Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON], третя особа орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради про позбавлення батьківських прав. В позові зазначила, що з відповідачем [PERSON] вона в офіційному шлюбі не перебувала, але він записаний як батько у свідоцтві про народження дитини, [PERSON], [INFO], на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11.12.2009 року. Також, цим рішенням з відповідача стягнуто аліменти на її користь на утримання доньки у розмірі 400,00 грн. щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. За її позовом про зміну розміру аліментів, аліменти було збільшено до 600,00 гривень щомісяця. Станом на сьогоднішній день відповідач аліменти сплачує регулярно, але крім сплати аліментів він ніякої участі у вихованні, фізичному, духовному та моральному розвитку доньки не приймає, а саме не цікавиться її станом здоров'я, з дитиною зовсім не спілкується, жодного разу не вітав доньку з днем народження, не відвідував ні дитячий садок, ні школу, тобто протягом усього часу ухиляється від виконання батьківських обов'язків. Отже, оскільки діями відповідача порушуються вимоги ст. 150 СК України, ст. 12 Закону України „Про охорону дитинства", відповідно до яких кожен з батьків несе однакову відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини, [PERSON] просила суд позбавити [PERSON] батьківських прав щодо дитини, [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні. Представник третьої особи органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Орджонікідзевському району Запорізької міської ради Панченко І.О. проти задоволення позовних вимог [PERSON] заперечував, підтримав висновок від 16.01.2015 року № 01-10/3842. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про час, день та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Враховуючи вимоги ст. 157 ЦПК України, а також думку позивача та представника третьої особи, суд дійшов до висновку розглянути справу у відсутність відповідача по справі, на підставі доказів які містяться в матеріалах цивільної справи. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали цивільної справи, письмові докази, суд дійшов до висновку, позовні вимоги [PERSON] залишити без задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 25.12.2010 року Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції. Відповідно до рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11.12.2009 року, по справі № 204562/09, [PERSON] визнано батьком [PERSON], [INFO]. Також, цим рішенням стягнуто з відповідача на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 400 грн. щомісяця, починаючи з 15.10.2009 року до досягнення дитиною повноліття. Як вбачається із довідки МКП „Основаніє" від 02.10.2014 року, за адресою [ADDRESS], зареєстровані [PERSON], та [PERSON] Відповідно до виробничої характеристики МКП „Основаніє", [PERSON] працює сторожем з 21.10.2003 року по настуний час, за період праці зарекомендувала себе як працьовитий і виконавчий робітник, дисциплінарних стягнень не мала. Згідно довідки про доходи МКП „Основаніє" від 15.11.2014 року, загальна сума доходу [PERSON] за період з травня 2014 року по жовтень 2014 року за винятком аліментів становить 12 531,34 гривень. Як вбачається із довідки КЗ „Центру первинної медико-санітарної допомоги № 2", на час хвороби та знаходження на амбулаторному лікуванні [PERSON] в періоди з 10.4.2003 по 19.04.2003 року, 06.12.2004 року по 09.12.2004 року, з 04.01.2009 року по 13.01.2009 року, лікарняні листи видавались матері [PERSON] Згідно довідки КУ „Обласної клінічної психіатричної лікарні" від 01.10.2014 року, [PERSON] на обліку не перебуває. Згідно довідки Запорізької загальноосвітньої школи № 65 від 14.10.2014 року № 175, [PERSON], батько учениці 11-А класу Русанової Є.В., ні в якій формі не здійснює зв'язків з педагогами та адміністрацією школи. Як вбачається із заяви [PERSON] від 02.02.2015 року поданої через канцелярію суду, відповідач з позовними вимогами [PERSON] не погоджується, та зазначає, що щомісячно сплачує на користь позивача аліменти на утримання доньки у розмірі 600 грн. З його боку були спроби підтримувати зв'язок із донькою, він був в 2011 році на 1 вересня у школі, спілкувався з вчителями, відвідував її коли вона знаходилась у табору на „Великому Лугу". Також, він придбав їй мобільний телефон, надавав на дрібні розходи грошові кошти. Пізніше позивачка заборонила йому спілкування із донькою, у зв'язку із цим він не мав ніякої можливості спілкуватися з дочкою. Під час розгляду розгляду цивільної справи до суду надійшов висновок районної адміністрації по Орджонікідзевському району Запорізької міської ради від 16.01.2015 року № 01-10/3842, з якого вбачається, що за результатами засідання комісія дійшла висновку про недоцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до його доньки, передбачених п.2 ст. 164 Сімейного кодексу України, а тому районна адміністрація Запорізької міської ради по Орджонікідзевському району, як орган опіки та піклування, вважає позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до його доньки [PERSON], [INFO], недоцільним. У відповідності з ч. 3 ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та попрашайництва; 6) засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно ст. 12 Закону України „Про охорону дитинства", на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобовязані виховувати дітей, піклуватися про їх здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Під час розгляду судом справи, суду не надано достатньо доказів, які б безумовно свідчили про ухилення відповідачем від виховання та утримання своєї малолітньої дитини, що у відповідності з вимогами ст. 164 СК України було б підставою для позбавлення його батьківських прав. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, зважаючи на винятковість випадку даної справи, суд приходить до висновку про недоведеність заявлених позивачем [PERSON] позовних вимог, та необхідність залишення їх без задоволення.

Outcome: dismissed