Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-13 00:00:00

Представник позивача звернувся з вказаним позовом до відповідача, в обґрунтування якого зазначив, що інспекторами з самоврядного контролю управління земельних відносин виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради 16.09.2016 року проведено обстеження земельної ділянки за адресою вул. Левинського, 3 А в м. Івано-Франківську на предмет дотримання вимог земельного законодавства наявності правовстановлюючих документів на земельну ділянку, у відповідності до вимог ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Положення про здійснення самоврядного контролю за використанням та охороною земель в м. Івано-Франківську, затвердженого рішенням сесії Івано-Франківської міської ради від 28.08.2014 року № 1508-47. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно [PERSON] на праві приватної власності належить нерухоме майно нежитлові будівлі за адресою м. Івано-Франківськ, вул. Левинського, 3 [PERSON] власності на нерухоме майно набуте на підставі договору купівлі-продажу нежитлових приміщень №1686 від 26.03.2008 року. Для обстеження [PERSON] надав технічний паспорт нерухомого майна, відповідно до якого загальна площа нерухомості складає 698, 8 кв.м.. [PERSON] надсилалось повідомлення від 26.08.2016 року про проведення обстеження земельної ділянки. На день проведення обстеження відсутня інформація про наявність документів на право користування даною земельною ділянкою, зокрема що стосується укладеного договору оренди земельної ділянки із землекористувачами. Між Івано-Франківською міською радою, яка реалізує право власності територіальної громади на земельну ділянку за вказаною адресою, та [PERSON] не укладено та не підписано договір оренди земельної ділянки площею 0, 4219 га, у звязку з чим, з метою врегулювання спору у досудовому порядку, відповідачу надсилалось повідомлення від 03.05.2017 року та запропоновано відшкодувати Івано-Франківській міській раді завдані збитки. Також Департаментом комунальних ресурсів неодноразово надсилалось повідомлення Відповідачеві для участі у засіданні комісії для визначення збитків власникам землі та землекористувачам, проте такі повідомлення було проігноровані, що і зумовило затвердити 17.03.2017 року акт про визначення збитків власнику землі. Згідно з актом про визначення збитків власнику землі від 17.03.2017 року затвердженим рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 27.04.2017 року №265 сума недержавного територіальною громадою м. Івано-Франківська доходу визначається збитками, які нанесені міській раді за час фактичного використання земельної ділянки [PERSON] на вулиці Левинського, 3-А у м. Івано-Франківську площею 0,4219 га становить 417 382, 96 грн. Розрахунок збитків у розмірі 417 382, 96 грн. зроблено за період з 17.03.2014 року по 17.03.2017 року. Листом-клопотанням від 23.09.2016 року №1019/34.3-02/35-в та повідомленням від 03.05.2017 року №579/01-15/18-в Департамент комунальних ресурсів та виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради звертались до відповідача із вимогою укласти договір оренди земельних ділянок та здійснити сплату за користування земельними ділянками за минулий період. Відповідач у добровільному порядку не сплатив зазначеної суми. Представник позивача зазначає, що протиправна поведінка відповідача виражається у користуванні земельною ділянкою без належних правовстановлюючих документів та не внесення плати за таке використання, що має наслідком неотримання цієї плати міською радою, оскільки розмір збитків, нарахований як орендна плата, могла би бути отримана Івано-Франківською міською радою при передачі земельної ділянки в оренду. У звязку з цим міська рада як власник позбавлена права користуватись земельною ділянкою через протиправну поведінку відповідача. На підставі наведеного просив суд стягнути з [PERSON] на користь Івано-Франківської міської ради кошти в сумі 417 382,96 грн. та 6 2600, 74 грн. судового збору. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав заяву за змістом якої позов підтримав з мотивів, викладених в заяві, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причину неявки суду не повідомлено. Враховуючи думку представника позивача, викладену в його письмовій заяві, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що між сторонами виник спір та склалися правовідносини з приводу відшкодування шкоди, завданої використанням землі без правовстановлюючих документів. Земельні правовідносини, зокрема пов'язані із користуванням землею, регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України,Законом України "Про оренду землі",Цивільним кодексом України, іншими Законами України, постановами Кабінету Міністрів України у випадках, передбачених законом, а також договором оренди землі. Стаття 13 Конституції України, серед іншого визначає, що земля, яка знаходяться в межах території України, є об'єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цієюКонституцією. В силу приписів статті 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. [PERSON] на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Відповідно до статей 125та 126 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. [PERSON] власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". При цьому, право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону.Відповідно до частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов'язані з орендою землі, є Закон України "Про оренду землі" від 06.10.1998 р. з наступними змінами (далі -Закон № 161-XIV). Відповідно до вимог ст. 34 Закону № 161-XIVу разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог.У разі невиконання орендарем обов'язку щодо умов повернення земельної ділянки орендар зобов'язаний відшкодувати орендодавцю завдані збитки. За приписами ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільним зайняттям земельної ділянки є будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідосини. Відповідно до копії повідомлення № 766/343-02/186, Департаментом комунальних ресурсів Івано-Франківської міської ради 28.08.2016 року [PERSON] було направлено повідомлення про проведення обстеження земельної ділянки за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Левинського, 3-а, яке буде проводитись з 06.09.2016 року по 16.09.2016 року, у відповідності до вимог ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Положення про Департамент Комунальних ресурсів Івано-Франківської міської ради», затвердженого рішенням Івано-Франківської міської ради від 22.12.2015 № 42-2, «Положення про здійснення самоврядного контролю за використанням та охороною земель в м. Івано-Франківську», затвердженого рішенням сесії Івано-Франківської міської ради від 28.08.2014 року № 1508-47 (а.с.6). Актом №46 обстеження земельної ділянки від 16.06.2016 року встановлено, що земельна ділянка яка знаходиться за адресою: м. Івано-Франківськ, по вул. Левинського, 3 А орієнтовною площею 0,4219га, використовується для обслуговування виробничо-складських приміщень, належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу № 1686 від 26.03.2008 року. Земельна ділянка не сформована, кадастровий номер відсутній. [PERSON] за користування земельною ділянкою за адресою вул. Левинського, 3 А протягом 2013-2016 рр. не сплачував. На день проведення обстеження у Департаменті комунальних ресурсів Івано-Франківської міської ради відсутня інформація про наявність документів на право користування зазначеною земельною ділянкою, зокрема що стосується укладених (діючих) договорів оренди (а.с.8-9,10). 23.09.2016 року Департаментом комунальних ресурсів Івано-Франківської міської ради на адресу відповідача було надіслано клопотання з вимогою укласти договір оренди земельної ділянки та здійснення плати за користування земельною ділянкою за минулий період з розрахунку договору оренди, який мав бути укладений на час користування (а.с.11). Крім цього листом Департаменту комунальних ресурсів Івано-Франківської міської ради від 02.02.2017 року, повідомленням від 03.05.2017 року відповідач неодноразово запрошувався на засідання комісії з визначення та відшкодування територіальній громаді м. Івано-Франківська збитків, заподіяних внаслідок використання земельних ділянок комунальної власності з порушенням законодавства для надання пояснень щодо оформлення права землекористування, добровільне відшкодування збитків та вжиття заходів щодо оформлення орендних відносин з міською радою (а.с.19,21-22). Згідно зі статтею 211 ЗК України громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за самовільне зайняття земельних ділянок. За загальним правилом, передбаченим ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). За приписамист. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Земельний кодекс України та інші нормативно-правові акти у галузі земельних відносин є спеціальними до правовідносин щодо відшкодування збитків землевласникам та землекористувачам, у тому числі у вигляді неодержаних ними доходів. Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки (пункт «д» частини першої статті 156 ЗК України). За змістом статті 157 ЗК України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України. З аналізу наведених норм вбачається, що користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів позбавляє орендодавця права одержати дохід у вигляді орендної плати за землю, який він міг би отримувати, якби його право не було порушено. Згідно з пунктом 1 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року № 284 власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні, зокрема, неодержанням доходів у зв'язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок. Відповідно до пункту 3 Порядку відшкодуванню підлягають збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані. При цьому неодержаний доход це доход, який міг би одержати власник землі, землекористувач, у тому числі орендар, із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її вилучення (викупу) або тимчасового зайняття, обмеження прав, погіршення якості землі або приведення її у непридатність для використання за цільовим призначенням у результаті негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян. Розміри збитків, у тому числі неодержані доходи згідно пунктом 2 Порядку, визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад. Отже, системний аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє зробити висновок, що у випадку неукладення договору оренди, суперфіцію або інших правочинів як правових підстав для користування земельною ділянкою з вини користувача настають правові наслідки, передбачені статтею 157 ЗК України та Порядком. (Правовий висновок Верховного Суду України від 14 вересня 2016 року у справі №6-2588цс15). Як вбачається з інформації ДПІ в м. Івано-Франківську, [PERSON] земельну ділянку за адресою: вул. Левинського, 3-А а в м. Івано-Франківськ протягом 2013-2016 років не декларував та не сплачував за користування нею (а.с.16-18). Відповідно до [PERSON] про визначення збитків власнику землі від 17.03.2017 року, затвердженого рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 27.04.2017 року № 265, та розрахунку збитків заподіяних внаслідок використання земельних ділянок комунальної власності з порушенням законодавства, використання субєктом господарювання, сума недоодержаного територіальною громадою м. Івано-Франківська доходу визначається збитками, які нанесені міській раді за час фактичного використання земельної ділянки [PERSON] на вул. Левинського, 3-А площею 0,42190 га та становить 417 382,96грн. (а.с.23-24,25,26). Отже, відповідач, як власник нерухомості, має право на користування земельною ділянкою, на якій розміщена нерухомість, власником якої він є, однак договір оренди не уклав, хоча фактично користувався належною позивачу земельною ділянкою без правовстановлюючих документів. Таким чином, у зв'язку з бездіяльністю відповідача, який на протязі тривалого часу, не здійснював дій щодо отримання відповідного документа, що посвідчує його право користування земельною ділянкою, що призвело до безоплатного користування ним земельною ділянкою, територіальній громаді м. Івано-Франківська в особі Івано-Франківської міської ради було завдано збитків, які полягають в неотриманні орендної плати за землю. Судом встановлено, що договір про добровільне відшкодування збитків відповідач не уклав, збитки в добровільному порядку не відшкодував. Аналізуючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 6 260, 74 грн., понесені позивачем при подачі позову до суду підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved