Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

В липні 2013 року [PERSON] (надалі також - позивач) звернулася до Корольовського районного суду м. Житомира з позовом до [PERSON] (надалі також - відповідач), в якому просила стягнути з відповідача на свою користь 2610 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 5000 грн. заподіяної моральної шкоди. В обґрунтування позову зазначила, що 02.03.2012 постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці гр. [PERSON] було визнано винною у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 1 п. "в", ст. 6 Закону України "Про амністію у 2011 році". Посилаючись на те, що вчиненним відповідачем злочином, а саме здійсненням крадіжки майна позивача на загальну суму 2610 грн., їй було завдано матеріальну шкоду, а також завдано душевний біль та моральні страждання, що призвело до порушення її особистих прав, які виразились в обмеженні вільно розпоряджатися та використовувати належне їй майно, вказала на завдання моральної шкоди, яку оцінила в 5000 грн. Позивач в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з"явилась, надала письмове заперечення, в якому позов визнала в частині стягнення з неї матеріальної шкоди, проти вимог позивача в частині стягнення моральної шкоди заперечувала, просила розглядати справу без її участі. Заслухавши пояснення сторін справи, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Судом встановлено, що постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 02 березня 2012 року кримінальну справу по обвинуваченню [PERSON] за ч. 2 ст. 185 КК України закрито на підставі п. "в" ст. 1, ст. 6 Закону України "Про амністію у 2011 році" від 08.07.2011 року, обвинувачену [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності, а цивільний позов [PERSON] залишено без розгляду (а.с. 20). У відповідності до вимог ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Стаття 28 КПК України надає право особі, яка зазнала матеріальної шкоди від злочину і яка не пред'явила цивільного позову в кримінальній справі, а також особа, цивільний позов якої залишився без розгляду може пред'явити його в порядку цивільного судочинства. Згідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно вимог п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є завдання майнової та моральної шкоди іншій особі. Таким чином, суд вважає, що з відповідача, як з винної особи, слід стягнути на користь позивача суму майнової шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину, а саме здійсненням крадіжки майна позивача в загальному суму 2610 грн. Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до роз'яснень п. 17-1 постанови Пленуму Верховного суду України „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" N 4 від 31.03.95, виходячи з правил ст.ст. 4, 5 ЦПК і ст.ст. 28, 49, 50 КПК України потерпілий, тобто особа, якій злочином заподіяно моральну шкоду (внаслідок посягання на здоров'я, честь, гідність, знищення майна, позбавлення годувальника тощо), має право пред'явити позов про її відшкодування у кримінальному процесі або в порядку цивільного судочинства. Визначаючи розмір завданої позивачу моральної шкоди, судом береться до уваги, що викрадене внаслідок вчиненого відповідачем злочину майно, а саме: ланцюжок, золотий кулон в вигляді хрестика, 2 золоті каблучки, позивачу повернуті так і не були та мали для неї не тільки ціннісне, але й духовне значення, що призвело до моральних страждань та з урахуванням вимог розумності і справедливості визначаються судом в розмірі 1500 грн., оскільки саме така сума є достатньою сатисфакцією для позивача за перенесені страждання та переживання. Крім того, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені нею і документально підтверджені судові витрати у загальному розмірів 344 грн. 10 коп., що складається зі сплаченого судового збору за вимоги майнового та немайнового характеру (229 грн. 40 коп. + 114 грн. 70 коп.).

Outcome: partial