Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом до відповідача та просила суд стягнути з відповідача страхове відшкодування в сумі 4834,99 грн., моральну шкоду в сумі 1700 грн., витрати на відправку телеграми 29,80 грн., витрати на встановлення розміру збитків 520 грн., судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 08.08.2008 року між [PERSON] та ЗАТ СК "Інгосстрах" укладено договір страхування наземного транспортного засобу, а саме автомобіля [NUMBER]. Вигодонабувачем за договором є ПАТ КБ "ПриватБанк", розмір страхової суми складає 55 290 грн. Страховий платіж нею сплачений в повному обсязі. 21.04.2009 року по вул.Г.Сталінграда, 138 сталось ДТП за участі її автомобіля. В той же день вона звернулась до органів міліції з приводу встановлення винуватої особи, однак 23.04.2009 року їй було відмовлено у порушенні кримінальної справи. В звязку з цим, 23.04.2009 року вона з необхідним пакетом документів звернулась до страховика з приводу виплати страхового відшкодування, втім 15.05.2009 року їй було в цьому відмовлено. Підставою відмови стало невизнання страховиком випадку страховим. Вона ще раз зверталась до страховика, однак їй знову було відмовлено у виплаті страхової виплати. Самостійно вона зверталась до експертної установи для визначення матеріального збитку, про дату проведення експертизи телеграмою сповістила голову правління ЗАТ СК "Інгосстрах". Вартість експертизи 520 грн., вартість телеграми 29,80 грн. З висновками відповідача незгодна, тому і звернулась до суду з позовом. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позові, просили їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив в них відмовити, посилаючись на викладене в запереченнях на позовну заяву. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх належність та допустимість, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.22 ч.1, ч.2 п.1 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала, у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати які особа мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлено, що на підставі заяви [PERSON] 08.08.2008 року між ЗАТ СК "Інгосстрах" та [PERSON] укладено договір страхування наземного транспортного засобу №DNK0AN09984055, а саме автомобілю [NUMBER], на суму 55290 грн., страховий платіж 2543,34 грн. /а.с.7-8/ Згідно постанови Бабушкінського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 23.04.2009 року, 21.04.2009 року з заявою про спричинення шкоди автомобілю [NUMBER] звернулась [PERSON], однак у звязку з тим, що розмір матеріальної шкоди не встановлений, у порушенні кримінальної справи відмовлено. /а.с.13/ 23.04.2009 року [PERSON] звернулась з заявою про виплату страхового відшкодування, мотивуючи це пошкодженням її автомобілю 21.04.2009 року близько 19-20:30 год. біля будинку 138 по вул.Героїв Сталінграду в м.Дніпропетровську. /а.с.14/ В заяві зазначає, що в автомобілі пошкоджено ліве крило, капот, фара та бампер. 15.05.2009 року ПАТ КБ "ПриватБанк" за дорученням ЗАТ СК "Інгосстрах" надало відповідь [PERSON], якою розяснило, що випадок з її автомобілем не є страховим, кваліфікується як ПДТЛ, у звязку з чим виплати страхового відшкодування не здійснюється. /а.с.15/ 12.06.2009 року ЗАТ СК "Інгосстрах" розяснило попередню відповідь та пояснило, що ПДТЛ це протиправні дії третіх осіб, виплати власникам страхового відшкодування здійснюються тільки в разі порушення кримінальної справи, випадок спричинення шкоди автомобілю визнаний, однак не відноситься до страхових в силу п.15.15 договору. /а.с.18/ [PERSON] надсилала 30.06.2009 року телеграму на адресу голови правління ЗАТ СК "Інгосстрах". /а.с.19/ Вартість телеграми 29,80 грн. /а.с.20/ Відповідно до висновку ТОВ "Крок" №68/07/09, вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу автомобіля [NUMBER] складає 4834,99 грн. /а.с.23-35/ Вартість експертизи 520 грн. /а.с.22/ Згідно заперечення відповідача, виплата страхового відшкодування здійснюється відповідно умов договору. Оскільки обставини, які мають обовязково передувати виплаті страхового відшкодування не настали, страхувальнику було відмовлено в цьому. Відповідно до ч. 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Відповідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Як проголошує, ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з: життям, здоров'ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Згідно ст. 984 ЦК України страховиком є юридична особа, яка спеціально створена для здійснення страхової діяльності та одержала у встановленому порядку ліцензію на здійснення страхової діяльності. Вимоги, яким повинні відповідати страховики, порядок ліцензування їх діяльності та здійснення державного нагляду за страховою діяльністю встановлюються законом. Страхувальником може бути фізична або юридична особа. Згідно із статтею 6 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо - транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Відповідно до ст. 985 ЦК України страхувальник має право укласти із страховиком договір на користь третьої особи, якій страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату у разі досягнення нею певного віку або настання іншого страхового випадку. Страхувальник має право при укладенні договору страхування призначити фізичну або юридичну особу для одержання страхової виплати (вигодонабувача), а також замінювати її до настання страхового випадку, якщо інше не встановлено договором страхування. Особливості укладення договору страхування на користь третьої особи встановлюються законом. П. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» та ст. 988 ЦК України передбачено, що при настанні страхового випадку страховик зобовязаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. Згідно ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Статтями 525 та 615 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязань. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно п.15.15 договору страхування, виплата страхового відшкодування в разі пошкодження транспортного засобу третіми особами провадиться тільки в разі порушення кримінальної справи чи справи про адміністративне правопорушення. Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач правомірно відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування, оскільки обставини, визначені в договорі не підтвердженні позивачем з посиланням на належні та допустимі докази в порядку ст.60 ЦПК України. Згідно ст. 88 ЦПК України у звязку з відмовою в позові, не підлягають задоволенню і вимоги позивача в частині стягнення судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed