Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

[PERSON] (далі також - позивач) звернулася до суду із позовом до Житомирської міської санітарно-епідеміологічної станції (далі також - Житомирська міська СЕС) про визнання переведення на іншу роботу незаконним та поновлення на роботі. В подальшому позивач просила залучити до участі в справі співвідповідачів Головне управління держсанепідслужби України у Житомирській області та Державну установу "Житомирський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України". Поданий позов обґрунтовувався тим, що 01.01.2013 у зв'язку із ліквідацією Житомирської міської санітарно-епідеміологічної станції позивач з порушенням трудового законодавства була переведена з посади помічника лікаря на роботу до структури Державної установи "Житомирський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України" на посаду фельдшера-лаборанта лабораторії фізичних факторів, що є шкідливою для її здоров'я, хоча мала бути переведена до Головному управління держсанепідслужби України у Житомирській області як правонаступника ліквідовуваної установи. Позивач неодноразово змінювала позовні вимоги та остаточно просила визнати переведення на іншу роботу незаконним та грубим порушенням законодавства про працю, визнати позивача потерпілим, поновити та перевести на посаду помічника лікаря на підприємстві правонаступника Головному управління держсанепідслужби України у Житомирській області. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, просили позов задовольнити. Представник відповідачів в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що позивач була переведена на іншу роботу з дотриманням трудового законодавства, у зв'язку із чим у задоволенні позову просила відмовити повністю. Заслухавши пояснення позивача та представника відповідачів, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення, з огляду на наступне. Судом установлено, що 03.04.1995 року [PERSON] прийнята на посаду помічника санітарного лікаря відділення гігієни праці Житомирської міської СЕС, про що свідчить запис у трудовій книжці (а.с. 11). Указом Президента України "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" від 09.12.2010 року № 1085/2010 утворено Державну санітарно-епідеміологічну службу України, на яку покладено функції з реалізації державної політики у сфері забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення. Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження граничної чисельності працівників Територіальних органів центральних органів виконавчої служби" від 14.11.2011 року № 1184 зобов'язано Міністерство охорони здоров'я здійснити заходи щодо ліквідації бюджетних установ, працівники яких здійснюють функції, передбачені положенням про центральні органи виконавчої влади. Наказом Міністерства охорони здоров'я України "Про ліквідацію бюджетних закладів, установ і організацій, що належать до сфери управління Міністерства охорони здоров'я України" від 21.09.2012 року №176-О вирішено ліквідувати державні заклади, установи та організації, що належать до сфери управління Міністерства охорони здоров'я України (далі - юридичні особи), згідно Додатку, зокрема, Житомирську міську санітарно-епідеміологічну станцію (а.с. 56-57, 59). На виконання вказаного наказу Міністерства охорони здоров'я України Обласною санітарно-епідеміологічною службою видано наказ "Про ліквідацію бюджетних закладів, установ і організацій, що належать до сфери управління Міністерства охорони здоров'я України" від 01.10.2012 року 3402-сл, Житомирською міською санітарно-епідеміологічною станцією видано наказ №128-ОД від 02.10.2012 року "Попередження про звільнення працівників в зв'язку з ліквідацією Житомирської міської санітарно-епідеміологічної станції, як бюджетного закладу, що належить до сфери управління Міністерства охорони здоров'я України". Листом голови ліквідаційної комісії №2-00/4861 від 02.10.2012, отриманим [PERSON] рекомендованим листом 19.10.2012, останню попереджено про звільнення у зв'язку з ліквідацією Житомирської міської санітарно-епідеміологічної станції з 03.12.2012 (а.с. 44, 67 зворот). Згідно витягу з протоколу засідання первинної профспілкової організації Житомирської міської СЕС 319 від 03.11.2012 вирішено у зв'язку із ліквідацією закладу надати погодження на звільнення працівників Житомирської міської СЕС відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України згідно списку, за №74 якого вказано [PERSON] (а.с. 139-140, 148). Листом в.о. головного лікаря Житомирської міської СЕС від 25.12.2012 у зв'язку із ліквідацією закладу [PERSON] запропоновано переведення в Житомирський міськрайонний відділ Лабораторного центру Житомирської області на посаду фельдшера-лаборанта (лаборанта) санітарно-гігієнічної лабораторії відділення дослідження фізичних та хімічних факторів (а.с. 22). При цьому, судом установлено, що згідно поданої [PERSON] заяви від 24.12.2012 останньою надано згоду на переведення на посаду фельдшера лаборанта лабораторії фізичних факторів відділення фізичних та хімічних факторів "Житомирського обласного лабораторного центру Держсанепідслужби України" з 02.01.2013 (а.с. 55). Згідно § 44 витягу з наказу Житомирської міської СЕС від 29.12.2012 №203-ос [PERSON] звільнено в зв'язку переведенням в Житомирський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України згідно п. 5 ст. 36 КЗпП України з 31.12.2012 р. (а.с. 72). Відповідно до витягу з наказу Державної установи "Житомирський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України" від 01.01.2013 №1-ос [PERSON] прийнято по переводу в Житомирський відділ лабораторних досліджень з 01.01.2013 на посаду фельдшера-лаборанта лабораторії фізичних факторів відділення фізичних та хімічних факторів (а.с. 54). За змістом п. 5 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є, зокрема, переведення працівника, за його згодою, на інше підприємство, в установу, організацію або перехід на виборну посаду. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що правовідносини щодо припинення трудових відносин між [PERSON] та Житомирською міською СЕС (звільнення 31.12.2012 з посади помічника лікаря) в даному випадку виникли не на підставі ліквідації Житомирської міської СЕС (п. 1 ст. 40 КЗпП України), а у зв'язку із переведенням працівника, за його згодою, на інше підприємство, в установу, організацію (п. 5 ст. 36 КЗпП). Судом не приймаються доводи позивача про те, що її заява від 24.12.2012 про переведення на посаду фельдшера лаборанта написана під тиском, оскільки такі доводи не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Судом також не беруться до уваги посилання позивача про істотне погіршення умов праці при переведенні, оскільки такі твердження спростовуються наявною в матеріалах справи картою умов праці від 20.03.2013 згідно якого будь-які застереження або невідповідності чинним вимогам законодавства у робочому місці фельдшера-лаборанта відсутні (а.с. 107). Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України. Таким чином, суд вважає безпідставними посилання позивача на порушення порядку її вивільнення з роботи на підставі п.1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку із прийняттям рішення про ліквідацію Житомирською міською СЕС та вимоги про поновлення та переведення на посаду помічника лікаря в Головному управління держсанепідслужби України у Житомирській області, оскільки фактично вивільнення позивача відбулося у порядку переведення, за наявності її згоди, що є самостійною правовою підставою припинення трудових відносин. Щодо вимог в частині визнання [PERSON] потерпілою слід зазначити наступне. За положенням ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Водночас, серед способів захисту, передбачених ст. 16 ЦК України, не зазначено такого способу захисту, як визнання особи потерпілим, а тому позовні вимоги в цій частині не ґрунтуються на вимогах закону.

Outcome: dismissed