Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

Позивач [PERSON] 16.02.2016 року звернулась в суд з позовом, в якому просить ухвалити рішення про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, від дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття, про стягнення з відповідача аліментів на її утримання у розмірі 1/8 частини усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи від дня подання позовної заяви до досягнення дитиною 3-річного віку, про стягнення з відповідача витрат, понесених позивачем на правову допомогу. Свій позов позивач обґрунтовує наступним. Позивач та відповідач зареєстрували шлюб 27.04.2012 року. За час спільного життя у них народився син [PERSON], [INFO] Відповідач працює та має постійне місце праці, стабільний заробіток. Відповідач не має інших дітей чи непрацездатних родичів, які б знаходилися на його утриманні, однак, добровільно кошти на утримання дитини не надає. Крім того, дитина не досягла трирічного віку, таким чином у позивача виникає право на утримання від відповідача. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали та просили суд такий задоволити у повному обсязі. Відповідач та його представник проти задоволення позову заперечили. Подали заперечення на позов відповідно до якого зазначили наступне. Близько 5 місяців відповідач не проживає з позивачем. Однак, відповідач приймає участь у вихованні та створенні необхідних умов для всебічного розвитку дитини та у її утриманні. Відповідач надає позивачу кошти на утримання дитини, а також купляє дитині все необхідне. Розмір його участі в утриманні дитини є більшим ніж розмір участі позивача, оскільки вона не працює і лише отримує допомогу по догляду за дитиною. Позивчем не надано доказів того, що дитина не отримує утримання від відповідача. На утриманні відповідача знаходиться батько, який є військовим пенсіонером та потребує постійної лікарської допомоги. Мати відповідача працює бібліотекарем. У батьків на утриманні знаходиться сестра, яка розлучилася зі своїм чоловіком та виховує 2-річну дитину та брат, який на даний час навчається. Оскільки відповідач працює у м. Львів, він винаймає квартиру, що обходиться йому у 3300,00 гривень на місяць. Враховуючи вищенаведене, відповідач просив у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. Шлюб між сторонами зареєстровано 27.04.2012 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб. Відповідно до свідоцтва про народження сторони є батьками [PERSON], [INFO] Дитина на даний час проживає разом з позивачем. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що відповідач є працездатним, працює старшим викладачем в Національній академії сухопутних військ ім. гетьмана [PERSON]. Відповідно до довідки про доходи за період з жовтня 2015 року по березень 2016 року відповідачу нараховано заробітну плату у розмірі 76249,68 гривень. Відповідно до службової характеристики відповідача з місця праці він зарекомендував себе виключно з позитивної сторони. Відповідач не надав суду доказів того, що на його утриманні знаходяться непрацездатні члени його сім'ї, а також того, що він несе витрати, пов'язані з винайманням житла у розмірі 3300,00 гривень. Оскільки дитина проживає з позивачем, що сторонами у судовому засіданні не оспорювалося, позивач дбає про неї та утримує її. Відповідач не навів доказів того, що він надає кошти на утримання дитини чи забезпечує дитину усім необхідним у натуральній формі. Відповідно до довідки від 17.03.2016 року позивач працює в ТзОВ - фірмі "Пародент" на посаді медичної сестри та на даний час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Сторони ствердили, що позивач отримує допомогу при народженні дитини, які використовує на її утримання. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та відповідача і приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення аліментів на утримання дитини підлягає до задоволення частково, з відповідача слід стягувати аліменти у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу), що дасть змогу забезпечити для дитини належні умови проживання та розвитку. Відповідно до ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно свідоцтва про народження [PERSON], на момент розгляду справи дитина не досягла трирічного віку. Дитина проживає з позивачем. Враховуючи майновий стан відповідача, суд приходить до висновку, що позовна вимога про сплату позивачу аліментів на її утримання у розмірі 1/8 частки усіх видів його заробітку (доходу) підлягає до задоволення, оскільки відповідач може надавати таку допомогу позивачу. Відповідно до договору про надання правової допомоги від 12.02.2016 року №16.009 позивач уповноважила адвоката на надання їй правової допомоги. Згідно квитанції від 14.04.2016 року №25 позивач сплатила представнику 3000,00 гривень за надання юридичної допомоги. Відповідно до акту наданих послуг від 19.04.2016 року позивачу було надано насутпну правову допомогу: консультацію, на яку затрачено 60 хв., вартістю 500,00 гривень; складання позовної заяви, на яку затрачено 60 хв., вартістю 650,00 гривень; підготовку адвокатського запиту, на який затрачено 30 хв., вартістю 250,00 гривень; складання уточнюючої заяви, на яку затрачено 35 хв., вартістю 290,00 гривень; представництво в суді, на яке затрачено 60 хв., вартістю 500,00 гривень; час витрачений на дорогу - 40 хв., вартістю 330,00 гривень; вартість пального 90,00 гривень. Відповідно до позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача витрати, які були нею понесені на правову допомогу у розмірі 2610,00 гривень. Однак, така позовна вимога підлягає до задоволення частково, виходячи з наступного. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Відповідно до Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Витрати, які позивач сплатила за складання позовної заяви, перевищують гранично-допустимий розмір компенсації, і підлягають стягненню у розмірі 551,20 гривень за годину роботи представника. Витрати, які сплатила позивач за час витрачений на дорогу представника у розмірі 330,00 гривень та за пальне у розмірі 90,00 гривень, компенсації не підлягають, виходячи з наступного. Відповідно до ст.85 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, та її представникові сплачуються іншою стороною добові (у разі переїзду до іншого населеного пункту), а також компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати. Відповідно до постанови КМ України від 27.04.2006 року №590 "Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави" витрати пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту не можуть перевищувати, встановлені законодавством норми відшкодування витрат на відрядження. Компенсація представникові сторони за час витрачений на дорогу законодавством не передбачена. Витрати понесені позивачем за пальне документально не підтверджені, суду не надано квитанції, яка б їх підтверджувала та не надано розрахунку витраченого пального. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково. З відповідача слід стягнути судовий збір у справі в розмірі 551 гривень 20 копійок в дохід держави.

Outcome: approved