Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-19 00:00:00

06.12.2019р. АТ КБ "ПриватБанк" звернулося до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 8733,63 дол.США (а.с. №3-5). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 20.01.2020р. було відкрито провадження по справі та відповідно до положень ч.2,3 ст.274, ч.5 ст.279 ЦПК України призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. №25). В обґрунтування позовних вимог позивач в позовній заяви посилався на те, що 13.09.2004р. між банком на [PERSON] був укладений договір №DNU0AK26710387, згідно умов якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 4668 дол.США на купівлю автомобіля з кінцевим терміном повернення 13.09.2008р., а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку встановлених кредитним договором. Позивач, як кредитор, свої зобов`язання виконав, надав позичальнику кредитні кошти в розмірі визначеному договором, проте [PERSON] порушив умови договору по погашенню кредиту, сплати відсотків, внаслідок чого станом на 14.11.2019р. сума заборгованості за договором складає 18688,33 дол.США, з яких: залишок по кредиту в розмірі - 1904,77 дол.США, заборгованість по відсоткам - 6828,86 дол.США, заборгованість по комісії - 121,40 дол.США, пеня - 9833,30 дол.США. Звертаючись до суду з позовом позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 8733,63 дол.США, яка складається з: заборгованість по тілу кредиту - 1904,77 дол.США, заборгованість по відсоткам в розмірі - 6828,86 дол.США, а також понесені судові витрати у розмірі 3184,72 грн. В судові засідання 19.03.2020р. та 20.05.2020р. представник позивача не з`явився, про дату та час слухання позивач повідомлявся належним чином, шляхом направлення повідомлення про виклик до суду на поштову адресу для листування зазначену у позові, про що в матеріалах справи наявні відповідні докази (а.с.№26,27,30,31). В позовній заяві представник позивача Балашов О.В. (діє на підставі довіреності від 31.01.2019р. - а.с. №12) зазначив, що не заперечує проти розгляду справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. №4). В судові засідання 19.03.2020р. та 20.05.2020р. відповідач двічі поспіль не з`явився, про дату та час слухання справи відповідач повідомлявся шляхом направлення судових повісток за адресою проживання підтвердженою відповіддю наданою ВОМІ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 18.12.2019р. (а.с.№24). Конверти з судовими повістками, які були надіслані відповідачу, були повернуті до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.№28,32). Крім того, про дату та час розгляду справи на 20.05.2020р. відповідач повідомлявся шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада» (а.с. №33). Отже, належним чином повідомлений про розгляд справи судом, відповідач в судові засідання повторно не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався, а також не скористався правом надання заперечень проти позову. Згідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи, що відповідач, виходячи з положень ч.11 ст.128 ЦПК України, вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, згідно до ст.280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у справі за принципами встановленими ст.89 ЦПК України, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України). Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 13.09.2004р. між [PERSON] та ЗАТ КБ "ПриватБанк" (правонаступником якого є АТ КБ "ПриватБанк") було укладено кредитний договір №DNU0AK26710387, згідно умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 4668 дол.США на купівлю автомобіля з кінцевим терміном повернення 13.09.2008р., а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки у розмірі 1% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості за договором здійснюється щомісяця в період сплати з 21 по 28 число шляхом сплати щомісячного платежу в сумі 106,26 дол.США (а.с.№8-9). Умови п.п.3.1, 3.4 договору встановлюють, що за користування кредитом у період з дати списання коштів із кредитного рахунку до дати погашення кредиту позичальник щомісяця сплачує відсотки у розмірі зазначеному в п.1.1 договору, тобто 1% на місяць. Нарахування відсотків здійснюється починаючи з дати списання коштів із кредитного рахунку до дати повного погашення кредиту. Відсотки нараховуються на фактичний залишок заборгованості за кожен календарний день, виходячи з фактичної кількості днів користування кредитом й 360 днів у році. Повне погашення кредиту відсотків здійснюється не пізніше дня повного погашення суми кредиту. В позовній заяві позивачем зазначено, що внаслідок неналежного виконання [PERSON] взятих на себе зобов`язань за кредитним договором №DNU0AK26710387, боржник має прострочену заборгованість по тілу кредиту -1904,77 дол.США та відсоткам в розмірі -6828,86 дол.США, яку банк просив стягнути з відповідача. Відповідний розмір заборгованості по тілу кредиту та відсоткам позивачем визначений згідно до розрахунку заборгованості (а.с.№5-6), який долучений до позовної заяви. Відповідність розрахунку не була спростована відповідачем ані змістовними запереченнями, ані окремим контррозрахунком, а тому при винесені рішення суд керується розрахунком позивача. Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст.1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до положень статей 610 , 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Статтею 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину, згідно з якою правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Разом з тим, презумпцію правомірності, укладеного між сторонами кредитного договору №DNU0AK26710387 від 13.09.2004р. під час розгляду справи не спростовано. Згідно ст.617 ЦК України відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання. Особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Виходячи з розрахунку заборгованості, після укладення кредитного договору [PERSON] здійснював погашення заборгованості за наданим кредитом (стовпчики в розрахунку "залишок поточної" та "залишок простроченої заборгованості по кредиту") проте не здійснив в повному обсязі погашення тіла кредиту та 13.09.2008р. заборгованість винесена на прострочку, а отже, відповідач повністю зобов`язання по погашенню боргу не виконав чим порушив вимоги ст.ст.1049, 1054 ЦК України, в зв`язку з чим, позивач має право вимагати стягнення залишку наданого відповідачу кредиту. Водночас, вирішуючи питання щодо розміру відсотків, які підлягають стягненню із відповідача, суд виходить з наступного. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (ч.1 ст.631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (ч.2 ст.631 ЦК України), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч. 4 ст. 631 ЦК України). Поняття строк виконання зобов`язання і термін виконання зобов`язання визначені у ст.530 ЦК України. Згідно з приписами частини першої цієї статті, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З огляду на викладене, строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком дії договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором, зокрема, відсотки за користування кредитом, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою ч. 2 с. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 28.03.2018р. у справі № 444/9519/12-ц (провадження № 14-10цс18), від 04.07.2018р. у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31.10.2018р. у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), від 05.12.2019р. у справі № 205/5456/16-ц (провадження № 61-32720св18). Відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. В кредитному договорі №DNU0AK26710387 сторони погодили, що строк кредитування становить - 13.09.2008р. Наявності будь-яких інших підстав продовження дії кредитного договору, банком надано не було, а тому кінцевим терміном повернення кредиту є 13 вересня 2008р. Отже, право позивача нараховувати відсотки за користування кредитом припинилося зі спливом строку кредитування 13 вересня 2008р., а тому, починаючи з 14 вересня 2008р. право кредитора нараховувати проценти за ставкою визначеною договором, припинилося та права і інтереси кредитора у правовідносинах забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення боржником виконання грошового зобов`язання. Згідно до наданого розрахунку заборгованості, розмір відсотків за користування кредитом нарахованих в межах строку кредитування з 13 вересня 2004р. по 13 вересня 2008р. складає 670,44 дол.США. Таким чином, стягненню з відповідача на користь АТ КБ "ПриватБанк" підлягає заборгованість за кредитним договором №DNU0AK26710387 від 13.09.2004р. в розмірі 2575,21 дол.США, з яких: заборгованість за тілом кредиту станом на 14.11.2019р. у розмірі - 1904,77 дол.США та заборгованість по відсоткам станом на 13.09.2008р. у розмірі - 670,44 дол.США. Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст.141 ЦПК України, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеній частині позовних вимог, а саме в розмірі 939 грн. 05 коп. (62603,36 грн. х 3184,72 грн. : 212314,55 грн. = 939,05 грн.). На підставі викладеного,

Outcome: partial