Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-18 00:00:00

За підсудністю з Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області надійшла справа за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Київобленерго» Іванківський РП щодо порушення норм надання комунальних послуг та посягання та приватну власність. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 05 грудня 2005 року між ним та ЗАТ «Київобленерго» було укладено Договір про користування електричною енергією за № 088900184 (далі Договір) за основним місцем його проживання, зокрема: [ADDRESS] . Однак всупереч вимогам даного Договору, позивач звинувачує Відповідача у систематичному порушенні порядку надання йому послуг з користування електричною енергією за вищевказаною адресою та створенні перешкод на шляху до оформлення необхідних документів згідно чинного законодавства України і поновлення енергопостачання. Незважаючи на неодноразові звернення позивача до відповідача, а також інших інстанцій, а саме - Іванківської районної державної адміністрації, Інспекції з Енергонагляду, та Національної Комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП), питання з переукладення Договору та поновлення електропостачання не було виконане належним чином. Позивач вважає, що причиною подачі позову до суду стало: - Переукладання Договору № 088900184 від 05.12.2005р. без попереднього узгодження з Споживачем; передача кінцевого документу засобами поштового зв`язку та несанкціоноване встановлення нового лічильника «на фасаді» без демонтажу попередньо встановленого і за відсутності Споживача, невірно зазначена адреса об`єкту (згідно попередньо поданих документів на право власності); - Відключення електропостачання станом на червень 2012р. без попередження та ігнорування присутності Споживача шляхом відрізання дротів контактної мережі опори місцевим працівником, що стало причиною звернення до Інспекції з Енергонагляду, а після з`ясування фактів - встановлення лічильника іншого номіналу (що не відповідає потребам Споживача), з порушенням нормативів виконання робіт та повторне перезаключення Договору про користування електричною енергією, о/р №000200482814 відповідно Акту від 06.08.2012 p.; - Ігнорування ВІДПОВІДАЧЕМ повідомлень про факти порушення роботи обладнання станом на березень 2015р., що призвело до виходу останнього з ладу і послідуючі звинувачення у "самовільному демонтажі" та висунення Претензії, вих. № 495 під 08 05.2015р. з вимогою погасити заборгованість за відсутності електропостачання та невірно вказаними показниками на момент виходу з ладу обладнання. Враховуючи вищезазначене, позивач просить: 1. Визнати вимоги щодо подання Заяви про повторне підключення та сплати за послуги в повному обсязі неаргументованими; -відповідно зазначеного здійснити поновлення електропостачання житлового будинку за адресою: [ADDRESS] за Тимчасовою Угодою (до надання виписки з документів, що підтверджують право власності) та Технологічним Актом, укладеним Споживачем та погоджений з підприємством-енергопостачальником. 2. Звинувачення відносно "самовільного демонтажу обладнання" та вимоги відносно "повернення встановленого на фасаді лічильника", визнати неправомірними, а усі подальші спроби з`ясування фактів на місці без присутності Споживача вважати недійсними. 3. Претензію вих. № 495 від 08.05.2015р. визнати помилковою, а залишок від попередньо сплачених коштів (згідно фактичної заборгованості на момент виходу обладнання з ладу) спрямувати на укладання Договору про користування електричною енергією з поліпшенням умов з надання послуг електропостачання. 4. Приймаючи до уваги значний термін перебігу справи, що призвело до позбавлення умов проживання, а також неодноразову зміну Статуту підприємства-постачальника на протязі періоду користування послугами, призначити відповідну особу (інстанцію) для спостереження за виконанням поновлення енергопостачання з можливістю компенсації витрат за надані послуги шляхом заключення Договору страхування. Ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 15.10.2019 року було відкрито провадження в справі та призначено до підготовчого судового засідання (а.с.23). Під час підготовчого судового засідання представником відповідача було заявлено клопотання про заміну первісного відповідача належним відповідачем: «Публічне акціонерне товариство «Київобленерго» на Приватне акціонерне товариство «Київобленерго». Ухвалами суду дане клопотання було задоволено і ухвалено закрити підготовче провадження в справі та призначити справу до розгляду (а.с.61, 62). Крім того, представником відповідача було подано Відзив на позовну заяву [PERSON] , в якому Відповідач просить у задоволенні позову відмовити, застосувавши при цьому строк позовної давності (а.с.32-36). Позивачем було надано відповідь на відзив, відповідно до якого позивач наполягає на задоволенні своїх позовних вимог. Представник відповідача Терещенко Н.Й. в судовому засіданні позов не визнала. Просила суд при винесенні рішення врахувати відзив на позов та її клопотання про застосування строків позовної давності. Суд, вислухавши позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно та в повному обсязі проаналізувавши всі обставини справи, належність та допустимість доказів, вважає, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин,крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно положень до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке вона може здійснити шляхом звернення до суду у визначеному ЦПК України порядку (ст. 4 ЦПК України) і що також гарантовано ст.124 Конституції України. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини першої статті 81 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов`язків учасниками справи, у тому числі й в частині подання ними доказів та заяви клопотань з приводу забезпечення доказів. Так під час розгляду справи судом встановлено, що 05 грудня 2005 року між [PERSON] та ЗАТ «Київобленерго» було укладено Договір про користування електричною енергією за № 088900184 за адресою: [ADDRESS] (а.с.4-5). 07 червня 2012 року Позивачу Відповідачем було вручено попередження про відключення електропостачання (а.с.40). 11.07.2012 року електропостачання до будинку Позивача було припинено, що підтверджується нарядом про відключення. Згідно Акту про передачу на відповідальне збереження приладу обліку та пломб встановлення на ньому від 06.08.2012 року, було замінено лічильника на об`єкті споживача: [ADDRESS] . Дану згоду щодо заміни лічильника підтверджено підписом [PERSON] в даному акті. Безкоштовно було відновлено електропостачання до будинку (а.с.7). При проведенні робіт по відключенню електропостачання до будинку Позивача, 23 квітня 2015 року, працівниками Відповідача було виявлено демонтаж вводу лічильника, який був встановлений в ящику на фасаді будинку, що підтверджується копією наряду на відключення, фотографією будинку та копією рапорту контролера 19.08.2015 року (а.с.44-46). Відповідачем на адресу Позивача було направлено претензію на суму 1372 грн. 06 коп. (а.с.8). Пунктом 36 Правил користування електричною енергією, чинними на момент виникнення спірних відносин, передбачено, що відновлення електропостачання споживача здійснюється протягом 3 днів у містах та 7 днів у сільській місцевості після усунення порушень і оплати споживачем заборгованості, витрат на повторне підключення та збитків, завданих енергопостачальнику. Відповідач у своїй відповіді на звернення від 12.06.2015 р. Позивачу роз`яснив, що питання збільшення договірної потужності регулюються, чинними на той час, Законом України «Про електроенергетику» та Правилами приєднання електроустановок до електричних мереж, затвердженими Постановою № 32 від 17.01.2013 р. Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики. Правилами передбачено, що послуга з приєднання до електромереж надається на підставі договору про приєднання, невід`ємною частиною якого є технічні умови. Технічні умови приєднання видаються власником електромереж у разі приєднання нової електроустановки, збільшення електричної потужності електроустановки внаслідок реконструкції чи модернізації, зміни вимог замовника до надійності електрозабезпечення електроустановки, зміни точки приєднання З наведеного слідує, що після сплати боргу, Позивач мав з`явитися в Іванківський районний підрозділ за рахунком на повторне підключення та оплатити його, після чого мали б бути проведені роботи по підключенню електропостачання до будинку. Та Позивач повторне підключення електропостачання до будинку не оплатив. Судом встановлено та підтверджується позивачем в судовому засіданні, що в останнє Позивач звертався до Відповідача із зверненнями 31 липня 2015 року. Також позивачем надані відповіді на звернення [PERSON] від Іванківської районної ради Іванківського району Київської області та Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (а.с.9, 11). Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки можуть виникати не лише з договору, а безпосередньо з актів цивільного законодавства, між сторонами у даному випадку виникли взаємні права та обов`язки по наданню комунальних послуг та їх належної оплати. Представником відповідача заявлено вимогу про застосування строку позовної давності у спірних правовідносинах, відповідно до ст.ст. 256, 267 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність у три роки, відповідно до ст.ст. 253, 261 цього Кодексу перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. З матеріалів справи слідує, що права позивача були порушені 11 липня 2012 року та 23 квітня 2015 року (працівниками відповідача були проведені роботи по відключенню електропостачання до будинку позивача), а Позивач за захистом своїх прав звернувся до суду 27 серпня 2019 року, тобто [PERSON] пропустив трьохрічний строк позовної давності, що є підставою для відмови в задоволенні позову. Оскільки у задоволенні позову позивачу відмовлено повністю, відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір із відповідача стягненню не підлягає, а всі судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed