Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовною заявою до відповідача [PERSON], третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - служба у справах дітей про спонукання до виконання мирової угоди, мотивуючи позовні вимоги тим, що з відповідачкою [PERSON] він перебував в зареєстрованому шлюбі з 25.10.2012 року по 14.11.2014 року, який рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 03.11.2014 року було розірвано. Під час шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 08.07.2015 року визнано мирову угоду, укладену між ним та відповідачкою у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа Служба у справах дітей Чернівецької міської ради, про визначення місця проживання малолітньої дитини та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Служба у справах дітей Чернівецької міської ради, про визначення місця проживання дитини, яка набрала законної сили 14.07.2015 року. Умовами мирової угоди визначено місце проживання малолітнього [PERSON], [INFO], разом з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS], та визначено його участь у вихованні дитини, а саме: встановлено порядок побачення із сином [PERSON], [INFO]: щопонеділка з 09.00 год. до 13.00 год.; щовівторка, щочетверга та щосуботи з 15.00 год. до 20.00 год. без присутності [PERSON], яка зобов'язалась не чинити [PERSON] перешкод у побаченнях та у спілкуванні із сином відповідно до вищевказаного графіку. До січня 2016 року, відповідачка [PERSON], виконувала умови мирової угоди, у визначені угодою дні передавала йому сина, завдяки чому він мав можливість бачитись та спілкуватись з ним, цікавитись його життям, здоров'ям та розвитком, приймати участь у його вихованні, проте починаючи з січня 2016 року відповідачка [PERSON] почала чинити йому перешкоди у зустрічах з сином, забороняла бачитись з ним з надуманих причин. З приводу зазначених обставин він звертався до органів поліції, якими зафіксовано неодноразові факти перешкоджання відповідачкою у зустрічах з дитиною. В березні 2016 року відповідачка [PERSON] в письмовій формі повідомила його про зміну місця проживання сина [PERSON] за адресою с. Брідок Заставнівського району Чернівецької області, тобто за місцем реєстрації та проживання її батьків, що він розцінює як створення відповідачкою перешкод в його зустрічах з сином. Вже понад рік він позбавлений можливості бачитись та спілкуватись з сином. Він має можливість приводити та забирати дитину з розвиваючих гуртків, садочка, де він виховується, та відвідування ним цих закладів не є перешкодою для зустрічей із ним. В той час, коли він відвідує дитину по місцю її реєстрації в м.Чернівці, відповідачка [PERSON] повідомляє, що дитина знаходиться в с.Брідок у її батьків, коли він навідує в с.Брідок - дитини там також немає. На телефонні дзвінки відповідачка [PERSON] не відповідає, що свідчить про свідоме створення нею перешкод для його спілкування з сином, у зв'язку з чим він змушений захищати свої права. Просить заявлені вимоги задовольнити. Позивач [PERSON] звернулася із зустрічним позовом до [PERSON] про зміну способу участі батька у вихованні дитини. Відповідно до ухвали Шевченківського районного суду м.Чернівці від 03.08.2017 року було прийнято до розгляду зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про зміну способу участі батька у вихованні дитини. Позивач [PERSON] за зустрічним позовом мотивує позовні вимоги тим, що у зв'язку з тим, що в інтересах дитини є необхідність змінити спосіб участі батька у вихованні дитини які затверджені мировою угодою. Її син проживає з нею з моменту народження і дотепер, та знаходиться на її утриманні під її доглядом та піклуванням. До, та від народження дитини, [PERSON] відмовлявся від свого батьківства, мав намір зробити аналіз ДНК, через це постійно виникали конфлікти які доводили її до відчаю, що і призвело до розірвання шлюбу. [PERSON] слідкував за нею, підозрював у зрадах та примушував безпідставно виправдовуватись. [PERSON] примусив її закрити бізнес, товар з магазину забрав до себе на базар, залишив її без роботи і засобів існування. Після народження дитини Державою були нараховані гроші по догляду за дитиною, проте і ці гроші [PERSON] забрав собі, а їй доводилось брати гроші на потреби дитини у своєї мами. На себе [PERSON] не шкодував грошей, жив своїм життям, його хвилювали тільки особисті розваги: мотоцикл, друзі, спортзал. Батьки [PERSON], від народження жодної участі у вихованні дитини не приймали. [PERSON] з липня 2014 року і до розлучення зовсім не цікавився життям дитини, і не приходив до сина. 30.05.2015 року вона зареєструвала шлюб з громадянином Канади [PERSON], а 31.05.2015 року вони повінчалися. [PERSON] сповнений ревнощами, не влаштувавши своє життя після розлучення, в силу своїх переживань, душевних страждань та розпачу, постійно намагається створити їй шкоду, хоче зруйнувати її майбутнє і свого сина. Після розлучення, вона ніколи не перешкоджала [PERSON] у його батьківських правах щодо сина, але були обставини в яких [PERSON], не зважаючи що він шкодить здоров'ю півтора річної дитини, деколи утримував сина в себе і навіть погрожував що не віддасть. Коли повертав то син був роздратованим, без причин плакав, погано спав, блював, з приводу чого вона зверталась у Чернівецьку міську дитячу поліклініку до дільничного педіатра і невропатолога. Через погрози [PERSON], про те що він забере у неї сина, вона звернулася за захистом до суду 15.03.2015 р. і службу у справах дітей 31.03.2015 р., щоб судом офіційно було визначено місце проживання сина з нею, і не давало приводу [PERSON] використовувати дитину як спосіб шантажу та впливу на неї. 24.04.2015 року [PERSON] попросив побачитись з сином, пообіцявши що ненадовго, та в подальшому він не привів сина додому, з приводу чого вона зверталась за захистом до працівників поліції, які допомогли забрати дитину додому. [PERSON] забирає дитину, обіцяючи повернути в зазначені в угоді години, проте не повертає, зловживає своїми правами, нехтує здоров'ям дитини. Змінюючи адресу місця проживання з м. Чернівці на с. Брідок Заставнівського району Чернівецької області, вона відповідно до угоди повідомляла [PERSON] про дану обставину, оскільки вона направляла смс повідомлення та рекомендований лист, проте [PERSON] створює провокаційні дії, безпідставно звертається до поліції і у виконавчу службу повідомляючи що вона перешкоджає йому бачитись з дитиною. З 26.02.2016 року жодного разу [PERSON] не приїжджав до дитини та повідомляв її, що він через зайнятість не матиме часу на дитину. Рішенням від 10.05.2017 р. надано дозвіл на виїзд дитини за кордон в супроводі матері. Вважає, що [PERSON] неприязно налаштований проти неї, використовує дитину щоб спричинити їй біль, проте такими діями він шкодить здоров'ю дитини - так як вчиняє скандали в присутності дитини, утримує дитину у себе і не повертає за її визначеним місцем проживання, налаштовує дитину проти неї, у зв'язку з чим просить змінити спосіб участі батька у вихованні дитини, що вказаний у пункті четвертому мирової угоди, яка була визнана ухвалою суду 08.07.2015 року по цивільній справі № 725/1479/15-ц. Позивач (відповідач за зустрічним позовом) [PERSON] подав заяву про уточнення позовних вимоги, уточнив позовні вимоги, просив зобов'язати [PERSON] виконувати мирову угоду, укладену 08.07.2015 року між [PERSON] та [PERSON] у цивільній справі № 725/1479/15-ц, визнану ухвалою Першотравневого районного суду м.Чернівці від 08.07.2015 року, якою встановлено наступний порядок побачення [PERSON] із сином [PERSON], [INFO]: щопонеділка з 09.00 год. до 13.00 год.; щовівторка, щочетверга та щосуботи з 15 год. до 20.00 год. без присутності [PERSON]; Зобов'язати [PERSON] не чинити [PERSON] перешкоди у побаченнях та у спілкуванні із сином [PERSON], [INFO], відповідно до вищевказаного графіку та зобов'язати [PERSON] передавати [PERSON] малолітнього [PERSON] у дні та години, визначені сторонами у мировій угоді (а.с.56-57). Позивач (відповідач за зустрічним позовом) [PERSON] та в його інтересах представник [PERSON] в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити в повному обсязі, в наданих суду поясненнях посилалися на обставини аналогічно викладеним в позовній заяві; зустрічну позовну заяву не визнали та заперечували проти задоволення позовних вимог про зміну способу участі батька у вихованні дитини. Відповідач (позивач за зустрічним позовом) [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином, надавши право представляти її інтереси [PERSON], який в судовому засіданні уточнені позовні вимоги про спонукання до виконання мирової угоди не визнав, просив відмовити в задоволенні позову; зустрічні позовні вимоги підтримав, в наданих суду поясненнях посилався на обставини аналогічно викладеним в зустрічній позовній заяві, просив зустрічний позов задовольнити. Позивач (відповідач за зустрічним позовом) [PERSON] подав заперечення проти зустрічного позову (а.с.130-135), в яких зустрічні позовні вимоги не визнав, оскільки сторонами було досягнуто згоди щодо участі батька у вихованні дитини, проте [PERSON] перешкоджає у його побаченнях з сином. Зустрічний позов щодо спору між тими ж сторонами, з тих же підстав і про той же предмет, що вже був предметом розгляду Першотравневого районного суду м.Чернівці, і щодо якого прийнято рішення, що набрало законної сили. Він ніколи не відмовляв у оздоровленні дитини, так як особисто надав нотаріально посвідчену згоду на разовий виїзд сина на відпочинок до Туреччини, що підтверджується його заявою від 06.06.2017 року, що спростовує твердження [PERSON] про його небажання оздоровлювати дитину та ігнорування приписів лікаря щодо його лікування. Просить провадження у справі за зустрічним позовом [PERSON] до нього про зміну способу участі батька у вихованні дитини закрити з підстав передбачених ст.205 ч.2 п.2 ЦПК України. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору служба у справах дітей Чернівецької міської ради Никитенко І.Л. в судове засідання не з'явилася, про дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином, від останньої до суду поступила письмова заява з клопотанням справу розглянути у їх відсутність, просили врахувати інтереси дитини та прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Суд, заслухавши пояснення позивача [PERSON], представника позивача [PERSON], представника відповідача [PERSON], дослідивши письмові матеріали по справі, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об'єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.97 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2,4,7 та 11 Конвенції" і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Судом, належними доказами по справі встановлено факти і відповідні їм правовідносини, зокрема те, що позивач [PERSON] з відповідачкою [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 25.10.2012 року по 14.11.2014 року, який рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 03.11.2014 року було розірвано (а.с.10). Під час шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.9). Відповідно до Витягу з рішення №329/11 від 09.06.2015 року, визначено участь у вихованні дитини і встановлено порядок побачення позивачу [PERSON] із сином [PERSON], [INFO], щопонеділка з 09.00 год. до 13.00 год. щовівторка, щочетверга та щосуботи з 15.00 год. до 20.00 год. (а.с.38). Висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 15.06.2015 року встановлено за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON], [INFO] із матір'ю [PERSON] не порушуючи права батька [PERSON] брати участь у вихованні та спілкуванні із дитиною (а.с.39). У відповідь на звернення [PERSON] Управління освіти Чернівецької міської ради повідомили 15.03.2016 року, що для збереження психологічного здоров'я дитини важливо, щоб дорослі вирішували свої проблеми, не залучаючи до них дитину та не порушували домовленостей щодо виховання хлопчика (зокрема щоб батько вчасно повертав дитину додому) (а.с.40). Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 08.07.2015 року визнано мирову угоду, укладену між сторонами по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа Служба у справах дітей Чернівецької міської ради, про визначення місця проживання малолітньої дитини та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Служба у справах дітей Чернівецької міської ради, про визначення місця проживання дитини, яка набрала законної сили 14.07.2015 року. Умовами мирової угоди визначено місце проживання малолітнього [PERSON], [INFO], разом з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS], та визначено його участь у вихованні дитини, а саме встановлено порядок побачення із сином [PERSON], [INFO]: щопонеділка з 09.00 год. до 13.00 год.; щовівторка, щочетверга та щосуботи з 15.00 год. до 20.00 год. без присутності [PERSON], яка зобов'язалась не чинити [PERSON] перешкод у побаченнях та у спілкуванні із сином відповідно до вищевказаного графіку(а.с.11-12). До січня 2016 року, відповідачка [PERSON], виконувала умови мирової угоди, у визначені угодою дні передавала позивачу сина, завдяки чому він мав можливість бачитись та спілкуватись з ним, цікавитись його життям, здоров'ям та розвитком, приймати участь у його вихованні, проте починаючи з січня 2016 року відповідачка [PERSON] почала чинити йому перешкоди у зустрічах з сином, забороняла бачитись з ним, з приводу зазначених обставин позивач звертався до органів поліції, якими зафіксовано неодноразові факти перешкоджання відповідачкою у зустрічах з дитиною, що підтверджується висновками за матеріалами перевірки ЄО №263 від 07.01.2016 року; ЄО №25195 від 22.11.2016 року; ЄО №26143 від 05.12.2016 року; ЄО №26658 від 12.12.2016 року (а.с.13-16). 01.03.2016 року відповідачка [PERSON] в письмовій формі повідомила позивача [PERSON] про зміну місця проживання сина [PERSON] за адресою с.Брідок Заставнівського району Чернівецької області (а.с.17). Позивач [PERSON] 12.03.2016 року, 14.03.2016 року, 17.03.2016 року, 24.03.2016 року звертався до в.о. начальника Відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції із заявою про не виконання відповідачем [PERSON] умов мирової угоди, затвердженої ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці 08.07.2015 року ( а.с.23-26), з приводу чого державні виконавці виїзджали за адресою проживання дитини, проте виконати рішення не виявилось можливим, про що складено було акти державного виконавця 21.03.2016 року, 24.03.2016 року; 07.04.2016 року (а.с.18-22). Крім того, Відділ державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції зверталися до відповідача [PERSON] із вимогою №780/7 від 21.03.2016 року виконання рішення суду (а.с.27). Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 29.08.2016 року, скаргу [PERSON] на постанову старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції - задоволено (а.с.28-30). Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 16.05.2016 року, в задоволенні позову про зміну способу участі [PERSON] у вихованні дитини та визначенні його участі і встановленні порядку побачення із сином [PERSON], [INFO] - відмовлено (а.с.31-33). Ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 07.07.2016 року, прийнято відмову [PERSON] який діє в інтересах [PERSON] від апеляційної скарги на рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 16.05.2016 року, апеляційне провадження закрито (а.с.34). Служба у справах дітей повідомляла позивача [PERSON] листами від 05.12.2016 року та 24.02.2017 року про проведення з відповідачкою [PERSON] співбесіди та попереджали про обов'язковість виконання рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 09.06.2015 року №329/11 (а.с.35-36), з приводу чого відповідачкою [PERSON] було надано заяву-пояснення, відповідно до яких остання пояснила, що не чинить перешкод батьку дитини в зустрічах, проте графік дитини відвідування розвиваючих гуртків не співпадає з графіком побачень, тому виникають скандали (а.с.37). Рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 10.05.2017 року, надано дозвіл на тимчасовий виїзд з метою оздоровлення та відпочинку малолітнього [PERSON], [INFO] за межі України , саме - в Туреччину, на період з 07.06.2017 року по 25.06.2017 року у супроводі матері [PERSON], без дозволу (згоди) батька [PERSON] (а.с.64-65). Відповідно до ст.29 ч.4 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла 10 років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. При цьому відповідач [PERSON], зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.42). В силу ст.ст.11, 202 ЦК України визнана судом мирова угода за своєю правовою природою є правочином, який за загальними принципами цивільного законодавства, має бути виконаний за правилами ст.ст. 525, 526 ЦК України. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою ст.626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Мирова угода - це письмова домовленість сторін судового процесу, що укладається з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і стосується прав та обов'язків сторін і предмету позову. Таким чином, мирова угода за своєю правовою природою є договором, який укладається сторонами з метою припинення спору, на умовах, погоджених сторонами. Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ст.208 ЦПК України ухвала є формою судового рішення. Примусовому виконанню рішення підлягають на підставі таких виконавчих документів: ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях відповідно до пункту 2 частини першої статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року №1404-VIII відповідно до цього Закону. Вимоги до виконавчого документа закріплено у статті 4 цього Закону. Відповідно до пункту 5 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 року №606-ХІУ було передбачено, що мирові угоди, які визнані судом, відносяться до рішень, що підлягають виконанню державною виконавчою службою, проте Законом України від 18.11.2003 року № 1255 "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" положення пункту 5 ст.3 Закону України "Про виконавче провадження" №606-ХІУ виключено, а також такі положення не містяться і в Законі України від 02.06.2016 року №1404-УПІ. Передбачено, що у разі невиконання однією зі сторін зобов'язань за умовами мирової угоди інша сторона угоди не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про спонукання до виконання мирової угоди. При цьому звернення заінтересованої особи до суду з зазначеним позовом без попереднього отримання постанови державного/приватного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження не є підставою для відмови в задоволенні указаного позову. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-274цс15 від 23 вересня 2015 року, яка є обов'язковою для судів. Згідно статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Передбачено ст.12 Закону України «Про охорону дитини», що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати до самостійного життя та праці. Визначено ст.150 Сімейного кодексу України, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст. 159 ч.1 Сімейного кодексу України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Судом встановлено, що в порушення умов мирової угоди та вимог статей 526, 527, 530 ЦК України, відповідач взяті на себе за мировою угодою зобов'язання належним чином не виконувала та перешкоджала бачитися позивачу з сином, що підтверджується актами державного виконавця, наявність укладеної з відповідачем мирової угоди є єдиним законним способом бачитися позивачу з сином та здійснювати свої батьківські обов'язки. На основі всебічно з'ясованих обставин, на які посилається позивач, як учасник справи, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги до відповідача [PERSON], третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - служба у справах дітей про спонукання до виконання мирової угоди грунтуються на законі і підлягають до задоволення. Що стосується позовних вимог за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну способу участі батька у вихованні дитини, то у відповідності до Ухвали Першотравневого районного суду м. Чернівці від 08.07.2015 року, визнано мирову угоду, укладену між сторонами по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа Служба у справах дітей Чернівецької міської ради, про визначення місця проживання малолітньої дитини та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Служба у справах дітей Чернівецької міської ради, про визначення місця проживання дитини, яка набрала законної сили 14.07.2015 року. Умовами мирової угоди визначено місце проживання малолітнього [PERSON], [INFO], разом з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS], та визначено його участь у вихованні дитини, а саме встановлено порядок побачення із сином [PERSON], [INFO]: щопонеділка з 09.00 год. до 13.00 год.; щовівторка, щочетверга та щосуботи з 15.00 год. до 20.00 год. без присутності [PERSON], яка зобов'язалась не чинити [PERSON] перешкод у побаченнях та у спілкуванні із сином відповідно до вищевказаного графіку (а.с.11-12). Таким чином спосіб участі батька у вихованні дитини було визначено, проте у відповідності до актів державного виконавця дане рішення не виконувалося належним чином позивачем (за зустрічним позовом) [PERSON] У відповідності до довідки Управління освіти Чернівецької міської ради від 24.03.2015 року, дитину [PERSON], [INFO] за заявою [PERSON] постановлено на електронний облік для зарахування в дошкільний навчальний заклад №9 та він відвідує ДНЗ №9 з 03.06.2015 року (а.с.81). Позивач (за зустрічним позовом) [PERSON] зверталася до правоохоронних органів з приводу того, що батько не повертав їй сина після побачень, що підтверджується висновками по матеріалам перевірки ЄО №4966 від 24.04.2015 року, ЄО №263 від 07.01.2016 року, ЄО №470 від 12.01.2016 року та рапортом слідчого Шевченківського РВ УМВС України в Чернівецькій області Величко О.М. (а.с.84-85, 102-103), заявами та інформацією на звернення (а.с.97-101). Рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 08.07.2015 року, позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задоволено частково, стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн. щомісячно, починаючи з 05.05.2015 року і до повноліття дитини (а.с.88-89). Рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 18.11.2015 року, позов [PERSON] до [PERSON] про надання дозволу на виїзд дитини за кордон на постійне місце проживання без згоди батька, позов задоволено, надано дозвіл на виїзд за межі України в країну Канада на постійне місце проживання малолітній дитині [PERSON], [INFO] у супроводі його матері [PERSON], без дозволу (згоди) та супроводу його батька [PERSON] (а.с.90-92), яке ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 13.01.2016 року - залишено без змін (а.с.93-96). Позивачем (за зустрічним позовом) [PERSON] було укладено 27.02.2016 року договір про особисту охорону фізичної особи із ТзОВ «Євро Прайд Безпека» (а.с.104-105). Рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 10.05.2017 року, позов [PERSON] до [PERSON] про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька - задоволено, надано дозвіл на тимчасовий виїзд з метою оздоровлення та відпочинку малолітнього [PERSON], [INFO] за межі України, а саме - в Туреччину, на період з 07.06.2017 року по 25.06.2017 року у супроводі матері [PERSON], без дозволу (згоди) батька [PERSON] (а.с.109 -110). Згідно довідки Чернівецької обласної молодіжної громадської федерації «Федерація карате-до» «Клуб Лідер» від 02.08.2017 року, [PERSON], є спортсменом федерації «Федерація карате-до» «Клуб Лідер», дні тренувань: понеділок, вівторок, середа, четвер, п'ятниця з 16.00 год. до 18.00 год., субота з 11.00 до 12.30 год. (а.с.119). Із заяви позивача [PERSON] компетентним органам України та іноземних держав вбачається, що він надав згоду та тимчасову разову поїздку до Туреччини в період з 07.06.2017 року до 25.06.2017 року з метою туризму, відпочинку малолітнього сина [PERSON], [INFO], нотаріально завіривши у приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Скінтей Ю.І., що суперечить зазначеним обставинам позивачем (за зустрічним позовом) у зустрічній позовній заяві, про не надання батьком дозволу на виїзд за кордон сина на оздоровлення. З довідки-розрахунку про розмір нарахованих та сплачених аліментів з боржника [PERSON] на користь [PERSON] на неповнолітню дитину [PERSON], станом на 21.08.2017 року аліментний борг відсутній, що також суперечить зазначеним обставинам позивачем за зустрічним позовом, оскільки вбачається, що [PERSON] аліменти на утримання сина сплачує належним чином, не заперечував та надавав дозвіл на виїзд дитини до Туреччини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У відповідності до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Дитина, яка розлучена з одним із батьків чи обома батьками, має право регулярно підтримувати особисті стосунки й прямі контакти з обома батьками, крім випадків, коли це суперечить найвищим інтересам дитини. Згідно приписів ст.157, ч.1, ч.2, ч.3 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи (ч.ч. 1, 2ст. 159 СК України). Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Разом з тим орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. У відповідності до висновку органу опіки та піклування про доцільність (недоцільність) зміни способу участі у вихованні малолітнього [PERSON], на виконання ухвали Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06.12.2017 року встановлено, що для гармонійного виховання дитини важливо щоб у її вихованні брали участь обоє батьків - батько і мати, рівні права та обов'язки батьків щодо дитини, право дитини на спілкування з батьками, ставлення батьків до виконання батьківських обов'язків, вік дитини, прихильність хлопчика до матері, орган опіки та піклування виконавчого комітету міської ради вважає за недоцільне зміну способу участі у вихованні дитини; встановити порядок побачення громадянину [PERSON] з малолітнім сином [PERSON], [INFO], відповідно до рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 09.06.2015 року №329/11 «Про участь громадян у вихованні дітей, а саме: щопонеділка з 09.00 до 13.00 год., щовівторка, щочетверга та щосуботи з 15.00 до 20.00 год. Таким чином, права та обов"язки матері та батька щодо дитини є рівними навіть тоді, коли вони не є подружжям. На обсяг батьківських прав та обов"язків не впливає та обставина, що один із батьків проживає окремо від дитини. Інтереси дитини захищаються передусім, і не лише національним законодавством, але й нормами міжнародного права. Слід звернути увагу на положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року про те, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Крім того, ч. 3 ст. 9 Конвенції проголошує правило про те, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Також, суд звертає увагу на те, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункт 47 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Савіни проти України», пункт 49 рішення у справі «Хант проти України»). Тобто, у даному випадку вирішення питання про зміну способу участі батька у вихованні дитини охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням в їх право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним. Крім того, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. А в силу статті 9 Конституції України Конвенція є частиною національного законодавства і закріплює мінімальні гарантії в галузі прав людини, які можуть бути розширені в національному законодавстві, яке в свою чергу в силу взятих на себе Україною зобов'язань не може суперечити положенням Конвенції (стаття 19 Закону України «Про міжнародні договори», стаття 27 Віденської конвенції про право міжнародних договорів). Враховуючи особливості правовідносин, що склалися між сторонами, суд вважає за необхідне з однієї сторони розглянути правомірність втручання в їх право на повагу до сімейного життя, що гарантовано статтею 8 Конвенції, з іншої сторони обов'язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав неповнолітньої дитини не розлучатися з батьками і врахування при цьому якнайкращих інтересів дитини (статті 1, 9 Конвенції про права дитини). Отже, статтею 8 Конвенції гарантовано кожному право на повагу до свого сімейного життя. Втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції, якщо воно здійснене «згідно із законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей (пункт 50 рішення Європейського Суду у справі «Хант проти України»). У своїх зустрічних позовних вимогах [PERSON] вказує про те, що відповідач неодноразово їй погрожував і надалі погрожує фізичною розправою, погрожує створити проблеми та забрати у неї дитину, переслідує її, стежить за нею, що стало підставою для звернення її до суду з даним позовом, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Як встановлено судом, між сторонами по справі склалися складні стосунки, що призвело до того, що сторони між собою не спілкуються, позивач за зустрічним позовом [PERSON] уникає зустрічей з батьком дитини, не надає можливості батьку спілкуватися з дитиною. Той факт, що відповідачу за зустрічним позовом чиняться перешкоди у спілкуванні як батька з дитиною, знайшов своє підтвердження під час розгляду справи та був підтверджений належними письмовими доказами. При вирішенні даного спору суд бере до уваги висновок органу опіки та піклування про доцільність (недоцільність) зміни способу участі у вихованні малолітнього [PERSON], на виконання ухвали Шевченківського районного суду м.Чернівці від 06.12.2017 року та вважає за недоцільне зміну способу участі у вихованні дитини, адже відповідно до висновку встановлено порядок побачення громадянину [PERSON] з малолітнім сином [PERSON], [INFO], відповідно до рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 09.06.2015 року №329/11 «Про участь громадян у вихованні дітей, а саме: щопонеділка з 09.00 до 13.00 год., щовівторка, щочетверга та щосуботи з 15.00 до 20.00 год. Виходячи з наявних матеріалів справи та досліджених судом письмових доказів, а також того, що відповідач за зустрічним позовом працює, займається підприємницькою діяльністю, має постійний заробіток, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку в Чернівецькому наркологічний диспансері, в Чернівецькій психіатричній лікарні не перебуває, до кримінальної відповідальності не притягувався, аліменти на утримання дитини сплачує, бажає приймати участь у вихованні дитини, а також те, що таке спілкування не перешкоджатиме розвитку дитини, наявність між сторонами суперечок щодо участі батька дитини [PERSON] у спілкуванні та вихованні дитини, суд вважає, що у задоволенні зустрічного позову про зміну способу участі відповідача (за зустрічним позовом) [PERSON] у вихованні сина [PERSON], що визначений пунктом четвертим мирової угоди, яка була визнана ухвалою суду 08.07.2015 року по цивільній справі № 725/1479/15-ц, а саме: Визначити участь у вихованні дитини і встановити порядок побачення громадянину [PERSON] із сином [PERSON], [INFO]: щопонеділка з 11.00 год. до 13.00 год., та щосуботи з 15.00 год. до 17.00 год., за місцем проживання дитини, в присутності матері [PERSON] чи іншої особи за її дорученням, та сторонньої особи - працівника служби у справах дітей або поліції. Під час захворювань дитини або при поганих погодних умовах, зустрічі переносити на інші дні; стягненні із [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати - слід відмовити. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Зокрема, у п. 24 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Надточій проти України" та в п. 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Гурепка проти України N 2" наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом. При цьому, суд звертає увагу на те, що згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Згідно положень ст. 12, 13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. На основі всебічно з'ясованих обставин, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги грунтуються на законі і підлягають до задоволення; в задоволенні зустрічних позовних вимог слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: approved