Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-26 00:00:00

Представник ТОВ «УМИГ Мьюзік» 20.12.2016 року звернувся з вищевказаним позовом до відповідача [PERSON] . В обґрунтування позову вказує, що відповідно до пунктів 2.1, 2.2,6 та 1.13 Договору № АС - 122 про передачу виключних авторських і суміжних прав від 01.01.2016 року та пункту 74 додатку № 1.1 до нього, товариству з обмеженою відповідальністю „УМИГ Мьюзік" належать виключні майнові права на використання та/або на дозвіл використання музичного твору: « [INFO] » (автор музики [PERSON] ). ТОВ „УМИГ Мьюзік" є суб`єктом авторського права на Музичний твір». [INFO] [PERSON] здійснив публічне виконання Музичного твору у місті Києві у Національному палаці мистецтв «Україна» на зйомках великого концерту телеканалу «Інтер» - «[INFO]». [INFO] відеозапис концерту було показано в ефірі загальнонаціонального телеканалу з логотипом «Інтер» Приватного акціонерного товариства «Телеканал «Інтер». Публічне виконання Музичних творів на концерті було здійснено Відповідачем без отримання дозволу на таке виконання від Позивача, як власника виключних майнових авторських прав використовувати і надавати дозвіл на використання Музичного твору іншим особам. Таким чином, здійснивши публічне виконання Музичного твору на концерті без отримання на це відповідного дозволу від ТОВ „УМИГ Мьюзік" (без укладення письмового авторського договору), Відповідач тим самим порушив авторські права Позивача на Музичний твір. Також звертали увагу суду на ту обставину, що публічне виконання Відповідачем Музичного твору було здійснено не лише без відповідного дозволу Позивача, але й за наявності заборони Відповідачу здійснювати їх використання будь-яким способом, у тому числі шляхом публічного виконання. Факт обізнаності Відповідача із забороною виконувати Музичний твір станом на [INFO] було встановлено усіма судовими рішеннями, які набрали законної сили, у 4 (чотирьох) аналогічних справах. Тобто, до початку концерту, Відповідачу було достеменно відомо про заборону використання ним Музичного твору. Однак, незважаючи на наявну заборону здійснювати використання Музичного твору, Відповідач свідомо та навмисно пішов на чергове повторне порушення авторських прав на Музичний твір. Зазначають, що порушення виключних майнових авторських прав ТОВ „УМИГ Мьюзік" зі сторони Відповідача полягає у тому, що Відповідач здійснив [INFO] у місті Києві у Національному палаці мистецтв «Україна» на зйомках великого концерту телеканалу «Інтер» - «[INFO] » публічне виконання Музичного твору: без отримання від ТОВ „УМИГ Мьюзік" дозволу на таке використання Музичного твору; за наявності заборони Відповідачу використовувати Музичний твір будь-яким способом, у тому числі шляхом їхнього публічного виконання. При визначенні розміру компенсації ТОВ „УМИГ Мьюзік" виходить з того, що: відповідач допустив одне порушення авторських прав Позивача на Музичний твір, яке полягає у тому, що він без отримання дозволу публічно виконав один Музичний твір (« [INFO] »), авторські права на які належать Позивачу; порушення авторських прав зі сторони Відповідача було повторним сьомим зафіксованим по рахунку, оскільки раніше: [INFO] Відповідач у місті Сімферополі на площі Леніна здійснив без дозволу публічне виконання 9 музичних творів; [INFO] Відповідач у місті Сімферополі на площі Леніна здійснив без дозволу публічне виконання 3 музичних творів; [INFO] у місті Ужгороді Відповідач здійснив без дозволу публічне виконання 2 музичних творів; [INFO] у місті Котовську Відповідач здійснив без дозволу публічне виконання 3 музичних творів, що встановлено судовими рішеннями, які набрали законної сили, а також [INFO] у місті Києві у Міжнародному центрі культури і мистецтв Профспілок України на конкурсі « [INFO] » Відповідач здійснив без дозволу Позивача публічне виконання 1 музичного твору; [INFO] у місті Києві у Національному палаці мистецтв «Україна» на концерті « [INFO] » Відповідач здійснив без дозволу Позивача публічне виконання 4 музичних творів. Посилаючись на статтю 7, частинами 2 і 3 статті 15, ст.32 і 33, ст. 50, частинами 1-3 ст. 52 Закону України „Про авторське право і суміжні права", позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „УМИГ Мьюзік" компенсацію за порушення авторського права на музичний твір: „[INFO]" (автор музики [PERSON] ), яке мало місце [INFO] у місті Києві у Національному палаці мистецтв «Україна» на зйомках великого концерту телеканалу «Інтер» - «[INFO]» у розмірі 320 000,00 гривень, що становить 200 мінімальних заробітних плат. 05.10.2017 року позивач подав заяву про збільшення позовних вимог, в якій посилався на те, що з 01.01.2017 року розмір мінімальної заробітної плати становить 3200 грн., а тому просив суд стягнути з відповідача на свою користь компенсацію за порушення авторського права на музичний твір: 1)„[INFO]" (автор музики [PERSON] ), яке мало місце [INFO] у місті Києві у Національному палаці мистецтв «Україна» на зйомках великого концерту телеканалу «Інтер» - «[INFO]» у розмірі 640 000 гривень, що становить 200 мінімальних заробітних плат; зобов`язати [PERSON] опублікувати у будь-якому на власний розсуд друкованому засобі масової інформації із загальнодержавною сферою розповсюдження, щоденний тираж якого становить понад 100 000 примірників, повний текст рішення суду у даній справі протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили; накласти на [PERSON] штраф у розмірі 10 відсотків суми, присудженої на користь позивача, зі стягненням її в дохід Державного бюджету України. Ухвалою від 12.01.2017 року по справі відкрито провадження. 27.08.2018 року представник відповідача направив суду письмові заперечення в яких зазначав, що ціну позову вважають необґрунтованою та завищеною. Під час виступу [PERSON] дійсно здійснив публічне виконання Музичного твору « [INFO] », конкурс було показано у ефірі телеканалу «Інтер» [INFO]. Автором тесту є [PERSON] . Вважає, що авторські права в частині тексту не було порушено, оскільки текст даного твору перейшов у суспільне надбання у зв`язку зі спливом 70 років після смерті Автора, що відповідає ст.28 Закону України «Про авторське право і суміжні права». Під час виконання відповідачем Твору, авторські (немайнові) права в частині використання тексту не були порушені - відповідно, в цій частині обов`язок у виплаті авторської винагороди не виник. Стосовно музики Твору - під час даного виступу було використано музику, яку було створено автором [PERSON] (Договір про передачу виключних майнових авторських прав від 24 жовтня 2015 року). Відтак відповідач не мав на меті порушення авторського права, оскільки виконав музичний твір, який складається з тексту, що не має заборон щодо використання через перехід у суспільне телебачення, та музики, яка була створена в 2015 році. Також посилався на те, що відповідач не був організатором даного Заходу, а лише був його учасником. Відповідач не отримував гонорару за участь у Заході, а відтак - не мав жодної комерційної мети. Єдиною метою участі у даному концерті була поява в інформаційному просторі, в ефірі телеканалу, а виконання саме цієї пісні було умовою організаторів щодо участі. Просив суд в задоволенні позову відмовити. Ухвалою від 27.08.2018 року по справі призначена судова експертиза об`єктів інтелектуальної власності та провадження по справі зупинено на час проведення експертизи. 30.10.2018 року на адресу суду надійшло клопотання судового експерта про залучення до виконання судової експертизи фахівця із музичною освітою або фахівця із аранжування. 19.11.2018 року від представника позивача надійшло клопотання про залучення [PERSON] - викладача кафедри звукорежисури Київського інституту музики ім. Р.М. Гліера, диригента, аранжувальника, оркеструвальника, має вищу освіту за спеціальністю «музика», яку здобув у Київському державному педагогічному інституті ім. М.П. Драгоманова, а також «народні інструменти», яку здобув у Київському державному музичному училищі ім. Р.М.Гліера до проведення експертизи у даній справі, про що судом було надано згоду. (а.с.166) 19.03.2019 року на адресу суду направлено висновок комплексної експертизи об`єктів інтелектуальної власності. Представником відповідача також подано відзив на позов в якому посилається на те, що факт спірного виконання є недоведеним; здійснення будь-яких виконань пісні « [INFO] » відповідачем виключно в межах своєї підприємницької діяльності задля отримання прибутку; закон України на який посилається позивач при стягнення компенсації викладено в новій редакції (ст.52 п. «г» ч.2 ст.52 «Про авторське право і суміжні права») і обидві редакції встановлюють різні види цивільної відповідальності за порушення авторського права і обраний позивачем вид цивільно-правової відповідальності скасовано згаданим законом; відсутність доказів наявності у позивача майнових прав саме на твір « [INFO] »; недопустимість висновку судового експерта через те, що саме судовий експерт ніякий висновок не готував; відсутність взаємозв`язку між діями відповідача і обсягом заподіяних порушень, а тому просив суд в задоволенні позову відмовити. Ухвалою від 11.05.2021 року залучено Фізичну особу-підприємця [PERSON] до участі в розгляді справи як правонаступника позивача ТОВ «УМИГ Мьюзік». Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року №475/97-ВР, ст.1 Першого протоколу до Конвенції, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. Вислухавши пояснення представників сторін, експерта [PERSON], суд дійшов висновку про часткове задоволення заявлених позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до пунктів 2.1, 2.2,6 та 1.13 Договору № АС - 122 про передачу виключних авторських і суміжних прав від 01.01.2016 року та пункту 74 додатку № 1.1 до нього, товариству з обмеженою відповідальністю „УМИГ Мьюзік" належать виключні майнові права на використання та/або на дозвіл використання музичного твору: « [INFO] » (автор музики [PERSON] ). ТОВ „УМИГ Мьюзік" є суб`єктом авторського права на Музичний твір». 11.02.2020 року ТОВ «УМИГ Мьюзік» та ФОП [PERSON] укладено договір про відступлення права вимоги, за умовами якого ТОВ «УМИГ Мьюзік» відступило на користь ФОП [PERSON] право вимоги до [PERSON] у зв`язку з неправомірним використанням [PERSON] музичного твору « [INFO] », яке мало місце [INFO] у Національному палаці мистецтв «Україна» на зйомках великого концерту телеканалу «Інтер» - «[INFO]» (п.1 Договору). Згідно зі статтею 7 Закону України „Про авторське право і суміжні права" суб`єктами авторського права є автори творів, зазначених у частині першій статті 8 цього Закону, їх спадкоємці та особи, яким автори чи їх спадкоємці передали свої авторські майнові права. [INFO] [PERSON] здійснив публічне виконання Музичного твору у місті Києві у Національному палаці мистецтв «Україна» на зйомках великого концерту телеканалу «Інтер» - «[INFO]» . [INFO] відеозапис концерту було показано в ефірі загальнонаціонального телеканалу з логотипом «Інтер» Приватного акціонерного товариства «Телеканал «Інтер». Відповідач у своїх запереченнях (а. с. 134-136 т.1) визнав факт публічного виконання музичного твору на концерті для телеканалу « Інтер ». Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст.89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Проведена у справі судова експертиза об`єктів інтелектуальної власності встановила факт часткового використання [PERSON] при цьому мелодії пісні «[INFO]»: «...у мелодії пісні «[INFO]» у виконанні [PERSON] , під час великого концерту телеканалу «Інтер» - «[INFO]», який відбувся [INFO] у місті Києві у Національному палаці мистецтв «Україна», використано частково мелодію пісні «[INFO]», автором якої є [PERSON] ». Згідно ч. 2 ст. 102 ЦПК України у висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків. Проаналізувавши висновок судової експертизи від 05.03.2019 судом встановлено, що експерти попереджені про кримінальну відповідальність, а відтак, виходячи з вимог ст. 89 ЦПК України щодо оцінки доказів, суд може вважати такий висновок належним доказом по справі на підтвердження заявлених позовних вимог. Відповідно до статті 9 Закону України «Про авторське право і суміжні права»: «частина твору, яка може використовуватися самостійно, у тому числі й оригінальна назва твору, розглядається як твір і охороняється відповідно до цього Закону». Таким чином, публічне виконання Відповідачем більшої частини мелодії музичного твору « [INFO] » є порушенням майнових авторських прав Позивача і підлягає правовій охороні нарівні з самим твором. З матеріалів справи убачається, що публічне виконання відповідачем музичного твору на концерті відбулося після того, як судові рішення у аналогічних справах набрали законної сили. Так, рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 28.11.2018 року, яке набрало законної сили 03.05.2019 року, в аналогічній судовій справі № 756/14466/16-ц було задоволено позовні вимоги частково, у тому числі в частині аналогічного часткового виконання Відповідачем мелодії пісні «[INFO]». В судовому засіданні відповідач через свого представника доводив суду, що він виконував музичний твір « [INFO] », права на який він нібито набув на підставі укладеного з [PERSON] авторського договору від 24.10.2015 року, однак відповідач не надав належних та достатніх доказів, на підтвердження того, що він виконував саме цей музичний твір. Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про авторське право і суміжні права» публічне виконання - подання за згодою суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав творів, виконань, фонограм, передач організацій мовлення шляхом декламації, гри, співу, танцю та іншим способом як безпосередньо (у живому виконанні), так і за допомогою будь-яких пристроїв і процесів (за винятком передачі в ефір чи по кабелях) у місцях, де присутні чи можуть бути присутніми особи, які не належать до кола сім`ї або близьких знайомих цієї сім`ї, незалежно від того, чи присутні вони в одному місці і в один і той самий час або в різних місцях і в різний час. Вказаний музичний твір виконаний відповідачем без отримання дозволу на використання музики у позивача, як у особи, якій належать виключне право надавати дозвіл на використання вказаного музичного твору. Будь-які письмові договори про передачу відповідачу права на використання цей музичний твір між відповідачем та автором музичного твору чи особами, яким автор передав свої авторські майнові права, не укладалися. Відповідно до п. «а» ст. 50 ЗУ «Про авторське право і суміжні права» порушенням авторського права, що дає підстави для судового захисту, є вчинення будь-якою особою дій, які порушують майнові права суб`єктів авторського права, визначені статтями 15, 39, 40 і 41 Закону, з урахуванням передбачених статтями 21-25, 42 і 43 Закону обмежень майнових прав. Отже, виконавши вказаний музичний твір без отримання дозволу на його використання (публічне виконання), відповідач порушив майнові права позивача, передбачені ст. 15 ЗУ «Про авторське право і суміжні права». Позивачем заявлена збільшена позовна вимога про стягнення з Відповідача компенсації за порушення авторських прав у розмірі 200 мінімальних заробітних плат за одне порушення, що становить 640 000,00 гривень. Вимога заявлена на підставі чинної на той час норми пункту «г» частини 1 і пункту «г» частини 2 статті 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права». Відповідно до пункту «г» частини 2 статті 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права» «Суд має право постановити рішення чи ухвалу про: ...г) виплату компенсації, що визначається судом, у розмірі від 10 до 50 000 мінімальних заробітних плат, замість відшкодування збитків або стягнення доходу». Підпунктом «є» пункту 2 частини 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав» пункт «г» частини 2 статті 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права» було викладено у новій редакції: «виплату компенсації, що визначається судом як паушальна сума на базі таких елементів, як подвоєна, а у разі умисного порушення - як потроєна сума винагороди або комісійні платежі, які були б сплачені, якби порушник звернувся із заявою про надання дозволу на використання оспорюваного авторського права або суміжних прав замість відшкодування збитків або стягнення доходу». Разом з тим, Закон України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав» набрав чинності 22.07.2018 року. При цьому, відповідно до частини 1 Прикінцевих та перехідних положень цього закону: «Цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, і застосовується до правовідносин, які виникли після набрання ним чинності...» Таким чином, оскільки факт порушення майнових авторський прав зі сторони Відповідача відбувся [INFO], тобто до дня набрання чинності Законом України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав», до правовідносин у даній справі підлягає застосуванню норма пункту «г» частини 2 статті 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права», яка була чинною на день вчинення Відповідачем правопорушення, так і на час подання позову у цій справі до суду, а саме: «Суд має право постановити рішення чи ухвалу про: ...г) виплату компенсації, що визначається судом, у розмірі від 10 до 50 000 мінімальних заробітних плат, замість відшкодування збитків або стягнення доходу». Суд має право постановити рішення про виплату компенсації, що визначається судом, у розмірі від 10 до 50000 мінімальних заробітних плат, замість відшкодування збитків або стягнення доходу; публікацію у пресі інформації про допущене порушення, якщо у ході судового розгляду буде доведено факт порушення авторського права. При визначенні розмірів збитків, які мають бути відшкодовані особі, права якої порушено, суд зобов`язаний виходити із суті порушення, майнової і моральної шкоди, завданої особі, яка має авторське право, а також із можливого доходу, який могла б одержати ця особа. У розмір збитків, завданих особі, права якої порушено, додатково можуть бути включені судові витрати, понесені цією особою, а також витрати, пов`язані з оплатою допомоги адвоката. При визначенні компенсації, яка має бути виплачена замість відшкодування збитків чи стягнення доходу, суд зобов`язаний у встановлених п. «г» ч. 2 ст. 52 Закону межах визначити розмір компенсації, враховуючи обсяг порушення та (або) наміри відповідача. Таким чином, враховуючи, що відповідачем використано музичний твір, авторські права на музику якого належать позивачу без відповідного дозволу, це виконання було здійснено [INFO] [PERSON] у Національному палаці мистецтв «Україна» на зйомках великого концерту телеканалу «Інтер» - «[INFO]» , а [INFO] відеозапис концерту було показано в ефірі загальнонаціонального телеканалу з логотипом «Інтер» Приватного акціонерного товариства «Телеканал «Інтер», наміри відповідача умисно порушити авторські права за наявності заборони виконання музичних творів, те, що таке порушення збоку відповідача вже є не першим, суд вважає що з відповідача на користь позивача слід стягнути компенсацію за порушення авторського права у розмірі 50 мінімальних заробітних плат, що на день розгляду справи становить 300 000 грн. (50 х 6000 грн. = 300 000 грн.). Відповідно до змісту ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», мінімальна заробітна плата у місячному розмірі з 1 січня складає 6000 гривень. Згідно ч. 3 ст. 52 ЗУ «Про авторське право і суміжні права» суд може постановити рішення про накладення на порушника штрафу у розмірі 10 відсотків суми, присудженої судом на користь позивача. Отже, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід Державного бюджету України штраф у розмірі 30 000 грн. Позовні вимоги про зобов`язання відповідача опублікувати у будь-якому на власний розсуд друкованому засобі масової інформації із загальнодержавною сферою розповсюдження, щоденний тираж якого становить понад 100 000 примірників, повний текст рішення суду протягом одного місяця з дня набрання ним законної сили задоволенню не підлягають, оскільки суд вважає, що стягнення з відповідача на користь позивача компенсації у відповідному розмірі та стягнення з відповідача штрафу в дохід Державного бюджету України є достатньою мірою відповідальності за порушення авторських прав. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений позивачем судовий збір у розмірі 4500 грн. та 20 004 грн. витрати по сплаті судової експертизи. На підставі викладено та

Outcome: partial