Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-25 00:00:00

В грудні 2018 року Комунальне підприємство "Благоустрій міста Ізюма" звернувся до суду з зазначеним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані комунальні послуги. В обґрунтування позову зазначено, що КП "Благоустрій міста Ізюма" надає послуги збору, вивезення та утилізації твердих побутових відходів населенню міста Ізюма. На [PERSON] був відкритий особовий рахунок [NUMBER] для сплати послуг. Послуги з вивезення твердих побутових відходів споживач отримує, але в порушення діючого законодавства та вищевказаного договору не сплачує їх вартість. Про суму та факт існування заборгованості споживача повідомляли, шляхом направлення квитанцій на оплату послуг з зазначенням суми боргу. Просить стягнути заборгованість в розмірі 822 грн. 78 коп., яка утворилася станом на листопад 2018 року, та судовий збір в сумі 1762,00 грн. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував, просив врахувати наданий ним відзив на позовну заяву. Вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством (абз. 11 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».) В судовому засіданні встановлено, що відповідно до рішення Ізюмської міської ради № 0225 від 31.03.2016 «Про визначення виконавця послуг з вивезення побутових відходів (збір, вивіз, утилізація твердих побутових відходів) на території міста Ізюм КП «Благоустрій міста Ізюма» Позивача визначено виконавцем вказаних послуг протягом 12 місяців. Відповідно до рішення Ізюмської міської ради № 1230 від 03.10.2017 «Про визначення виконавця послуг з вивезення побутових відходів (збір, вивіз, утилізація твердих побутових відходів) на території міста Ізюм КП «Благоустрій міста Ізюма» Позивача визначено виконавцем вказаних послуг протягом 12 місяців. Відповідно до рішення Ізюмської міської ради № 1938 від 20.12.2018 «Про визначення виконавця послуг з вивезення побутових відходів (збір, вивіз, утилізація твердих побутових відходів) на території міста Ізюм КП «Благоустрій міста Ізюма» позивача визначено виконавцем вказаних послуг протягом 12 місяців. Із розрахунку заборгованості станом на листопад 2018 року вбачається, що борг відповідача перед позивачем становить 822,78 грн. (а.с.4,5). Статтями 20, 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004 року № 1875- ІV визначені обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов'язком виконавця надання послуг вчасно та відповідної якості, згідно із законодавства та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Згідно із частиною 3 статті 31 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" органи місцевого самоврядування затверджують ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги в розмірі економічно-обґрунтованих витрат на їх виробництво. Обов'язок власника або балансоутримувачі житлових будинків, земельних ділянок укладають договори з особою, яка визначена виконавцем послуг з вивезення побутових відходів, та забезпечують роздільне збирання побутових відходів передбачено пунктом 3 Правил надання послуг вивезення побутових відходів, затверджених, постановою Кабінету Міністрів України № 1070 від 10.12.2008. Плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно зі статтею 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та закону. Відповідач просив застосувати строк позовної давності. Позивачем будь-яких заперечень щодо застосування строку позовної давності та доказів на підтвердження поважності причин пропуску вказаного строку до суду не надано. Норми права, що регулюють правовідносини під час розгляду справи. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Частиною 1 ст. 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За ч. 3. ч. 4 ст. 267 ЦПК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Вказана заборгованість утворилася у відповідача [PERSON] з червня 2012 по листопад 2018 р., однак з заявою до суду звернувся лише 29 грудня 2018 року, тобто з пропуском трирічного строку, встановленого ст. 257 ЦК України. Таким чином позовна давність підлягає застосуванню, а у стягненні заборгованості з відповідача [PERSON] за надані послуги за період з червня 2012 року по листопад 2015 року слід відмовити в зв`язку з пропуском позивачем позовної давності. Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. За змістом ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. З урахуванням викладеного, з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути заборгованість за надані послуги за період з грудня 2015 року по листопад 2018 року включно, що становить 514, 40 грн., а в решті заявлених вимог в цій частині позову слід відмовити в зв`язку з пропуском позивачем строків позовної давності. Даючи юридичну оцінку зібраним по справі доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають частковому задоволенню. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання як розподілити між сторонами судові витрати. У відповідності з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, оскільки позовні вимоги задоволені частково, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним вимогам в розмірі 1101, 60 грн.

Outcome: partial