Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-06 00:00:00

10 квітня 2019 року позивач Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві позивач зазначив, що 27 квітня 2011 року між [PERSON] та АТ КБ "ПриватБанк" було укладено кредитний договір № б/н, згідно з яким [PERSON] (позичальник) отримала кредит у розмірі 3600 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Однак, відповідач порушила виконання своїх зобов`язань в частині погашення кредиту згідно з Умовами кредитування. Оскільки відповідач добровільно не погасила суму боргу, то позивач звернувся до суду та просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом в розмірі 12079 (дванадцять тисяч сімдесят дев`ять) гривень 94 (дев`яносто чотири) копійки, з яких: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 5013 грн. 70 коп., заборгованість за простроченим тілом кредиту в розмірі 1560 грн. 30 коп., пеня за прострочене зобов`язання в розмірі 4154 грн. 51 коп., пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. в розмірі 300 грн., штраф (фіксована частина) в розмірі 500 грн., штраф (процентна складова) в розмірі 551 грн. 43 коп. В судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду надійшло при надходженні позову клопотання про розгляд справи у відсутність представника позивача та надання згоди на заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] в судові засідання: 01.07.2019 року та 07.10.2019 року не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями про отримання повісток. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не повідомив суд про причини неявки в судове засідання, відзиву на позовну заяву не подала, та те, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи, то суд вважає за необхідне розглядати справу в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та наданих доказів, дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що 27 квітня 2011 року між [PERSON] та АТ КБ "ПриватБанк" було укладено кредитний договір № б/н, згідно з яким [PERSON] (позичальник) отримала кредит у розмірі 3600 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Згідно з довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти клієнта [PERSON] (кредитний договір № б/н від 27.04.2011 р.) відповідач отримала кредит 27.04.2011 року у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. 31.01.2017 року кредитний ліміт було збільшено до 4600 грн. та 20.07.2018 року знижено до 0,00 грн., строк дії кредитної картки до 30 листопада 2017 року. Відповідач [PERSON] згідно з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами зобов`язана була вносити щомісячний платіж до - 25 числа місяця, наступного за звітним. Із наданої позивачем Виписки по рахунку вбачається, що відповідач знімала кредитні кошти, потім частково погашала заборгованість за договором і знову користувалася кредитними коштами. Внаслідок ненадання відповідачем своєчасно грошових коштів Банку виникла заборгованість, яка відповідачем не погашена. Останній платіж в рахунок погашення заборгованості було здійснено 10.12.2018 року в сумі 956,73 грн., що підтверджується випискою по особовому рахунку відповідача та має відображення у розрахунку заборгованості. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов`язується погашати заборгованість за Кредитом, процентами за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Відповідач у порушення умов договору зобов`язання за договором належним чином не виконує, тому станом на 18.03.2019 року заборгованість за кредитом складає 12079 (дванадцять тисяч сімдесят дев`ять) гривень 94 (дев`яносто чотири) копійки, з яких: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 5013 грн. 70 коп., заборгованість за простроченим тілом кредиту в розмірі 1560 грн. 30 коп., пеня за прострочене зобов`язання в розмірі 4154 грн. 51 коп., пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. в розмірі 300 грн., штраф (фіксована частина) в розмірі 500 грн., штраф (процентна складова) в розмірі 551 грн. 43 коп. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Суд вважає, що позивач виконав умови договору та надав відповідачеві кредит. Однак, відповідач [PERSON] всупереч договірним зобов`язанням не сплачує кредитну заборгованість, тому позивач має право вимагати від відповідача повернути заборгованість, що залишилася. Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Оскільки відповідач добровільно не погашає заборгованість по кредитному договору, то вказана заборгованість підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в судовому порядку. Щодо вимог про стягнення неустойки (пені, штрафів). Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Неустойка є одним з видів забезпечення виконання зобов`язання (ст. 546 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 548 ЦК України). Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Фактично за одне й те саме порушення умов договору - несвоєчасне повернення кредитних коштів та процентів, у договорі передбачено два види відповідальності: штраф та пеня. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та те, що відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Така правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 р. та Верховним Судом у постанові №2-2171/11 від 25 липня 2018 р. Виходячи з викладених обставин справи, положень закону та правової позиції, на відповідача може бути покладено лише один вид цивільно-правової відповідальності, а саме - штраф, оскільки умови його стягнення в Умовах та Правилах виписані в зрозумілій для позичальника формі і, ознайомлювавшись з ними, відповідач могла зрозуміти порядок їх нарахування. За такого у зв`язку із порушенням відповідачем умов договору щодо повернення кредитних коштів з нього на користь позивача необхідно стягнути, крім суми заборгованості за кредитом, також і передбачений договором штраф, який складається з фіксованої частини та з процентної. В свою чергу, оскільки судом сума заборгованості зменшена, то і процентна складова, яка складає 5 відсотків від загальної суми заборгованості, підлягає зменшенню, а саме: стягненню підлягає сума в розмірі 328,70 грн. (5013,70 + 1560,30) х 5/100). Таким чином відповідач повинен сплатити АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за тілом кредиту в розмірі 6574 (5013,70 + 1560,30) грн., штраф (фіксована частина) в розмірі 500 грн., штраф (процентна складова) в розмірі 328,70 грн., що разом становить 7402,70 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Виходячи з вимог цієї статті, та з врахуванням того, що позивач просив в позовній заяві стягнути з відповідача на свою користь судовий збір, враховуючи, що позов задоволено частково, то суд вважає, що є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 1177,21 грн. судового збору (7402,70 (сума задоволена судом)х 1921 (сума судового збору за позовну заяву) : 12079,94 (загальна сума позову). На підставі викладеного,

Outcome: partial