Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

13.02.2014 року до Ржищівського міського суду Київської області надійшла вказана вище позовна заява, в якій позивач просить стягнути з боржників на свою користь заборгованість по оплаті за житлово-комунальні послуги у розмірі 855 грн. 07 коп. та судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказував на те, що КП "Ржищівжитлосервіс" здійснює свою діяльність на підставі п.2.2. Статуту, який є установчим документом, затвердженим рішенням Ржищівської міської ради № 2094-43-06 від 19 квітня 2013 року та на підставі чинного законодавства України. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] є співвласниками приватизованої квартири [ADDRESS] по 1/3 частині кожному. Згідно ч. 2 ст. 10 ЗУ "Про приватизацію державного житлового фонду", п. 5 ч. 3 ст. 20 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004 року №1875-ІV, п. 7 Правил користування приміщеннями, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року № 572, постановою Кабінету Міністрів України від 1 червня 2011 року № 869 "Про порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій", п.п. 14, 17, 35 постанови Кабінету Міністрів України "Про правила користування приміщеннями житлових будинків" від 24 січня 2006 року № 45, власники квартир багатоквартирних будинків повинні оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, утримувати приватизовані квартири (будинки) за свій рахунок. Також вони зобов'язані вносити на відповідний рахунок виконавця послуг з утримання житлових будинків та прибудинкової території оплату за обслуговування і ремонт будинку. Оплату за утримання житла зобов'язані сплачувати і квартиронаймачі, і власники викуплених та приватизованих квартир. Ці витрати не залежать від того, живе особа у квартирі (власник або наймач) чи ні, оскільки ці витрати на утримання будинку та прибудинкової території. У порушення вищезазначеного зобов'язання відповідачі не здійснювали оплату наданих заявником послуг з травня 2012 року. Станом на 01.02.2014 року заборгованість відповідачів становить 855 грн. 07 коп. основного боргу. Несплата відповідачами витрат на утримання та обслуговування будинків і прибудинкової території ускладнює надання якісних, в повному обсязі житлових послуг, призводить до несвоєчасних виплат внесків до державного бюджету, призвела до заборгованості по заробітній платі, заборгованості перед організаціями виробниками комунальних послуг та ставить під загрозу збереження та нормальне функціонування житлового фонду. В судовому засіданні представник позивача Войтенко В.М. позов підтримала, просила його задовольнити. В судове засідання відповідачка [PERSON] не з'явилась без поважних причин, хоча про дату, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином. Суд, вислухавши думку осіб, які беруть участь у справі, ухвалив проводити судове засідання за відсутності відповідачки [PERSON] В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав повністю. Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, відповідача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги КП "Ржищівжитлосервіс" - підлягають задоволенню частково, виходячи з такого. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно роз'яснень, викладених у п. 24 постанови Пленуму Верхового Суду України від 12 червня 2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Згідно роз'яснень, викладених у п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" за змістом ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Ураховуючи, що визнання відповідачем позову вимогам закону не суперечить, права, свободи чи інтереси інших осіб не порушує, суд приймає визнання [PERSON] позову, а також ураховує те, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] по 1/3 частині кожному, тому вважає, що позовні вимоги щодо стягнення заборгованості із відповідачів солідарно ґрунтуються на законі й ухвалює рішення про їх задоволення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно квитанцій № 276 від 13.12.2013 року, № 205 від 11.02.2014 року та № 62 від 14.02.2014 року позивачем сплачено судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. Таким чином, враховуючи вимоги ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача слід стягнути витрати по оплаті судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. Позовні вимоги в частині перерахування коштів на відшкодування заборгованості за вказаними позивачем банківськими реквізитами не підлягають задоволенню, оскільки це питання стосується порядку виконання рішення й вирішується в порядку, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження". На підставі викладеного,

Outcome: partial