Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

На розгляд суду пред'явлено вказану заяву, в якій заявник [PERSON] просить встановити факт її проживання з [PERSON] однією сім'єю як чоловіка та жінки без шлюбу в період з 10.12.1996 року до [INFO] (до дня смерті останнього). Заявлені вимоги обґрунтовано наступним. Заявник [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 12.09.1981 року по 02.11.1996 року. Після розірвання шлюбу відносини з колишнім чоловіком нормалізувалися, заявник знову стала мешкати з [PERSON] однією сім'єю за адресою: [ADDRESS], вели спільне господарство, купували речі, майно, мали спільний бюджет, взаємні права і обов'язки як подружжя. [INFO] [PERSON] помер, саме заявник організувала поховання. В березні 2018 року [PERSON] звернулася до пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника, однак в призначенні пенсійних виплат відмовлено, оскільки відсутнє підтвердження, що заявник є членом сім'ї померлого [PERSON]. З огляду таких обставин, заявник звернулася до суду за захистом оспорюваних прав в спосіб встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту проживання однією сім'єю. Заявник [PERSON] у судовому засіданні підтримала заявлені вимоги, надала пояснення аналогічні письмово викладеним. Представник заявника адвокат [PERSON] (діючий на підставі ордеру адвоката на ведення цивільної справи) в судовому засіданні юридично обґрунтував вимоги свого довірителя [PERSON] зауважив, що права та інтереси підлягають захисту в порядку п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України. Заінтересованою особою Покровським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області суду адресовано відзив на заяву [PERSON], зі змісту якого вбачається відсутність заперечень по суту заявлених вимог, при цьому зазначено щодо прийняття рішення по справі на розсуд суду, також в порядку ч. 3 ст. 294, ч. 3 ст. 211 ЦПК України заявлено клопотання про проведення судового розгляду в відсутність представника. Свідок [PERSON] (допитана за клопотанням заявника) в судовому засіданні надала свідчення, що мешкає в квартирі [ADDRESS], по сусідству в квартирі № 49 мекає родина [PERSON]. Багатоквартирний житловий будинок здавався в експлуатацію в 1996 році та мешканці вселилися одночасно. З [PERSON] та [PERSON] підтримували дружні відносини, знає, що вони подружжя, виховували двох дітей. Лише після смерті [PERSON] дізналася, що офіційно в шлюбі з [PERSON] вони не перебували. Похованням [PERSON] займалася саме заявник. Свідок [PERSON] (допитана за клопотанням заявника) в судовому засіданні надала свідчення, що знайома з родиною [PERSON], разом мешкають в одному будинку, але в різних під'їздах. [PERSON] та [PERSON] мають двох дітей доньок [PERSON] та [PERSON], мешкали разом однією сім'єю. Суд, вислухавши пояснення заявника, представника заявника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, належно з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, оцінки їх доводів і наданих ними доказів, приходить до наступних висновків Матеріалами справи встановлено, що заявник [PERSON], [INFO], уродженка м. Родинське Донецької області, громадянка України, зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] (відомості підтверджено копією паспорта серійний номер [NUMBER] - а.с. 3-4). Згідно свідоцтва серійний номер [NUMBER] вересня 1981 року укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON], заявником по справі (а.с. 7). В шлюбі [INFO] народжена спільна донька [PERSON]. 2 листопада 1996 року шлюб розірвано, що підтверджується свідоцтвом серійний номер [NUMBER] (а.с. 8). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серійний номер [NUMBER] (а.с. 9). Довідкою № 11475, виданою 30.03.2018 року комунальною установою «Покровський координаційний комітет самоорганізації населення» на ім'я [PERSON] надано відомості, що заявник спільно проживала за адресою: [ADDRESS] з [PERSON] з 10.12.1996 року по день смерті останнього (а.с. 10). Згідно рішення Красноармійського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 24.03.2018 року заявнику [PERSON] відмовлено в призначенні пенсії у зв'язку з втратою годувальника згідно ст. ст. 36, 37 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Причиною відмови вказано, що заявник [PERSON] не була дружиною померлого [PERSON], тому не вважається непрацездатним членом сім'ї годувальника (а.с. 12). З огляду на вказане, у заявника є потреба в судовому порядку підтвердити факт проживання однією сім'єю з [PERSON] без шлюбу. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до ст. 13 Конвенції кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий стороною на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 Постанови ПВС України від 12.06.2009 року № 2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції"). Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні, викладений в ч. 1 ст. 315 ЦПК України та не є вичерпним (ч. 2 ст. 315 ЦПК України). Зокрема суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу (п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім'єю є особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Для визнання осіб сім'єю необхідна одночасна наявність всіх цих ознак. Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 р. за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім'ї») визначено таку обов'язкову ознаку члена сім'ї, як ведення спільного господарства. Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того, з ким людина має проживати однією сім'єю, за винятком лише певних обмежень, які сформульовані у статті 3 Сімейного Кодексу України. Згідно вимог ч. 4 СК України сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Поняття сім'ї, в розумінні цієї статі, не містить такої обов'язкової ознаки як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім'я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки, що й є ознаками сім'ї. Відповідно до Європейської соціальної хартія від 03.05.1996 року сім'я це щось більше, ніж просто правова, суспільна чи економічна одиниця, це спільнота любові і солідарності. Альтернативою шлюбу є конкубінат, тобто фактичне спільне проживання жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу. Жінка та чоловік мають на це право і відповідно право на повагу до свого вибору з боку держави та суспільства. Європейським судом з прав людини зауважено, що: відносини de-facto, як і відносини, що ґрунтуються на шлюбі, можуть вважатися сімейним життям; особи, які спільно проживають складають сім'ю, а тому мають право на захист, незважаючи нате, що їхній зв'язок існує поза шлюбом; сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв'язків коли сторони проживають разом поза шлюбом (справи «Ельсхольц проти Німеччини», «Джонстон проти Ірландії»). Згідно роз'яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із "подружжя", свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з по господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Судом з дотриманням положення статті 89 ЦПК України оцінено докази по справі та прийнято висновок про доведеність спільного проживання заявника [PERSON] однією сім'єю з [PERSON] до дня смерті останнього. До таких переконань суд прийшов не тільки на підставі тих даних, на які безпосередньо посилається заявник (довідка № 11475 від 30.03.2018 року (а.с. 10), покази свідків), а й на підставі самостійно витребуваних доказів. Так, згідно листа В.о. державного нотаріуса Першої покровської держнотконтори № 1077/01-16 від 28.11.2018 року після смерті [PERSON], померлого [INFO] відкрита спадкова справа за № 715 від 03.12.2004 року, з заявою про прийняття спадщини за законом звернулась неповнолітня донька померлого [PERSON], якій видано свідоцтво про право на спадщину за законом на грошові внески, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 54245360 від 27.11.2018 року (а.с. 26, 27). Згідно листа Покровського об'єднаного управління Пенсійного фонду України № 17398/13/25 від 20.12.2018 року одержувачем допомоги на поховання після смерті [PERSON] є [PERSON], виплату отримано 16.04.2002 року. Статтею 53 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що така допомога виплачується особам, які здійснили поховання. Взаємоузгодженими, послідовними доказами у справі підтверджено, що заявник [PERSON] проживала однією сім'єю з [PERSON], разом виховували двох дітей, вели спільне господарство, приймали участь у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім'ї, мали добрі стосунки. Інших даних, які б могли свідчити, що померлий [PERSON] мав сімейні відносини з іншими особами, мешкав за якоюсь іншою адресою відмінною від місця проживання заявника, - судом не встановлено. Отже, суд, в сукупності письмових документальних матеріалів, наданих заявником та отриманих на відповідні судові запити, вислухавши покази свідків, проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого належного виконання судового рішення, з урахуванням принципу юридичної визначеності, - вважає, що заява є законною та обґрунтованою, та підлягає задоволенню. Приймаючи такий висновок, суд наголошує, що встановлення факту проживання однією сім'єю не породжує наступного спору про право, рішення не встановлює відносин зобов'язального характера між [PERSON] та Покровським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області (учасниками справи) щодо гарантування пенсійного забезпечення. Відповідно ст. ст. 4, 13, 18, 293, 315, 316, 352, 354 ЦПК України суд,

Outcome: approved