Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

03.08.2021 року [PERSON] звернулася до суду із заявою та просить встановити факт її постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року включно. Свої вимоги мотивує тим, що вона народилась [INFO] в с.Криничне Болградського району Одеської області. В 1984 році закінчила Криничненську середньою школу та поступила до ПТУ фабрики технічної тканини м.Одеса отримавши у 1985 році атестат. В подальшому отримала атестат Криничненської очно-заочної середньої школи. У 1987 року вона почала свою трудову діяльність на території України, а саме на Криничненському заготпункті, надалі працювала страховим агентом, санітаркою в Дунайській Бассейновій лікарні м.Ізмаїл. В 1991 році вона вийшла заміж за [PERSON] та переїхала проживати в с.Виноградівка Болградського району, в цьому ж році у неї народилася дочка [PERSON] , [INFO] . У 2000 році заявниця народила ще одну дочку [PERSON] . 28.11.2013 році [PERSON] розірвала шлюб з [PERSON] . Тобто весь цей час вона проживала в с.Криничне та с.Виноградівка Болградського району, нікуди за межі України не виїжджала та не змінювала свого місця проживання. Паспорта громадянина України не отримувала, але коли звернулася до відділу міграційної служби, їй було відмовлено у видачі паспорта громадянина України, так як необхідно підтвердити факт проживання на території України станом на 24.08.1991 року. Без встановлення факту проживання на території України, вона позбавлена можливості отримати підтвердження того, що вона є громадянкою України, та отримати паспорт громадянина України. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій підтримує свої вимоги в повному обсязі та просить розглянути справу у її відсутності. Представник заінтересованої особи - Болградського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області - начальник відділу Пейчева С., в судове засідання не прибула, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, проти задоволення заяви не заперечує. Розглянувши подані документи та матеріали, суд прийшов до висновку, що заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , народилася [INFO] у с.Криничне Болградського району Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 12 грудня 1969 року Криничненською сільською радою Болградського району Одеської області на підставі актового запису №74 (а.с.4). У 1984 році заявник [PERSON] закінчила вісім класів Криничненської середньої школи, про що отримала свідоцтво про восьмирічну освіту, видане 11 червня 1984 року (ас.5). Надалі 01 вересня 1984 року [PERSON] поступила до Професійно-технічного училища (ПТУ) фабрики технічних тканин м.Одеси, закінчивши навчання 15 липня 1985 року, отримавши 4 розряд кваліфікації ткаля, про що свідчить атестат № [NUMBER], виданий 15 липня 1985 року (а.с.6). 22 червня 1987 року заявник отримала атестат серії [NUMBER] про середню освіту, який свідчить про те, що у цьому році вона закінчила повний курс Болградської районної очно-заочної середньої школи Криничненського УКП (а.с.7). З трудової книжки серії [NUMBER] , заповненої 09 березня 1987 року, вбачається, що 09 березня 1987 року [PERSON] розпочала свій трудовий стаж та наказом №36-ок була прийнята на роботу до Криничненського заготівельного пункту в якості робочої, в подальшому вона працювала страховим агентом та санітаркою. Останній запис в цій трудовій книжці зроблений 22.06.1990 року на підставі наказу №85 від 22.06.1990 року та свідчить що заявник звільнилася з посади санітарки (а.с.9). Надалі судом встановлено, що [INFO] [PERSON] народила в с.Виноградівка Болградського району, Одеської області, УССР, дівчинку - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Виноградівською сільською радою Болградського району Одеської області 25 вересня 1991 року на підставі актового запису про народження №49 від 25 вересня 1991 року, а в подальшому (25.09.1991 року) заявниця вийшла заміж за [PERSON] та змінила своє прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого Виноградівською сільською радою 25 вересня 1991 року на підставі актового запису №24. Також відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 23 червня 2000 року Криничненською сільською радою Болградського району Одеської області на підставі актового запису про народження №27 від 23.06.2000 року, [PERSON] у цьому році народила ще одну дочку [PERSON] (а.с.11). У 2013 році [PERSON] звернулася до Болградського районного суду з позовом про розірвання шлюбу та рішенням суду від 28 листопада 2013 року по справі №497/3126/13-ц, провадження №2/497/943/13, шлюб між нею та [PERSON] було розірвано, при цьому заявнику було відновлено дошлюбне прізвище " [PERSON] ". Тобто всі вище перелічені факти свідчать про те, що з моменту свого народження заявниця [PERSON] постійно проживала на території України, де навчалася, працювала, також вийшла заміж та народила дітей, усі ці факти підтверджують заявлені вимоги. Згідно ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Наведений у ст. 315 ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. Відповідно до ч 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Листом Верховного суду України від 01.01.2012 про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз`яснено, що суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, який має юридичне значення. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. В силу ст. 17 Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року місцем проживання визнається те місце, де громадянин постійно або переважно проживає. Стаття 1 ЗУ «Про громадянство» дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів. Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Підстави та порядок встановлення належності до громадянства, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади урегульовані Законом України «Про громадянство України» від 18.01.2001 року № 2235-ПІ (далі закон), Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року № 215 «Питання організації виконання Закону України Про громадянство України" (із змінами). За положеннями ч. 1 ст. 8 Закону та п. п. 25,44 Порядку для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України, або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УPCP) (частина перша статті 8 Закону, подає документи, передбачені підпунктами "а" - "в" пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях. У разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Таким чином, надані заявником докази суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета доказування, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують факт проживання заявника на території України. Приймаючи до уваги те, що встановлення факту постійного проживання на території України має для заявника юридичне значення та необхідне їй для отримання паспорту громадянина України, враховуючи наявність доказів на підтвердження постійного проживання на території України з моменту народження по теперішній час, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved