами, відшкодовується кожною з них у частці, завданій нею (у порядку часткової відповідальності). Особи, які спільно завдали шкоди, тобто завдали неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими (статті 543, 1190 ЦК). У такому самому порядку відповідають особи, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, за шкоду, завдану внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам. Спір про відшкодування шкоди, завданої при цьому самим джерелам підвищеної небезпеки кожним із їх володільців перед іншим із них, вирішується за правилами статті 1188 ЦК, а саме: шкода, завдана одному з володільців із вини іншого, відшкодовується винним; не відшкодовується шкода, завдана володільцю лише з його вини; за наявності вини всіх володільців розмір відшкодування визначається судом у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (тобто залежно від ступеня вини кожного); у разі відсутності вини володільців у взаємному завданні шкоди жоден із них не має права на відшкодування. Однак, ФОП [PERSON] , являючись оператором з паркування, не укладала жодних договорів на зберігання транспортних засобів з [PERSON] та [PERSON] , а відтак не здійснювала діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки. Суд не бере до уваги письмові пояснення [PERSON] (а.с. 92), оскільки судом достовірно встановлено, що такі ним не писались. Також, судом не встановлено причинно-наслідкового зв`язку між діяльністю ФОП [PERSON] , діями [PERSON] та загоранням автомобіля Renault Kangoo д.н.з. [NUMBER] , що стало безпосередньою причиною завдання шкоди для [PERSON] і в подальшому для позивача. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином, кожен окремо на їх достовірність, допустимість, достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що позивач не довів ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, і враховуючи, що доказування не може грунтуватися на припущеннях, у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог позивача.

Outcome: dismissed