Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-26 00:00:00

Представник АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 08.06.2017 року в розмірі 17 890,14 грн., обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що відповідач звернулась до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим, підписав анкету-заву від 08.06.2017р. Відповідно до виявленого бажання відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, у розмірі що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 15 000,00 грн., що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування. Позивач свої зобов`язання за вказаним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі встановленому в договорі. У свою чергу, відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов кредитного договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Позивач стверджує, що у зв`язку з невиконанням своїх зобов`язань за вказаним договором у відповідача виникла заборгованість, яка станом на 20.09.2020 року становить 17 890,14 грн. У зв`язку з чим, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 17 890,14 грн., а саме: 13 671,33 грн. - заборгованості за тілом кредиту, в т.ч.: 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 4 218,81 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625; 0,00 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн. - комісія; та сплачену суму судового збору. На підтвердження позовних вимог, до позову долучено виписку по картковому рахунку, витяг з Умов та правил надання банківських послуг, в редакції, яка діяла на момент укладення кредитного договору, наказ про затвердження цих умов, довідку про зміну умов кредитування, довідку про видані картки клієнту та копію заяви з доданими до неї копіями документів відповідачу. Разом з позовом позивачем було подано клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та клопотання про огляд веб-сайту (а.с. 74-75). Ухвалою Святошинського районного суду від 05.11.2020 у справі відкрито провадження, яке постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с. 79). Згідно з ухвалою суду від 27.01.2021 відмовлено у задоволенні клопотання про огляд веб-сайту. Відзив на позовну заяву, заяви з процесуальних питань від відповідача до суду не надходили. Згідно ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. У встановлений судом строк відповідачі відзиву на позовну заяву не подали. Судом також враховано, що розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010р., "Смірнова проти України" від 08.11.2005р., "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006р., "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004р.). Одночасно, застосовуючи відповідно до ч.1 ст.3 Цивільного процесуального кодексу України, ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain). За таких обставин, у відповідності до положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки клопотання про інше від сторін не надходили. Такий висновок суду, зважаючи, що відповідачем не подано відзив на позовну заяву та не повідомлено про причину невчинення ним своєчасно такої процесуальної дії, узгоджується також із положеннями частини восьмої статті 178 вказаного Кодексу. Зважаючи на вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзиву не подав. При цьому, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до вимог частини другої статті 247 вказаного Кодексу не здійснюється. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, заслухавши пояснення позивача та його представника, встановив наступні обставини та дійшов таких висновків . Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Судовим розглядом встановлено, що 08.06.2017 р. [PERSON] підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с. 11). Зокрема, як вбачається з матеріалів справи, 08.06.2017 р. у формулярі Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в «ПриватБанку» заповнена інформація про персональні та контактні дані відповідача. Окрім того, при пред`явленні позову банком наданий витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна", у яких містяться умови щодо пільгового періоду, базової процентної ставки, строків сплати заборгованості, неустойки для наступних видів кредитних карт: Універсальна, 30 днів пільгового періоду; Універсальна, 55 днів пільгового періоду; Універсальна Contract; Універсальна GOLD. При цьому, для карток Універсальна, 30 днів пільгового періоду; Універсальна, 55 днів пільгового періоду; Універсальна Contract; Універсальна GOLD, вказана процентна ставка. При підписанні вказаної Анкети-заяви відповідач надав свою згоду на те, що підписана заява, разом Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами, складають між нею та банком договір про надання банківських послуг. Відповідач підтвердив ознайомлення його з договором про надання банківських послуг до його підписання та погодився з його умовами. Крім того, остання зобов`язався виконувати вимоги Умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті позивача. До позовної заяви банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг та Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, у відповідача наявна заборгованість перед позивачем, яка станом на 20.09.2020 року становить 17 890,14 грн. яка складається із наступного: 13 671,33 грн. - заборгованості за тілом кредиту, в т.ч.: 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 4 218,81 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625; 0,00 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн. - комісія (а.с. 8). Згідно зі ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Звертаючись до суду з даним позовом, позивач обґрунтовував її тим, що 08.06.2017 ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідач уклали кредитний договір № б/н. Відповідно до виявленого бажання відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт. На підтвердження умов договору банк надав суду копію анкети-заяви, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, розрахунок заборгованості. Однак, вказані документи не підтверджують погодження сторонами умов кредитування. Анкета-заява містить лише анкетні дані відповідача, її контактну інформацію. Заява не містить даних про умови кредитування та про тип кредитної карти. 03 липня 2019 року Великою Палатою Верховного Суду було ухвалено постанов у справі за позовом ПАТ «КБ «Приватбанк» до фізичної особи про стягнення заборгованості за картковим кредитом (справа №342/180/17). У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Заява-анкета позичальника не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Відповідно, у суду першої інстанції були відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» процентів та неустойки за договором кредиту. В цій же постанові Велика Палата Верховного Суду вказала, що АТ КБ «Приватбанк» має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Отже, з урахуванням зазначеної позиції Великої Палати Верховного Суду позивач має право лише на повернення сум фактично отриманих коштів. Суд враховує подану позивачем виписку по рахунку відповідача та довідку про отримання платіжних карток, як підтвердження того, що відповідач отримував кошти від Банку. Доказів сплати зазначеної заборгованості та доказів, які би її спростовували, суду не подано. З огляду на наведене, суд дійшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 13 671,33 грн. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а у разі задоволення позову - на відповідача. Позивачем було сплачено судовий збір у сумі 2102,00 грн., позовні вимоги задоволено частково у розмірі 13 671,33 грн. (76,42% від 17 890,14 грн.) Відповідно до задоволених позовних вимог, судовий збір за розгляд справи складає - 1606,31 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial