Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-23 00:00:00

23 червня 2021 року Виконком Металургійної районної у місті ради в особі представника Лузан Олени Ярославівни звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та просила суд визнати [PERSON] , [INFO] , особою, що втратила право користування жилим приміщенням - кімнатою [ADDRESS] . Позовні вимоги представник позивач обґрунтовує тим, що згідно з діючим законодавством України до компетенції органів місцевого самоврядування належить управління житловим фондом комунальної власності. Також до повноважень виконкомів районних у місті Кривому Розі рад належить повноваження щодо контролю за належною експлуатацією житлового фонду та надання допомоги громадянам, які мають потребу в житлі. У кімнаті [ADDRESS] , з 2004 року зареєстровано місце проживання [PERSON] , [INFO] . Кімната не приватизована та не є приватною власністю відповідача. Гуртожиток в корпусі №1 будинку [ADDRESS] належить до комунальної власності територіальної громади міста Кривого Рогу. Відповідач тривалий час (з 2018 року) у кімнаті фактично не проживає, його місце перебування невідоме, будь-яка інформація про нього відсутня. По кімнаті накопичилася заборгованість за надану комунальні послуги та спожиті енергоносії, що призводить до неякісного обслуговування житлового фонду. У зв`язку з чим, позивач звернувся до суду та просить позов задовольнити у повному обсязі. Ухвалою суду від 24 червня 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач у судовому засіданні присутній не був, поза межами судового засідання 06 липня 2021 року від представника позивача Лузан О.Я. надійшла заява, в якій представник позивача просила суд проводити розгляд справи за відсутності представника виконкому районної у місті ради, позов підтримує у повному обсязі та просила суд його задовольнити. В судові засідання призначені судом на 23 липня 2021 року, 03 вересня 2021 року та 24 вересня 2021 року відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Відповідач вважаються належним чином повідомлений про розгляд справи відповідно до п.1 ч.8 ст. 128 ЦПК України. Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що застосовуючи положення ч.4 ст.10 Цивільно-процесуального кодексу України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи, ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу,та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A.v.Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Згідно ч.8 ст. 178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі змісту п.25 рішення Європейського суду з прав людини від 11 квітня 2011 року у справі "Жук проти України", яке підлягає застосуванню відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", вбачається, що суди, розглядаючи справи без участі учасників процесу, повинні пересвідчитися, що їм вчасно повідомлено про дату і час розгляду справи, тобто, що їхнє право бути присутніми під час судового розгляду не було порушено. У зв`язку з цим, з огляду на належне повідомлення позивача та відповідача про дату, час та місце розгляду вказаної цивільної справи, суд зі згоди позивача вважає можливим провести заочний розгляд вказаної справи на підставі наявних в ній письмових доказів. Відповідно до п.1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав та основних свобод людини, ратифікованої Україною 11 вересня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до п.1 ст. 8 вказаної Конвенція кожній особі, окрім інших прав, гарантовано право на повагу до її житла. Воно охоплює, насамперед, право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою цього житла. Пункт 2 ст. 8 цієї Конвенції чітко визначає підстави, за яких втручання держави у використання особою прав, зазначених в п.1 цієї статті, є виправданим. Таке втручання має бути передбачене законом і необхідне в демократичному суспільстві, а також здійснюватися в інтересах національної і громадської безпеки або економічного добробуту країни, для охорони порядку і запобігання злочинності, охорони здоров`я чи моралі, захисту прав і свобод інших осіб. Цей перелік підстав для втручання є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню. Водночас державі надаються широкі межі розсуду, які не є однаковими і в кожному конкретному випадку залежать від цілей, зазначених у п. 2 ст.8 Конвенції. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідач [PERSON] зареєстрований у гуртожитку на [ADDRESS] та не приймав участь в приватизації даної кімнати у гуртожитку. Станом на 07.06.2021 року кімната не приватизована, що підтверджується Довідкою б/н виданої за підписом зав. відділення з питань обліку, розподілу та приватизації житлового фонду Лузан О. (а.с. 6). Відповідачі тривалий час (з 2018 року) у кімнаті фактично не мешкають, його місце перебування невідоме, будь-яка інформація про нього відсутня, що підтверджується Актом 3-240 від 19.02.2021 року який підписаний жителями гуртожитку на [INFO] , кімнати [NUMBER], [NUMBER] , [NUMBER] та посвідчений начальником дільниці ТОВ «Сітісервіс -КР» та техніком по обслуговуванню гуртожитку. (а.с. 8,9). По кімнаті №611 накопичилася заборгованість за надані комунальні послуги та спожиті енергоносії, що призводить до неякісного обслуговування житлового фонду, що підтверджується Довідкою виданої за підписом економіста ТОВ «Сітісервіс -КР» [PERSON] (а.с. 10, 11). Згідно діючого законодавства до компетенції органів місцевого самоврядування належить управління житловим фондом комунальної власності. У відповідності до положень ст. 47 Конституції України - кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Також, згідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 ЖК Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців; якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадках, перелік яких наведений у частині 3 цієї статті. При прийнятті рішення по суті справи, суд також керується роз`ясненнями, даних в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», зі змінами та доповненнями, де зазначено, що у справах про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені законом строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, з особами, що потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Під час розгляду справи судом не здобуто жодних доказів про поважність причин не проживання відповідача у спірному помешканні. Згідно зі ст. 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Враховуючи відсутність відповідача за місцем реєстрації понад рік, без поважних причин та відсутність іншої домовленості між наймачем житлового приміщення та позивачем, суд вважає, що маються підстави для визнання відповідача таким, що втратив право на користування спірним житловим приміщенням. Відповідно до п.1 ч.2, ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved