Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

Позивач, 02.02.2015 року звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], треті особи: Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно. В обґрунтування позовних вимог, згідно останніх вимог, зазначила, що 21 вересня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за №867. Згідно з Витягом з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна від 21.09.2010 року , арешт та заборона щодо відчужуваної квартири на дату вчинення правочину відсутні. 02 лютого 2015 року [PERSON] дізналась, що вищевказана квартира виставлена Ленінським відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції на електронні торги по виконавчому провадженню про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості у розмірі 19\~383,85 грн., а також накладено арешт на дану квартиру. На підставі вищевикладеного, просить визнати право власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] та скасувати арешт накладений Ленінським відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції на квартиру [ADDRESS] а рамках виконавчого провадження №40605867. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 травня 2015 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, треті особи: Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», [PERSON] в частині скасування арешту, накладеного Ленінським відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції на квартиру [ADDRESS] залишено без розгляду. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявилася, про день місце та час проведення судового засідання сповіщена належним чином. Причини неявки суду невідомі, заяв про розгляд справи за її відсутності не надходило. В судовому засіданні представник третьої особи Публічного акціонерного банку комерційний банк «Приватбанк» - [PERSON] позовні вимоги не підтримав та просив відмовити. В судове засідання третя особа [PERSON] не зявився, про день місце та час проведення судового засідання сповіщений належним чином. Причини неявки суду невідомі, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило. Суд, вислухавши представника позивача, представника третьої особи, вивчивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що 21 вересня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], даний договір посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №867./а.с.6-7/ Також, судом встановлено,що на виконанні в Ленінському відділі державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції перебувало зведене виконавче провадження про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу у розмірі 48586,03 грн./а.с.60/ 08.02.2014 державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції було складено акт опису та арешту майна боржника [PERSON], а саме: квартири [ADDRESS]./а.с.62/ 04.12.2014 року вищевказане майно було передано на реалізацію лот №26455 . Прилюдні торги 05.01.2015 року не відбулись на підставі: від жодного учасника не надійшла цінова пропозиція. Згідно протоколу №49479 від 12.02.2015 року торги відбулися, переможцем торгів став [PERSON]. /а.с.75-76/ В звязку з тим, що рішення суду виконано в повному обсязі, старшим державним виконавцем 19.03.2015 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження./а.с.80,81,82/ З матеріалів справи вбачається, що на момент складання акту опису та арешту майна боржника та на момент проведення електронних торгів, відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 25.03.2015 року квартира [ADDRESS] належала [PERSON]. /а.с.79/ Відповідно до\~ст.657 ЦК України\~договір купівлі-продажу житлового будинку(квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Згідно\~ст.331 ч.2 ЦК України\~якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно ч.1,7 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" речові права на нерухоме майно,\~їх обмеження та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов'язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом; зареєстровані речові права та їх обмеження мають пріоритет над незареєстрованими в разі спору щодо нерухомого майна. Відповідно п.1 ч.1 ст.4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" обов'язковійдержавній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб,держави,\~територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, зокрема, право власності на нерухоме майно. Стаття 334 ЦК України\~встановлює момент набуття права власності за договором, а саме: 4. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Моменти припинення права власності встановлені статтями\~348,\~349 ЦК України, за змістом яких вбачається, що при припиненні права власності з підстав, передбачених законодавством, моментом припинення права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту внесення за заявою власника відповідного запису до державного реєстру. Отже, до моменту, поки не скасована реєстрація права, власник цього права є відповідна особа. Як роз'яснено в\~\~Пленумі Верховного Суду України у п.13\~постанови від 6.11.2009 року №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними"\~вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої\~статті 220 ЦК\~не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей\~210\~та\~640 ЦК України пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін. Згідно ч.1\~ст.392 ЦК України\~власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За таких обставин, позовні вимоги про визнання за позивачем права власності на квартиру [ADDRESS] не ґрунтуються на законі, у зв'язку з чим в задоволенні позову слід відмовити. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, приймаючи до уваги результат вирішення справи, суд приходить до висновку, що судові витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем при зверненні до суду з даним позовом, не підлягають відшкодуванню.

Outcome: dismissed