Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до Мукачівського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по сплаті аліментів, обґрунтувавши свої вимоги тим, що рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 14.02.2013 року з відповідача на її користь було присуджено до стягнення аліменти на утримання їх спільної дитини [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі 400 грн. щомісячно, починаючи з 26.12.2012 року. На даний час їх неповнолітній син потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, у зв'язку з цим вважає , що слід збільшити розмір стягуваних з відповідача аліментів до 2000 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Окрім того, з часу винесення вищевказаного рішення відбулись зміни в законодавстві, а саме з липня 2017 року відповідач мав сплачувати аліменти у розмірі не меншому 50% прожиткового мінімуму, однак згідно виписки з її банківського рахунку від 07.03.2018 року останній у період з 01.06.2017 року по 06.02.2018 року сплачував 400 гривень щомісячно. За таких обставин просить стягнути різницю між фактично сплаченими та мінімально встановленими законом аліменти у розмірі 4962,50 гривень. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі просила їх задоволити. Щодо винесення заочного рішення не заперечила. Крім того пояснила, що у відповідача заборгованості по сплаті аліментів не має, про що свідчить довідка банківської установи. Раніше з позовом про збільшення розміру аліментів до суду не зверталась, рішення про стягнення аліментів від 14 лютого 2013 року знаходиться на виконанні у виконавчій службі, однак даних про сплату аліментів у них будуть відсутні. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання не з'явився без повідомлення причин, заяв про відкладення судового засідання чи розгляд справи у його відсутності від нього до суду не надходило. З огляду на викладене, оскільки відповідач був повідомленими належним чином про дату, час і місце судового засідання, повторно не з'явився у судове засідання, суд приходить до переконання, що у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, зі згоди позивача, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280, 281 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, заслухавши позивача, суд, в межах заявлених позовних вимог встановив наступне. У судовому засідання позивачка позов підтримала та пояснила, що дитина перебуває на її утриманні. Розмір аліментів, які сплачує відповідач на утримання сина є мізерним. Коштів на належне утримання дитини не вистачає. Тому просить розмір аліментів збільшити. Крім того, вважає, що відповідач повинен сплатити різницю між встановленим законом мінімальним розміром аліментів та аліментами, які він фактично сплачував за минулий період. Згідно копії рішення Мукачівського міськрайонного суду від 14 лютого 2013 року (а.с.4) вбачається, що з відповідача стягнуто аліменти на користь позивачки на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі по 400 гривень щомісячно. Звертаючись до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на утримання дитини, позивач посилається на те, що 08.07.2017 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів", яким було внесено зміни до СК України та визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. В той же час, зазначеною нормою СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів не тільки у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них, але і в інших випадках, передбачених цим Кодексом. 08 липня 2017 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів". Цим Законом було внесено зміни до СК України та ч. 2 ст. 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" визначено, що у 2018 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривень, з 1 грудня - 2027 гривень. Таким чином, мінімальний розмір аліментів на дитину віком від 6 років мав становити не менше ніж 930 грн., що перевищує розмір аліментів, визначених рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 лютого 2013 року. Вказане зумовлено зміною чинного законодавства з метою посилення захисту прав дітей на належне утримання та підвищення мінімального розміру аліментів на одну дитину з 30 відсотків до 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На даний час у позивачки виникла потреба в наданні їй матеріальної допомоги, оскільки збільшилися витрати на дитину у зв'язку з ростом, відповідач, як батько повинен надати таку матеріальну допомогу у вигляді аліментів. З урахуванням вищенаведеного, а також положень статті 182 СК України щодо встановлення мінімального розміру аліментів, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, які стягуються з відповідача слід збільшити до 2000 гривень на місяць. Що стосується вимог про стягнення з відповідача боргу по виплаті аліментів за період з липня 2017 року по березень 2018 рік у розмірі 4962,50 гривень, суд зазначає є наступне. Порядок стягнення аліментів на утримання дітей визначено ст. 194-197 СК України та ст. 74 Законом України «Про виконавче провадження». За змістом зазначених норм законодавства розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем. Державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику. Відповідно до ч. 8 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Судом встановлено, що відповідач сплачує аліменти на користь позивачки на утримання сина на підставі рішення суду, яким з нього стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 400 гривень, без прив'язки до встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Тобто у даному випадку стягнення аліментів на утримання дитини з одного з подружжя відбувалося за рішенням суду. В судовому засіданні встановлено та стверджується довідкою ПАТ «Комінвестбанк» (а.с.5,6), що відповідач сплачує аліменти позивачці, заборгованість станом на 30 березня 2018 року відсутня. Позивачка у позовній заяві наводить розрахунок заборгованості по аліментах, виходячи з різниці розміру встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку у 2017 році та розміру сплачених відповідачем аліментів згідно рішення суду. При цьому з моменту присудження аліментів позивачка з позовом до суду про збільшення їх розміру не зверталася. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Докази, які б підтверджували, що позивачка вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв'язку з ухиленням відповідача від їх сплати суду не надані. Разом з тим, згідно з роз'ясненнями п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили, тому підстав для стягнення різниці аліментів між сплаченою сумою аліментів та їх законодавчо встановленим мінімальним розміром за період за період з липня 2017 року по березень 2018 рік немає. Враховуючи вищенаведене, вимоги позивачки про стягнення з відповідача боргу (різниці) по виплаті аліментів за період з липня 2017 року по березень 2018 рік є безпідставними, а тому у їх задоволенні слід відмовити. Згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі слід покласти на відповідача. На підставі ст.ст. 182, 192, 194-197 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved