Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-15 00:00:00

07.12.2015 року позивачка звернулась до суду з даним позовом до відповідача, уточненим в ході його розгляду, вказуючи, що перебувала з останнім у шлюбі з 17.11.2000 року, від якого сторони дітей на мають. Зауважує, що відповідач працює моряком на іноземних суднах та його середньомісячна заробітна плата складає приблизно 6000 доларів США, при цьому здійснювати участь у її матеріальному утриманні він не бажає, в той час, як позивачка є інвалідом 2 групи. На підставі чого вона змушена звернутись до суду даним позовом, яким просить стягнути з відповідача на її користь та на її утримання як непрацездатної дружини аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 щомісячно, починаючи з дня предявлення даного позову та на весь час працездатності. Позивачка в судове засідання не зявилась, надала суду заяву з проханням про розгляд справи за її відсутності та задоволення позову. Представники позивачки за довіреністю [PERSON] та за договором [PERSON] в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та наполягали на їх задоволенні, посилаючись на те, що позивачка несе значні матеріальні витрати по оплаті комунальних послуг, придбанню ліків та продуктів харчування, на підтвердження чого суду були надані відповідні квитанції та чеки, в той час як відповідач не сплачує на її користь аліменти. Хоча позивачка й отримує пенсії по інвалідності про зазначених сум на вистачає на її потреби. Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву з проханням про розгляд справи за його відсутності, проте за участю його представника [PERSON] Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнав, заперечував проти їх задоволення. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження серії І-НО №085638, 17.11.2000 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, після реєстрації якого, остання змінила своє прізвище на прізвище чоловіка «Романова». Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 18.04.2016 року, яке набрало законної сили 29.04.2016 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Згідно довідок до акту огляду МСЕК від 08.10.2013 року та від 19.10.2016 року [PERSON], [INFO], має другу групу інвалідності загального захворювання, праця останньою передбачена лише в спеціально створених умовах. У звязку з викладеним [PERSON] перебуває на обліку в УПФУ Жовтневого району м. Маріуполя та отримує пенсію по інвалідності 2 групи. Згідно довідок УПФУ Жовтневого району м. Маріуполя: №32911/02 від листопада 2015 року, №8062/02 від 14.03.2017 року, №8062/03 від 14.03.2017 року, розмір пенсії [PERSON] по інвалідності 2 групи за період з січня 2015 року по листопад 2015 року склав 11914,00 грн. ( з січня 2015 року по серпень 2015 року, включно, по 1049,00 грн. щомісячно, а з вересня 2015 року по листопад 2015 року, включно, 1174,00 грн. щомісячно; за період з січня 2016 року по березень 2017 року склав 18694,00 грн. ( з січня 2016 року по квітень 2016 року, включно, по 1174,00 грн. щомісячно, з травня 2016 року по листопад 2016 року, включно, 1230,00 грн. щомісячно, а з грудня 2016 року по березень 2017 року, включно, 1347,00 грн. На теперішній час отримує пенсію по інвалідності в розмірі 1412,00 грн., що сторонами не оспорюється, а тому у відповідності до ст. 61 ЦПК України, доказуванню не підлягає. У відповідності до виписок із медичної картки від 02.12.2015 року та від 16.03.2017 року, наданих КЛПУ «Міська психіатрична лікарня №7», [PERSON] перебуває на амбулаторії з 10.08.2010 року. При цьому також багаторазово перебувала на стаціонарному лікування. Діагноз органічний бредовий (шизофреноподібний) розлад, епісиндром. Згідно листа ТОВ «Єльвіктор Шиппінг енд [PERSON]» від 10.07.2017 року за вих. № 3570 [PERSON] працює на посаді електрика на судах Грецької компанії з 17.12.2012 року при посередничистві «Єльвіктор Шиппінг енд [PERSON]». Вирішуючи даний позов по суті, суд виходить з наступного. Правовідносини між сторонами врегульовані нормами Сімейного кодексу України (далі - СК України). За положеннями ч. 2 ст. 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Згідно із ч.ч. 3, 4 ст. 75 СК України непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, II чи ІІІ групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Аналіз указаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобовязання на утримання одного з подружжя можуть бути призначені за наявності юридичних складових - сукупності певних умов, а саме: перебування в зареєстрованому шлюбі або у фактичних шлюбних відносинах після розірвання шлюбу (стаття 76 СК України); непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення. Таким чином право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом. Вищенаведена правова позиція викладена також в постановах Верховного Суду України від 13.04.2016 року у справі № 6-3066цс15 та від 16.08.2017 у справі № 6-1111цс17 року, яка в силу вимог ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для всіх судів України. Згідно з ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. На підставі ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2015 рік"в бюджеті на 2015 рік закладені такі розміри прожиткових мінімумів: для осіб, які втратили працездатність: з 1.01.2015р. - 949 грн., а з 1.09.2015р. - 1074 грн.. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2016 рік"в бюджеті на 2016 рік закладені такі розміри прожиткових мінімумів: для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2016 року - 1074 гривні, з 1 травня - 1130 гривень, з 1 грудня - 1247 гривень. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2017 рік"в бюджеті на 2017 рік закладені такі розміри прожиткових мінімумів: для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2017 року - 1247 гривень, з 1 травня - 1312 гривень, з 1 грудня - 1373 гривні. Таким чином, враховуючи вищенаведені норми законодавства та конкретні обставини справи вбачається, що позивачка одержувала пенсію по інвалідності щомісяця у розмірі більше ніж прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, тому у відповідності до положень ч. 4 ст. 75 СК України вона не вважається особою, яка потребує матеріальної допомоги, і тому вона згідно із законом не має права на утримання - одержання аліментів від відповідача. Крім того, з наявних в матеріалах справи виписок по картковим рахункам [PERSON], відкритих у ПАТ КБ «ПРИВАТ Банк» та ПАТ «ПУМБ», вбачається, що позивачка у 2015 та 2016 роках окрім пенсії також отримувала інші доходи, зокрема у валюті доларів США. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є безпідставними, а тому задоволенню не підлягають в повному обсязі. На підставі ст.ст. 75, 76, 79, 80 СК України,

Outcome: dismissed