Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-01 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк "ПРИВАТБАНК" м.Київ звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 12357 гривень 45 коп., вказуючи на те, що 08 січня 2012 року відповідач уклала із позивачем договір за яким вона отримала кредит у розмірі 2000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає між нею та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач зобов»язання за вказаним договором належним чином не виконала, а тому станом на 20.01.2019 р. утворилася заборгованість в сумі 12357 грн. 45 коп., з яких: 92,90 грн. - тіло кредиту; 2204,80 - нараховано відсотків за користування кредитом; 8995,11 грн. - нараховано пені. А також штрафи: 500.00 грн. - штраф (фіксована частина); 564.64 грн. - штраф (процентна складова). Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 12357 грн. 45 коп., а також судові витрати у розмірі 1921 грн. 00 коп. У судове засідання представник позивача не з»явився, але у наданій суду заяві просять справу розглянути без участі представника позивача, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Позивач не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач була належним чином повідомлена про дату, час та місце слухання справи через оголошення на вебпорталі судової влади України (ч.11 ст.128 ЦПК України), але в судове засідання не з'явилася, про причини неявки не повідомила, відзиву на позов не подала. Тому, зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи. 08 січня 2012 року [PERSON] уклала із АТ КБ "ПРИВАТБАНК" договір, згідно якого банк зобов'язався надати [PERSON] кредит у розмірі 2000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, що відповідає строку дії картки, а остання зобов'язалася проводити погашення заборгованості за Кредитом на умовах, передбачених Договором. [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає між нею та Банком Договір, що підтверджено підписом у заяві. Акціонерне товариство комерційний банк "ПРИВАТБАНК" видало [PERSON] кредит у розмірі 2000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, але відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконала. Так, станом на 20 січня 2019 року заборгованність [PERSON] перед Банком складає 12357 грн. 45 коп., з яких: 92,90 грн. - тіло кредиту; 2204,80 грн. - нараховано відсотків за користування кредитом; 8995,11 грн. - нараховано пені. А також штрафи: 500.00 грн. - штраф (фіксована частина); 564.64 грн. - штраф (процентна складова). Згідно ст.526 ЦК України зобов"язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог- відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов»язаний виконати свій обов»язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов»язання чи звичаїв ділового обороту. Так, згідно з п.2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг, які є частиною кредитного договору, передбачена сплата штрафу як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобов»язань по кредитному договору. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов»язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов»язання (ч.2 ст.549 ЦК). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов»язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК). Таким чином, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов»язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення. За таких обставин суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог банку в частині стягнення з [PERSON] штрафу (фіксована частина) в розмірі 500 грн. та штрафу (процентна складова) в розмірі 564 грн. 64 коп. слід відмовити. В іншій частині позов підлягає задоволенню з викладених вище підстав. З урахуванням вищевикладеного, на погашення заборгованості з [PERSON] стягненню підлягає 11 292 грн. 81 коп. Згідно ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що позивач при подачі позову до суду сплатив судовий збір в сумі 1921,00 грн., який частково підлягає відшкодуванню в розмірі 1755.50 грн.

Outcome: partial