Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-04 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 від усіх його доходів щомісячно, починаючи стягувати від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття, а також витрати за надання правової допомоги адвокатом. Свої вимоги мотивує тим, що 4 серпня 2007 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб. Від цього шлюбу в них з відповідачем народилось троє дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Після укладення шлюбу на перших порах у них була нормальна сім`я, але з часом відносини між ними почали погіршуватися, що стало причиною подання нею позову про розірвання шлюбу. Відповідач має постійну роботу і стабільні доходи, відповідно має можливість допомагати дітям. Утримання дітей, надання їм матеріальної допомоги є обов`язком батьків. Їх діти повинні бути забезпечені належним рівнем життя, необхідним для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, який не може бути меншим від прожиткового мінімуму. Це дітям повинні забезпечити обоє батьків. Всупереч цьому відповідач, який проживає окремо від них, свідомо самоусунувся від виконання своїх обов`язків виховання та матеріального забезпечення дітей. На момент звернення до суду з цим позовом між ними не досягнуто згоди з приводу способу виконання ним свого обов`язку утримувати неповнолітніх дітей. Відповідач є молодим, цілком здоровим чоловіком, інших утриманців не має, тому може і зобов`язаний допомагати своїм дітям матеріально. Про наявність у нього майна їй не відомо. Позивачка та її представник в судовому засіданні позов підтримали, просили його задовольнити з підстав, викладених у ньому, надали пояснення аналогічні обґрунтуванню, що міститься в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечив проти його задоволення, зазначивши при цьому, що працює в ПАТ "Укртранснафта", однак його робота пов`язана з відрядженнями, тому значна частина його зарплати йде на проживання в готелях. Спір між сторонами не вирішений. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії суду: ухвалою суду від 05.11.2019 відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання з участю сторін. 22 листопада 2019 року від позивачки надійшли заяви про долучення копій документів до матеріалів справи та про проведення підготовчого судового засідання у її відсутності з вказівкою на те, що позовні вимоги вона підтримує. Ухвалою суду від 22.11.2019 постановлено долучити до матеріалі даної справи копію свідоцтва про шлюб та довідку з місця роботи, а також закрити підготовче провадження у справі та призначити справу до судового розгляду по суті. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: 4 серпня 2007 року сторони у виконавчому комітеті Надіївської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області зареєстрували між собою шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб, видане 04.08.2007, актовий запис №5 (а.с.24). У сторін народилося троє дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідно свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 09.02.2009, свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 05.07.2011 та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 05.11.2013, видані виконавчим комітетом Надіївської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області (а.с.6,7,8). Як вбачається з довідки по склад сім`ї виконавчого комітету Надіївської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області, діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані та проживають за місцем реєстрації своїх батьків (а.с.9). Згідно з довідкою №156 від 21.11.2019, виданою за підписом директора Надіївської загальноосвітньої школи I-III ступенів Долинської районної ради Івано-Франківської області [PERSON]., [PERSON] працює асистентом вчителя у даній школі (а.с.23). Відповідач суду повідомив, що працює в ПАТ "Укртранснафта", однак підтверджуючих документів не надав Таким чином, між сторонами виник спір щодо участі батька [PERSON] в утриманні неповнолітніх дітей. Оцінка суду: дослідивши наявні у справі докази і встановивши фактичні обставини, вислухавши пояснення сторін, взявши до уваги визнання позову відповідачем, суд приходить до таких висновків. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В ч. 1 ст. 182 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Оцінюючи положення статті 180 СК України щодо обов`язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття в контексті згаданого законодавства, суд визнає, що забезпечення права дитини на рівень життя, необхідний для її гармонійного розвитку, є спільним обов`язком батьків, тобто матері та батька. Суд вважає доведеними доводи позивачки про те, що дочки [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживають разом з нею. Відповідач проживає окремо, однак повинен брати участь в забезпеченні дітей всім необхідним, тому вона просить стягувати з нього аліменти, які забезпечать регулярне щомісячне їх утримання. Суд приходить до переконання, що з [PERSON] слід стягнути аліменти на користь [PERSON] на неповнолітніх дочок [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частки усіх видів його заробітків (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дітьми повноліття, позов задовольнити повністю. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, зазначені в ч. 1 ст. 182 СК України, і вважає, що аліменти у вказаному розмірі є гарантованими, справедливими, розумними та необхідними для забезпечення гармонійного розвитку дітей. Відповідно до вимог ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Питання судових витрат суд вирішує за правилами ст.141 ЦПК України, при цьому враховує, що до судових витрат, які позивачка понесла у зв`язку з розглядом справи, остання відносить оплату за надання професійної правничої допомоги в розмірі 1700,00 грн, на підтвердження чого надає суду договір про надання правничої допомоги від 21.10.2019, акт виконаних робіт від 31.10.2019 з чітким переліком послуг, кількістю витраченого часу та вартістю послуг, квитанцію №67 від 31.10.2019 на суму 1700,00 грн за надання правової допомоги адвокатом Кажуком В. Б . (свідоцтво про заняття адвокатською діяльністю серії [NUMBER] від 29.10.2014) (а.с.10, 11,12, 13,14). Таким чином, з відповідача на користь позивачки слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1700,00 гривень. Також з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір, від оплати якого позивачка була звільнена при зверненні до суду. На підставі викладеного, ст.ст. 3, 27 Конвенції про права дитини, ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", ст.ст. 180, 181, 182, 183 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved