Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину. Позов мотивує тим, що вона з відповідачем [PERSON] є батьками неповнолітнього сина [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER]. Після розірвання шлюбу із відповідачем син проживає біля неї та знаходиться на її утриманні . На підставі рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 09.03.2010 року з відповідача на її користь стягуються аліменти в розмірі 1/4 частини з його заробітку на утримання їх сина [PERSON]. Кошти, які відповідач сплачує на утримання дитини не забезпечують сину рівень життя, який є достатній для його фізичного розвитку , оскільки син дуже часто хворіє , у зв"язку з чим постійно потребує медичного лікування і посиленого харчування. Хворобливий стан дитини підтверджує довідкою КУ "Бершадський районний центр первинної медико-санітарної допомоги". Лікування дитини вимагає немалих коштів, так стверджує, що на лікування сина на протязі 2014 року нею було витрачено 2989,90 грн., що підтверджує накладними та товарними чеками. Оскільки участь у додаткових витратах на дитину є обов"язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів , і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, тому вона звернулася до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача на її користь 2989,90 грн. витрачених на лікування [PERSON]. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засідання позовні вимоги підтримали повністю, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та просять задовольнити їх повністю. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково.Згоден сплатити кошти за лікування сина в березні місяці , оскільки достовірно знає, що син в той період часу хворів та знаходився на стаціонарному лікуванні в Бершадській ЦРЛ. Вислухавши пояснення позивачки [PERSON], її представника [PERSON] , відповідача [PERSON] та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Статтею 185 СК України, передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Таким чином, з аналізу даної норми слідує, що участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов'язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. Судом встановлено , що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] являються батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Дитина проживає з разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні , а відповідач на підставі рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 09.03.2010 року сплачує аліменти на утримання сина , даний факт визнається сторонами та не підлягає доказуванню. З довідок КУ "Бершадський районний центр первинної медико-санітарної допомоги" від 01.12.2014 року вбачається, що [PERSON], [INFO] знаходиться на диспансерному обліку з приводу:часто хворіюча дитина та потребує частого медикаментозного лікування . Також матеріалами справи встановлено, що за 2014 рік [PERSON] хворів 09.01.2014 року , 11.03.2014 року , 06.05.2014 року та 10.09.2014 року. Відповідно до ч. 1 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 4 ст. 60 цього Кодексу, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Вартість лікування сина протягом 2014 року, згідно наданих позивачкою квитанцій (накладних, товарних чеків) складає 2989,90 грн. Однак із такими доводами позивачки стосовно суми, яка підлягає до стягнення із відповідача, суд не погоджується, оскільки розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, виписками з історії хвороби дитини, амбулаторної карти, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами, які безпосередньо витрачені на лікування дитини). Оскільки відповідач [PERSON] визнав позов в частині додаткових витрат на лікування сина за березень 2014 року в сумі 561,65 грн., тому дана сума доказуванню не підлягає. Надані позивачкою товарні чеки та накладні на придбання медикаментів на суму 2428,25 грн. не можуть бути допустимими доказами в даній справі, оскільки не підтверджують того факту, що ці медикаменти були придбані саме позивачкою [PERSON] та саме для лікування сина [PERSON]. За наведених обставин та у контексті приведених правових норм регулювання предмета спору, суд дійшов до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення. На підставі ст. 88 ч. 3 ЦПК України, з відповідача в прибуток держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: partial