Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-26 00:00:00

У листопаді 2017 року позивач звернулась до суду з даним позовом. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що 12.01.2017 року померла її тітка - [PERSON]. Після смерті тітки залишилось спадкове майно - 1/2 частина житлового будинку №17 по вулиці Кленова (колишня Кірова) в селі Тарасівка, Києво-Свягошинського району Київської області, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 29.12.1992 року. Згідно технічного паспорту БТІ домоволодіння складається з наступних будівель та споруд: житловий будинок літ. "А", з наступними приміщеннями: квартира 1: кухня - 1.1, площею 7,3 кв.м., коридор - 1.2, площею 7,0 кв.м., житлова - 1.3, площею 12,2 кв.м., житлова - 1.4, площею 14,4 кв.м., веранда - 1.5, площею 9,7 кв.м. Загалом по квартирі 1: загальною площею 50,6 кв.м., житловою 26,6 кв.м., квартира 2: житлова - 2.1, площею 26,8 кв.м., Загалом по квартирі 2: загальною площею 26,8 кв.м., житловою 26,8 кв.м. Загалом по будинку: загальною площею 77,4 кв.м., житловою 53,4 кв.м. Надвірні споруди: сарай літ. "Б", сарай літ. "В", вбиральня літ. "Г", погріб літ. "Д", огорожа. Згідно заповіту тітки, складеного нею 26.01.1994 року, посвідченого [PERSON], секретарем виконкому [PERSON] сільської ради народних депутатів за реєстровим №6, усе своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, вона заповіла позивачці. У тітки спадкоємці за законом першої черги відсутні і вона є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті тітки [PERSON]. 26 вересня 2017 року позивач подала заяву до приватного нотаріуса Києво-Святошинського нотаріального округу Київської області [PERSON] про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON]. Однак, нотаріус винесла Постанову від 26.09.2017 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії в зв'язку з пропущенням строку прийняття спадщини та їй роз'яснено, що за захистом своїх порушених або оспорюваних прав вона може звернутися до суду. Позивач зазначає, що постійно проживала із спадкодавцем в належній їй частині будинку №17 по вулиці Кленова (колишня Кірова) в селі Тарасівка, Києво-Свягошинського району Київської області. Факт її постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини можуть підтвердити свідки в судовому засіданні. Незважаючи, що її місце проживання на час відкриття спадщини було зареєстровано за адресою: [INFO], вона постійно проживала із спадкодавцем до дня її смерті. Посилаючись на ч. 6 ст. 29 ЦК України, про те, що фізична особа може мати кілька місць проживання, а також на ч. 3 ст. 1268\~ЦК України, п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 р. "Про судову практику у справах про спадкування", позивач зазначила, що відповідно до ст. 256 ЦПК України їй необхідно в судовому порядку встановити факт її постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що буде підтвердженням прийняття нею спадщини у відповідності із ч.3 ст.1268 ЦК України. Так як, вона на сьогоднішній день позбавлена можливості в загальному, встановленому законом порядку реалізувати своє право на спадкування вище зазначеного спадкового майна після смерті тітки [PERSON], тому за захистом своїх інтересів змушена звертатися до суду. Також позивач зазначила, що Рішенням №4/21 Х сесії VII скликання [PERSON] сільської ради від 20 жовтня 2016 року спадкодавцю [PERSON] було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення та передачу в приватну власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,1905 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд в селі Тарасівка вул.Кірова,17, за рахунок земель запасу [PERSON] сільської ради (землі житлової та громадської забудови). На підставі даного рішення [PERSON] сільської ради та заяви спадкодавця від 16.11.2016 року Києво-Святошинським виробничим відділом Київської обласної філії Центру ДЗК був виготовлений проект землеустрою гр. [PERSON], код - 02.01 - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована в с. Тарасівка, вул. Кленова,17, [PERSON] сільської ради Києво-Святошинського району Київської області. Згідно кадастрового плану, площа земельної ділянки, що підлягає приватизації становить 0,1905 га. Даний проект землеустрою був погоджений експертом державної експертизи [PERSON], згідно Висновку від 21.06.2017р. №6655/82-17. Однак, завершити процедуру приватизації даної земельної ділянки, а саме отримати документ, що підтверджує право власності на земельну ділянку, спадкодавець [PERSON] не змогла в зв'язку зі смертю. Посилаючись на ч. 2 ст. 120 Земельного кодексу України та п. 3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування від 16.05.2013 р. за № 24-753/0/4-13, позивач вважає, що має право на завершення приватизації та оформлення права власності на земельну ділянку площею 0,1905 га, яка розташована в с. Тарасівка, вул. Кленова,17, Києво-Святошинського району Київської області в порядку спадкування за заповітом після смерті 12.01.2017 року [PERSON] і дане питання необхідно вирішувати в судовому порядку, так як воно взаємопов'язано з питанням визнання за позивачем права власності на 1/2 частину житлового будинку, який розташований на земельній ділянці, що підлягає приватизації. Згідно висновку про вартість майна (будинку) №СОД/504/17 від 12.10.2017 р. ТОВ "Інком-Бізнес-Центр", оціночна вартість 1/2 частини даного житлового будинку становить 27421,00 грн. Посилаючись на ст. 256 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, ч.6 ст. 29, ч.1 ст. 328, ст.ст. 1216, 1218, 1223, 1233, 1235, ч.3 ст. 1268, 1296 ЦК України, 2 ст. 120 ЗК України, п.23 Постанова Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" позивач просить суд встановити факт постійного проживання [PERSON] в будинку №17 по вул. Кленова, в селі Тарасівка, Києво-Свягошинського району Київської області, на час відкриття спадщини разом зі спадкодавцем [PERSON], яка померла 12.01.2017 року; визнати право власності [PERSON] на 1/2 частину житлового будинку №17 по вул. Кленова, в с. Тарасівка, Києво-Свягошинського району Київської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті 12.01.2017 року [PERSON]; визнати за [PERSON], [INFO], яка зареєстрована за адресою: [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], право на завершення приватизації та оформлення права власності на земельну ділянку площею 0,1905 га, яка розташована в с. Тарасівка, вул. Кленова,17, Києво-Святошинського району Київської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті 12.01.2017 року [PERSON]. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав зазначених в позові. Відповідач [PERSON] сільська рада свого представника в судове засідання не направила, а надіслала лист за підписом Тарасівського сільського голови [PERSON] від 12.03.2018 р., в якому просить розглянути справу без її представника і що проти позовних вимог [PERSON] не заперечують. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши мате\-ріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підля\-гають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.01.2017 року померла [PERSON], яка була зареєстрована та проживала в [INFO]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 1/2 частину житлового будинку №17 по вулиці Кленова (колишня Кірова) в селі Тарасівка, Києво-Свягошинського району Київської області, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 29.12.1992 року. Згідно заповіту [PERSON], складеного нею 26.01.1994 року, посвідченого [PERSON], секретарем виконкому [PERSON] сільської ради народних депутатів за реєстровим №6, усе своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, вона заповіла позивачці [PERSON]. Згідно матеріалів спадкової справи №5/2017 до майна померлої 12.01.2017 р. [PERSON], позивачка [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] 26 вересня 2017 року позивач подала заяву до приватного нотаріуса Києво-Святошинського нотаріального округу Київської області [PERSON] про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON]. Приватний нотаріус [PERSON] винесла постанову від 26.09.2017 року про відмову [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії в зв'язку з пропущенням строку прийняття спадщини та їй роз'яснено, що за захистом своїх порушених або оспорюваних прав вона може звернутися до суду. Посилання позивача, що вона постійно проживала із спадкодавцем в належній їй частині будинку №17 по вулиці Кленова (колишня Кірова) в селі Тарасівка, Києво-Свягошинського району Київської області на час відкриття спадщини підтверджуються фактичним визнанням цих обставин відповідачем [PERSON] сільською радою Києво-Свягошинського району Київської області згідно листа за підписом Тарасівського сільського голови [PERSON] від 12.03.2018 р., за №176, в якому зазначено, що проти позовних вимог [PERSON] відповідач не заперечує і тому письмовий відзив на позов не надає. Статтею 315 ЦПК України передбачена можливість встановлення судом фактів, що мають юридичне значення. Тому суд, виходячи із встановлених вищезазначених обставин вважає, що підлягає задоволенню вимога позивача про встановлення факту постійного проживання [PERSON] в будинку №17 по вул. Кленова, в селі Тарасівка, Києво-Свягошинського району Київської області, на час відкриття спадщини разом зі спадкодавцем [PERSON]. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У статті 1233 ЦК України зазначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 ст. 1235 ЦК України передбачено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Як роз'яснено в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.\~У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Так як позивачу приватним нотаріусом Києво-Святошинського нотаріального округу Київської області [PERSON] відмовлено в оформленні спадщини на спадкове майно, тому дане питання може бути вирішено тільки в судовому порядку. Відповідно до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Отже, судом встановлено, що єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті 12.01.2017 року [PERSON] є позивач [PERSON], яка спадщину прийняла відповідно до ч. 3 ст.1268 ЦК України шляхом постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Тому підлягають задоволенню позовні вимоги позивача про визнання за нею права власності на спадкове майно - 1/2 частину житлового будинку № 17 по вул. Кленова, в селі Тарасівка Києво-Святошинського району Київської області в порядку спадкування за заповітом після смерті 12.01.2017 року [PERSON] Також підлягає задоволенню позовна вимога [PERSON] про визнання за нею права на завершення приватизації та оформлення права власності на земельну ділянку площею 0,1905 га, яка розташована в селі Тарасівка, вул. Кленова, 17, Києво-Святошинського району Київської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті 12.01.2017 року [PERSON], виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно рішення №4/21 Х сесії VII скликання [PERSON] сільської ради від 20 жовтня 2016 року спадкодавцю [PERSON] було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення та передачу в приватну власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,1905 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд в селі Тарасівка вул.Кірова,17, за рахунок земель запасу [PERSON] сільської ради (землі житлової та громадської забудови). На підставі даного рішення [PERSON] сільської ради та заяви спадкодавця від 16.11.2016 року Києво-Святошинським виробничим відділом Київської обласної філії Центру ДЗК був виготовлений проект землеустрою гр. [PERSON], код - 02.01 - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована в с. Тарасівка, вул. Кленова,17, [PERSON] сільської ради Києво-Святошинського району Київської області. Згідно кадастрового плану, площа земельної ділянки, що підлягає приватизації становить 0,1905 га. Даний проект землеустрою був погоджений експертом державної експертизи [PERSON], згідно Висновку від 21.06.2017р. №6655/82-17. Однак, завершити процедуру приватизації даної земельної ділянки, а саме отримати документ, що підтверджує право власності на земельну ділянку, спадкодавець [PERSON] не змогла в зв'язку зі смертю. Частиною 2 ст. 120 Земельного кодексу України визначено, що якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Відповідно до п. 3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування від 16.05.2013 р. за № 24-753/0/4-13, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Згідно витягу з протоколу №36 від 06.02.2018 року земельної комісії [PERSON] сільської ради Києво-Святошинського району Київської області гр-ці [PERSON] відмовлено в наданні дозволу на завершення приватизації та оформлення права власності на земельну ділянку площею 0,1905 га, яка розташована в с.Тарасівка, вул. Кленова,17, як спадкоємцю за заповітом після смерті 12.01.2017 року [PERSON], в зв'язку з відсутністю у [PERSON] свідоцтва про право власності на 1/2 частину житлового будинку, який знаходиться за адресою: с. Тарасівка, вул. Кленова, 17, та належав гр. [PERSON] Отже, наявні законні підстави для визнання за позивачем права на завершення приватизації та оформлення права власності на земельну ділянку площею 0,1905 га, яка розташована в селі Тарасівка, вул. Кленова, 17, Києво-Святошинського району Київської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті 12.01.2017 року [PERSON] Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, з урахуванням того, що відповідно до\~ст.2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved