Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

11.09.2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом та доповнивши 29.09.2014 року позовні вимоги просить стягнути з [PERSON] завдану матеріальну шкоду у сумі розміром 1000 доларів США, що еквівалентно 13000 грн., та моральну шкоду у сумі розміром 50000 грн. При цьому позивач посилається на те, що 02.04.2014 року в результаті ДТП автомобіль позивача було пошкоджено в результаті ДТП, яка сталася з вини відповідача [PERSON] В добровільному порядку відповідач спричинену матеріальну та моральну шкоду не відшкодував, в зв'язку з чим позивач змушена звернутись до суду. В судовому засіданні 04.11.2014 року представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, в подальшому до судового засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій вказала, що просить задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] до судового засідання повторно не з'явився, повідомлявся належним чином у відповідності до ст. 74 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 02.04.2014 року о 07.30 годині, у світлий час доби, водій [PERSON], [INFO], будучи у нетверезому стані керував автомобілем "Део", д/н [NUMBER], здійснював рух по проїзній частині вул. Ак. Вільямса у Київському районі м. Одеса, з боку вул. Ільфа та Петрова напрямком до вул. Академіка Корольова, у районі будинку №39 по вул. Ільфа та Петрова, на нерегульованому пішохідному переході, скоїв наїзд на пішохода - жінку [PERSON], 1989 року народження, яка перетинала проїзну частину з права наліво відносно напрямку руху автомобіля. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] отримала тілесні ушкодження. Постановою апеляційного суду Одеської області від 06.08.2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік 6 місяців /а.с.20-21/. З розписки, складеної 05.04.2014 року, вбачається, що [PERSON] зобов'язався виплатити гроші 1000 доларів США за період з 02.04.2014 року по 12.04.2014 року. По причині нанесення [PERSON] моральної та матеріальної шкоди внаслідок ДТП 02.04.2014 року /а.с.22/. Позивач [PERSON] в зв'язку з укладенням шлюбу 13.03.2014 року з [PERSON] змінила прізвище на "[PERSON]", про що суду надано копію свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] /а.с.9/. Судом досліджено надані на підтвердження доводів сторони позивача стосовно спричинення відповідачем [PERSON] шкоди здоров'ю позивача [PERSON] медичні документи КУ "Одеської обласної клінічної лікарні" від 02.04.2014 року /а.с.11-14/. З наданих медичних довідок вбачається, що на момент ДТП позивач [PERSON] перебувала на шостому місяці вагітності, а [INFO] вона передчасно народила дитину - [PERSON] /свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане 10.06.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції/, яка перебувала на лікуванні в відділенні патології новонароджених дітей КУ Пологового будинку №2, про що суду надано відповідну виписку з історії хвороби /а.с.37/. Відповідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно з ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Таким чином, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення матеріальної та моральної шкоди підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені. Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: partial