Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

ПрАТ "Страхова компанія "Арсенал Страхування" 20.05.2016 року звернулось до Святошинського районного суду м. Києва із зазначеним позовом, яким просить стягнути з [PERSON] на користь ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» майнову шкодву у сумі 18298,10 грн. та судові витрати в сумі 1378,00 грн., аргументуючи позов тим, що 30.04.2014 року між ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» та [PERSON] був укладений договір добровільного страхування наземного транспортного засобу № 434/14-Тз/К/03, відповідно до якого ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" взяло на себе зобовязнання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобял марки "Пежо", д/н [NUMBER]. Крім того, зазначив, що 16.12.2014 року у м. Києві на пр-ті Голосіївський, 102 сталося ДТП за участі транспортного засобу марки «Пежо", д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], якого відповідно до постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 30.01.2015 року було визнанно винним у даному ДТП. Внаслідок ДТП були спричинені механічні пошкодження власнику автомобіля марки "Пежо", д/н [NUMBER] на суму 69417,76 грн., які відповідно до наряду-замовлення № зн-П024342 від 18.12.2014 року були віплачені [PERSON] згідно договору добровільного страхування наземного транспортного засобу № 434/14-Тз/К/03. Позивач у судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надавши через канцелярію клопотання в якому позовні вимоги просив задовольнити, стосовно ухвалення заочного рішення не заперечував та просив слухати справу у відсутності представника позивача. Відповідач у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про слухання справи, причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову не надіслав. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.3 ст. 10, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 30.04.2014 року між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу № 434/14-Тз/К/03, відповідно до якого ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" взяло на себе зобовязнання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобял марки "Пежо", д/н [NUMBER] (а.с. 4-8). Як вбачається із постанови Голосіївського району м. Києва від 30.01.2015 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та накладено штраф (а.с. 10). Відповідно до п. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від 01.07.2004 р. обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до страхового акту № 434/14-Тз/К/03-1-1 від 30.12.2014 року за договором страхування №434/14-Тз/К/03 від 30.04.2014 року сума страхового відшкодування яка підлягає виплаті власнику автомобіля марки "Пежо", д/н [NUMBER] з вирахуванням розміру безумовної франшизи становить 68298,10 грн. (а.с. 14), яка ьула виплачена [PERSON] згідно платіжного доручення № 29206 від 08.01.2015 року (а.с. 16). Оскільки цивільно-правова відповідальність власника автомобіля [NUMBER] була застрахована в ПрАТ "СК ПЗУ Україна" (Договір № АІ/6346987) ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" звернулось до зазначено товариства з вимогою відшкодування завданих збитків, яке всою чергу відшкодувало ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" забдані збитки в результаті ДТП в розмірі 50000,00 грн. оскільки зазначена сума є лімітом відповідальності передбаченого Договором страхування № АІ/6346987 укладеним між ПрАТ "СК ПЗУ Україна" та відповідачем по справі, а тому до ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" перейшло право вимоги до [PERSON] в розмірі суми боргу за межами ліміту відповідальності в сумі 18298,10 грн. Згідно ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його, що визначено п. 36.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Частиною 4 статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору. Позивачем на адресу відповідача було направлено претензію від 03.07.2015 року про відшкодування майнової шкоди в порядку регресу. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяння шкоди. У відповідності до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Згідно п. 3 ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик відшкодовує витрати на проведення експертизи лише в разі якщо він визначений законом строк не направив свого представника для огляду транспортного засобу. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Згідно ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Аналізуючи викладене у сукупності, суд приходить до висновку, що позивач виконав всі покладені на нього зобов'язання, а тому у нього виникає повне право звернутися безпосередньо до відповідача з вимогою про відшкодування завданої йому матеріальної шкоди у порядку регресу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 1378 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved