Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-11 00:00:00

У серпні 2015 року позивач ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 23720,65 грн. та 674776,14 доларів США за кредитним договором № 984 Ф від 19.09.2007 р. [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» про визнання кредитного договору № 984 Ф від 19.09.2007 р. припиненим з 20 вересня 2011р. Ухвалою Ленінського районного суду м.Полтави від 04.01.2016 року дані позови було об'єднано в одне провадження. У судове засідання представник позивача-відповідача ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» не з»явився будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи, будь-яких заяв щодо перенесення розгляду справи не надав. Від представника відповідача-позивача [PERSON] - [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без її участі та участі [PERSON], в ній вона також просила відмовити у задоволенні первісного позову та просила задовольнити зустрічну позовну заяву про визнання договору припиненим з тих підстав які зазначені в зустрічному позові. Також від відповідача за первісним позовом надійшли заперечення в яких він просив відмовити позивачу у позові в звязку з безпідставністю, пояснивши суду, що на дату подачі позову сплив строк позовної давності, а тому позивач пропустив строк звернення до суду. В обгрунтування своїх заперечень посилався на те, що 09.09.2011 р. він отримав від ПАТ "Сведбанк", як правонаступника ЗАТ "Тас-Інвестбанк" письмову вимогу про дострокове повернення кредиту, процентів, та пені. Даною вимогою банк по суті змінив умови кредитного договору та встановив новий строк повного дострокового погашення заборгованості. Цей строк розпочався 19.09.2011 р., а тому трирічний строк звернення до суду з позовом до нього сплив ще 20.09.2014 року. Також, в письмових запереченнях відповідач зазначив, що ТОВ "Факторингова Компанія "Вектор Плюс" є неналежним позивачем у даній справі, оскільки ним не надано належних та допустимих доказів на підтвердження права вимоги в кредитних правовідносинах, що виникли у позивача з ЗАТ "Тас-Інвестбанк" на підставі кредитного договору № 984-Ф від 19.09.2007 р. Також, відповідачем не надано обґрунтованого розрахунку суми, що підлягає стягненню, в звязку з чим неможливо перевірити дійсний розмір заборгованості. Зважаючи на викладене, просив суд застосувати строк позовної давності до вимог ТОВ "Факторингова Компанія "Вектор Плюс" та відмовити в задоволені позову. Дослідивши матеріали справи, повно з»ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких грунтуються позовні вимоги учасників судового процесу, об»єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що в задоволенні первісного позову слід відмовити повністю, а зустрічний позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Згідно ст.11 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. [PERSON], суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог та за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Судом встановлено, що 19.09.2007 р. між ЗАТ "Тас-Інвестбанк" (Банком) та [PERSON] (позичальником) був укладений кредитний договір № 984-Ф (надалі - Кредитний договір). За умовами кредитного договору [PERSON] надав, а Позичальник 19.09.2007 р. одержав кредит у розмірі 700 000,00 (сімсот тисяч) доларів США із строком повернення кредиту, починаючи з жовтня 2008 р., відповідно до графіку погашення кредиту (Додаток 1 до договору) з датою повного повернення 18 вересня 2018 р. Цільове призначення кредиту: придбання земельної ділянки загальною площею 0,1748 га та нежитлового приміщення загальною площею 1541,1 кв.м., що знаходяться за адресою Сумська область, Буринський р-н, м. Буринь, площа Першотравнева, 4 (розділ 1 Договору). У подальшому правонаступником ЗАТ "Тас-Інвестбанк" за кредитним договором виступило ЗАТ "Сведбанк Інвест", яке згодом реорганізовано шляхом приєднання до ПАТ "Сведбанк". Позичальник (відповідач за первісним позовом) з жовтня місяця 2007 р. по травень місяць 2011 р. вчасно виконував свої зобовязання по договору, сплачував кошти кредиту та проценти за користування кредитом. Починаючи з червня місяця 2011 р. здійснювати платежі по кредитному договору Позичальник припинив. Останній платіж в рахунок погашення кредиту та процентів ним здійснено 05 травня 2011 р. в сумі 5544 доларів 65 центів США. Відповідно до положень п. 8.1.,8.2 Кредитного договору № 984-Ф від 19.09.2007 р., банк вправі вимагати дострокового повернення кредиту наданого за Договором разом із сплатою процентів і передбачених Договором неустойок, а також відшкодування збитків, завданих банку в результаті невиконання чи неналежного виконання Позичальником умов договору, а позичальник зобовязаний повернути Банку одержану суму кредиту, сплатити проценти та неустойки, а також відшкодувати завдані Банку збитки, зокрема, у випадку порушення строків сплати процентів та погашення кредиту. Вимога про дострокове повернення кредиту згідно з п. 8.1. Договору направляється Позичальнику у письмовій формі та підлягає виконанню у повному обсязі протягом 10 календарних днів з дати її одержання або у інші строки, визначені Банком у листі вимозі. 05 вересня 2011 р. ПАТ "Сведбанк", як правонаступник, направило [PERSON] письмову вимогу № 6450 про дострокове повернення кредиту у розмірі 475256 доларів США 48 центів, процентів в розмірі 23922 доларів США 33 цента, та пені в розмірі 3521,18 гривень. Дану вимогу відповідач одержав 09 вересня 2011 р. 28 листопада 2012 р. між ПАТ "Сведбанк" та ТОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" був укладений договір факторингу № 15, згідно умов якого [PERSON] відступає свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, зазначених у реєстрі заборгованості боржників, право на вимогу якої належить банку на підставі документації, а ТОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" шляхом надання фінансової послуги банку набуває права вимоги такої заборгованості від боржників та передає банку за плату грошові кошти в розпорядження у розмірі, що становлять ціну продажу та в порядку, передбаченому даним договором. З моменту відступлення банком прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для фактора та вважаються наданими фактору. Разом з правами вимоги до фактора переходять всі пов'язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів. (п. 2.1, 2.2. Договору факторингу). Стаття 64 ЦПК України визначає, що письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи , як правило, вони подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі має право вимагати подання оригіналу. Позивачем за первісним позовом до позовної заяви додана копія договору факторингу № 15 від 28.11.2012 року, яка не містить всіх сторінок договору, оригіналу договору для огляду в судовому засіданні позивач не надав. Як вбачається з копії витягу з реєстру заборгованостей боржників № 1-А, право вимоги до яких відступається за договором факторингу № 15 від 28.11.2012 р., в даному реєстрі під № 99 значиться [PERSON]. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають, зокрема, з договорів (ч. 2 ст. 509, п. 1) ч. 2 ст. 11 ЦК України). Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням\~\~умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання (ст. 611 ЦК України). Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Письмову вимогу № 6450 про дострокове повернення кредиту у розмірі 475256 доларів США 48 центів, процентів в розмірі 23922 доларів США 33 цента, та пені в розмірі 3521,18 гривень передбачена п. 8.1,8.2 була направлена ПАТ "Сведбанк" [PERSON] 05 вересня 2011 р. Дану вимогу відповідач одержав 09 вересня 2011 р. Таким чином, в даному випадку мала місце зміна умов кредитного договору № 984-Ф від 19.09.2007 р., оскільки банк скористався своїм правом передбаченим ч. 2 ст. 1050 ЦК України та п.8.1. кредитного договору і пред'явив вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені. (Правова позиція Верховного Суду України, викладена у постанові від 29.10.2014 р.). Водночас, пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, банк змінив умови зобов'язання за кредитним договором, а саме строк виконання зобов'язань, зазначивши днем остаточного погашення всіх сум (кредиту, процентів, неустойок) десятий день з дати одержання позичальником відповідної вимоги. [PERSON] днем остаточного погашення [PERSON] сум кредиту, процентів, неустойок, став десятий день з дати одержання ним відповідної вимоги ПАТ "Сведбанк", а саме 19 вересня 2011 р. Саме в цей день сплив строк виконання зобовязання. При цьому також згідно п. 8.3. Кредитного договору № 984-Ф від 19.09.2007 р., у разі невиконання пункту 8.2. Договору банк має право ставити питання про дострокове повернення коштів кредиту і пред'явити позов до Позичальника, а також звернути стягнення на заставлене майно. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON], одержавши 09.09.2011 р. відповідну вимогу банку, не виконав її протягом 10 календарних днів з дати її одержання (тобто по 19.09.2011 р. включно). [PERSON] дізнався про порушення свого права відразу після спливу строку виконання зобовязання боржником. [PERSON] днем остаточного погашення [PERSON] сум кредиту, процентів, неустойок, став десятий день з дати одержання ним відповідної вимоги ПАТ "Сведбанк", а саме 19 вересня 2011 р. Саме в цей день сплив строк виконання зобовязання. Таким чином, моментом виникнення у ПАТ "Сведбанк" права на подачу позову до відповідача та звернення до суду за захистом порушеного цивільного права став наступний день після 19.09.2011 р., а саме 20 вересня 2011 р. [PERSON], пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені,\~\~кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання, а тому перебіг позовної давності за вимогами банку про повернення кредиту та платежів за ним почався з наступного дня, зазначеного кредитором у вимозі про дострокове повернення кредиту як кінцевий строк виконання її умов. Відповідно до статті 256 ЦК України,\~\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України ). Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України ). За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання (частина п'ята статті 261 ЦК України ). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. (Правові позиції Верховного суду України, викладені в постановах від 19.03.2014 р. та 29.10.2014 р.) Про застосування позовної давності [PERSON]М заявляв клопотання\~\~\~\~\~\~09.08.2015 року в запереченнях проти позову. [PERSON], перебіг позовної давності щодо повернення кредиту у цілому обчислюється із дня настання\~\~строку виконання основного зобов'язання, яким є строк виконання зобов'язання у повному обсязі (кінцевий строк) або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту\~\~достроково. Таким чином, пред'явлення вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом є зміною строку виконання зобов'язання та зумовлює перебіг позовної давності. Цивільне законодавство України передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, позовна давність в один рік застосовується, й до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) (ч. 2 ст. 258 ЦК України). Таким чином, ПАТ "Сведбанк" мав право звернутись до суду протягом трьох років з вимогою про захист свого цивільного права та протягом одного року для стягнення пені, починаючи з 20 вересня 2011 р. Тобто останнім днем подачі позову до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором № 984-Ф від 19.09.2007 р., було 20 вересня 2014 р. На виконання умов договору факторингу № 15 від 28.11.2012 р., відбулось відступлення права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів від ПАТ "Сведбанк" та ТОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс". [PERSON] в даному випадку відбулась заміна сторони у зобовязанні, що виникло з Кредитного договору № 984-Ф від 19.09.2007 р.: замість ПАТ "Сведбанк" кредитором стало ТОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс". Разом з тим, відповідно до ст. 262 ЦК України заміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Таким чином, трирічний строк позовної давності за вимогою про стягнення заборгованості з відповідача сплив ще 20 вересня 2014 року. Звернувшись до суду з позовом 21.08.2015 року, позивач цей строк пропустив. Будь-яких заяв про поновлення пропущеного строку позовної давності чи будь-яких доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду за захистом свого права\~\~ТОВ "Факторингова Компанія "Вектор Плюс" не надало. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідачем така заява про застосування строку позовної давності зроблена. При цьому, сама по собі умова кредитного договору № 984-Ф від 19.09.2007 р., про дію договору до повного виконання грошових зобов'язань та повного погашення заборгованості позичальником не може розглядатися як встановлення строку дії договору, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. \~\~\~\~Згідно з Правовою позицією Верховного Суду України в Постанові від 21 січня2015 року по справі № 6-95цс14, зокрема вказується на таке, «Предявивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом,сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобовязання» Згідно з Правовою позицією Верховного Суду України в Постанові від 02.12.2015 року по справі № 6-1707цс15, зокрема вказується на таке, «Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків. [PERSON], перебіг позовної давності щодо повернення кредиту у цілому обчислюється із дня настання\~\~строку виконання основного зобов'язання, яким є строк виконання зобов'язання у повному обсязі (кінцевий строк) або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту\~\~достроково. Таким чином, пред'явлення вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом є зміною строку виконання зобов'язання та зумовлює перебіг позовної давності. [PERSON], пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені,\~\~кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання, а тому перебіг позовної давності за вимогами банку про повернення кредиту та платежів за ним почався з наступного дня, зазначеного кредитором у вимозі про дострокове повернення кредиту». Крім того, відповідно до ст. 514 ЦК України уступка вимоги є однією з підстав заміни сторони у цивільно-правовому зобов'язанні. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні. Відповідно до вимог ч.1 ст.1082 ЦК України боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержував від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Як на підставу задоволення своїх вимог та права звернення до суду «Факторингова компанія «Вектор Плюс» надала суду\~\~витяг з договору факторингу № 15 від 28.11.2012 року укладеного між ПАТ «Сведбанк», що виступає правонаступником ВАТ «Сведбанк», яке в свою чергу виступає правонаступником ЗАТ "Тас-Інвестбанк" та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», витяг з реєстру заборгованостей боржника,\~\~довідку- розрахунок заборгованості за кредитним договором № 984 Ф від 19.09.2007 р. Разом з тим, з наданих суду документів не вбачається яка заборгованість боржника\~[PERSON] в розумінні договору факторингу, була передана банком ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», оскільки позивач за первісним позовом не надав суду ані доказів того, що дійсно за договором факторингу, укладеного ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс»\~\~було передано борг\~\~відповідача за договором № 984 Ф від 19.09.2007 р., а ні первинних бухгалтерських документів (оригінали договору , додаткових угод до договору, платіжні доручення, меморіальні ордери, заяви на видачу готівки, виписку по особовому рахунку тощо). Таким чином,\~\~відсутні у справі докази того, що позивач набув права вимоги за кредитним договором № 984 Ф від 19.09.2007 р. від 19.09. 2007 року. \~Окрім іншого, відсутні докази належного повідомлення [PERSON] та його особисту обізнаність про заміну кредитора, що унеможливлює заявлення вимог про\~\~виконання\~\~обов'язку сплати\~\~заборгованості новому кредиторові.\~\~ За таких обставин та враховуючи, що визначені законодавством строки позовної давності до заявлених позивачем за первісним позовом вимог спливли, відповідачем за зустрічним позовом було заявлене клопотання про застосування строку позовної давності, суд приходить до висновку, що підстави до задоволення позову товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 23720,65 грн. та 674776,14 доларів США за кредитним договором № 984 Ф від 19.09.2007 р. відсутні. В зустрічній позовній заяві [PERSON] просив визнати кредитний договір № 984-Ф від 19.09.2007 р. укладений між ЗАТ «Тас-Інвестбанк» та [PERSON] припиненим з 20.09.2014 року, посилався на те, що зі спливом строку позовної давності припиняється право вимоги (переслідування або притягнення до суду) боржника, а отже припиняється зобов'язання в розумінні ст. 509 ЦК України. Суд погоджується з даним твердженнями позивача про те, що зі спливом строку позовної давності припиняється право вимоги (переслідування або притягнення до суду) боржника, а отже припиняється зобов'язання в розумінні ст. 509 ЦК України. У рішенні від 20.09.2011 у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії», яке, у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ як джерело права, Європейський суд з прав людини зазначив: позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення; боржник має певні матеріально-правові права, які безпосередньо пов'язані з позовною давністю. Будь-який суд національної юрисдикції, вирішуючи питання про пропуск кредитором позовної давності, фактично вирішує питання не тільки про право кредитора на звернення до суду за захистом свого порушеного права, але й про право боржника бути звільненим від переслідування або притягнення до суду. Частиною 1 ст. 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (ч. 2 ст. 11 ЦК України). Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. Згідно з ч. 1 ст. 631 ЦК України, строком дії договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Таким чином, оскільки через сплив строку давності позивач фактично втратив можливість здійснити свої права за кредитним договором № 984-Ф від 19.09.2007 р. (зокрема, стягнути залишок кредиту в примусовому порядку), то і строк дії даного кредитного договору закінчився. Враховуючи, що позивач як сторона Кредитного Договору втратив право і можливість здійснювати відносно предмета договору, свої права та обовязки з 20.09.2014 року, тобто, фактично, припинив існування предмет вказаного договору, є правові підстави вважати, що спірний Кредитний договір припинив свою дію 20.09.2014. При цьому, сама по собі умова кредитного договору № 984-Ф від 19.09.2007 р., про дію договору до повного виконання грошових зобов'язань та повного погашення заборгованості позичальником не може розглядатися як встановлення строку дії договору, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Стаття 598 ЦК України передбачає, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Ч. 1 ст. 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення правовідношення (ч.ч. 1,2 ст. 16 ЦК України).

Outcome: approved