Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-10 00:00:00

Представник позивача 12.07.2018 звернувся до суду з даним позовом, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача затрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі 32786,27 грн та витрати на оплату судового збору в розмірі 1762,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 05.10.2017 приватне акціонерне товариство «ПРОСТО-страхування» та [PERSON] уклали договір страхування серії PVP.S (PVP.R) № 1702608 майнових інтересів власника автомобіля «Volvo», реєстраційний номер АА 3131 PI. 08 грудня 2017 року на вул. В. Чорновола в м. Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода. Учасниками даної пригоди були: автомобіль «Volkswagen», реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON] та застрахований автомобіль «Volvo», реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON]. Відповідно до постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 20 лютого 2018 року дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення Правил дорожнього руху [PERSON]. У результаті цієї пригоди був пошкоджений застрахований автомобіль. Відповідно до експертного висновку/калькуляції № 125324 від 15 грудня 2017 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Volvo», реєстраційний номер [NUMBER], становить 65448,73 гривень. Зазначена вище дорожньо-транспортна пригода була визнана страховим випадком, про що 15 січня 2018 року співробітниками АТ «ПРОСТО-страхування» було складено страховий акт, відповідно до якого страхове відшкодування становить 65 448,73 гривень. Відповідно до платіжного доручення № 975 від 16 січня 2018 року АТ «ПРОСТО- страхування» виплатило страхове відшкодування за ремонт транспортного засобу «Volvo», реєстраційний номер [NUMBER], в розмірі 65 448,73 гривень. Оскільки на момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ «СК «Уніка» відповідно до Полісу № АК/5669663, ПрАТ «СК «Уніка» виплатило АТ «ПРОСТО-страхування» страхове відшкодування в розмірі 32786,27 грн. Оскільки відповідач на пропозицію добровільно сплатити суму боргу не відреагував, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 25.07.2018 позов прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 14.08.2018. Ухвалою суду від 14.08.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 05.10.2018. Ухвалою суду від 05.10.2018 задоволено клопотання відповідача, визнано явку представника позивача обовязковою, залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Акціонерну страхову компанію «Омега», відкладено судове засідання до 30.10.2018. Ухвалою суду від 30.10.2018 задоволено клопотання представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, забезпечення проведення судового засідання в режимі відеоконференції доручено Шевченківському районному суду міста Києва, судове засідання відкладено до 11.12.2018. Ухвалою суду від 11.12.2018 судове засідання відкладено до 22.01.2019. Ухвалою суду від 22.01.2019 у справі оголошено перерву до 11.03.2019 за клопотанням представника позивача для надання доказів. Представник позивача в судовому засіданні в режимі відеоконференції викладені в позовній заяві обставини та позовні вимоги підтримав. Зазначив, що в базі МТСБУ на автомобіль «Фольцваген Бора» Р 2120 ВХ був зазначений лише діючий поліс страхування з ПрАТ «СК «УНІКА», про що наданий доказ. Поліса з СК «Омега» не було зазначено. Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 989 ЦК України договір з СК «Омега» є нікчемним. Відповідно висновку про виплату страхового відшкодування знос складає 31786,27. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні, зазначив, що позов повинен бути поданий до ПрАТ СК «УНІКА», а не до [PERSON] Крім того, відсутні документи щодо перерахування страхового відшкодування СК «УНІКА» на користь позивача. Не доведено наявність відносин між СК «УНІКА» та відповідачем. Відсутній страховий поліс СК «УНІКА» щодо застрахованого автомобіля та його умови. Відсутні докази 7неможливості стягнення заборгованості з ПрАТ «УНІКА» Заслухавши думку сторін по справі, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 05.10.2017 між ПрАТ «ПРОСТО-страхування» та [PERSON] був укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів PVP.S (PVP.R) № 1702608, на підставі якого, ПрАТ «ПРОСТО-страхування» взяло на страхування майнові інтереси страхувальника повязані із володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом VOLVO XC60 реєстраційний номер [NUMBER]. Згідно постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 20.02.2018, 08 грудня 2017 року о 11 год. 00 хв. [PERSON] керуючи автомобілем марки «Фольксваген» д.н.з. [NUMBER] по вул. Чорновола, 28/1 в місті Києві, порушив п. 13.1, п. 2.3 б ПДР, будучи неуважним, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Вольво» д.н.з. [NUMBER], що спричинило пошкодження транспортних засобів. [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є преюдиціальним фактом, та не підлягає доказуванню. У результаті цієї пригоди був пошкоджений застрахований автомобіль. Відповідно до експертного висновку/калькуляції № 125324 від 15.12.2017 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу VOLVO XC60 реєстраційний номер [NUMBER] становить 65448,73 грн. На підставі діючого законодавства України, Правил № 2063 добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного), умов договору страхування, проведеного розслідування, наведена подія визнана позивачем страховим випадком, про що 15.01.2018 складено відповідний страховий акт № 125324. Згідно акту страхове відшкодування становить 65448,73 грн. Так, за умовами укладеного Договору страхування, [PERSON] 18.12.2107 звернувся до ПрАТ «ПРОСТО-страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування за наслідками пошкодження його застрахованого автомобіля у ДТП 08.12.2017. Згідно копії платіжного доручення № 975 від 16.01.2018 позивачем здійснено виплату страхового відшкодування на користь [PERSON] в розмірі 65448,73 грн. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно ст. 27 Закону України «Про страхування», ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується з положеннями ст. 979 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), якою визначено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Ст. 9 вказаного Закону передбачено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. У ч. 1 ст. 25 Закону України "Про страхування" визначено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Згідно зі ст. ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. Таким законом, зокрема, є норми ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування", відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Суд приходить до висновку, що в даній справі має місце суброгація. Відповідно до Постанови Верховного Суду № 910/8982/17 від 20 квітня 2018 року основною характерною ознакою суброгації є збереження того зобов'язання, яке виникло із заподіяння шкоди і у зв'язку з яким було виплачене страхове відшкодування, й зміна в ньому кредитора. Натомість регрес - право відповідальної особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого заподіяно шкоду. Регрес характеризується тим, що правовідношення, за яким відповідальна особа здійснила відшкодування, припинилося, у зв'язку з чим і виникло нове - пов'язане саме з регресною вимогою. Завдання майнової шкоди страхувальнику слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором майнового страхування, в якому кредитором є страхувальник, а боржником - страховик. Деліктне зобов'язання - первісне, основне зобов'язання, підставою виникнення якого є завдання шкоди. Одержання страхувальником повного відшкодування збитків від особи, яка їх завдала, припиняє деліктне зобов'язання, що тягне за собою припинення обов'язку страховика здійснити страхову виплату (п. 4 ч. 1 ст. 991 ЦК України), але не навпаки. Виплата страховиком страхувальнику страхового відшкодування є обов'язком страховика за договором (ст. 988 ЦК України). Така виплата не припиняє деліктного зобов'язання і не може вважатися відшкодуванням шкоди потерпілому в цьому зобов'язанні, оскільки страховик у правовідносинах добровільного майнового страхування не є боржником у деліктному зобов'язанні. Тобто заподіювач шкоди залишається зобов'язаним відшкодувати завдану ним шкоду незалежно від того, чи звертався до нього з відповідною вимогою сам потерпілий, чи страховик після виплати потерпілому відшкодування за договором майнового страхування. Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між сторонами у даній справі є суброгацією. Таким чином, відповідно до зазначеним норм, за результатом встановленої у відповідача - водія транспортного засобу VOLKSWAGEN BORA номерний знак Р2120ВХ вини в настанні ДТП, та відшкодованих збитків водію транспортного засобу VOLVO XC60 реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON], в ПрАТ «ПРОСТО-страхування» виникає право звертатись з вимогою про повернення сплачених коштів по страховому випадку. На момент ДТП, цивільна правова відповідальність власника транспортного засобу VOLKSWAGEN BORA номерний знак Р2120ВХ водія [PERSON] була застрахована у ПрАТ «СК «Уніка» і за договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, посвідченим Полісом серії АК/5669663. Це підтверджується висновком про виплату страхового відшкодування СК «УНІКА», роздруківкою з сайту МТСБУ. Отже до позивача першочергово перейшло право вимоги з відшкодування, понесених витрат внаслідок настання страхового випадку до страховика водія [PERSON] Крім того, цивільно-правова відповідальність VOLKSWAGEN BORA номерний знак Р2120ВХ водія [PERSON] на момент ДТП була застрахована також і у АСК «Омега», що підтверджується Полісом № АМ/2284358. Проте, в силу п.3 ч.1 ст. 989 ЦК України зазначений договір (поліс) є нікчемним. Відповідно ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). Відповідно ст. 2 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Так згідно ст. 3 Закону обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Таким чином, на умовах Полісу АК/5669663, позивач звернувся до ПрАТ «СК «Уніка» як до страховика цивільно-правової відповідальності водіїв/власників транспортного засобу VOLKSWAGEN BORA номерний знак Р2120ВХ, про відшкодування матеріальних збитків, завданих застрахованим водієм автомобілю [NUMBER] внаслідок ДТП, яке має всі ознаки страхового випадку, в розмірі страхового відшкодування, а саме 65448,73 грн. ПрАТ «СК «Уніка» на розрахунковий рахунок позивача на підставі заяви № 04-321 від 06.02.2018 відшкодувало на користь позивача майнові витрати, понесені у звязку із настанням страхового випадку в розмірі 32662,46 грн, що підтверджується копією платіжного доручення № 024845 від 30.05.2018. Як вбачається з висновку про виплату страхового відшкодування СК «УНІКА» при вирахуванні суми збитку врахована франшиза 1000 грн. Враховуючи, що витрати позивача скореговані ПрАТ «СК «Уніка» на умовах Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу), а отже є не повними та не відповідають фактичному розміру страхового відшкодування, сплаченого на користь власника пошкодженого транспортного засобу VOLVO XC60 реєстраційний номер [NUMBER] Як передбачено статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Зазначене відповідає висновку Верховного Суду України № 6-2969цс16 від 31.05.2017 року. За таких обставин, для повного відшкодування матеріальних витрат, здійснених за договором страхування, позивач набув право звернутись до відповідача (як до особи, яка безпосередньо має відношення до настання страхового випадку 08.12.2017 та пошкодження транспортного засобу VOLVO XC60 реєстраційний номер [NUMBER]) із вимогою про погашення різниці страхової суми, яка не була забезпечена ПрАТ «СК «Уніка» за полісом АК/5669663, в розмірі 32786,27 грн. Отже позов підлягає до повного задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати по сплаті суми судового збору у розмірі 1762,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved