Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] ,\~ [PERSON] \~про звернення\~стягнення на\~предмет іпотеки,\~шляхом продажу\~на прилюдних\~торгах,\~у якому\~просивв рахунок\~погашення заборгованості\~за Договором\~про надання\~споживчого кредиту\~№111359004000\~від 13\~червня 2008\~року,\~яка складає:\~1\~311\~976,81\~грн,звернути стягнення на предмети іпотеки, а саме нерухоме майно квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , шляхом продажу предмету іпотеки, на прилюдних торгах, за початковою ціною визначеною на підставі оцінки предметів іпотеки, що становить: 279 492,00 грн, стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь TOB «КЕЙ-КОЛЕКТ» суму сплаченого суд збору, в розмірі 2 270,00 грн. та виселити [PERSON] з квартири [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивує тим, що 13 червня 2008 року між [PERSON] та ПАТ «УкрСиббанк» було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 11359004000, відповідно до якого банк зобов`язався надати відповідачу кредитні кошти в іноземній валюті, в сумі: 43 000,00 доларів США, зі сплатою: 9,500% річних та кінцевим строком повернення 12 червня 2023 року, а позичальник зобов`язувався в порядку на умовах, визначених кредитним договором повернути кредитні кошти (кредит), сплатити проценти за користування кредитом (грошовими коштами), та інші платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором та Додатком № 1 до нього - «Графіком погашення кредиту». З метою\~забезпечення виконання\~зобов`язання\~за Кредитним\~Договором 13 червня 2008 року [PERSON] уклав з ПАТ «УкрСиббанк» договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Пирятинського районного нотаріального округу Полтавської області Запорожець І.П., відповідно до умов якого передає в іпотеку ПАТ «УкрСиббанк» квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , іпотекою забезпечується в повному обсязі виконання усіх грошових зобов`язань позичальника за кредитним договором. Також 13 червня 2008 року, [PERSON] уклав з ПАТ «УкрСиббанк» договір поруки, відповідно до умов якого, поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед банком за виконання умов основного зобов`язання, в повному обсязі, як існуючих на дату укладання договору поруки, так і тих, що можуть виникнути після укладення договору поруки (в майбутньому), включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій. У зв`язку з невиконанням відповідачами умов договору про надання споживчого кредиту №11359004000, щодо сплати заборгованост, ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до Пирятинського районного суду Полтавської області щодо примусового стягнення заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту № 11359004000 від 13 червня 2008 року. Рішенням суду від 23 січня 2012 року позов було задоволено та стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту у розмірі 366 078 гривень 35 коп., державне мито, у розмірі 1 700 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, у розмірі 120,00 грн. 12\~грудня 2011\~року між\~ПАТ «УкрСиббанк»\~та Товариством\~з обмеженою\~відповідальністю «Кей-Колект»\~було укладено\~Договір факторингу\~№ 1\~та Договір\~відступлення прав\~вимоги за\~договорами іпотеки,\~зареєстрованого вреєстрі\~за №\~5207-5208,\~відповідно до\~умов яких\~ТОВ «Кей-Колект»\~набуло статусу\~Нового кредитора\~та отримало\~право грошової\~та майнової\~вимоги по\~відношенню до\~осіб,\~які були\~боржниками ПАТ\~«УкрСиббанк»,\~включно і\~за Договором\~про надання\~споживчого кредиту\~№ 11359004000\~від 13\~червня 2008\~року,\~Договором поруки\~від 13\~червня 2008\~року та\~Договором іпотеки\~№ 2541\~від 13\~червня 2008\~року.\~Ухвалою Пирятинського\~районного суду\~Полтавської області\~від 11.09.2012було замінено сторону у виконавчому провадженні стягувача Приватне акціонерне товариство УкрСиббанк, у виконавчому провадженні по примусовому виконанню рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 23.01.2012 по справі №2-163/2011 за позовом Приватного акціонерного товариства УкрСиббанкдо [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості на Товариство з обмеженою відповідальністю Кей Колект. В порушення умов Кредитного договору, а також чинного законодавства (ст. 509, 526, 1054 ЦК України), позичальник свої зобов`язання належним чином не виконує, в наслідок чого, станом на 25 лютого 2021 року, сума заборгованості [PERSON] перед ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ», за договором про надання споживчого кредиту № 113590040000 від 13 червня 2008 року становить: 1 311 976,81 грн. На підставі викладеного позивач звернувся до суду із відповідним позовом. 01\~квітня 2021\~року від\~відповідачів [PERSON] \~та [PERSON] до\~суду надійшли\~відзиви на\~позовну заяву,\~у яких\~останні зазначили,\~що позовні\~вимоги не\~визнають з\~наведеними позивачем\~підставами та\~обґрунтуванням позову\~не погоджуються,\~виходячи з\~наступного. У позовній заяві позивачем не наведено жодних розрахунків для обґрунтування суми заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту № 11359004000 від 13 червня 2008 року, яка становить 1311 976,81\~грн.\~Частино 1\~ст.\~81\~Цивільного процесуального\~кодексу України\~визначено,\~що кожна\~сторона повинна\~довести ті\~обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків\~встановлених цим\~Кодексом.\~Відповідачі категорично\~не погоджуються\~із сумою\~заборгованості та\~вважаю,\~що цю\~суму суд\~не повинен\~брати до\~уваги як\~необгрунтовану належними\~доказами. Щодо оцінки вартості предмету іпотеки відповідачі зазначили, що відповідно до наданого позивачем висновку від 25.02.2021 ринкова вартість 3-х кімнатної квартири, загальною площею 77,2 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , складає 10 000,00 доларів США, що за курсом НБУ, на дату оцінки, відносно гривні еквівалентно: 279 492,00 грн. У Розділі 2 звіту про оцінку предмету іпотеки міститься характеристика об`єкта оцінки. Зокрема зазначено, що предмет іпотеки належить [PERSON] , хоча власником квартири є [PERSON] , що підтверджується інформаційною довідкою № 249721038 від 24.03.2021. Крім цього у звіті зазначено, що предмет іпотеки потребує капітального ремонту та розташований на околиці міста Пирятин, що не відповідає дійсності. Станом на сьогодні предмет іпотеки у відмінному технічному стані і не потребує навіть косметичного ремонту, дана квартира розташована в центрі міста Пирятин. Звіт про оцінку предмету іпотеки, який додано позивачем до позовної заяви містить копії чотирьох оголошень із сервісу OLX.ua, проте тільки одне оголошення містить інформацію про вартість квартири яка виставлена на продаж, а саме - 15 000 доларів США. Всі інші оголошення не містять жодної інформації про об`єкт продажу, а подані як звичайна картинка без будь якого змісту. Відповідачі самостійно здійснила пошук на сервісі OLX.ua оголошень щодо продажу З кімнатних квартир в місті Пирятин, а саме: оголошення щодо продажу 3 кімнатної квартири по [ADDRESS] , загальною площею 62 м2, вартість 14 500 доларів США; оголошення щодо продажу 3 кімнатної квартири в [ADDRESS] , загальною площею 68,80 м2, вартістю 23 500 доларів США; оголошення щодо продажу 3 кімнатної квартири в місті Пирятин, загальною площею 49 м2, вартістю 14 000 доларів США; оголошення щодо продажу 3 кімнатної квартири по [ADDRESS] , загальною площею 56 м2, вартістю 12 500 доларів США. Усі вищенаведені в оголошеннях квартири мають меншу площу ніж предмет іпотеки, але вони все одно оцінені більше ніж 10 000.00 доларів США. Враховуючи вищевикладене, вважаю, що суб`єкт оціночної діяльності ТОВ "ЕКСПЕРТНА ОЦІНКА МАЙНОВИХ ПРАВ" умисно та в інтересах позивача занизило вартість предметуіІпотеки. Висновок та звіт про оцінку предмету іпотеки викликає сумніви щодо його достовірності та не може бути прийнятий судом як підтвердження вартості предмету іпотеки. Також зазначили, що станом на даний час в Україні діє ЗУ "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті". Пунктом 1 частини 1 ЗУ "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" визначено, що протягом дії нього Закону: 1) не може бути примусово звернено стягнення (відчужене без згоди власника) на майно, що віднесене до об`єктів житлового фонду (далі - нерухоме житлове майно), об`єкт незавершеного житлового будівництва, майнові права на нього, що є предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно/об`єкт незавершеного житлового будівництва/майнові права виступають як забезпечення виконання зобов`язань фізичної особи (позичальника або майнового поручителя) за кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного житлового будівництва, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності немає іншого нерухомого житлового майна; або таке нерухоме житлове майно придбавалося за кредитні кошти і при цьому умовами кредитного договору передбачена заборона реєстрації місця проживання позичальника або майнового поручителя за адресою знаходження нерухомого житлового майна, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності немає іншого нерухомого житлового майна; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного житлового будівництва) не перевищує 140 квадратних метрів для квартири та 250 квадратних метрів для житлового будинку. Ситуація відповідачів відповідає умовам, які визначені цим законом, а саме: предмет іпотеки використовується обома відповідачами, як місце їхнього постійного проживання, інше нерухоме житлове майно у них відсутнє, загальна площа предмету іпотеки складає 77,2 кв.м. Таким чином на дану квартиру не може бути звернено стягнення в силу дії ЗУ "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті". Враховуючи вище\~зазначені обставини\~відповідачі просять\~у задоволенні\~позовних вимог\~ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "КЕЙ-КОЛЕКТ" до [PERSON] та\~ [PERSON] про звернення стягнення\~на предмет\~іпотеки,\~шляхом продажу на прилюдних торгах відмовити в повному обсязі. Ухвалою судді Пирятинського районного суду Полтавської області від 09 березня 2021 року відкрито провадження у справі, у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, на адресу суду надіслав заяву у якій просив справу слухати у його відсутність, позов підтримує у повному обсязі, також зазначив, що у разі неявки у судове засідання відповідача, не заперечує проти розгляду справи з винесенням заочного рішення. Представник відповідачі у судове засідання не з`явився, на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи у його та відповідачів відсутність, проти задоволення позову заперечував, просив у задоволенні позову відмовити з підстав викладених у відзиві. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Згідно ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом установлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: 13 чернвя 2008 року, між [PERSON] та ПАТ «УкрСиббанк» було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11359004000, відповідно до якого банк зобов`язався надати відповідачеві кредит у сумі 43000,00 доларів США, що дорівнює еквіваленту 208 734,90 грн за курсом НБУ на день укладення договору, зі сплатою 9,500 % річних та кінцевим строком повернення 12 червня 2023 року, а позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених Кредитним Договором повертати кредитні кошти (кредит), сплатити процента за користування кредитом (грошовими коштами), та інші платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним Договором та Додатком № 1 до нього - «Графіком погашення кредиту» ( а.с.7-10). Згідно із ч. 1 ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, відповідно до п. 1.1 розділу 1 вищещащаначеного договору. ( а.с.7). Позивач свої зобов`язання за Договором виконав належним чином та у повному обсязі, надавши позичальнику кредит. Сторони при укладенні кредитного договору досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна №258866013 від 28.05.2021 (а.с. 112-113). 13 червня 2008 року [PERSON] як майновий поручитель [PERSON] уклав з ПАТ «УкрСиббанк» Договір Іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Пирятинського районного нотаріального округу Полтавської області Запорожець І.П., за реєстровим №2541. Відповідно до умов якого, Іпотекодавець передає в іпотеку Іпотекодержателю наступне нерухоме майно: квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , іпотекою забезпечується в повному обсязі виконання усіх грошових зобов`язань Позичальника за Кредитним Договором ( а.с.11-12). Відповідно до розділу 4 договору іпотеки сторонами визначено порядок звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до змісту вказаної статті, іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки, зокрема, у разі порушення іпотекодавцем будь-якого зобов`язання за цим договором або будь-якого зобов`язання, що забезпечено іпотекою за цим договором. Звернення стягнення здійснюється на підставі, зокрема, рішення суду. Право визначення підстави та способу звернення стягнення належить іпотекодавцю ( а.с. 11). 13 червня 2008 року [PERSON] уклав з ПАТ «УкрСиббанк» Договір поруки, відповідно до умов якого, Поручитель несе солідарну відповідальність з Позичальником перед Банком за виконання умов основного зобов`язання, в повному обсязі, як існуючих на дату укладання Договору поруки, так і тих, що можуть виникнути після укладення Договору поруки (в майбутньому), включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій. Крім того позивач зазначає, що в порушення умов Кредитного договору, позичальник свої зобов`язання не виконував, внаслідок чого він вимушений був звернутись до Пирятинського районного суду Полтавської області щодо примусового стягнення заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту № 11359004000 від 13 червня 2008 року. Рішенням суду від 23 січня 2012 року позов було задоволено та стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту у розмірі 366 078 гривень 35 коп., державне мито у розмірі 1 700 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, у розмірі 120,00 грн. ( а.с.13-14). 12 грудня 2011 року між ПАТ УкрСиббанк" та ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» укладено договір факторингу № 1, за умовами якого ПАТ «УкрСиббанк» передано у власність ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» право вимоги до боржників, в тому числі до боржника [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту № 11359004000 від 13 червня 2008 року (а.с. 37-40). 12 грудня 2011 року між ПАТ УкрСиббанк" та ТОВ " КЕЙ-КОЛЕКТ " укладено договір відступлення прав вимоги, відповідно до ст. 1 якого банк передав, в ТОВ "Кей - Колект" прийняв права вимоги за договорами іпотеки, зазначеними у Додатку № 1 до цього договору, в тому числі за договором іпотеки № 11359004000 від 13 червня 2008 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ"УкрСиббанк" (а.с. 41-44). Ухвалою Пирятинського районного суду Полтавської області від 11 вересня 2012 року задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Кей Колект про заміну сторони виконавчого провадження, замінено сторону у виконавчому провадженні, а саме стягувача Приватне акціонерне товариство УкрСиббанк, у виконавчому провадженні по примусовому виконанню рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 23.01.2012 по справі №2-163/2011 за позовом Приватного акціонерного товариства УкрСиббанк до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості на Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей Колект» ( а.с. 15-16). Відповідно до ст.\~512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514\~ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом. Згідно зі ст.\~516\~ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ст.\~517\~ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ст. 1077 ЦК України). Відповідно до ст.\~4\~Закону України\~«Про фінансові\~послуги та\~державне регулювання\~ринків фінансових\~послуг» до фінансових послуг належать операції з факторингу. Суд також звертає увагу, що відповідно до ст.\~1083\~ЦК України наступне відступлення фактором права грошової вимоги третій особі не допускається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Якщо договором факторингу допускається наступне відступлення права грошової вимоги, воно здійснюється відповідно до положень цієї глави. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статями 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Станом на 25 лютого 2021 року, заборгованість [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту № 11359004000 від 13.06.2008, становить 1 311 976,81 грн. Згідно із\~звітом про оцінку, складеним 25\~лютого 2021 року ТОВ «Експертна оцінка майнових прав», ринкова вартість об`єкта нерухомого майна 3-х кімнатної квартири, загальною площею 77,2 кв м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , станом на 25.02.2021 становить 279 492 гривень 00 копійок без урахування ПДВ (а.с. 20-36). Відповідно до ст. 572, ч. 1 ст. 575 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до п.п. 2.1.1 Договору іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем зобов`язань за Кредитним договором іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмету іпотеки у повному обсязі переважно перед іншими кредиторами. За умовами п.п. 4.1 Договору іпотеки звернення стягнення здійснюється іпотекодержателем у випадках, зазначених п.п. 2.1.1-2.1.2 цього договору. Звернення стягнення здійснюється, зокрема, на підставі рішення суду (п.п. 4.2 Договору). Як передбачено частинами 1 і 3 статті 33 Закону України "Про іпотеку", у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України "Про іпотеку", у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. За змістом положень ст. 41 Закону України «Про іпотеку», реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону. За вказаних обставин, суд дійшов висновку про те, що [PERSON] порушено виконання зобов`язання, забезпеченого іпотекою. Разом з тим, суд вказує, що відповідно до статті 1\~Закону України\~«Про мораторій» на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, встановлено заборону примусового стягнення (відчуження без згоди власника) нерухомого житлового майна, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4\~Закону України\~«Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. У свою чергу, мораторій є відстроченням виконання зобов`язання, а не звільненням від його виконання. Тому, установлений Законом України\~«Про мораторій\~на стягнення\~майна громадян\~України,\~наданого як\~забезпечення кредитів\~в іноземній\~валюті» мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника). Крім того, згідно з пунктом 4 Закону України\~«Про мораторій\~на стягнення\~майна громадян\~України,\~наданого як\~забезпечення кредитів\~в іноземній\~валюті» протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. Оскільки зазначений Закон не зупиняє дії решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов`язань, тому є лише правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію положень цього Закону на період його чинності. При цьому, положеннями цього Закону не встановлено, що іпотека припиняється, а лише передбачено заборону примусового стягнення нерухомого житлового майна. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі N 51404742 та Постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 465/1310/17. Таким чином, положеннями Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті»\~встановлена загальна заборона примусового стягнення такого майна без згоди власника (незалежно від субєкта, який здійснює таке стягнення). Судом встановлено, що спірна квартира підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредиту в іноземній валюті», оскільки виступає предметом іпотеки за споживчим кредитом в іноземній валюті, використовується як місце постійного відповідачів, а загальна площа не перевищує 140 кв. метрів. При цьому, під час судового розгляду справи представником відповідача, не надано суду доказів проведення перевірки щодо відповідності вказаного об`єкта нерухомого майна наведеним положенням Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Відповідно до ст.81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ст.\~5\~ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, зазначений законами України. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 124\~Конституції України передбачає, що до юрисдикції судів віднесено всі правові відносини, що виникають у державі. Відповідно до ст. 19 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно до ст.\~55\~Конституції України права і свободи людини громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Згідно із ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, оспорювання. Відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів передбачено визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, припинення правовідношення. Статтею 89\~ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пунктом 2 ч. 1 Прикінцевих та\~перехідних положень\~Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» (Закони № 1381-IX від 13.04.2021, № 1382-IX від 13.04.2021) Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (Відомості Верховної Ради України, 2014 р., № 28, ст. 940; 2015 р., № 43, ст. 386; 2020 р., № 38, ст. 279; із змінами, внесеними Законом України від 16 вересня 2020 року № 895-IX) втрачає чинність через п`ять місяців з дня набрання чинності цим Законом. Отже,\~враховуючи вимоги ЗУ «Про мараторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредиторів в іноземній валюті» не може бути примусово стягнуте нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави або предметом іпотеки, якщо тавке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами в іноземній валюті та використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя. Суд вважає, що задоволенню не підлягає також позовна вимога про виселення відповідачів зі спірної квартири, яка є похідною від вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки. Наразі підстави для виселення відповідачів зі спірної квартири відсутні, а вимоги є передчасні. Таким чином, позовні вимоги ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КЕЙ-КОЛЕКТ» є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed