Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

В вересні 2017 року [PERSON] звернулася з цивільним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-технічного підприємства "Теплоенергопром" про стягнення боргу за договором позики. Зазначила, що 11 листопада 2013 року між нею та ТОВ ВТП "Теплоенергопром" в особі директор [PERSON] укладено договір позики, за яким вона передала 584100,00 грн., що на момент укладення договору згідно курсу комерційного банку становило 70800,00 доларів США. Відповідно до умов договору відповідач зобов'язався повернути позику до 11 травня 2014 року в тій же самій валюті, що й отримана позика відповідно до еквіваленту долару США. 11 листопада 2013 року між тими ж сторонами в забезпечення договору позики укладено договір застави рухомого майна згідно якого відповідач передав у заставу гусеничний екскаватор реєстраційний номер [NUMBER], 08 травня 2014 року внесено зміни до укладених договору позики та договору застави рухомого майна, згідно якого сума зобов'язання у гривневому еквіваленті склала 849600,00 грн., яку відповідач зобов'язався повернути в строк до 08 листопада 2014 року, сплачуючи щомісяця не менше 14850,00 грн., а повну суму - наприкінці строку дії договору. Відповідач свої зобов'язання за договором позики не виконав, не сплативши за договором жодного разу, а у зазначений договором строк суму боргу не повернув. Оскільки за умовами договору визначено еквівалент зобов'язання у доларах США то просила стягнути з відповідача 1853544,00 грн. що за курсом НБУ станом на 19.09.2017 р., на час підготовки позову, складає 70800,00 доларів США. Крім того, просила стягнути 166818,96 грн. - 3% річних за прострочення грошового зобов'язання за 3 роки та 3313440,00 грн. - штрафу за 36 місяців прострочення у розмірі 5% щомісячно від суми позики відповідно до п.З.3.9 договору застави, а всього 5333802,96 грн. 26 квітня 2018 року ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова за клопотанням позивача закрито провадження у цивільній справі в частині позовної вимоги про стягнення 3313440,00 грн. штрафу за 36 місяців прострочення виконання зобов'язання у розмірі 5% щомісяця. Представник відповідача Салій Д.В. подав суду заяву про визнання позову в частині вимог, щодо стягнення суми основного боргу - 1853544,00 грн. та 3% річних за прострочення зобов'язання - 166818,96 грн. Третя особа директор ТОВ ВТП "Теплоенергопром" визнав заявлені вимоги, що до стягнення суми боргу - 1853544,00 грн. та 3% річних за прострочення зобов'язання - 166818,96 грн. Сторони про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином та своєчасно, подали заяви до суду про розгляд справи за їх відсутності. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. 10 жовтня 2017 р. ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова відкрито провадження у зазначеній цивільній справі. 26 квітня 2018 року ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова за клопотанням позивача закрито провадження у цивільній справі в частині позовної вимоги про стягнення 3313440,00 грн. штрафу за 36 місяців прострочення виконання зобов'язання у розмірі 5% щомісяця. Дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини у справі, суд вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Згідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що 11 листопада 2013 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю виробничо-технічним підприємством "Теплоенергопром" в особі директора [PERSON] укладено договір позики, згідно якого [PERSON] передала, грошові кошти в розмірі 584100,00 грн., що еквівалентно 70800,00 доларів США, згідно середнього курсу комерційного банку в строк до 11 травня 2014 року, а Товариство з обмеженою відповідальністю виробничо-технічне підприємство "Теплоенергопром", зобов'язалося повернути [PERSON] таку ж суму грошових коштів до 11 травня 2014 року. (а.с. 7) 07 травня 2014 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю виробничо-технічним підприємством "Теплоенергопром" в особі директора [PERSON] укладено договір про внесення змін до договору позики, а саме до п. 1 договору в наступній редакції: [PERSON] передала, грошові кошти в розмірі 849600,00 грн., що є еквівалентом 70800,00 доларів США, згідно середнього курсу комерційного банку, на дату укладення цього договору, в строк до 08 листопада 2014 року, а Товариство з обмеженою відповідальністю виробничо-технічне підприємство "Теплоенергопром", зобов'язалося повернути [PERSON] таку ж суму грошових коштів до 08 листопада 2014 року. Також сторони домовились викласти п. 3 договору у наступній редакції: Повернення вказаних грошових коштів буде вчинюватись наступним чином: щомісячно не пізніше 10 числа кожного місяці позичальник зобов'язаний сплатити не менше 21600,00 грн., а решту до 08 листопада 2014 року. (а.с. 8) 11 листопада 2013 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю виробничо-технічним підприємством "Теплоенергопром" в особі директора [PERSON] в забезпечення договору позики в розмірі 584100,00 грн., що еквівалентно 70800,00 доларів США, згідно середнього курсу комерційного банку, укладено договір застави рухомого майна згідно якого відповідач передав у заставу ексковтору-гусеничного, марки JCB JS240LC, 2011 року випуску, заводський [NUMBER], двигун № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований на ім'я Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-технічним підприємством "Теплоенергопром", посвідчений приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Лещенко Л.В. за реєстром №2866 (а.с. 9-10) 08 травня 2014 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю виробничо-технічним підприємством "Теплоенергопром" в особі директора [PERSON] укладено договір про внесення змін до п. 1.1 договору застави посвідченого приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Лещенко Л.В. за реєстром №2866, в звьязку зі зміною розміру позики в розмірі 849600,00 грн., що є еквівалентом 70800,00 доларів США згідно середнього курсу комерційного банку, посвідчений приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Лещенко Л.В. за реєстром №1424 (а.с. 11) У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з положеннями ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно з ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. Положення ч. 1 ст. 1049 ЦК України передбачають обов'язок позичальника повернути позикодавцеві позику (кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. У відповідності з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи з того, що сума позики у договорі прив'язана до суми еквівалентній 70800,00 доларів США суд вважає можливим визначити суму боргу у розмірі 1853544,00 грн. що за курсом НБУ станом на 19.09.2017 р. складає 70800,00 доларів США. Предметом спору у справі є стягнення суми боргу у розмірі 1853544,00 грн. що за курсом НБУ станом на 19.09.2017 р. складає 70800,00 доларів США та 166818,96 грн. 3% річних за прострочення зобов'язання за 3 роки. Відповідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-технічного підприємства "Теплоенергопром" та третя особа - директор підприємства [PERSON] позов на суму 1853544,00 грн. що за курсом НБУ станом на 19.09.2017 р. складає 70800,00 доларів США та 166818,96 грн. 3% річних за прострочення зобов'язання за 3 роки визнали і підтвердили, що борг не погашався в зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Згідно ст.141 ЦПК України понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати у виді сплаченого судового збору у розмірі 8000,00 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved