Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-11 00:00:00

Представник позивача [PERSON] , що діє на підставі довіреності - [PERSON] , звернувся в суд із позовом про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди. Обґрунтовуючи позовні вимоги покликається на те, що постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 21 липня 2016 року, провадження у справі № 465/5839/16-п про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП відносно [PERSON] , [INFO] закрито у зв`язку із закінченням, на момент розгляду справи, строку накладення адміністративного стягнення. При цьому, суд встановив, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 № 396972 [PERSON] 11.08.2015 близько 16 год. 45 хв. керуючи трамваєм № [NUMBER] на перехресті вулиць Виниченка-Личаківська у м. Львові, проявила неуважність до дорожньої обстановки, відповідно не відреагувала на її зміну при виникненні небезпеки для руху, своєчасно не застосувала гальмування керованого нею трамваю з моменту коли мала можливість побачити, що на її смугу руху, перестроївшись попереду виїхав автомобіль марки «Renault Kangoo» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , що призвело до зіткнення, а в подальшому до зіткнення із іншими автомобілями, які були попереду, а саме: «Audi A4» д.н.з. [NUMBER] , «BMW X3» д.н.з. [NUMBER] , «ВАЗ-2106» д.н.з. [NUMBER] , «Toyota Prado» д.н.з. [NUMBER] та «Sportage» д.н.з. [NUMBER] , завдавши автомобілям технічних пошкоджень, чим порушила вимоги п.п.2.3 «б», 12.3 Правил дорожнього руху України. Відповідно до висновку експерта Бейщака В. Є, № 567/08/15 складеного 23.10.2015, вартість матеріального збитку становить 68 721, 75 гривень, який просить стягнути з Львівського комунального підприємства "Львівелектротранс" на його користь. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 27.03.2017р. провадження у справі відкрито та призначено справу до судового розгляду. Відповідачем ЛКП «Львівелектротранс» подано заперечення на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити в позові за безпідставністю вимог. Вважає твердження необгрунтованими, а обставини на які посилається позивач недоведеними. Зазначає, що суд закрив провадження у справі про адміністративне правопорушення без дослідження обставин справи та без встановлення вини будь - кого з учасників ДТП. Звертає увагу на те, що власником трамвая є ЛКП «Львівелеткротранс», відповідальність якого застрахована відповідно до договору страхування ДВЦ-15-С-01 №0000403 від 18.06.2015р., укладеного зі страховою компанією «Глобус». В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги, вказали на те, що подали всі докази в обґрунтування позовних вимог, просять позов задоволити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, підтримав подані письмові заперечення. 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 25.01.2018р. продовжено розгляд справи за позовною заявою [PERSON] до Львівського комунального підприємства "Львівелектротранс", за участю третьої особи: [PERSON] про відшкодування шкоди , завданої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, у загальному позовному провадженні. В судовому засіданні 02.07.2019р. залучено до участі у справі в якості 3 особи ТзОВ «Страхова компанія «Глобус». В матеріалах справи міститься відзив на позовну заяву, в якому страхова компанія зазначає, що 18 червня 2015 року між ЛКП «Львівелектротранс» та ТДВ «Страховим товариством з додатковою відповідальністю «Глобус» був укладений Договір добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту ДЦВ-15-С-01 № 0000403, відповідно до якого забезпеченим транспортним засобом є трамвай, марка КТ4СУ, реєстраційний № [NUMBER] . Страхова сума (агрегатний ліміт відповідальності) - 100 000, 00 гривень. У зв`язку з тим, що згідно укладеного договору між ЛКП «Львівелектротранс» та ТДВ СТДВ «Глобус» здійснювало виплату страхового відшкодування двом потерпілим особам у розмірі 43 820,07 грн. та 6 436,88 грн., тому, розрахунок суми страхового відшкодування був таким: 100 000,00 грн.- 50 256,95 грн. - 500,00 грн. = 49 243,05 грн., де: 100 000,00 грн.- агрегатний ліміт відповідальності; 50 256, 95 грн. - виплачене страхове відшкодування іншим потерпілим; 500,00 грн. - франшиза. 20 березня 2017 року ТДВ СТДВ «Глобус» було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 49 243, 05 грн. на банківський рахунок [PERSON] . Таким чином, в межах ліміту відповідальності Договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту ДЦВ-15-С-01 № 00100403 , ТДВ СТДВ «Глобус» здійснило виплату страхового відшкодування [PERSON] в розмірі 43 820, 07 грн. у зв`язку з пошкодженням автомобіля «БМВ» д.р.н. [NUMBER] , що підтверджується платіжним дорученням № 6414 від 22.11.2016, здійснило виплату страхового відшкодування ПАТ «СК ТАС» в розмірі 6 436,88 грн. у зв`язку із пошкодженням автомобіля «КІА» д.р.н. [NUMBER] , що підтверджується платіжним дорученням № 12498 від 16.01.2017 та здійснило виплату страхового відшкодування [PERSON] в розмірі 49 243, 05 грн. у зв`язку із пошкодженням автомобіля «Ауді» д.р.н. [NUMBER] , що підтверджується платіжним дорученням № 15746 від 23.03.2017. З вищенаведеного вбачається той факт, що ТДВ СТДВ «Глобус» здійснило 3 (три) виплати страхового відшкодування на загальну суму 99 500, 00 грн. при загальному ліміті у 100 000,00 грн., оскільки страхова сума (агрегатний ліміт відповідальності) згідно умов договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту ДЦВ-15-С-01 № 0000403 становить саме 100 000,00 грн. при цьому безумовна франшиза становить 500,00 грн. ТДВ СТДВ «Глобус» згідно ліміту відповідальності за Договором добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту ДЦВ-15-С-01 № 0000403, який становить 100 000,00 грн., виконало свої зобов`язання сплативши страхове відшкодування на загальну суму 99 500,00 грн. за вирахуванням 500,00 грн. франшизи. Відтак, вважає, що ТДВ СТДВ «Глобус» у даній справі є неналежним відповідачем у зв`язку з вичерпанням ліміту відповідальності за Договором добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту ДЦВ-15-С-01 № [NUMBER] . Враховуючи наведене, вважає позовні вимоги [PERSON] до ТДВ СТДВ «Глобус» незаконними та безпідставними, у задоволенні яких просить відмовити. В чергове судове засідання учасники судового процесу не прибули, про причини неявки суд не повідомили, хоча належним чином повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи. У зв`язку з неявкою учасників справи в судове засідання, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, розгляд справи проведено судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Проаналізувавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 21 липня 2016 року провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачене ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно [PERSON] , [INFO] закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи, строку накладення адміністративного стягнення, на підставі ч.2 ст.38 КУпАП. Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 № 396972 гр. [PERSON] 11.08.2015р. близько 16.45 год. керуючи трамваєм №1173 на перехресті вулиць Винниченка - Личаківська, у місті Львові, проявила неуважність до дорожньої обстановки, відповідно не відреагувала на її зміну при виникненні небезпеки для руху, своєчасно не застосувала гальмування керованого нею трамваю з моменту коли мала можливість побачити, що на її смугу руху, перестроївшись попереду виїхав автомобіль марки «Renault Kangoo» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , що призвело до зіткнення, а в подальшому до зіткнення по інерції із іншими автомобілями, які були попереду, а саме «Audi А4» д.н.з. [NUMBER] , «BMW ХЗ» д.н.з. [NUMBER] , «ВАЗ-2106» д.н.з. [NUMBER] , «TOYOTA Prado» д.н.з. [NUMBER] та «Кіа Sportage» д.н.з. [NUMBER] , завдавши автомобілям технічних пошкоджень, чим порушила вимоги п.п.2.3 «б», 12.3 Правил дорожнього руху України. Постановою Львівського апеляційного суду від 09 квітня 2019 року постанову судді Шевченківського районного суду м. Львова від 21 липня 2016 року в справі про адміністративне правопорушення щодо [PERSON] за ст.124 КУпАП залишено без зміни, а апеляційну скаргу [PERSON] без задоволення. Судом апеляційної інстанції встановлено, що висновок судді про наявність в діях [PERSON] порушення п. 2.3 «б», 12.3 Правил дорожнього руху, тобто складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП підтверджується матеріалами справи, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, схемою місця ДТП, висновками експертів та поясненнями експерта [PERSON] , який в суді апеляційної інстанції наголосив на тому, що є два варіанти розвитку події, але все залежить від пояснень кожного з водіїв та вихідних даних. 18 червня 2015 року між ЛКП «Львівелектротранс» та ТДВ «Страховим товариством з додатковою відповідальністю «Глобус» був укладений Договір добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту ДЦВ-15-С-01 № 0000403, відповідно до якого, забезпеченим транспортним засобом є трамвай, марка КТ4СУ, реєстраційний № [NUMBER] . Страхова сума (агрегатний ліміт відповідальності) - 100 000, 00 гривень. З матеріалів справи вбачається, що згідно укладеного договору ТДВ «Глобус» здійснювало виплату страхового відшкодування потерпілим особам. ТДВ СТДВ «Глобус» здійснило виплату страхового відшкодування [PERSON] в розмірі 43 820, 07 грн. у зв`язку з пошкодженням автомобіля «БМВ» д.р.н. [NUMBER] , що підтверджується платіжним дорученням № 6414 від 22.11.2016, 16.01.2017р. здійснило виплату страхового відшкодування ПАТ «СГ «ТАС» в розмірі 6 436,88 грн. у зв`язку із пошкодженням автомобіля «КІА» д.р.н. [NUMBER] , що підтверджується платіжним дорученням № 12498 від 16.01.2017; 23.03.2017р. здійснило виплату страхового відшкодування [PERSON] в розмірі 49 243, 05 грн. у зв`язку із пошкодженням автомобіля «Ауді» д.р.н. [NUMBER] , що підтверджується платіжним дорученням № 15746 від 23.03.2017. З вищенаведеного вбачається той факт, що ТДВ СТДВ «Глобус» здійснило 3 (три) виплати страхового відшкодування на загальну суму 99 500, 00 грн. при загальному ліміті у 100 000,00 грн. Оскільки страхова сума (агрегатний ліміт відповідальності) згідно умов договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту ДЦВ-15-С-01 № 0000403 становить саме 100 000,00 грн. при цьому безумовна франшиза становить 500,00 грн. ТДВ СТДВ «Глобус» згідно ліміту відповідальності за Договором добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту ДЦВ-15-С-01 № 0000403, який становить 100 000,00 грн., виконало свої зобов`язання сплативши страхове відшкодування на загальну суму 99 500,00 грн. за вирахуванням 500,00 грн. франшизи. А відтак, суд не вбачає підстав для залучення правонаступника страхової компанії. Відповідно до висновку експерта Бейщака В. Є, № 567/08/15, складеного 23.10.2015, який стороною відповідача не спростований, вартість матеріального збитку становить 68 721, 75 гривень. Згідно зі ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. На підставі ст.1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, за винятком випадків, передбачених законом. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до частини другої статті 1187 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі статтею 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3)за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Згідно ст.1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Замовник відшкодовує шкоду, завдану іншій особі підрядником, якщо він діяв за завданням замовника. Підприємницькі товариства, кооперативи відшкодовують шкоду, завдану їхнім учасником (членом) під час здійснення ним підприємницької або іншої діяльності від імені товариства чи кооперативу. Згідно зі ст.1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Отже, оскільки [PERSON] перебувала у трудових відносинах з відповідачем і під час дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої позивачу було завдано шкоди, виконувала трудові обов`язки, тому за шкоду, завдану працівником, несе відповідальність роботодавець - Львівське комунальне підприємство "Львівелектротранс". Визначаючи розмір матеріальної шкоди, суд виходить із представленого висновку експерта, який у передбаченому процесуальним законом порядку не спростований відповідачем. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст.129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи вищенаведене, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі наведеного,

Outcome: approved