Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-17 00:00:00

Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегаком» (далі ТОВ «Мегаком») Назаренко О.А. звернувся до Корольовського районного суду м.Житомир з позовом до [PERSON] , третя особа ПАТ «Страхова група «ТАС», в якому просить стягнути з відповідача матеріальні збитки, завдані внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 6219,60 грн. та витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 2102,00 грн. На підставі ухвали Корольовського районного суду м.Житомира від 23.11.2020 цивільну справу за позовом ТОВ «Мегаком» до [PERSON] передано за підсудністю до Черняхівського районного суду Житомирської області. Увалою Черняхівського районного суду Житомирської області від 22 грудня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження у зазначеній справі та призначено її до розгляду з повідомленням (викликом) сторін на 18 січня 2021 року. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 20.06.2020 по вул.Параджанова в м.Житомирі, поблизу будинку №48 [PERSON] , керуючи транспортним засобом ВАЗ 21101, державний номер [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем ЗАЗ TF69YO , державний номер [NUMBER] , який належить позивачу. Постановою Корольовського районного суду м.Житомира від 10.09.2020 у справі №296/5348/20 [PERSON] визнано винним у вчиненні даної ДПТ та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Згідно рахунку- фактури №03/08 від 03.08.2020 наданого СТО-ФОП [PERSON] вартість ремонту автомобіля позивача складає 20401 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована у ПрАТ «Страхова група ТАС» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/7103955 від 24.12.2019, позивач звернувся до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування в розмірі 20401 грн. Однак, страховик перерахував на рахунок ФОП [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 14181 грн. 40 коп., що підтверджується платіжним доручення №127543 від 30.09.2020. В зв`язку з цим позивач просить стягнути з відповідача 6219 грн. 60 коп., яка складається з різниці між фактичною вартістю ремонту та виплаченим страховим відшкодуванням в розмірі 4719, 60 грн. та 1500 грн. франшизи. В судовому засіданні представник позивача ТОВ «Мегаком» Ширяєва О.І. заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнав частково. Погодився на відшкодування франшизи у розмірі 1500 грн. В решті позову просив відмовити, оскільки вважає, що різницю між фактичною вартістю ремонту автомобіля та виплаченим страховим відшкодуванням повинна сплатити страхова компанія, з якою у нього укладений договір страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Представник третьої особи - приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив; письмових пояснень суду не надав. Суд вважає за можливе розгляд справи проводити за відсутності представника третьої особи, на підставі наявних у справі матеріалів. Вислухавши пояснення та доводи сторін, дослідивши надані докази та надавши їм належну правову оцінку, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено і не заперечується сторонами, що 20.06.2020 по вул.Параджанова в м.Житомирі, поблизу будинку №48 [PERSON] керуючи транспортним засобом ВАЗ 21101, державний номер [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем ЗАЗ TF69YO , державний номер [NUMBER] , який належить позивачу, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.15). Постановою Корольовського районного суду м.Житомира від 10.09.2020 [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 340 грн. 00 коп.(а.с.14). Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені, відповідно до ч.5 ст.82 ЦПК України. Згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/7103955 від 24.12.2019 цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована у ПрАТ «Страхова група ТАС» . Згідно рахунку - фактури №03/08 від 03.08.2020 вартість ремонту автомобіля ЗАЗ TF69YO, державний номер [NUMBER] проведеного СТО - ФОП [PERSON] становить 20401 грн. (а.с.16). Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження №66-D/73/7 від 04.08.2020 проведеного експертом ФОП [PERSON] на підставі заявки 13097/07/2020/53 від АТ «Страхова група «ТАС» вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля ЗАЗ TF69YO, державний номер [NUMBER] , 2010 року випуску, кузов [NUMBER] , внаслідок ДТП складає 17789,49 грн., в тому числі 2108,08 грн. ПДВ на вартість матеріалів та складових. При цьому, в описовій частині висновку вказано, що вартість відновлювального ремонту становить 20590,92 (а.с.21-28). Згідно ремонтної калькуляції №13097-07 від 04.08.2020 загальна вартість робіт по ремонту автомобіля становить 20590, 92 грн.(а.с.31-33). Страховик перерахував на рахунок ФОП [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 14181 грн. 40 коп., що підтверджується платіжним дорученням №127543 від 30.09.2020 (а.с.19). Тобто ПАТ «Страхова група «ТАС» сплачене страхове відшкодування з вирахуванням ПДВ у розмірі 2108,08 грн. та франшизи в розмірі 1500 грн. Позивач звертався з листом за вих. № 1709/01 від 17.09.2020 до відповідача щодо добровільного відшкодування матеріальної шкоди, завданої ДТП у сумі 6219,59 грн., яка становить різницю між вартістю відновлювального ремонту автомобіля ЗАЗ TF69YO, державний номер [NUMBER] та виплаченим страховим відшкодуванням (а.с.35-36), відповідь на який не надійшла. Спірні правовідносини виникли у зв`язку з неврегулюванням сторонами питання щодо повного відшкодування завданої відповідачем шкоди потерпілій особі, а саме різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, ЦК України, Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. За змістом пункту 2.1 статті 2 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. За загальним правилом, згідно з положеннями статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Однак, спеціальні норми Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.2004 № 1961 - ІУ (надалі- Закон) обмежують розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема, вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29); згідно з пунктом 12.1 статті 12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Положеннями статті 29 цього Закону, зокрема, передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Отже, виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", покладено на страховика (винної особи) у межах, встановлених цим Законом та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Разом з тим порядок відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність встановлено статтею 1194 ЦК України, за змістом якої особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Таким чином, ПрАТ "Страхова група "ТАС", як страховик відповідальності винної у ДТП особи на підставі спеціальної норми статті 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" здійснює відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу на підставі статті 1194 ЦК України повинна відшкодувати особа, яка завдала збитки (аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22.03.2017 зі справи № 910/3650/16 та зі справи № 910/32969/15). Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Оскільки матеріали справи містять докази вини відповідача у пошкодженні автомобіля, то саме він є особою, на яку покладається відповідальність по відшкодуванню завданої позивачу шкоди. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Крім того, відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Окрім того, статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» , зокрема, передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Крім того, згідно з абзацом другим пункту 36.2 статті 36 Закону "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо за рахунок потерпілої особи (її представника) сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту суди, у разі виникнення спору щодо визначення його розміру виходять з фактичної суми, встановленої висновком судової автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. Вартість ремонту автомобіля з врахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. Судам у таких випадках слід з`ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є надавач послуг з ремонту автомобіля платником ПДВ. Судом встановлено, що надавач послуг з ремонту автомобіля ФОП [PERSON] визначив суму ремонту автомобіля у розмірі 20401 грн.без урахування ПДВ (а.с. 16). При цьому представник позивача в судовому засіданні підтвердила понесені фактичні витрати ТОВ "Мегаком" в розмірі 20401 грн., які необхідні були для повного відновлення пошкодженого автомобіля, однак не надала доказів того, що надавач послуг з ремонту автомобіля- ФОП [PERSON] є платником податку на додану вартість. Разом з тим, звернула увагу суду, що згідно ремонтної калькуляції № 13097-07 (а.с. 31-33), яка є додатком до висновку експертного автотоварознавчого дослідження №66 - D/73/7 від 04.08.2020, фактична вартість відновлювального ремонту автомобіля ЗАЗTF69YO (д.н. [NUMBER] ) складає 20590,92 грн., що навіть більше тієї суми, яку позивач затратив на ремонт автомобіля та з якої виходив при зверненні до суду, визначаючи різницю між фактичною вартістю ремонту та виплаченим страховим відшкодуванням. З аналізу норм законодавства та з огляду на встановлені судом обставини справи, суд дійшов висновку, що заподіювач шкоди - відповідач [PERSON] зобов`язаний сплатити позивачу ТОВ "Мегагом", як потерпілій особі, різницю між фактичною вартістю ремонту автомобіля та виплаченим страховим відшкодуванням в сумі 4719,60 грн. Крім того, вирішуючи питання щодо обов`язку відшкодувати суму франшизи, суд виходить з того, що у відповідності до п. 36.6 ст.36 Закону, саме страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Зважаючи на те, що франшиза за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/7103955 від 24.12.2019 визначена у розмірі 1500,00 грн., проти сплати якої не заперечував відповідач в судовому засіданні, суд вважає за можливе стягнути зазначену суму в рахунок відшкодування франшизи. Таким чином, позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. З урахуванням норм ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у сумі 2102 грн. (а.с.1). На підставі ст.ст.15,16, 22, 979, 980, 1166, 1187, 1194 ЦК України, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд,

Outcome: approved