Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-29 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить змінити розмір аліментів, що підлягали стягненню на її користь з відповідача згідно виконавчого листа, виданого на підставі рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області в цивільній справі № 2-501/2012 від 05.06.2012, на утримання сина [PERSON] , [INFO] , та встановити їх у твердій грошовій сумі у розмірі 3500,00 грн на дитину щомісячно з урахуванням індексації, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття, виконавчий лист по справі №2-501/2012 від 05.06.2012 відкликати. Свої вимоги мотивує тим, що з липня 2006 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який розірвала 07.07.2009. Від шлюбу з [PERSON] має спільного неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Згідно з рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 05.06.2012, справа № 2-501/2012, з відповідача на її користь присуджено стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі по 500 грн на дитину щомісячно до його повноліття. Даної суми явно не достатньо для задоволення соціально побутових потреб дитини. Син на даний час навчається в школі, потребує кожного разу все більше витрат. У школі потрібно оплачувати за харчування та нести всі інші витрати. Їй самій важко утримувати дитину, а розмір аліментів недостатній для задоволення всіх його потреб та є нижчим від прожиткового мінімуму встановленого законом на дітей відповідного віку. Крім того, дитина росте, розвивається і відповідно постійно зростає не лишень розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але й інші реальні витрати на утримання і виховання дитини. Зокрема, вона самостійно оплачує гурток, в якому син займається футболом, також оплачує послуги репетитора з французької мови. В даний час вона поставлена у важке матеріальне становище, постійного місця роботи не має. Час від часу змушена їздити на заробітки за межі України, щоб утримати себе та їх спільного сина. Їй відомо, що відповідач не працює та офіційних доходів в Україні не отримує, однак часто їздить за межі України і отримує значні доходи за кордоном. Про осіб, які могли б бути на його утриманні, крім їхнього сина, їй невідомо. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на утримання дітей, що може бути присуджений судом, на рівні одного прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку станом на 01 липня 2020 року становить для дітей від 6 до 18 років - 2318 грн. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації. Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. Враховуючи, що відповідач є здоровим чоловіком працездатного віку, має можливість працювати та отримувати доходи, його дохід є нерегулярним та мінливим, вважає за необхідне просити суд збільшити розмір аліментів, що присуджені на її користь рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 05.06.2012 в цивільній справі № 2-501/2012, на утримання їхнього неповнолітнього сина з 500,00 грн на дитину щомісячно на 3500,00 грн на дитину щомісячно з урахуванням індексації, до досягнення дитиною повноліття. Від відповідача надійшов відзив на позов, в якому він просить відмовити в позові повністю та вважає, що факти викладені в ньому не відповідають фактичним обставинам, виходячи з такого. Свої позовні вимоги позивачка аргументує тим, що він має значні доходи, оскільки регулярно їздить за кордон на заробітки, що матеріально нікого не утримує, тому має можливість сплачувати аліменти в розмірі 3500 гривень, однак позивачка вводить суд в оману. На даний час він перебуває в шлюбі з [PERSON] , який було зареєстровано 21.11.2011 виконкомом Великотур`янської сільської ради Івано-Франківської області. У шлюбі в них народилось двоє дітей (двійнята): донька [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Про укладення шлюбу з іншою жінкою і про народження в даному шлюбі двох дітей, і що одна дитина хворіє на ДЦП та є інвалідом, позивачці добре відомо, оскільки син [PERSON] , приїжджаючи в Україну, часто гостював у нього, тому позивачка добре знала про його сімейний стан. На даний час на його утриманні перебувають дружина, донька [PERSON] та син [PERSON] , який хворіє з дитинства на ДЦП, у зв`язку з чим потребує постійного лікування, реабілітації та занять для розвитку, на що потрібні значні кошти. Два рази в тиждень син відвідує психолога, вартість одного заняття становить 120 грн, та логопеда, вартість одного заняття якого також становить 120 грн, тобто вісім занять в місяць, а отже він витрачає на це 960 грн в місяць. Також син [PERSON] хворіє на епілепсію і щомісячно йому потрібно купляти відповідні ліки. Окрім того, дитині потрібне спеціальне ортопедичне взуття по сезону, яке теж коштує чималі кошти. На даний час син індивідуально навчається в третьому класі і йому потрібні підручники для покращення розвитку (мислення, мови). Він офіційно не працює. Дружина отримує соціальну пенсію на дитину з інвалідністю у сумі 2800 грн, яких не вистачає на утримання сина та для його лікування, забезпечення необхідного розвитку. Донька [PERSON] навчається в школі і їй теж потрібно придбати і одяг, і взуття, а також предмети для навчання та оплатити харчування в шкільній їдальні. Його дружина працювати не має змоги, оскільки здійснює догляд за хворим сином [PERSON] . Враховуючи його матеріальний та сімейний стан, він не має змоги сплачувати аліменти в розмірі, який просить позивачка. У зв`язку з тим, що він не має змоги працевлаштуватись в Україні та важким матеріальним становищем, вимушений час від часу їздити на короткий термін (до трьох місяців) за кордон на заробітки. Оскільки перетинає кордон по біометричному паспорті, термін перебування за кордоном обмежений, тобто максимум три місяці може перебувати там, та не менше трьох місяців - вдома, а отже його заробітків ледь вистачає, щоб утримати його сім`ю. Натомість, позивачка разом із сином вже приблизно 12 років, як виїхала за кордон і в Україні за місцем реєстрації не проживає. Як йому відомо, вона вийшла заміж та проживає в Іспанії, де працює, і її заробітна плата значно вища, ніж його заробітки. Син у в Великотур`янській школі Долинського району Івано-Франківської області не навчається. Він, як батько, старається забезпечити належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум, оскільки це його рідний син, якого він любить і буде матеріально допомагати незалежно від того, яким буде рішення суду. Він сумлінно сплачував та сплачує аліменти, що було призначені Долинським районним судом Івано-Франківської області від 05.06.2012 в сумі 500 грн, а з січня 2020 аліменти сплачує в сумі 1130 грн, про що свідчать квитанції про сплату аліментів. Він завжди дбав та дбає про свого сина, оскільки, маючи нагоду, 22.10.2017 придбав синові [PERSON] планшет та, щоб мати зв`язок з ним, купив йому мобільний телефон, однак, на жаль, квитанція не збереглася. Обов`язок по утриманню дитини покладається не тільки на батька, а і на матір, як це вказано в СК України. Від матеріального утримання сина та від свого обов`язку, як батько, він не ухиляється і докладе всіх зусиль для того, щоб забезпечити своєму синові належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, однак прагне, щоб все ж таки при вирішенні даного спору та при прийнятті рішення було враховано, що на сьогоднішній день він знаходиться у важкому матеріальному становищі, оскільки має на утриманні дружину та двох малолітніх дітей, одна дитина син [PERSON] є інвалідом, хворіє на ДЦП та епілепсію, офіційно не працює та не має регулярного доходу, щоб сплачувати аліменти в збільшеному розмірі. У судове засідання позивачка не з`явився, однак подала заяву, в якій просить судовий розгляд проводити без її участі. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник позивачки\~у судовому\~засіданні підтримав позов. Зауважив, що йому не відомо, в якій школі навчається син сторін, як і не відомо де зараз знаходиться дитина. Нічого не знає він і про оплату гуртка футболу, про репетиторство з французької мови, про заробітну плату позивачки, про те, в якому розмірі фактично отримуються аліменти та їх розмір. Коли дитина приїжджає в Україні, то гостює у батька. Однак, ноутбуком та телефоном, який купив останній, син харчуватися не буде. Відповідач у\~судовому засіданні підтримав поданий відзив на позов, просив у задоволенні вимог [PERSON] відмовити повністю з вищенаведених підстав. Пояснив, що він від аліментів не відмовляється та сплачує їх у розмірі 50% прожиткового мінімуму дитини. Син [PERSON] , коли приїжджав в Україну, гостював у нього. Він придбав йому телефон і планшет, щоб вони могли підтримувати стосунки. Однак позивачка почала перешкоджати їхньому спілкуванню, бо дитина проситься до нього, тому, коли він не телефонує, відповідає, що дитини або не має вдома, або не може розмовляти, або взагалі на його дзвінки не відповідають, що дуже прикро для нього. В Україні у школі син не навчається, як і не відвідує жодних гуртків. Він любить свого старшого сина, проте сплачувати аліменти у більшому розмірі не має змоги, бо його молодший син хворіє. Останньому потрібно регулярно здавати дороговартісні аналізи на наявність карбомазепіну у крові та інших складників, щоб корегувати кількість ліків, які він приймає щоденно, відвідувати логопеда та індивідуальні заняття для забезпечення розвитку, постійний сторонній догляд. З моменту стягнення аліментів з нього на сина [PERSON] , змінився його сімейний стан, тобто у нього народилося ще двоє дітей - двійнята. Крім того, змінився його матеріальний стан в сторону погіршення, так як син [PERSON] , 2012 р.н., був травмований під час пологів та має правобічний парез, епілепсію. Дружина не працює, отримує тільки допомогу на дитину з інвалідністю, оскільки остання потребує постійного сторонього догляду. Він їздив на коросткострокові тимчасові заробітки по біометричному паспорті за межі України, востаннє в Чехію, однак у зв`язку з карантинними обмеженнями та поширенням коронавірусу, не має змоги більше працювати за кордоном. У нього у власності є старий будинок у с. Велика Тур`я, який знаходиться в аварійному стані, та який був у нього і під час ухвалення рішення суду від 05.06.2012 про стягнення аліментів. За цей час іншого рухомого чи нерухомого майна він не придбав, постійного місця роботи не мав і не має. Проживає у будинку батьків своєї дружини, де зареєстровані ще дев`ять чоловік. Добровільно почав сплачувати аліменти на сина [PERSON] у збільшеному розмірі через виконавчу службу, де йому повідомляють про зміну прожиткового мінімуму дитини. Підкреслив, що уже на момент стягнення аліментів у 2012 році і позивачка, і син перебували за кордоном, в Іспанії. І тоді, і тепер він їздив на тимчасові роботи за кордон, однак в даний час це складно робити у зв`язку з ситуацією, яка склалася у світі та відсутністю тимчасових підробітків. Внаслідок цього, його матеріальне становище в даний час дуже важке. Представник відповідача\~у судовому\~засіданні підтримав позицію свого довірителя та зауважив, що відповідач виконує норми щодо сплати аліментів у розмірі не менше 50 прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відтак немає жодних підстав для збільшення розміру аліментів. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 27.08.2020 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання за участю сторін. 11 вересня 2020 року від позивачки надійшла заява про розгляд справи у її відсутності. Такі дії не суперечать вимогам ст. 211 ЦПК України, згідно з якою учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. 17 вересня 2020 року відповідачем подано відзив на позов з додатками та доказами його направленні іншій стороні. Ухвалою від 25.09.2020 закрито провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: як свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 25.09.2006 Долинським управлінням юстиції, [INFO] у сторін за час спільного проживання народився син [PERSON] , про що виконкомом Великотур`янської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області зроблено актовий запис №21 (а.с.10). 07 липня 2009 року шлюб між сторонами розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис №83, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданим повторно 24.09.2009 відділом РАЦС Долинської РУЮ Івано-Франківської області (а.с.9). Відповідно до довідки №1092 від 25.08.2020 Великотур`янської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області, [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю [PERSON] (а.с.7). Однак, згідно з даними довідки №1150 від 03.09.2020 Великотур`янської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області, [PERSON] , [INFO] , за адресою місця своєї реєстрації не проживає (а.с.30). Як свідчить довідка №31 від 03.09.2020 Великотур`янського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа I-III ступенів дошкільний навчальний заклад» Долинської районної ради Івано-Франківської області, [PERSON] , 2006 р.н., в даному освітньому закладі не навчається (а.с.31). Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 05.06.2012 у справі №2-501/2012 постановлено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у розмірі 500 грн щомісячно на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , стягнення аліментів розпочати з 20.04.2012 і проводити до повноліття дитини. У мотивувальній частині рішення судом встановлено, що [PERSON] працездатний, не працює, створив нову сім`ю, дружина перебуває у стані вагітності (а.с.8). На підставі\~вказаного рішеннясуду 11.04.2018 видано виконавчий лист, справа №2-501/2012 (а.с.11). Обидві сторони погодились, що заборгованості зі сплати аліментів у відповідача не має. З моменту внесення змін у законодавство щодо стягнення та сплати аліментів та встановлення мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, [PERSON] сплачує [PERSON] аліменти на сина в розмірі більшому, ніж той, який присудив суд, тобто у розмірі не менше 50 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, що підтверджується долученими квитанціями, а саме: 14 січня 2020 року він перерахував 1150 грн, 20 лютого 2020 року 1150 грн, 18 березня 2020 року 2400 грн (за березень-квітень 2020 року), 14 травня 2020 року 1130 грн, 9 липня 2020 року 2300 грн, 10 серпня 2020 року 1150 грн, 07 вересня 2020 року 1130,32 грн (а.с. 39-45). Крім того, [PERSON] придбав синові [PERSON] планшет Lenovo TB3-710I TAB 16GB, вартістю 3104 грн, про що свідчить наданий гарантійний талон (не фіскальний чек) (а.с.38). Зі сторони позивачки заперечень з даного приводу не надходило. Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 21.11.2011 Долинським управлінням юстиції в Івано-Франківській області, 21 листопада 2011 року [PERSON] зареєстрував новий шлюб з [PERSON] (а.с.26). У шлюбі з [PERSON] у [PERSON] народилося двоє дітей дочка [PERSON] , [INFO] , актовий запис №220, та син [PERSON] , [INFO] , актовий запис №219, що підтверджується відповідно свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданими 10.08.2012 відділом ДРАЦС Долинського РУЮ Івано-Франківської області (а.с.27, 28). Відповідно до довідки №5401 від 03.09.2020 Долинської міської ради про місце реєстрації та склад сім`ї, [PERSON] та діти дочка [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , зареєстровані у будинку [ADDRESS] , уповноваженим власником якого є [PERSON] , [INFO] . Всього в будинку зареєстровано та проживає 9 осіб (а.с.29), що підтверджується також актом обстеження матеріально-побутових умов та сімейних обставин від 03.09.2020, складеним депутатом міської ради [PERSON] , в якому, в тому числі, відмічено, що [PERSON] , який зареєстрований у с. В. Тур`я Долинського району, проживає разом з дружиною та дітьми за вказаною адресою у м. Долина, він офіційно не працевлаштований (а.с.32). Як свідчать дані закордонного паспорта серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , останній з 2018 року по даний час чотири рази виїжджав за межі України, де перебував у 2018 році один раз два місяці, другий раз - 1 місяць та у 2020 році - двічі по три місяці, тобто його поїздки були не довготривалі (а.с.46). З долучених медичних документів, а саме: виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №2514/20 та медичного висновку №31 про дитинуінваліда віком до 18 років від 19.03.2020, встановлено повний діагноз [PERSON] , [INFO] : дитячий церебральний параліч, правобічний геміпарез. Зі стійкими тяжкими руховими порушеннями (II рівень за GMFCS) вкорочення правої верхньої кінцівки до 3-ох см. Симптоматична фокальна епілепсія, складні фокальні та вторинно-генералізовані напади, фармакорезистентна форма. Загальний недорозвиток мовлення II рівня (а.с.33,34). Згідно з даними посвідчення серії [NUMBER] , [PERSON] , 2012 р.н., призначена державна соціальна допомога як особі з інвалідністю до 18 років (а.с.35). Відповідно до довідки №821 від 08.09.2020 Управління соціального захисту населення Долинської РДА Івано-Франківської області, [PERSON] з 13.05.2015 о 19.03.2025 призначено допомогу по догляду за дитиною з інвалідністю до 8 років [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2828,88 гривень (а.с.37). \~ \~ \~ \~Як вбачається з описаної вище виписки із медичної карти хворого [PERSON] , йому рекомендовані: постійна протисудомна терапія (постійне прийняття ліків двічі на день), контроль ЕЕГ, огляди в невропатолога, біохімічні аналіз крові, УЗД органів черевної порожнини, коагулограма, вести щоденник приступів, курси стаціонарного лікування 1-2 рази на рік, ортоподичне взуття, тощо (а.с. 33). Тобто, у зв`язку з хворобою та для визначення необхідної дози карбомазепіну, яку він приймає щодня, [PERSON] , [INFO] , повинен постійно здавати біохімію крові з клінічним аналізом на карбамазепін та робити коагулограму, вартість аналізу у лабораторії "Сінево" становить 1245,50 грн (а.с.36). Між сторонами виник спір щодо збільшення витрат на утримання сина [PERSON] та наявності підстав для збільшення розміру аліментів. Оцінка суду: вислухавши аргументи обох сторін, врахувавши викладене сторонами у письмових заявах та відзиві на позов, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновків, що у задоволенні позову слід відмовити повністю за його необґрунтованістю та відсутністю підстав для його задоволення, виходячи з такого. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Положення ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, ч. 7 ст. 8 СК України передбачають, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до частин 1 і 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аналогічна норма викладена і в ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства". Як визначено в ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з\~ч.\~2\~ст.\~182\~СК України,\~розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини.Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Судом встановлено, що від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 05.06.2012 у справі №2-501/2012 ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у розмірі 500 грн щомісячно на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , стягнення аліментів розпочати з 20.04.2012 і проводити до повноліття дитини. Позивачка вказує, що розмір аліментів визначений судом нижчий від прожиткового мінімуму встановленого законом на дітей відповідного віку і даної суми явно не достатньо для задоволення соціально побутових потреб дитини. Син навчається в школі, вона самостійно оплачує гурток, в якому син займається футболом, також оплачує послуги репетитора з французької мови. Тобто, в якості підстав позову позивачка посилається на те, що аліментів, які стягуються з відповідача, не вистачає для забезпечення сина необхідним, оскільки його потреби значно зросли, він потребує витрат на забезпечення їжею, одягом, відвідуванням школи та належних умов проживання. Між тим, наведені обставини не є відповідно до статті 192 СК України підставами для збільшення розміру аліментів, визначеного раніше виконавчим листом на підставі рішення суду про аліменти. Згідно з ч. 1 ст. 192 СК України та роз`ясненнями, викладеними у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати. Дана норма містить дві підстави для коригування аліментів: а) шляхом зміни розміру аліментів у бік зменшення або збільшення; б) шляхом звільнення платника аліментів від їх сплати. Аліментні правовідносини існують тривалий час. Тому матеріальний або сімейний стан особи, яка одержує аліменти, а також того, хто їх сплачує, протягом цього часу може істотно змінитися як убік погіршення, так і у бік покращення. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Таким чином, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. У розумінні статті 81 ЦПК України та наведених вище норм СК України саме ініціатор позову повинен доводити обставини змін у житті сторін, в тому числі, у матеріальному становищі, сімейному стані, здоров`ї або ж вказати на інші випадки, що виникли після винесення судового рішення або досягнення домовленостей між батьками про способи виконання своїх обов`язків щодо дітей, що можуть бути підставою для збільшення розміру аліментів. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Тобто, зміна закону, яким встановлюється мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку. Разом з тим, збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення нового рішення про збільшення розміру аліментів, як і не може бути підставою для відмови в перерахунку розміру аліментів (правова позиція Верховного суду, викладена в постановах від 12.09.2018 № 459/2181/17 та від 20.06.2019 № 632/580/17). Необхідно зауважити, що Законом України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII частину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України, навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення. Отже, із зазначених норм закону випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього. Тобто, при вирішенні питання про збільшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у відповідному розмірі. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Так, судом встановлено, що після ухвалення рішення про стягнення аліментів, у відповідача у новому шлюбі народилося двоє дітей [PERSON] та [PERSON] . Про створення нової сім`ї та вагітність дружини двійнею відповідач повідомляв під час розгляду справи про стягнення аліментів з нього, про що відмічено в рішенні суду від 05.06.2012, за яким з нього суд присудив стягувати аліменти на сина [PERSON] в розмірі 500 грн щомісячно. Тобто, позивачці вже на той момент було відомо про зміну сімейного становища відповідача, натомість у своєму позові вона вказує протилежне, що їй не відомо про інших осіб, які б могли бути на його утриманні, крім сина [PERSON] . З моменту стягнення аліментів з відповідача його сім`я збільшилася, тобто у нього народилися двоє дітей, які перебувають на його утриманні. Крім того, його син від другого шлюбу хворіє на ДЦП та епілепсію, у зв`язку з чим йому встановлено інвалідність та він потребує постійного сторонього догляду та лікування. Хвороба хлопчика потребує постійних фінансових витрат, в тому числі на проходження спеціальних обстежень, здавання дороговартісних аналізів, які необхідно робити постійно, проходження реабілітаційних курсів, придбання спеціального взуття та ліків. Хоча [PERSON] , з його слів, і має у власності старий будинок, який у нього був і на час ухвалення рішення про стягнення аліментів, однак він знаходиться в аварійному стані і відновити його відповідач не має змоги у зв`язку з фінансовими труднощами. Разом з дружиною та дітьми останній проживає у будинку батьків своєї дружини, де також зареєстровано багато інших людей, в цілому 10 чоловік. Як зазначив відповідач, на час ухвалення рішення суду про стягнення аліментів позивачка разом із сином вже перебувала за кордоном, а він проживав в Україні та їздив на тимчасові короткострокові заробітки за кордон. Дана обставина не змінилася по даний час. [PERSON] офіційно не працевлаштований, по два-три місяці виїжджає працювати за кордон. А останній час у зв`язку з введеними карантинними заходами, пов`язаними з COVID-19, позбавлений і такої можливості. Спростувань чи заперечень з даного приводу ні позивачка, ні її представник суду не надали. Таким чином, матеріальне становище [PERSON] з моменту постановлення рішення суду про стягнення з нього аліментів на сина [PERSON] не покращилося, а, навпаки, певною мірою ускладнилося тим, що у нього на утриманні ще, крім сина сторін, фактично перебуває дружина, яка не працює, оскільки доглядає їхнього хворого сина [PERSON] , та двоє дітей, один з яких є дитиною з інвалідністю та потребує значних витрат для підтримки його життєдіяльності. Тобто, з моменту присудження аліментів на сина [PERSON] , змінилося сімейне становище відповідача в сторону збільшення та погіршилося його матеріальне становище, що не дозволяє сплачувати аліменти в розмірі, в якому просить позивачка. Крім того, остання не надала жодного доказу на обгрунтування розміру аліментів, який просить стягнути, як і не навела жодних підстав, передбачених законом для збільшення розміру аліментів, які стягуються на її користь. Слід звернути увагу, що представник позивачки, присутній у судовому засіданні, не міг надати пояснень та доказів щодо того, що позивачкою самостійно оплачується гурток, в якому син сторін займається футболом, а також послуги репетитора з французької мови. Більше того, відповідач зі своєї сторони надав довідку, що син не навчається у Великотур`янському навчально-виховному комплексі «Загальноосвітня школа I-III ступенів дошкільний навчальний заклад» Долинської районної ради Івано-Франківської області. Жодних даних про погіршення матеріального становища позивачки, зміну її сімейного стану чи погіршення стану здоров`я також немає. І не менш важливим є встановлення того факту, що відповідач фактично сплачує аліменти у розмірі не меншому, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто більше визначеного розміру судом у своєму рішенні, оскільки вже законом закріплено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Однак, у зв`язку з тим, що аліменти стягуються через виконавчу службу, а позивачка відсутня за своїм місцем реєстрації в Україні, ні вона, ні її представник тим, що аліменти стягуються в більшому розмірі, ніж присудив суд, не цікавились. Отже, належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність передбачених статтею 192 СК України підстав для збільшення розміру аліментів, які стягуються з [PERSON] на неповнолітнього сина [PERSON] , суду не надано, а наявні в матеріалах справи документи та встановлені в ході розгляду справи обставини, про таке не свідчать. Згідно зі змісту ст.ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Враховуючи викладене, зазначені положення закону, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, взявши до уваги матеріальне становище відповідача, зокрема відсутність в нього офіційного працевлаштування, наявність у нього ще двох малолітніх дітей, одній з яких встановлено інвалідність та вона потребує постійного лікування, сплати ним аліментів у розмірі не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та відсутність доказів погіршення матеріального становища самого одержувача аліментів, суд приходить до висновку, що збільшення розміру аліментів у зв`язку зі зміною законодавства не ґрунтуються на зазначених вимогах закону, інших підстав для збільшення розміру аліментів позивачка не наводить (зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них), відтак у задоволенні позову [PERSON] про зміну (збільшення) розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини слід відмовити, оскільки нею не надано належних доказів на підтвердження існування передбачених ст. 192 СК України підстав для такої зміни, та її позовні вимоги в цілому є безпідставними та необґрунтованими. Розподіл судових витрат: питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України та положень Закону України «Про судовий збір», при цьому, зважаючи на те, що позивачка була звільнена від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, судовий збір в розмірі 840,80 грн слід було би стягнути з відповідача на користь держави. Однак, згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Тому, враховуючи, що позивачка звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів, в задоволенні якої судом відмовлено, судовий збір підлягає компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного, ст.ст. 3, 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ст. 51 Конституції України, ст.ст. 141, 180, 181, 182, 192, 273 СК України, ст.ст. 12, 13, 81, 141 ЦПК України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII та

Outcome: dismissed