Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Вінницька міська рада про встановлення порядку користування земельною ділянкою, мотивуючи позовні вимоги тим, що 21.12.1954 року рішенням Вінницької міської ради депутатів трудящих його батькові [PERSON] було виділено земельну ділянку для будівництва житлового будинку загальною площею 0,06 га по [ADDRESS]. Після смерті батька [INFO] відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.05.1989 року посвідченого державним нотаріусом Другої вінницької державної нотаріальної контори, він спільно із матір'ю [PERSON] та [PERSON], який є відповідачем у справі, успадкував 1/2 частину земельної ділянки та житлового будинку по [ADDRESS], отже його частка у спільному майні склала 1/6 частину від житлового будинку та земельної ділянки, що вбачається із технічного паспорту на індивідуальний житловий будинок виданого 17.05.2007 року КП "ВООБТІ" та технічного паспорту на індивідуальний житловий будинок виданого 20.11.2013 року КП "ВООБТІ". [INFO] після смерті матері [PERSON] власником її частки спільного майна став [PERSON] В подальшому він звертався до Подільського державного підприємства геодезії, картографії та кадастру для підготовки землевпорядної документації на належну йому частину земельної ділянки. 15.04.2014 року Подільським державним підприємством геодезії, картографії та кадастру була виготовлена технічна документація на земельну ділянку по [ADDRESS]. Відповідно до кадастрового плану зафіксовано фактичний порядок користування земельною ділянкою, де частина земельної ділянки загальною площею 0,0270 га, якою він користується позначена, як зона 1 (зеленого кольору), а частина земельної ділянки загальною площею 0,0339 га, якою користується відповідач [PERSON] позначена, як зона 2 (жовтого кольору). Також погоджені межі земельної ділянки із суміжними землекористувачами, що підтверджується абрисом зовнішньої межі земельної ділянки від 16.04.2014 року. Просить встановити порядок користування земельною ділянкою по [ADDRESS] відповідно до фактичного порядку користування, зазначеного у кадастровому плані та абрисі зовнішніх меж земельної ділянки, виготовлених Подільським державним підприємством геодезії, картографії та кадастру, згідно з яким [PERSON] користується земельною ділянкою загальною площею 0,0270 грн., позначеною на плані зеленим кольором (зона 1), [PERSON] користується земельною ділянкою площею 0,0339 га позначеною на плані жовтим кольором (зона 2). В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] підтримали позов з наведених у ньому підстав та просять позов задовольнити, судові витрати залишити без відшкодування. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечує проти задоволення позову, зазначив, що між ним та позивачем дійсно склався фактичний порядок користування земельною ділянкою, який відображено у плані. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Вінницька міська рада свого представника в судове засідання не направила, хоча своєчасно повідомлялася про час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила. Дослідивши письмові докази у справі, заслухавши пояснення учасників процесу, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до рішення виконкому Вінницької міської ради №48/1450 від 21.12.1954 року, затверджено протокол засідання комісії по відводу земельних ділянок під індивідуальне житлове будівництво від 9-го грудня та 16-го грудня 1954 року за №20-21. Відповідно до протоколу засідання земельної комісії по розподілу земельних ділянок під індивідуальне житлове будівництво від 09.12.1954 року та 16.12.1954 року №20-21, [PERSON] відведено для індивідуального будівництва земельну ділянку [ADDRESS]. Із листа Комунального підприємства "Вінницьке обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації" від 17.05.2007 року №6689 вбачається, що згідно матеріалів інвентаризаційної справи №10301 рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради народних депутатів від 21.12.1954 року №48/14550 за будинком [ADDRESS] була закріплена земельна ділянка площею 60 кв.м. Станом на 25.11.1991 року (останній вихід техніка) земельна ділянка за вищезазначеною адресою становить 599 кв.м. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON], [INFO], встановлено, що в графі батько зазначено [PERSON]. Як вбачається із свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.05.1989 р., посвідченого старшим державним нотаріусом Другої Вінницької державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №1-960, спадкоємцями майна [PERSON], який помер [INFO], а саме 1/2 частини житлового будинку по [ADDRESS] на земельній ділянці площею 599 кв.м. є в рівних частинах його дружина [PERSON], син [PERSON] та син [PERSON] Із заповіту [PERSON] від 08.11.2007 року посвідченого державним нотаріусом Другої вінницької державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №1-1460, усе своє майно вона заповіла синові [PERSON] Відповідно до виданого Комунальним підприємством "Вінницьке обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації" реєстраційного посвідчення від 16.05.2007 року, [PERSON] на праві приватної власності належить 1/6 частка житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS]. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] в м. Вінниці. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] в м. Вінниці. Як вбачається з виданого Комунальним підприємством "Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації" технічного паспорту на індивідуальний житловий будинок по пров. Тузанкевича, 3 в м. Вінниці від 17.05.2007 року, власниками будинку є [PERSON] - 1/6 частки та [PERSON] - 5/6 частки. Як вбачається з виданого Комунальним підприємством "Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації" технічного паспорту на індивідуальний житловий будинок по [ADDRESS] від 20.11.2013 року, власниками будинку є [PERSON] - 1/6 частки та [PERSON] - 1/2 частки, [PERSON] та [PERSON] - 1/3. Відповідно до довідки квартального комітету "Лівобережний" від 24.01.2014 року №104, [PERSON] є власником 1/6 частки будинку [ADDRESS]. 15.04.2014 року Подільським державним підприємством геодезії, картографії та кадастру була виготовлена технічна документація на земельну ділянку по [ADDRESS], відповідно до плану розподілу земельної ділянки та абрису зовнішньої межі земельної ділянки зафіксовано фактичний порядок користування земельною ділянкою, де частина земельної ділянки загальною площею 0,0270 га, якою користується позивач позначена, як ділянка 1 (зеленого кольору), а частина земельної ділянки загальною площею 0,0339 га, якою користується відповідач позначена, як ділянка 2 (жовтого кольору). Межі земельної ділянки погоджені із суміжними землекористувачами, про що свідчить акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 16.04.2014 року. Згідно ч.ч. 1, 2, 4 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.п. 19, 21, 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року №7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з'ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір'я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. В разі неможливості перенесення співвласником господарських будівель і насаджень на надану в його користування частину ділянки суд має обговорити питання про відповідну грошову компенсацію. При пред'явленні вимог кожним з учасників спільної власності про встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою суд може залишити в спільному користуванні лише ділянки, роздільне користування якими встановити неможливо. Абзаци 1 і 2 цього пункту стосуються також випадків, коли належні особам на праві спільної власності жилий будинок, господарські будівлі та споруди розташовані на земельній ділянці, яка знаходилася в їх користуванні до її приватизації або за договором оренди. Виходячи з того, що порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, суд відповідно до статті 88 ЗК України бере до уваги цю угоду при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або на жилий будинок і для яких зазначена угода також є обов'язковою. Це правило стосується тих випадків, коли жилий будинок було поділено в натурі. Суд може не визнати угоду про порядок користування земельною ділянкою, коли дійде висновку, що угода явно ущемляє законні права когось зі співвласників, позбавляє його можливості належно користуватися своєю частиною будинку, фактично виключає його з числа користувачів спільної земельної ділянки, суперечить архітектурно-будівельним, санітарним чи протипожежним правилам. Якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої. Суд не може відмовити в позові або закрити провадження у справі про встановлення порядку користування земельною ділянкою з тих підстав, що його визначено угодою сторін. Якщо при вирішенні спору суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню. Судові витрати, враховуючи думку позивача, слід залишити без відшкодування. На підставі викладеного,

Outcome: approved