Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до Державного підприємства "Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень" про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. Свої вимоги мотивувала тим, що 09 грудня 2015 року її звільнено з посади завідувача науково-дослідного відділу проблем зовнішньоекономічної діяльності, працюючу за сумісництвом, за неодноразові прогули без поважних причин - п.4 ст. 40 КЗпП України. Звільнення з роботи вважає незаконним, оскільки у зв'язку зі зміною графіку роботи за основним місцем роботи в ДУ «Інститут економіки та прогнозування НАН України» подала заяву про зміну графіку роботи з 30 листопада 2015 року та просила встановити графік роботи з понеділка по п'ятницю з 17:30 год. до 20:00 год., у суботу з 12:00 год. до 17:00 год., що загалом становить 20 годин на тиждень. Просила суд скасувати наказ № 135к від 09 грудня 2015 року про звільнення її з посади завідувача науково-дослідного відділу проблем зовнішньоекономічної діяльності, поновити її на роботі в Державному підприємстві "Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень" на посаді завідувача науково-дослідного відділу проблем зовнішньоекономічної діяльності, зобов'язати відповідача оплатити роботу за 15 та 17 листопада 2015 року та за вимушений прогул з 09 грудня 2015 року. Під час розгляду справи позивачем уточнено позовні вимоги - просила скасувати наказ № 135к від 09 грудня 2015 року про звільнення її з посади завідувача науково-дослідного відділу проблем зовнішньоекономічної діяльності, зобов'язати керівника Державного підприємства "Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень" ввести в штатний розпис Інституту посаду завідувача науково-дослідного відділу проблем зовнішньоекономічної діяльності з посадовим окладом станом на 09 грудня 2015 року, поновити її на роботі в Державному підприємстві "Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень" на посаді завідувача науково-дослідного відділу проблем зовнішньоекономічної діяльності, зобов'язати відповідача оплатити роботу за 15 листопада 2015 року у сумі 160,70 грн.,17 листопада 2015 року у сумі 96,42 грн., зобов'язати оплатити вимушений прогул з 10 грудня 2015 року по день винесення рішення, станом на 05 квітня 2016 року у сумі 10266,40 грн. (а.с. 80-81,158-160). 21 січня 2016 року залучено в.о. директора Державного підприємства "Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень" Іщенка Олександра Анатолійовича до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору . Позивач підтримала позовні вимоги. Пояснила, що про зміну графіку роботи усно повідомляла попереднього керівника підприємства. Ця обставина була також відома керівнику відділу кадрів. Замість 14 листопада 2015 року пришла на роботу 15 листопада 2015 року. 30 листопада 2015 року була викликана керівником відділу кадрів для з'ясування причин відсутності на роботі, у тому числі 14 та 17 листопада 2015 року. Усно пояснила причини відсутності, повідомила, що письмові пояснення будуть надані після отримання листа підприємства, який вона отримала лише 11 грудня 2015 року. Представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги. Дав пояснення, аналогічні викладеним у позові. Додатково пояснив, що через зміну графіку по основному місцю роботи, позивач перейшла на новий графік роботи по сумісництву. Протягом півтора року ходила на роботу з 17 години 30 хв., загальний час - 20 годин на тиждень відпрацьовувала, в разі необхідності терміново виконати роботу працювала в неділю, що підтверджується журналом реєстрації. Будь-яких зауважень від керівництва підприємства не було. 14 листопада 2015 року була відсутня на роботі, але 15 листопада виходила на роботу. Про відсутність на роботі не попереджала. Згідно журналу видачі ключів 17 листопада 2015 року позивач працювала з 17 до 21 год.10 хв. Не вважається прогулом відсутність на роботі менше трьох годин, відсутність на роботі з 14 год. 30 хв. до 15 год. 46 хв. тобто протягом 1 год. 45 хв. не вважається прогулом. Перед звільнення позивачу не запропоновано надати письмові пояснення. Необхідно зобов'язати керівництво підприємств ввести посаду завідувача відділу у разі прийняття рішення про поновлення на роботі. Наказ про звільнення не містить обґрунтування, не враховано ступінь тяжкості проступку. Представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги та пояснення представника позивача [PERSON] Додатково пояснив, що зміни до наказу не вносилися про новий режим роботи, але позивач попередила керівництво підприємства. Цей графік роботи протягом певного часу сприймався також новим керівником Іщенко. 9 грудня 2015 року після звільнення позивача з роботи було надано письмові пояснення про причини відсутності на роботі. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав. Пояснив, що наказом № 134-к від 16 грудня 2013 року позивачу, яка працює за сумісництвом, встановлено такий режим роботи: щодня від понеділка до п'ятниці від 8-00 години до 09 години 45 хвилин та від 14 години 30 хвилин до 15 години 45 хвилин і по суботам від 09 години до 14 години. 21 жовтня 2015 року змінено керівника підприємства, який 14 листопада 2015 року наказом призначив комісію для перевірки дотримання працівниками трудової дисципліни. Про відсутність на роботі 14 листопада 2015 року позивач не повідомила. 17 листопада 2015 року позивач повинна була працювати з 8 до 9 год.45 хв. та з 14 год. 30 хв. до 15 год.45 хв., хоча в акті помилково зазначили її відсутність тільки після обіду. Про відмову позивача надати письмові пояснення складено акт 30 листопада 2015 року. Усні пояснення позивач надала, а письмові пообіцяла надати після отримання листа підприємства. Третя особа в.о. директора Державного підприємства "Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень" Іщенко О.А. в судове засідання не з»явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Свідок [PERSON] пояснила, що згідно наказу № 134 від 16 грудня 2013 року позивачу було встановлено режим роботи. З 22 жовтня 2015 року виконувати обов'язки керівника підприємства почав Іщенко, який видав наказ про створення комісії для перевірки дотримання робітниками трудової дисципліни. Виявлено, що позивач декілька днів у встановлені графіком години роботи була відсутня на роботі, у тому числі 14 та 17 листопада 2015 року, про що складено акти. 30 листопада 2015 року позивач була запрошена для з'ясування причин відсутності, але вона надавати письмові пояснення відмовилася, пояснив, що це зробить після отримання листа підприємства. 09 грудня 2015 року позивач звільнена за прогули, про що була ознайомлена. Свідок [PERSON] пояснила, що про відсутність на роботі позивача 14 та 17 листопада 2015 року було складено акти. Надати письмові пояснення позивач відмовилася, про що також складено акт. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи. 30 січня 2012 року позивач звернулася до відповідача із заявою про прийняття на роботу до відділу № 08 за сумісництвом на посаду завідувача відділом з неповним робочим днем - 4 години (а.с.76). Згідно службової записки відповідно до графіку роботи за основним місцем роботи встановлено з 09 грудня 2013 року, а саме від 10 до 14 години, від 16 до 20 години графік роботи позивача буде становить від 8 до 9-45, від 14-30 до 15-45 щодня від понеділка до п'ятниці та від 9 до 14 - субота . Про зміни буде повідомлено керівнику відділу кадрів (а.с.73). Згідно наказу № 141-к від 06 грудня 2013 року Державної установи «Інститут економіки та прогнозування національної академії наук України» зміщено графік роботи, а саме від 10 до 14, від 16 до 20 щодня від понеділка до п'ятниці (а.с.140). У статті 21 КЗпП України передбачено, що працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на кількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін. Наказом № 135 к від 09 грудня 2015 року позивача звільнено з посади завідувача науково-дослідного відділу проблем зовнішньоекономічної діяльності, працюючу за сумісництвом, за неодноразові прогули без поважних причин ( в тому числі 14 листопада 2015 року та 17 листопада 2015 року - п.4 ст. 40 КЗпП України (а.с. 136). Згідно довідки середньоденна заробітна плата складає 82,97 грн. (а.с. 75). Наказом № 50 від 24 листопада 2015 року внесено зміни до штатного розписку, виведено із штатного розпису завідувача науково-дослідного відділу проблем зовнішньоекономічної діяльності (а.с.121-123). Пунктом 4 ст.40 КЗпП передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Позивач не заперечувала її відсутність на роботі 14 та 17 листопада 2015 року, але пояснює причину відсутності зміною режиму основної роботи та повідомленням попереднього керівництва про цю обставину. Щодо повідомлення в.о. директора Державного підприємства "Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень" Іщенко О.А. позивач посилається на заяву від 28 листопада 2015 року, в якій повідомила про зміну графіку роботи за основним місцем роботи та про відпрацювання загальної тривалості робочого часу - 20 годин на тиждень в інші робочі дня, в суботу або неділю (а.с.6). Представник відповідача [PERSON] заперечував проти цього з посиланням, що наказ № 134-к від 16 грудня 2013 року, яким позивачу встановлено такий режим роботи: щодня від понеділка до п»ятниці від 8-00 години до 09 години 45 хвилин та від 14 години 30 хвилин до 15 години 45 хвилин і по суботам від 09 години до 14 години не змінювався. До виявлених прогулів позивач не надавала керівнику будь-яких заяв про зміну режиму роботи. Судом встановлено, що наказом № 134-к від 16 грудня 2013 року затверджено режим роботи позивача щодня від понеділка до п»ятниці від 8 до 9-45 та від 14-30 до 15-45 і по суботам від 9 до 14 години (а..с.131). Відповідно до норм КЗпП України працівники зобов'язані додержувати трудової дисципліни. Згідно акту від 14 листопада 2015 року позивач була відсутня на роботі без поважних причин з 9 до 14(при встановленому режимі з 9 до 14 згідно наказу № 134-к від 16 лютого 2013 року (а.с.132). Згідно акту від 17 листопада 2015 року позивач була відсутня на роботі з 14-30 до 15-45 (а.с.133). Посилання представників позивача [PERSON], [PERSON] на те, що відсутність позивача на роботі менш трьох годин не є прогулом не ґрунтується на законі. Відповідно до п. 6 Положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій, затвердженого спільним наказом Мінпраці, Мінюсту та Мінфіну України від 28 червня 1993 року № 43, звільнення з роботи за сумісництвом проводиться з підстав, передбачених законодавством, а також у разі прийняття працівника, який не є сумісником чи обмеження сумісництва у зв'язку з особливими умовами та режимом праці, без виплати вихідної допомоги. Відповідно п.24 постанови № 9 від 6 листопада 1992 року Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п.4 ст.40 КЗпП , суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв'язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов'язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу). Крім визнання позивачем факту відсутності на роботі у дні та протягом часу зазначеного у табелі обліку робочого часу (а.с.74), факт відсутності позивача на роботі без поважних причин підтверджується також інформацією електронного обліку входу-виходу позивача про відсутність входу на роботу 14 листопада 2015 року та та про вхід 17 листопада 2015 року позивача о 19 год.-01 хв.та вихід о 22 год.17 хв.(а.с. 99-105)., поясненнями допитаних свідків [PERSON], [PERSON] Відповідно до вимог, передбачених п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилося порушення, що стало приводом для звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст. 40, п.1 ст.41, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи не застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступень тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок і попередня робота працівника. Відповідно до ст.147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Відповідно до ст.147-1 КЗпП України дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) працівника. Відповідно до ч.1 ст.148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівників від роботи у зв'язку з тимчасовою працездатністю або перебування його у відпустці. Частиною 2 вказаної статті цього Кодексу встановлено, що дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Відповідно до ст.149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Статею 233 КПпЗ України передбачена можливість працівника звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, у справах про звільнення-в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Відповідно до частин 1, 2 ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядав спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Згідно із п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 1992 року "Про практику розгляду трудових спорів" при розгляді справ про поновлення на роботі осіб, звільнення погоджується з органом профспілки, яка утворена та діє на підприємстві і членом якої є працівник. Пунктом 18 зазначеної постанови передбачено, що при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з'ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові. Пункт 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року "Про практику розгляду судами трудових спорів" містить роз»яснення про розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу лише за попередньою згодою профспілкового органу, крім випадків, передбачених статтями 43 і 43-1. Посилання представників позивача [PERSON], [PERSON], що перед звільненням позивачу не запропоновано надати письмові пояснення спростовуються, зокрема, актом від 30 листопада 2015 року про відмову позивача ознайомитися з актом про її відсутність на роботі 14 та 17 листопада 2015 року та надати письмові пояснення (а.с.135), поясненнями свідків [PERSON], [PERSON], якими підтверджено факт складання зазначених актів. Більш того, позивачем підтверджено обставини, про які повідомили свідки,а саме, що позивач усно пояснила причини відсутності у визначений наказом час, що письмові пояснення буде надано після отримання листа підприємства Згідно письмових пояснень від 09 грудня 2015 року щодо відсутності 17 листопада 2015 року з 14-30 до 15-45 позивач пояснила, що працювала з 17 до 21-50, що підтверджується журналом обліку видачі ключів (а.с.147). Згідно інформації Лівобережного по штампа рекомендований лист № 0200234924175 від 23 листопада 2015 року із ВПЗ Київ-2 на ім»я позивача надійшов 26 листопада 2015 року, отриманий 11 грудня 2015 року (а.с.158). Посилання представників позивача [PERSON], [PERSON], що наказ про звільнення не містить обгрунтування, не враховано ступінь тяжкості проступка спростовується змістом наказу, в якому зазначено про систематичність прогулів без поважних причин. Будь-яких доказів поважності відсутності на роботі позивача судом не встановлено. Встановлені обставини свідчать про звільнення позивача з дотриманням норм діючого трудового законодавства, а тому для задоволення позовних вимог про скасування наказу, зобов»язання вчинити певні дії, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу підстави відсутні. Згідно п. 1 ч. 1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" позивач звільнена від сплати судового збору у зв'язку з пред'явленням вимог про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Outcome: dismissed