Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-05 00:00:00

Кредитна спілка "Львівська" звернулася з позовом до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи свої позовні вимоги тим , що Кредитна спілка "Львівська" (в подальшому в тексті КС) є громадськрю організацією, метою якої є соціальний захист своїх членів і створена членами Товариства "Просвіта". Виходячи із свого статуту КС надала кредит відповідачці [PERSON] згідно кредитного договору №2010/1002 від 22.06.2010 р, в розмірі 4850 грн. із сплатою 68% річних за користування кредитом до 22.06.2012 року. Крім того, вказує в позовній заяві позивач, того ж 22.06.2010 р.між КС та [PERSON] (відповідачка-2) та [PERSON] (відповідачка-3) укладено договори поруки, згідно яких у випадку невиконання відповідачкою-1 своїх зобов"язань по своєчасному поверненню позики на умовах і в строки, визначені кредитним логовором №2010-1002 від 22.06.2010 р. Згідно договорів поруки відповідач-2 та відповідач-3 зобов"язалися, на вимогу КС, виконати умови та погодилися на застосування до них всіх умов згаданого кредитного договору. Однак, вказує в позовній заяві позивач, протягом терміну дії договору відповідачі не виконали своїх зобов"язань перед КС згідно укладених договорів, тому позивач просить позов задоволити, стягнувши солідарно з відповідачів 14215 грн.58коп. В ході розгляду даної справи в суді, позивач збільшив свої позовні вимоги і просить стягнути солідарно з відповідачів 32 971 грн.77 коп.та судовий збір. [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом, в якому просить постановити рішення про визнання недійсним кредитного договору №2010-1002 "Ринковий-готівковий", укладений 22.06.2010 р. між нею та КС "Львівська", оскільки вона кредит в сумі 4850 грн. не отримувала. В судовому засіданні представник КС "Львівська" Жовнір Юрій Михайлович позовні вимоги повністю підтримав. Відповідачі та їх представник [PERSON] проти позову заперечили, пояснивши суду, зокрема відповідачка [PERSON] суду пояснила, що вона в 2008 році отримала в КС кредит в сумі 4850 гр. Відповідачка щомісячно погашала кредит, здійснюючи всі проплати в приміщенні магазину "Технолюкс" у м.Жидачеві, сплачуючи гроші безпосередньо представнику КС [PERSON], яка сама вела облік всіх коштів і, відповідно, підтверджуючі документи про сплату кредиту зберігалися в неї. Через деякий час на місці [PERSON] стала працювати інша особа, а відповідачці стало відомо, що [PERSON].судили за підробку документів. В червні 2010 року до відповідачки зателефонував представник КС, який запропонував їй з"явитися 22.10.2010 року в приміщення магазину "Технолюкс", що відповідачка і зробила. В приміщенні магазину "Технолюкс" представник КС запропонував відповідачці підписати договір який, зі слів представника, її ні до чого не зобов"язує, а просто відповідачка повинна внести плату , яка ще не сплачена за договором 2008 року.Відповідачка, згідно власних підрахунків вважала, що кредит, отриманий нею у 2008 р.повинен бути погашений і поцікавилая у КС про стан залишку і коли їй відповіли, то відповідачка зрозуміла, що її ввели в оману, а тому припинила проводити будь-які виплати в рахунок погашення кредиту. Після цього, отримавши у січні 2012 р.копію позовної заяви з додатками, відповідачка остаточно зрозуміла, що її обманули, оскільки сплачені нею гроші в рахунок погашення кредиту не зарахували, тому вона звернулася з зустрічним позовом до суду і просить визнати договір №2010-1002 від 22.06.2010 р.недійсним. Згідно кредитного договору №1020-1002 від 22.06.2010 року відповідачка отримала кредит в сумі 4850 грн., який згідно договору, повинна була повернути до 22.06.2012 року. Насправді, як пояснила відповідачка, вона грошей в сумі 4850 грн.при укладенні даного договору не отримувала, тому просить визнати кредитний договір №1020-1002 від 22.06.2010 року недійсним. Відповідач-2 [PERSON] та відповідач-3 [PERSON] проти позову заперечили і суду пояснили, що 22.06.2010 р.вони були присутніми, як представник КС , а не голова правління КС Семенюк О.Є.,оформила Кредитний договір у магазині "Технолюкс" у м.Жидачеві.з [PERSON] Євгенією. Жодних грошей [PERSON] при укладенні даного договору не отримувала. Крім того про збільшення кредитної ставки, пояснила [PERSON], вона, як поручитель, не була повідомлена позивачем і такі умови з поручителями позивач не обговорював, а тому [PERSON] та [PERSON] позов не визнають. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача-1 [PERSON]., відповідача-2 [PERSON], відповідача-3 [PERSON].,представника відповідача-1 [PERSON], дослідивши письмові докази, дав їм оцінку і вважає, що в задоволенні позову КС "Львівська" слід відмовити, а зустрічний позов задоволити, виходячи з таких міркувань. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] ствердила, що гроші в сумі 4850 грн. згідно кредитного договору №2010-1002 від 22.06.2010 року вона не отримувала. Суд вимагав у представника позивача пред"явити оригінал документу, який би свідчив, що [PERSON] дісно 22.06.2010 року отримала в позивача кредит в сумі 4 850 грн. (видатковий ордер чи ін.документ), однак представник позивача такого документа суду не пред"явив. Якщо такого документа в позивача немає, то це наводить на думку, що відповідачка дійсно не отримувала у 2010 році кредит. Крім того відповідачка пред"явила суду прибутковий касовий ордер №14 від 22.06.2010 року з якого вбачається, що цього числа від неї прийнято 3096 грн.42 коп. і в даному прибутковому касовому ордері вказано, що це кредит. Даний ордер підписаний головним бухгалтером [PERSON] та касиром [PERSON] Даний документ свідчить про те, що відповідачка 22.06.2010 р., отримавши кредит, в цей же день сплатила частину кредиту,, тобто 3096.42 коп., а в позовній заяві позивача та долучених розрахунках, заборгованість по кредиту становить та ж сама сума, яку отримала відповідачка , тобто 4850 грн. Представник позивача в судовому засіданні не зміг пояснити чому тіло кредиту, на день звернення з позовом до суду, становить 4850 грн., якщо відповідачка сплатила 3096 грн.42 коп., де вказано в прибутковому касовому ордері- кредит. Якщо б дану суму 3096 грн.42 коп. бухгалтерія поділила на кредт і відсотки, то це було б відображено у прибутковому касовому ордері, як це вказано в ордері №13 від 22.06.2010 р. що [PERSON] внесла в касу 664.82 грн. дн бухгалтер вказала - відсотки. В судовому засіданні досліджеі квитанції до прибуткових касових ордерів та квитанції по банку, які свідчать про те, що відповідачка сплачувала не тільки тіло кредиту, а й проценти, однак порівнявши пред"явлені нею касові ордери та банківські квитанції із розрахунком заборгованості по кредиту та відсотках п.[PERSON] - деякі суми бухгалтерією не зараховані, наприклад , незарахована сума 200 грн. по квитанції до прибуткового касового ордера від 24.01.2011 р. по відсотках (квитанція 02957). Представник позивача в судовому засіданні і це не зміг пояснити - чому дані суми бухгалтерією КС не відображені в розрахунку, долученому до позовних заяв. Суд вважає, що позивач допустив ще одне порушення, непопередивши поручителів про те, що відповідачка не сплачує борг згідно договору кредиту, а також позивач в односторонньому порядку збільшив кредитну ставку поручителям, неповідомивши їх про зміни умов договору поручительства, чим порушив норми закону. Із постанови Жидачівського районного суду від 25.03.2013 р.вбачається, що кредитний інспектор КС "Львівська" [PERSON], яка працювала у відділенні КС "Львівська", що знаходиться за адресою м.Жидачів вул.Шашкевича, 9 визнана судом винною за ст.358 ч.1 КК України. Суд вважає, що представник позивача не зумів довести розмір заборгованості як по тілу кредиту, так і по відсотках, тому в задоволенні його позову слід відмовити, а зустрічний позов [PERSON] задоволити, виходячи з таких міркувань. В судовому засіданні відповідачка пояснила, що кредит в сумі 4850 грн. 22.06.2010 року вона в КС не отримувала, а отримувала у 2008 році. Представник позивача суду ствердив, що дійсно відповідачка у 2008 році уклала з КС кредитний договір, згідно якого отримала кредит в сумі 4850 грн., а при укладенні договору 22.06.2010 року вона вже не отримувала дану суму, тому що договір переукладався через те, що відповідачка-1 мала борг. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики)або таку ж кількість речей того ж роду та ткої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передавання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Як пояснив в судовому засіданні представник позивача, що КС не уклала з відповідачкою-1 договір кредиту, а переуклала старий договір за 2008 рік, а тому за переукладеним договором відповідачці-1 гроші в сумі 4850 грн. не видавалися. Отже, дане твердження представника позивача суперечить ст.1046 ЦК України, тому такий договір, вважає суд, є незаконний. Згідно ст.1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Оскільки відповідачка суду пояснила, що вона вдруге у 2010 році гроші в сумі 4850 грн.(кредит) не отримувала, що ствердив представник позивача, тому такий договір незаконний.

Outcome: dismissed