Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-15 00:00:00

Позивач «Попова Дача» в особі свого представника - голови господарства [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , Казанківської селищної ради, про визнання права власності на земельну ділянку. Позовні вимоги обґрунтовуються тими обставинами, що в 1992 році, [PERSON] , як голова новоствореного селянського (фермерського) господарства, отримав у довічне успадковуване володіння земельну ділянку, площею до 43,0 га для ведення селянського (фермерського) господарства. Рішенням Ради народних депутатів від 08.02.1994 року № 15 було вирішено продати земельну ділянку, площею 35,5 га (яка входить до складу 43,0 га) [PERSON] . На виконання вказаного рішення, Казанківська селищна Рада народних депутатів надала рахунки на сплату вартості земельної ділянки та державного мита, які ФГ «Попова Дача» були сплачені. Після цього, між [PERSON] та Казанківська селищна Рада народних депутатів уклали договір купівлі - продажу, за яким останній набув права власності на земельну ділянку, площею 35,5 га. Договір було погоджено нотаріально та зареєстровано. Після цього, Казанківська селищна Рада народних депутатів повинна була замовити розробку проекту відведення земельної ділянки та погодити цей проект в подальшому, але не зробивши цих дій фактично позбавила можливості [PERSON] отримати Державний акт на право власності вказаної ділянки. [INFO] [PERSON] помер, так і не оформивши право власності на земельну ділянку, яка залишилась в користуванні ФГ «Попова Дача». До кола спадкоємців [PERSON] входить зокрема його дружина - відповідач [PERSON] та син - [PERSON] . З огляду на наведені обставини, позивач просив суд: визнати за ФГ «Попова Дача» право власності на земельну ділянку, розміром 35,5 га, придбану 11 березня 1994 року головою селянського (фермерського) господарства [PERSON] у Казанківської селищної Ради народних депутатів України за договором купівлі - продажу для ведення селянського (фермерського) господарства. Ухвалою суду 26.08.2020 року, цивільну справу № 478/1205/20 за позовною заявою ФГ «Попова Дача до [PERSON] , [PERSON] , Казанківської селищної ради Миколаївської області про визнання права власності на земельну ділянку було об`єднано в одне провадження з цивільною справою № 478/708/17 за позовною заявою [PERSON] до Казанківської селищної ради Миколаївської області, Казанківської РДА Миколаївської області, [PERSON] , [PERSON] , про визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування за законом та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , Казанківської селищної ради, Казанківської РДА Миколаївської області, третя особа: ФГ «Попова Дача» про визнання права власності на земельну ділянку та права на виділення часток у спадщині в порядку спадкування та передано на розгляд судді Томашевському О.О. Ухвалою від 29.09.2020 року було роз`єднано позовні вимоги [PERSON] до Казанківської селищної ради Миколаївської області, Казанківської районної державної адміністрації Миколаївської області, [PERSON] , [PERSON] , про визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування за законом, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , Казанківської селищної ради, Казанківської районної державної адміністрації Миколаївської області, третя особа: ФГ «Попова Дача» про визнання права власності на земельну ділянку та права на виділення часток у спадщині в порядку спадкування, з позовними вимогами ФГ «Попова Дача» до [PERSON] , [PERSON] , Казанківської селищної ради Миколаївської області про визнання права власності на земельну ділянку. За таких обставин, справу за позовними вимогами ФГ «Попова Дача» до [PERSON] , [PERSON] , Казанківської селищної ради Миколаївської області про визнання права власності на земельну ділянку, було виділено в самостійне провадження, та на підставі протоколу передачі судової справи було передано раніше визначеному складу суду від 30.09.2020 року. Ухвалою суду від 01.10.2020 року провадження по даній цивільній справі було відкрито в порядку загального позовного провадження. 21 жовтня 2020 року на адресу суду надійшов відзив від відповідача [PERSON] , яка заперечувала проти позовних вимог з огляду на ту обставину, що на момент укладення договору купівлі-продажу спірної земельної ділянки фермерське господарство не визнавалося суб`єктом права на земельні ділянки. Таким суб`єктом закон визнавав лише громадян - засновників фермерського господарства. Отже, фактично [PERSON] здійснив купівлю спірної земельної ділянки, після смерті якого, право власності на земельну ділянку повинно бути успадковано спадкоємцями [PERSON] , а не ФГ «Попова Дача». 26 жовтня 2020 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив, згідно якого позивач звернув увагу суду, що відповідач [PERSON] визнала факт користування земельною ділянкою саме за фермерським господарством. При цьому, вказавши на ту обставину, що саме фермерське господарство залишається постійним користувачем спірної земельної ділянки від імені та за рахунок якого, його голова - [PERSON] придбав земельну ділянку. 03 листопада 2020 року на адресу суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач [PERSON] наголошувала на тому, що саме [PERSON] придбав спірну земельну ділянку оскільки за господарством не визнавалось право мати відокремлене майно. Майно осіб, які вели фермерське господарство належало їм на праві спільної сумісної власності. При цьому, як зазначає відповідач [PERSON] , за життя [PERSON] набув права власності на частину земельної ділянки з 43,0 га в розмірі 7,5 га в рахунок безоплатної приватизації, а згодом викупив іншу частину спірної земельної ділянки. Ухвалою суду від 02 лютого 2021 року підготовче судове засідання було закрито, справу призначено до розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] , проти позову заперечувала, просила суд в його задоволенні відмовити. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Коваленко П.П. до суду не прибув, просив судове засідання відкласти. За позицією відповідача [PERSON] , яка вважала можливим провести судовий розгляд справи без участі ї представника, судом було прийнято рішення про можливість продовження судового розгляду справи. Відповідач, яким згідно позовної заяви визнається представник позивача - [PERSON] проти задоволення позову не заперечував. Відповідач - Казанківська селищна рада Казанківського району Миколаївської області, в судове засідання не з`явились, явку свого представника не забезпечила, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступне. Встановлені судом обставини справи на підставі наданих суду доказів, свідчать про наступне. Згідно досліджених судом копій рішення 10-й сесії ХХІ скликання Казанківської районної ради народних депутатів від 21.04.1992 року № 10/105 та Державного акту виданого на підставі такого рішення, [PERSON] отримав у постійне пожиттєве спадковуване користування 43,0 га землі в межах, згідно з планом землекористування, що знаходиться в смт. Казанка, на території КАСП ім. Петровського, від. № 1, поле [NUMBER] для ведення селянського (фермерського) господарства. З копії Книги записів державних актів пожиттєвого успадкованого володіння землею Казанківського району Миколаївської області вбачається, що земельна ділянка, площею 43,0 га належить в користуванні у [PERSON] (запис за п/н 12). З Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 28.07.2020 року № НВ-4809980332020 вбачається, що право власності на земельну ділянку площею 43,0 га належить Казанківській селищній раді та перебуває на праві постійного користування у [PERSON] . Розпорядженням представника Президента України «Про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності» б/н та б/д 1993 року було зареєстровано селянське (фермерське) господарство № 12 «Попова дача», головою господарства зазначено [PERSON] , загальну кількість членів господарства визначено в складі трьох осіб. Копією свідоцтва про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності від 04.03.1993 року б/н підтверджено, що ФГ «Попова дача» пройшло державну реєстрацію. Згідно з довідкою Казанківської селищної ради від 07.03.1994 року № 359, - 7,5 га земельної ділянки зі складу 43 га, які належали на підставі Державного акту про право користування ФГ «Попова дача» були виділені [PERSON] у приватну власність. Як вбачається із архівного витягу від 14.12.2017 року № К-139/04-03, рішенням Казанківської сільської ради народних депутатів від 08.02.1994 року № 15 було вирішено продати земельну ділянку площею 36,0 га на території КАСП ім. Петровського [PERSON] 11.03.1994 року між Казанківською селищною радою народних депутатів України та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу, згідно умов якого, земельна ділянка площею 35,5 га за цільовим призначенням для ведення сільського (фермерського) господарства, що знаходиться в [ADDRESS] продається [PERSON] за суму 11 076 000 карбованців. Вказаний договір купівлі-продажу посвідчено та зареєстровано в реєстрі за № 178 Державним нотаріусом Казанківської державної нотаріальної контори. Згідно рахунків від 14.08.1994 року та від 14.02.1984 року ФГ «Попова Дача» отримало рахунки на сплату вартості земельної ділянки та державного мита, які були сплачені господарством, що підтверджується платіжними дорученнями від 21.02.1994 року та 04.03.1994 року. Наказом голови ФГ «Попова дача» № 2 від 12.10.1998 року було виключено із складу членів господарства [PERSON] . З копії витягу з протоколу № 1 зборів членів ФГ «Попова дача» від 21.02.2011 року, наказу № 2 від 21.02.2011 року, заяви [PERSON] від 21.02.2011 року, документу про правомірність прийнятого рішення зборами членів ФГ «Попова дача» вбачається, що голова господарства вирішив звільнитись з даної посади через вихід на пенсію, залишився членом господарства, призначив [PERSON] головою господарства, прийнявши його в члени господарства та внісши його до співзасновників господарства. З нової редакції статуту ФГ «Попова Дача» від 21.02.2011 року засновником господарства значиться [PERSON] . З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців від 26.07.2012 року за № 14351387 засновником та керівником ФГ «Попова Дача» є [PERSON] . Згідно зі свідоцтвом про смерть, виданого повторно, серії [NUMBER] від 21.10.2011 року, [PERSON] помер [INFO] . З витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 13.08.2020 року вбачається, що за замовленням [PERSON] було складено проектну документацію щодо земельної ділянки, площею 43,0 га, якій присвоєно кадастровий номер: 4823655100:30:000:0163. Також, судом встановлено, що відповідач [PERSON] 09.11.2001 року одружилась із [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження від 09.11.2001 року та входить до складу спадкоємців першої черги. Маючи самостійні вимоги до спірної земельної ділянки, між спадкоємцями померлого [PERSON] існує судовий спір з приводу визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. Вирішуючи спірні правовідносини сторін, суд керується наступними нормами законодавства та приходить до наступних висновків. В період отримання [PERSON] . Державного акту про право користування земельною ділянкою та укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки був чинний Земельний кодекс України в редакції 1991 року із змінами та доповненнями (далі - ЗК України 1991 року). Так, згідно зі ст. 6 ЗК України 1991 року, громадяни України мали право на одержання у власність земельних ділянок, зокрема для ведення селянського (фермерського) господарства. Крім того, наведеною ст. 6 ЗК України 1991 року було передбачено й право громадян за плату отримати у власність земельну ділянку, зокрема для ведення селянського (фермерського) господарства розмір яких перевищує середню земельну частку. Тобто, можливість набуття права власності на земельну ділянку за плату було передбачено саме для громадян. Між тим, статтею 22 ЗК України 1991 року було визначено, що право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Згідно зі ст. 23 ЗК України 1991 року чітко визначалось, що право власності або право користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Таким чином, суд приходить до висновку, що укладання договору купівлі-продажу земельною ділянки на час чинності ЗК України 1991 року, слугувало лише підставою для замовлення покупцем та встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання покупцем Державного акту про право власності. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як було встановлено судом, згідно рішення 10-й сесії ХХІ скликання Казанківської районної ради народних депутатів від 21.04.1992 року № 10/105 та Державного акту виданого на підставі такого рішення, [PERSON] отримав у постійне пожиттєве спадковуване користування 43,0 га землі в межах, згідно з планом землекористування, що знаходиться в смт. Казанка, на території КАСП ім. "Петровського", від. № 1, поле [NUMBER] для ведення селянського (фермерського) господарства. Вказане право користування земельною ділянкою, площею 43,0 га, зареєстровано за [PERSON] , що вбачається з Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 28.07.2020 року № НВ-4809980332020. Згідно вказаного витягу, право власності на земельну ділянку зареєстровано за Казанківською селищною радою. Таким чином, судом встановлено, що саме Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою, площею 43,0 га слід вважати правовстановлюючим документом на спірну земельну ділянку. На час розгляду даної справи, позивачем у справі не доведено суду обставин та не надано доказів, на підтвердження іншого, зокрема, що у ФГ "Попова Дача", виникло право власності на спірну земельну ділянку. Наведені висновки узгоджуються із висновками Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, які були надані сторонами та оглянуті судом, викладених в ухвалі від 06.11.2013 року у справі № 6-48429св12, де суд касаційної інстанції вирішуючи спір між даними сторонами щодо визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування дійшов висновку, що саме Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою, площею 43,0 га слід вважати правовстановлюючим документом на спірну земельну ділянку. Таким чином, оскільки в ході судового розгляду, суду не було надано належних доказів того, що у ФГ "Попова Дача" виникло право власності на спірну земельну ділянку відповідно до законодавства чинного на момент укладання договору купівлі-продажу землі, то суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, то витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на його рахунок. З огляду на наведене,

Outcome: dismissed