Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про визначення місця проживання сумісних дітей. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 21.07.2007 року між нею та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб. Від даного шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням суду від 22.11.2017 року шлюб був розірваний. Позиваці на праві власності належить квартира [ADDRESS] . Просить суд визначити місце проживання малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] разом з нею, тобто з матір`ю: [PERSON] . Ухвалою суду від 12 жовтня 2020 року відкрите провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначене підготовче судове засідання. 12 лютого 2021 року до суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дітей з батьком. Ухвалою суду від 12 лютого 2021 року зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання неповнолітніх дітей, третя особа: Управління Служби у справах дітей Маріупольської міської ради об`єднані в одне провадження із первинними позовними вимогами [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання неповнолітніх дітей, третя особа: Служба у справах дітей Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради. Підготовче провадження у справі закрито та призначено до судового розгляду. В судовому засіданні позивачка [PERSON] наполягала на задоволені вимог, в обґрунтування яких посилалась на те, щоз2017 року вони з відповідачем розлучені, діти фактично ні де не мешкають: тобто по черзі знаходяться то в неї то у відповідача, в теперішній час це перестало її влаштовувати, відповідач став обмежувати її спілкування з дітьми, дітей вона бачить тільки у вихідні. Між ними на цьому ґрунті виникають конфлікти, тому вона вимушена звернутися до суду із вказаним позовом. Піч час впровадження у державі суворого карантину діти мешкали з нею, з кінця 2019 року вона звільнилась з роботи та була постійно з дітьми вдома. Діти відвідують спортивні секції, їх забирає відповідач оскільки в нього є авто. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні просив суд задовольнити його зустрічний позов та визначити місця проживання дітей з ним, в обґрунтування позовних вимог вказував на те, що він останнім часом повністю займається вихованням дітей, возить їх на кружки та забирає з них, [PERSON] не надає дітям стільки часу скільки він, коли діти в матері вони постійно сидять в інтернеті. [PERSON] проводить з дітьми вихідні, всі інші дні діти мешкають з батьком і саме такий розпорядок обрано позивачкою і її це влаштовує. Дітям, на його погляд більш комфортно мешкати саме з ним. Представник [PERSON] - адвоката Рябошапка О.І. наполягала на задоволені позовних вимог [PERSON] та визначення місця мешкання дітей з батьком. В судовому засіданні були допитані неповнолітні свідки за участю представника Органу опіки та піклування Маріупольської міської ради Кісель С.М. Так неповнолітня [PERSON] пояснила, суду що їй більше подобається мешкати з батьком, оскільки в неї рядом школа та всі її друзі. З матір`ю вона бачиться по вихідним. Допитаний в якості свідка неповнолітній [PERSON] пояснив, що йому більше подобається жити з батьком, чому пояснити не зміг. Від представника третьої особи Мамаєвої С.В. що діє на підставі довіреності, надійшла заява з проханням слухати справу за її відсутності, при цьому представник просив суд врахувати інтереси дітей. Також на адресу суду було надала висновок Органу опіки та піклування щодо заявлених позовних вимог. Відповідно до ст.2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполь Донецької області від 22 листопада 2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , розірвано. Згідно копій свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] , батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є сторони по справі: [PERSON] , [PERSON] . Органом опіки та піклування Маріупольської міської ради від 12 травня 2021 року №01.1-01-23-115 про визначення місця проживання дітей зроблено висновок про доцільність визначення місця проживання дітей за місцем проживання саме батька, що на думку органу опіки та піклування в даному випадку буде найбільше відповідати інтересам дітей. При цьому органом опіки і піклування враховано, що визначення місця проживання дітей з батьком не позбавить матір - [PERSON] приймати участь у вихованні та спілкуванні з дітьми. Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . Згідно довідки КЗ НВК "Гімназія школа №1" від 08.02.2021 року №32 виданої [PERSON] , неповнолітні [PERSON] та [PERSON] проживають разом з батьком, зв`язок з класним керівником підтримує батько на протязі останнього календарно року. Мати дітей [PERSON] підтримує зв`язок з класним керівником у телефонному режимі. Згідно довідки КЗ НВК "Гімназія школа №1" від 22.02.2021 року №38, виданої [PERSON] неповнолітні [PERSON] та [PERSON] навчаються в даному учбовому закладі. За період вересень- лютий 2020-2021 року мати дітей - [PERSON] зв`язок з класним керівником доньки не підтримує. З вчителем молодшого сина постійно підтримує зв`язок, тим самим бере безпосередню участь у виховному процесі дитини. Згідно довідки наданої ФОП [PERSON] , [PERSON] працює на посаді фахівця. Сукупний грошовий дохід [PERSON] за період з 01.10.2020 по 31.12.2020 складає 15000 грн. Згідно договору купівлі-продажу будинку від 28 грудня 2017 року [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] . Договір посвідчений приватним нотаріусом Чекіда О.А., реєстр 3250. Згідно довідки з місця роботи ТОВ "АСКОМ СЕРВІС" від 08.02.2021 року [PERSON] займає посаду офіс-адміністратора. Грошовий дохід за період з 22.10.2020р. по 31.01.2021рю склав 19693,73 грн. Згідно характеристики наданої ТОВ "АСКОМ СЕРВІС" від 08.02.2021 року, за час роботи [PERSON] зарекомендувала себе як дисциплінований, акуратний працівник, ініціативната здатна взяти на себе відповідальність в прийнятті рішень у складних ситуацій. Працелюбна, має високу працездатність. Згідно з ч.1 ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 р., зокрема у принципі 6, проголошено, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Статтею 9 Конвенції про права дитини, яку ратифіковано постановою ВР за №789-XII від 27 лютого 1991р., визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в як найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, вік дитини, майновий стан батьків, що мають істотне значення. Відповідно до ст.18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місце знаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Частина 4 статті 19 СК України передбачає, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Відповідно до ст.ст.150,151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Вони зобов`язані виховувати дитину у дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові своєї сім`ї та родини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, вони зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, зобов`язані поважити дитину. Згідно ст.155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Статтею 161 СК України, визначено, якщо мати та батько дитини, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того з ким з них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішення спору щодо місця проживання дитини, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Із системного тлумачення ч.1 ст.3, ст.9 Конвенції про права дитини, ч.ч.2 і 3 ст.11 Закону України "Про охорону дитинства", ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст.19 СК України визначено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року №16 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України", вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (у тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Задовольняючи позовні вимоги [PERSON] про визначення місця проживання дітей, суд враховує, що на даний час проживання неповнолітніх дітей з батьком, який фактично проживає з ними, буде відповідати саме інтересам дітей, ним створені всі умови для нормального розвитку, освіти та їх виховання, матеріально побутові умови за місцем проживання батька відповідають вимогам житлового приміщення, така ж позиція висловлена та підтримана Органом опіки та піклування Маріупольської міської ради, під час дослідження питання, у тому числі доцільності проживання дітей з як матерію так і з батьком. Усі інші пояснення сторін, їх докази і аргументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. З огляду на вищенаведене суд приходить до висновку про те, що буде доцільним визначити місце проживання дітей з батьком, за місцем їх постійного - фактичного проживання, оскільки діти тривалий час проживають з ним та перед усім, самі діти бажають мешкати з батьком.

Outcome: approved