Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-28 00:00:00

[PERSON] 03.03.2020 року звернувся до Жмеринського міськрайонного суду з цим позовом із надалі уточненими позовними вимогами. Вказавши, що 19.09.2007 року на підставі рішення адміністрації та профспілкового комітету ТОВ "Жмеринське підприємство "Експрес" від 18.09.2007 року №26 йому видано ордер [NUMBER] на право зайняття (заселення) його родиною, у складі двох осіб, кімнати житловою площею 12,83 кв.м. (по факту 12,3 кв.м.) за [ADDRESS] . Загальна площа кімнати становила 21,9 кв.м. із урахуванням нежитлової площі - коридору площею 9,6 кв.м. Починаючи вересня 2007 року та станом на час звернення до суду, він з дружиною [PERSON] зареєстровані та постійно проживають у вказаній кімнаті № [NUMBER] гуртожитку № [NUMBER] , підтримують дане приміщення в належному стані, регулярно здійснюють його поточний ремонт. На підставі рішенн Жмеринської міської ради від 14.06.2018 року, листа ТОВ "Жмеринське підприємство "Експрес" від 07.02.2018 року №2018 та колективної заяви мешканців гуртожитку по [ADDRESS] , гуртожиток № [NUMBER] , загальною площею 947,7 кв.м., по [ADDRESS] безоплатно переданий управлінню ЖКГ Жмеринської міської ради в комунальну власність міста від ТОВ "Жмеринське підприємство "Експрес". 18.10.2018 року між позивачем та КП "Жмеринкакомунсервіс" був укладений договір надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. З метою реалізації свого невикористаного права на приватизацію ним 07.02.2019 року на ім`я Жмеринської міської ради було подано заяву про передачу у приватну власність (приватизацію) кімнати [ADDRESS] , із долученням усіх необхідних документів. 20.12.2019 року за наслідками розгляду його заяви виконкомом Жмеринської міської ради прийнято рішення, яким йому та його дружині відмовлено в передачі у приватну (спільну сумісну) власність житлової кімнати № [NUMBER] , площею 12,3 кв.м., та коридору, площею 9,6 кв.м., що розташовані у гуртожитку [ADDRESS] . Зауважив, що ані у витязі з протоколу №22 засідання виконкому Жмеринської міської ради від 20.12.2019 року, ані у рішенні виконкому Жмеринської міської ради від 20.12.2019 року №353 не зазначено жодних визначених законом підстав для відмови в передачі йому у власність житлового приміщення в гуртожитку. Його заява про приватизацію не була передана на розгляд Жмеринській міській раді для прийняття мотивованого рішення. Зважаючи на те, що з 2007 року він на відповідній правовій підставі безперервно займає житлову кімнату [ADDRESS] , вважає вказане рішення виконкому Жмеринської міської ради протиправним та таким, що порушує його право на приватизацію житла. Територіальна громада м.Жмеринки в особі Жмеринської міської ради є власником кімнати [ADDRESS] , загальною площею 21,9 кв.м., житловою площею 12,3 кв.м. Відповідно до ордеру [NUMBER] від 19.09.2007 року кімната № [NUMBER] по [ADDRESS] має житлову площу 12,83 кв.м. (по факту 12,3 кв.м.). В технічному паспорті на кімнату № [NUMBER] зазначається загальна площа 21,9 кв.м. із урахуванням коридору, який конструктивно об`єднаний з кімнатою в одне жиле приміщення іще до видачі йому вказаного ордеру, не є допоміжним приміщенням гуртожитку загального користування та не має статусу самовільної перебудови. Просив визнати незаконним та скасувати рішення виконкому Жмеринської міської ради від 201202019 року №353 про відмову йому та [PERSON] в передачі у приватну (спільну сумісну) власність житлової кімнати [ADDRESS] ; визнати протиправною бездіяльність Жмеринської міської ради Вінницької області, яка полягає у неприйнятті вмотивованого рішення на підставі його заяви від 07.02.2029 року про передачу у спільну сумісну власність кімнати гуртожитку, обов`язок прийняття якого покладено рішенням Жмеринського міськрайонного суду від 16.07.2019 року; а також зобов`язати Жмеринську міську раду передати йому та [PERSON] у приватну (спільну сумісну) власність житлове приміщення (кімнату) № [NUMBER] , загальною площею 21,9 кв.м., розташовану на другому поверсі триповерхового гуртожитку [ADDRESS] (а.с.1-3,21-24). Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 06.03.2020 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення встановлених недоліків щодо її форми та змісту. Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 30.03.2020 року за наслідком неусунення в повному обсязі встановлених судом недоліків позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу. Постановою Вінницького апеляційного суду від 19.05.2020 року скасовано ухвалу Жмеринського міськрайонного суду від 30.03.2020 року, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 28.05.2020 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до судового розгляду в порядку загального позовного провадження. 18.06.2019 року судом отримано відзив на позов представника відповідача Виконавчого комітету Жмеринської міської ради - Коновалової Я.О. Вказала, що у поданих позивачем [PERSON] документах на приватизацію житлового приміщення в гуртожитку виявлено невідповідність, а саме: ордер позивачеві виданий на жилу кімнату [ADDRESS] , а згідно виготовленого 09.07.2015 року технічного паспорту кімната №18 у вказаному гуртожитку складається з кімнати площею 12,3 кв.м. та коридору площею 9,6 кв.м., тобто у наданих позивачем документах зазначено різну площу житлової кімнати та до загальної її площі включено площу коридору, що є допоміжним примішенням в гуртожитку, а тому є спільною сумісною власністю усіх власників житлових приміщень у гуртожитку, тобто перебуває у їх спільному користуванні. Позивачу неодноразово надавались роз`яснення стосовно розбіжностей у документах та роз`яснено його дружині [PERSON] , які дії необхідно вчинити для усунення зазначених розбіжностей. Також зауважила, що позивачем не надано належних і допустимих доказів, на підтвердження факту законної передачі йому у 2007 році в користування частини загального коридору, площею 9,6 кв.м., у гуртожитку [ADDRESS] , оскільки ордер [NUMBER] від 19.09.2007 року, виданий ТОВ "Експрес" на право зайняття кімнати № [NUMBER] площею 12,83 кв.м., не містить вказівки про частину коридору, будь-якого іншого документу щодо законного користування ним позивачем не надано. У задоволенні позовних вимог [PERSON] просила відмовити повністю (а.с.92-95) Також 18.06.2010 року представником відповідача Жмеринської міської ради - Коноваловою Я.О. подано заяву, за змістом якої вказано про невизнання позовних вимог [PERSON] . Просила при вирішенні справи врахувати відзив представника відповідача Виконавчого комітету Жмеринської міської ради (а.с.100). Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 25.06.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги посилаючись на обставини, які викладені у позові. Пояснив, що 19.09.2007 року на підставі рішення адміністрації та профспілкового комітету Жмеринського ТОВ "Експрес" від 18.09.2007 року №26, позивачу [PERSON] видано ордер на право зайняття ним та його дружиною [PERSON] однієї кімнати житловою площею 12,83 кв.м (по факту 12,3 кв.м.) за [ADDRESS] . До складу наданої їм житлової кімнати як допоміжне приміщення входив і коридор, а тому загальна площа наданої їм у користування кімнати гуртожитку становила 21,9 кв.м., із урахуванням нежитлової площі - коридору площею 9,6 кв.м. З часу їх заселення кімната в гуртожитку підтримувалась в належному стані, регулярно проводиться поточний ремонт коридору в кімнаті, самовільних перепланувань чи зміни площ наданого на житлове приміщення не було. 16.06.2018 року на підставі рішення Жмеринської міської ради гуртожиток [ADDRESS] передано у комунальну власність міста від ТОВ "Жмеринське підприємство "Експрес". З метою реалізації свого невикористаного права на приватизацію відповідно до законодавства [PERSON] подано заяву до Жмеринської міської ради, якою він просив оформити передачу у приватну (спільну сумісну) власність житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] . До заяви про приватизацію позивачем було долучено всі необхідні документи, в тому числі письмову заяву дружини [PERSON] від 06.02.2019 року про те, що вона не заперечує проти приватизації кімнати [ADDRESS] . 16.07.2019 року рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області, яким позов [PERSON] до Жмеринської міської ради задоволено частково, зобов`язано Жмеринську міську раду розглянути його заяву про приватизацію кімнати [ADDRESS] та прийняти вмотивоване рішення. 20.12.2019 року за наслідками розгляду заяви позивача [PERSON] виконкомом Жмеринської міської ради Вінницької області прийнято рішення №353, яким [PERSON] та його дружині [PERSON] відмовлено в передачі у приватну (спільну сумісну) власність житлової кімнати [ADDRESS] . Однак, жодних підстав для відмови в передачі позивачу у власність житлового приміщення відповідно до законодавства не зазначено. Зауважив, що оскільки у даному випадку має місце незаконна бездіяльність Жмеринської міської ради, порушені права позивача. Позов просив задоволити. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що у 2007 році вона з позивачем [PERSON] , який є її чоловіком, заселились на підставі виданого їм ордеру на право зайняття однієї кімнати житловою площею 12,83 кв.м (по факту 12,3 кв.м.) до кімнати [ADDRESS] . Вони не звернули увагу на житлову площу, зазначено в ордері, оскільки технічного паспорту на той час у них не було. Ними було подані всі необхідні документи, включно її письмову заяву від 06.02.2019 року про те, що вона не заперечує проти приватизації кімнати № [NUMBER] у гуртожитку за вказаною адресою. Самовільних перепланувань ними не здійснювалось. До відповідного органу щодо свого права на приватизацію не зверталась. Стосовно заявлених позовних вимог поклалась на розсуд суду. Представники відповідачів за їх належним викликом в судове засідання не з`явились, попередньо подали заяви щодо розгляду справи без їх участі. Заслухавши пояснення представника позивача, третьої особи, дослідивши надані письмові докази, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії ордеру Жмеринського ТОВ "Експрес" від 19.09.2007 року [NUMBER], його видано позивачу [PERSON] , сім`я якого складається з двох осіб, а саме наймача [PERSON] та його дружини [PERSON] , на право зайняття однієї кімнати [ADDRESS] (а.с.4,25). Згідно копії заяви від 07.02.2019 року, поданої до Жмеринської міської ради, позивач [PERSON] просив оформити передачу у приватну (спільну сумісну) власність житлове приміщення, яке він займає разом із членами сім`ї на умовах найму в гуртожитку (а.с.5,30). З копії протоколу №22 засідання Виконавчого комітету Жмеринської міської ради від 20.12.2019 року, вбачається, що згідно порядку денного за порядковим номером 11 розглянуто заяву [PERSON] , яка була предметом слухання, рішення №353 прийнято (а.с.6-7,39-40). Відповідно до копії рішення Виконавчого комітету Жмеринської міської ради від 20.12.2019 року №353 відмовлено [PERSON] та [PERSON] в передачі у приватну (спільну сумісну) власність житлової кімнати [ADDRESS] (а.с. 8,37). Згідно копії технічного паспорту на кімнату [ADDRESS] , виготовленого КП "ВОООБТІ" станом на 09.07.2015 року, технічна характеристики квартири визначена відомостями того, що дана кімната складається з однієї кімнати на другому поверсі житловою площею 12,3 кв.м., коридору 9,6 кв.м. (а.с.8 на звороті-а.с.9, 41-42). Відповідно до копії посвідчення серії [NUMBER] , позивач [PERSON] є учасником бойових дій з 28.03.2016 року (а.с. 11,44). Рішенням Жмеринського міськрайонного суду від 16.07.2019 року позов [PERSON] до Жмеринської міської ради задоволено частково, зобов`язано Жмеринську міську раду розглянути його заяву про приватизацію кімнати [ADDRESS] та прийняти вмотивоване рішення (а.с.14-16,34-36). Згідно копії технічного паспорту на гуртожиток по [ADDRESS] , виготовленого КП "ВОООБТІ" станом на 14.02.2010 року, експлікація площ приміщень містить відомості, зокрема стосовно квартири №3 на другому поверсі: кімната 6 площею 15,6 кв.м. (основна площа 15,6 кв.м.), кімната 7 площею 14,7 кв.м. (основна площа 14,7 кв.м.), коридор 8 площею 9,6 кв.м. (допоміжна площа 9,6 кв.м.), кімната 8а площею 12,3 кв.м. (основна площа 12,3 кв.м.) (а.с.26-28). Відповідно до копії довідки КП "Жмеринкакомунсервіс", до складу сім`ї мешканців кімнати [ADDRESS] входять наймач [PERSON] та її чоловік [PERSON] (а.с.29). Згідно копії заяви від 06.02.2019 року, поданої до Жмеринської міської ради, третя особа [PERSON] не заперечувала щодо приватизації кімнати [ADDRESS] (а.с.31). Відповідно до довідкок філії Вінницького обласного управління АТ "Ощадбанк" від 28.01.2019 року №11 та від 07.02.2019 року №16, підтвердити чи не підтвердити використання житлових чеків для приватизації житлового фонду [PERSON] та [PERSON] в період проживання за адресою: [ADDRESS] з 2008 року по 2019 рік не має можливості, так як списки громадян, які мають право на отримання приватизаційних паперів до установ АТ "Ощадбанк" не надходили (а.с.32,33). Згідно вимог ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. У Рішенні Конституційного Суду України від 10.06.2010 року у справі №15-рп/2010 зазначається, що гарантіями здійснення конституційного права на житло є обов`язок створення державою умов, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду; надання державою та органами місцевого самоврядування відповідно до закону житла безоплатно або за доступну плату. У відповідності до положень ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч.1 ст.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до вимог ч.1,4 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. За змістом положень ч.1 ст.321 ЦК України право власності непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно вимог ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст.345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом. Згідно ст.1 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т.ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. У відповідності до вимог ст.3 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю; продажу надлишків загальної площі квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов. Поняття гуртожитків визначено положеннями ст.127 ЖК України, де передбачено, що для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки. Відповідно до п.1 розділу 2 Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 27.04.2015 року №84 "Про затвердження Положення про гуртожитки" вселення до гуртожитків проводиться власником гуртожитку або уповноваженою ним особою на підставі ордера. Статтею 1 Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" визначено, що сфера дії цього Закону поширюється на громадян, які не мають власного житла, більше п`яти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають у них. Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" громадяни та члени їхніх сімей, на яких поширюється дія цього Закону, мають право на приватизацію жилих приміщень у гуртожитках, що перебувають у власності територіальних громад і можуть бути приватизовані відповідно до цього Закону за рішенням місцевої ради. Приватизація жилих приміщень у гуртожитках здійснюється відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" та прийнятих відповідно до нього нормативно-правових актів з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Приватизація жилих і нежилих приміщень у гуртожитках, що перебувають у власності територіальних громад, які раніше були самовільно переплановані, може відбуватися після визнання перепланування таким, що відповідає законодавству України щодо технічних умов і будівельних норм до житла. Згідно до ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до вимог ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, суд визнає неарґументованими викладені у відзиві представника відповідача Виконавчого комітету Жмеринської міської ради - Коновалової Я.О. твердження стосовно невідповідності відомостей про площу та статус заявлених для приватизації займаних позивачем та його дружиною житлової кімнати у гуртожитку по [ADDRESS] , а також непредставлення позивачем доказів факту законної передачі йому у користування частини загального коридору відповідної площі у вказаному гуртожитку, оскільки ці обґрунтування заздалегідь не наведені в оскаржуваному рішенні виконкому, надто всупереч зобов`язання згідно рішення Жмеринського міськрайонного суду від 16.07.2019 року прийняття вмотивованого рішення стосовно розгляду заяви [PERSON] на приватизацію кімнати № [NUMBER] у даному гуртожитку. Більш того, судом визначається неправомірним невиконання вказаного судового рішення належним боржником, оскільки зобов`язання виконання відповідних дій присуджено Жмеринській міській раді, а наразі ніким не представлено об`єктивних документальних підтверджень стосовно заміни боржника іншою юридичною особою в частині виконання вказаного рішення Жмеринського міськрайонного суду від 16.07.2019 року. Відтак з цих підстав суд доходить висновку, що оскаржувані рішення виконкому Жмеринської міської ради від 20.12.2019 року №353 "Про розгляд заяви [PERSON] " та триваюча бездіяльність Жмеринської міської ради щодо неприйняття безпосередньо нею нею вмотивованого рішення за заявою [PERSON] від 07.02.2019 року згідно зобов`язання, що покладене вказаним вище судовим рішенням, є вочевидь незаконними, а тому в цій частині позовні вимоги [PERSON] щодо скасування даного рішення виконавчого комітету та оскарження протиправності бездіяльності органу місцевого самоврядування підлягають задоволенню судом. Разом з тим, неаргументованими та передчасними вимоги позову в частині зобов`язання Жмеринської міської ради передати позивачу [PERSON] та його дружині [PERSON] у спільну сумісну власність житлове приміщення (кімнату) № [NUMBER] , загальною площею 21,9 кв.м., розташовану в гуртожитку [ADDRESS] , оскільки без встановлення ознак неправомірності рішення власне Жмеринської міської ради, прийнятого згідно зобов`язання рішення Жмеринського міськрайонного суду від 16.07.2019 року, до спонукання виконання якого в порядку примусового виконання судового рішення державним або приватним виконавцем чи у спосіб повідомлення слідчому або прокурору про умисне невиконання рішення суду стороною позивача до теперішнього часу не вжито ніяких заходів. суд не може підміняти даний орган місцевого самоврядування та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції такого органу. Відповідні правові висновки містяться у постанові Верховного Суду від 11.09.2018 року в справі №712/10864/16-а. Таким чином, суд, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про необґрунтованість підстав заявлених позовних вимог [PERSON] щодо оскаржуваного в межах даної цивільної справи зобов`язання Жмеринської міської ради вчинити відповідні дії на користь позивача та його дружини, а тому з урахуванням наведеного в цій частині вимог позов підлягає залишенню без задоволення. З урахуванням звільнення позивача згідно закону від сплати судового збору та належності відповідачів до органів місцевого самоврядування ці судові витрати підлягають віднесенню на рахунок держави. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed