Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до Верховинського районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить збільшити розмір аліментів, який було встановлено рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області, та стягнути з нього на її користь аліменти в твердій грошовій сумі на утримання [PERSON] , [INFO] , 2000 грн. щомісяця та [PERSON] , [INFO] , 2000 грн щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення ними повноліття та судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1200 грн. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що тривалий час вони з відповідачем разом не проживають, на утриманні позивача перебуває двоє малолітніх дітей, у вихованні синів участі відповідач не приймає. 05.03.2021 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, встановивши відповідачу 15-денний строк для подання до суду відзиву на дану позовну заяву. У подальшому позивач зменшила свої позовні вимоги та просила збільшити розмір аліментів, який було встановлено рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області, та стягнути з [PERSON] на її користь аліменти в твердій грошовій сумі на утримання [PERSON] , [INFO] , 1500 грн. щомісяця та [PERSON] , [INFO] , 1500 грн щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення ними повноліття та судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1200 грн. Позивач в судовому засіданні свої уточнені позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач у судовому засіданні вказав, що уточнені позовні вимоги визнає в повному обсязі, погоджується на збільшення розміру аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей в сумі по 1500 грн., а всього 3000 грн. щомісячно, та стягнення з нього на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 1200 грн., а також на користь держави судового збору. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За нормами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вислухавши вступне слова позивача та відповідача, повно та всебічно з"ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, прийшов до такого висновку. Так, враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, 8 ст. 7 СК України під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України " Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Таким чином, системний аналіз норм законодавства, дає підстави стверджувати, що як матір, так і батько зобов`язані неухильно дотримуватися свого обов`язку щодо утримання та виховання дитини. Встановлено, що за рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області від 18.04.2016 року відповідач [PERSON] повинен сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі на утримання малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 650 (шістсот п`ятдесят) гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття. Як вказано у ст. 192 СК розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Згідно правової позиції, яка викладена у справі №143цс13 від 05.02.2014 року, судова палата у цивільних справах Верховного Суду України постановила, що при розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", ст.183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", ст.184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі"). Враховуючи зміст ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, за наявності відповідних обставин, матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. На даний час розмір раніше визначених аліментів в сумі 650 грн. є недостатнім, навіть для мінімального забезпечення дітей першочерговими необхідними речами, оскільки в силу свого віку діти значно виросли навчаються в школі та потребують в зв"язку з цим більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту, що тягне і відповідну зміну матеріального становища матері, з якою діти проживають. Виходячи з положень вищезазначеної норми, підставою для збільшення розміру аліментів є саме зміна матеріального стану одержувача аліментів. Таким чином, визначений судом розмір аліментів в сумі 650 грн. на утримання дітей є недостатнім для задоволення всіх її потреб. Стаття 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Виходячи зі змісту вищезазначених правових норм, та обставин, встановлених під час розгляду справи та того, що відповідач визнав позов повністю, суд приходить до висновку про необхідність збільшення розміру аліментів до 1500 грн. щомісячно на кожну дитину, оскільки такий розмір не є надмірним, і є необхідним для забезпечення гармонійного розвитку і розумних потреб дитини. На думку суду, стягнення аліментів у зазначеному розмірі є справедливим та достатнім з урахуванням наведеного вище, рівності прав та обов"язків батьків щодо дитини ( ст. 141 СК України) та фактичного приділення позивачем більше сил та засобів на виховання та розвиток дитини через проживання останньої з нею. Суд вважає, що розмір аліментів, які стягуються з відповідача підлягають збільшенню до 1500 грн. на місяць на кожну дитину, що буде законним та справедливим і відповідатиме інтересам сторін, а що саме головне - інтересам дітей. Згідно п.23 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Позивач звільнена від сплати судового збору, тому з відповідача згідно з ч.6 ст. 141 ЦПК слід стягнути судовий збір в дохід держави. Також з відповідача на користь позивача відповідно до ст. 137 та ст. 141 ЦПК України слід стягнути понесені останньою судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1200 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved