Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-25 00:00:00

04.06.2020 року [PERSON] (надалі - позивач) звернувся до суду з позовом до дочірнього підприємства "Миколаївський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України» (надалі - відповідач), за яким просив стягнути з відповідача заборгованість з заробітної плати, у розмірі 14\~839,92 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що його було звільнено з роботи відповідачем на підставі\~ст. 38 КЗпП України\~з 03.02.2020 року. Між тим, після звільнення йому не було сплачено заробітну плату у вищевказаному розмірі. Наголосив, що після свого звільнення він звертався усно до відповідача з проханням виплати йому вищевказаної суми заробітної плати, але йому було повідомлено, що у зв`язку з відсутністю грошових коштів, заборгованість по заробітній платі виплатити неможливо. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, проте направив до суду письмову заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав і просив їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач ДП «Миколаївський облавтодор» в судові засідання 18.06.2020 року та 26.06.2020 року явку свого представника не забезпечив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причину своєї неявки суд не повідомив, відзив на позов до суду не подавав. Зважаючи на те, що в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі відповідача, судом, зі згоди позивача, 26.06.2020 року постановлено ухвалу про розгляд справи в заочному порядку, на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст.ст. 280, 281 ЦПК України. При цьому, оскільки в судове засідання сторони не з`явились, суд відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України,\~проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу. Суд, вивчивши доводи позовної заяви та дослідивши додані до неї письмові документи в їх сукупності, дійшов такого висновку. Згідно записів\~трудової книжки\~позивача,\~ [PERSON] ,\~починаючи з\~25.11.2019\~року працював\~на посаді\~водія філії\~«Новобузький райавтодор»Дочірного підприємства "Миколаївський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України» (а.с.9). Згідно наказу відповідача за № 9-к від 03.02.2020 року позивача було звільнено з роботи на підставі ст. 38 КЗпП України\~ за власним бажанням, про що також свідчить відповідний запис у вищевказані трудовій книжці (а.с.6,10). Після звільнення [PERSON] відповідачем була надана довідка щодо наявності заборгованості з нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, яка станом на 01.05.2020 року, склала у сумі 14\~839,92 грн. Середньоденна заробітна плата становить 282,10 грн. (а.с.7-8). Під час судового розгляду справи встановлено, що позивач звертався усно до відповідача з претензією на невиплату йому вищевказаної суми заробітної плати та підзвітних коштів, але йому було відмовлено. Відповідно до\~ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому при звільненні від підприємства, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.\~Ст. 117 цього Кодексу\~визначає, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівнику сум у строки, зазначені у ст. 116, підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до правової позицій Верховного Суду України, висловленій у справі №6-788цс16, відповідно до частини першої\~статті 47 КЗпП України\~власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу. Згідно із частиною першою\~статті 116 КЗпП України\~при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. За змістом\~статті 117 КЗпП України\~в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у\~статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку. Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. За наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. При цьому суду не надано доказів щодо наявності спору між сторонами щодо нарахування сум належних при звільненні, навпаки при звільненні у розрахунковій довідці позивача, виданому підприємством, зазначена сума компенсації, належної до виплати, і з урахуванням вирахування належних податків та зборів, і ця сума не оспорююється позивачем. Отже, вимоги статей\~47,\~116 ЦПК України\~щодо виплати всіх належних позивачу від підприємства ДП «Миколаївський облавтодор» сум, відповідач не виконав і своєчасно з позивачем не розрахувався. Факт несвоєчасної виплати позивачу заробітної плати в сумі 14839,92 грн. підтверджується матеріалами справи та не заперечується відповідачем, зокрема довідкою ДП «Миколаївський облавтодор» про наявність такої заборгованості (а.с.8). Згідно вимог ч. 1 ст. 12 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів. Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 14839,92 грн. без утримання прибуткового податку й інших обов`язкових платежів, погашення якої відповідач на час розгляду справи не провів. Крім того, зважаючи на те, що позивача, у відповідності до вимог п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнено від сплати судового збору за подачу вимог про стягнення заробітної плати, такі витрати, які складають у розмірі 840,80 грн., належить стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved