Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що відповідач є власником квартири [ADDRESS]. Дана квартира знаходиться в багатоквартирному будинку комунального житлового фонду, що перебуває на балансі ДКП "ЖЕК №2", який здійснює його утримання та експлуатацію. Відповідач зобов'язаний оплачувати надані послуги, згідно встановлених тарифів. Рішенням виконавчого комітету Дубенської міської ради від 20.07.2006 №576 "Про тарифи та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій" з 01.08.2006 було затверджено диференційований тариф квартирної плати (плати за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій). З 01.12.2011 введено в дію нові тарифи, затверджені рішенням Дубенської міської ради №724 від 17.11.2011. А 17.01.2013 рішенням Дубенської міської ради №13 затверджено нині діючі тарифи. В подальшому нарахування плати здійснювалось за вказаними тарифами. Відповідно до Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004 року споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-експлуатаційних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору та оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Оплата цих послуг здійснюється за розрахунками на підставі Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого Постановою КМ України від 20.05.2009 №529. А тому, необхідність укладення договору на надання житлово-комунальних послуг передбачено законом і його укладення визначено як обов'язок, а не право сторін. Відповідач ухиляється від Укладення договору. Позивач надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, а відповідач ними користується. Факт надання послуг позивачем по будинку відповідача підтверджується актом виконаних робіт. З боку відповідача претензійних актів щодо виконаних робіт ДКП "ЖЕК №2" не було. Відповідно до ст.526 ЦПК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідач в порушення вимог чинного законодавства свої зобов'язання по оплаті наданих послуг належним чином не виконує, оплату здійснювала лише частково, згідно довідки-розрахунку заборгованість складає 1763 гривні 53 копійки. Відповідач був попереджений про те, що у випадку несплати заборгованості, борг буде стягнутий в судовому порядку. Представник позивача подав суду заяву, згідно якої просить справу розглядати у його відсутність на підставі наявних у справі доків, просить стягнути з відповідачки заборгованість за надані житлово-комунальні послуги. Відповідач [PERSON] в зал судового засідання не з»явився, згідно поданої заяви позовні вимоги визнав частково в межах позовної давності, просить справу слухати у його відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Згідно "Правил користування приміщеннями житлових будинків" затверджених постановою КМУ №572 від 08.10.1998р., і відповідно до ст. 20, 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004 року № 1875-І споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору та оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Оплата цих послуг здійснюється за розрахунками на підставі Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого Постановою КМУ від 20.05.2009 р. №529. Стаття 179 ЖК України передбачає, що користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до частини 1 статті 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", утримання приватизованих квартир (будинків) здійснюється за рахунок коштів їх власників згідно з Правилами користування приміщеннями жилих будинків та прибудинковими територіями, які затверджуються КМУ, незалежно від форм власності на них. Таким чином, необхідність укладення договору на надання житлово-комунальних послуг передбачено законом і його укладення визначено як обов'язок, а не право сторін. Відповідачка всупереч зазначеним вимогам ухилилась від укладення письмового договору з позивачем. Разом з тим, наявність між сторонами фактичних договірних зобов'язань підтверджують наступні норми законодавства. Так, відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 ЦК. Згідно зазначеної статті, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Таким чином, між позивачем та відповідачем виникли відносини, що породжують цивільні права та обов'язки, оскільки позивач надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, а відповідач ними користується, тобто у відповідності до ст. ст. 901 - 903 ЦК України договір про надання послуг фактично відбувся. Відповідно до ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Як вбачається з представленої позивачем довідки-розрахунку заборгованість за послуги нарахована та включена і за попередні періоди, до лютого 2011 року. З позовними вимогами, позивач звернувся до суду лише 25.02.2014 року. За змістом ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідачем заявлено застосування наслідків спливу позовної давності, таким чином позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, та стягненню підлягає сума заборгованості, що виникла в строки передбачені ст. 257 ЦК України.

Outcome: approved