Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-14 00:00:00

Орган опіки і піклування Рівненської райдержадміністрації Рівненської області звернувся до суду з позовом в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її малолітньої дитини: [PERSON] [INFO] передати дитину органу опіки та піклування Рівненської районної державної адміністрації, стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 300 грн. щомісячно. В обґрунтування пред'явлених вимог вказано, що відповідач [PERSON], як матір'ю згаданої дитини не виконує свої батьківські обов'язки. Відомості про батька дитина внесено в актовий запис про народження згідно ст. 135 СК України. На підставі заяви [PERSON], було порушено клопотання перед управлінням охорони здоров'я облдержадміністрації та підготовлено розпорядження про направлення [PERSON], [INFO] в комунальний заклад "Рівненський обласний спеціалізований будинок дитини". Із 24 червня 2015 року дитину у вказаному закладі ніхто не відвідував. Дитина перебуває на обліку в службі у спаравах дітей, як така, що опинились в складних життєвих обставинах. За результатами обстеження матеріально-побутових умов за місцем проживання [PERSON] встановлено неблагополучні такі умови. На неодноразові попередження щодо ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідач не реагує. В судове засідання представник позивача не з'явилася. Подано заяву про розгляд справи у відсутності представника зазначеного органу опіки і піклування [PERSON], позов підтримала, не заперечила проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, та відповідно до ст. 74 ЦПК України. Заяви про розгляд справи за відсутності відповідача та про причини її неявки до суду не надійшли. За згодою позивача відповідно до ст. 224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З'ясувавши обставини та дослідивши докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов слід задоволити із наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] є матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Відомості про батька дитина внесено в актовий запис про народження згідно ст. 135 СК України (а.с. 5-6). 26.02.2014 р. прийнято розпорядження голови Рівненської РДА № 69 про направлення малолітнього [PERSON], [INFO] на тимасове перебування в КЗ "Рівненський спеціалізований будинок дитини" (а.с. 9). У повідомленні КЗ "Рівненський спеціалізований будинок дитини" від 12.01.2016 р. № 13 вказано про влаштування дитини у заклад із 11.04.2014 р. Також зазначено, що із 24.06.2015 року ні [PERSON] ні будь-хто із родичів дитину не відвідував, в заклад не зверталися (а.с. 10). За результатами обстеження 15.01.2016 року матеріально-побутових умов за місцем проживання [PERSON] встановлено незадвільні такі умови (а.с. 11). У висновку органу опіки та піклування Верхівської сільської ради Рівненського району та рішення виконкому вказаної сільської ради від 28.01.2016 року № 12 вказано про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 13-15). Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Із урахуванням наведених обставин, суд приходить до висновку про ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов'язків щодо виховання та утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] Статтею 164 СК України визначено підстави позбавлення батьківських прав, а саме ухилення матері від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Суд вважає, що [PERSON] самоусунулась від виконання батьківських обов'язків. Не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до школи та самостійного життя, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням. Із дітьми не спілкується, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу та свідомо нехтує своїми обов'язками. Тому позов в частині позбавлення батьківських прав підлягає до задоволення. Крім того, встановлено, що відповідач не приймає участі в утриманні дитини, коштів не надає, матеріально не забезпечує. Відповідно до положень ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, що їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 р. (принцип 6) проголошено, що дитина, коли це можливо, має рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові, моральної і матеріальної забезпеченості. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Згідно ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Виходячи з меж заявлених вимог, враховуючи інтереси дитини, на користь якої стягуються аліменти, визначений законом прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, матеріальне становище відповідача, яка на даний час не працює, суд вважає, що стягненню з відповідача підлягають аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі вказаному в позові - 300 грн. на дитину щомісячно до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір.

Outcome: approved