Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Дашавської селищної ради, [PERSON] , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] державного реєстратора Грабовецької сільської ради, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та просив скасувати рішення сесії Дашавської селищної ради №143 від 23 грудня 2015 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передано безоплатно у власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд земельну ділянку кадастровий номер 465355300:01:013:039 загальною площею 0,1524га за рахунок земель громадської та житлової забудови в межах населеного пункту в [ADDRESS] по [ADDRESS] , 3 на території Дашавської селищної ради гр. [PERSON] , скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обмежень, індексний номер: 27731000 від 31.12.2015 року, скасувати свідоцтво про право власності серія та номер 51355746 на земельну ділянку кадастровий номер 465355300:01:013:039 площею 0,1524га по [ADDRESS] , зобов`язати [PERSON] знести встановлену вздовж вулиці Лісова огорожу. В обґрунтування позову зазначив, що рішенням сесії Дашавської селищної ради №143 від 23 грудня 2015 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передано безоплатно у власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд земельну ділянку кадастровий номер 465355300:01:013:039 загальною площею 0,1524га за рахунок земель громадської та житлової забудови в межах населеного пункту в [ADDRESS] 3 на території Дашавської селищної ради гр. [PERSON] . Відповідно до вказаного рішення [PERSON] державним реєстратором прав на нерухоме майно [PERSON] . видано свідоцтво про право власності на земельну ділянку кадастровий номер 465355300:01:013:039 загальною площею 0,1524гасерії та номер: 51355746 від 31.12.2015 року, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №107569195 від 14.12.2017 року. Вказане рішення прийняте в порушення чинного законодавства України, тому є незаконним і підлягає скасуванню. Так, відповідно до рішення від 01.12.2015 року №26 [PERSON] , надано дозвіл на виготовлення проекту детального плану території та проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою передачі її у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд орієнтовною площею 0,15га, в межах населеного пункту [ADDRESS] за рахунок земель житлової та громадської забудови. П. п. 2-3 даного рішення громадянку [PERSON] зобов`язано замовити виготовлення проекту детального плану території в ліцензованій організації і представити на розгляд та затвердження сесії Дашавської селищної ради. Пунктом 4 рішення [PERSON] , попереджено, що до затвердження детального плану території приступати до будівництва та користування земельною ділянкою, заборонено. Відповідно до листа від 09.08.2017 року №643/12-1 Державного підприємства «Державний інститут проектування міст «Містоироект» вулиця Лісова в смт. Дашава, згідно генерального плану віднесена до вулиці місцевого значення, тому для отримання точних параметрів (ширини та конфігурації) необхідно розробити детальний план території у відповідності до ДБНБ.1.1.-14:2012. Відповідно до листа Стрийської районної державної адміністрації від 04.10.2017 року №02-49/1879 при погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою передачі у власність [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в смт. Дашава детальний план території відділом архітектури, містобудування та інфраструктурних проектів райдержадміністрації не розглядався. Також з даного листа вбачається, що в проекті землеустрою ширина вул. Лісова смт. Дашава вздовж земельної ділянки, що відводиться [PERSON] не визначена. Наявним в користуванні відділу генеральним планом смт. Дашава ширина вул. Лісова також не визначена. В той же час, даним генеральним планом передбачається будівництво нових та реконструкція існуючих вулиць, шириною проїзної частини 4,5-8м. Ширина кожної вулиці населеного пункту визначається в ході розроблення проекту зонування території або детального плану території. На запит голові Дашавської селищної ради щодо надання інформації про те чи Дашавською селищною радою при затвердженні [PERSON] проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою передачі у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в межах населеного пункту смт.Дашава, [ADDRESS] , розглядався та затверджувався проект детального плану території, інформації не надано. В той же час листом від 30.10.2017 року №502/02-1 8 повідомлено, що всі протоколи сесій Дашавської селищної ради знаходяться в архівному відділі Стрийської райдержадміністрації. З наданої архівним відділом Стрийської районної державної адміністрації довідки від 13.02.2018 року №50 вбачається, що у документах протоколів сесій Дашавської селищної ради за грудень 2015 року рішення про розгляд та затвердження детального плану території для гр. [PERSON] не приймалося. В той же час, в порушення норм Закону, рішенням сесії Дашавської селищної ради №143 від 23 грудня 2015 року [PERSON] затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передано безоплатно у власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд земельну ділянку в [ADDRESS] без виготовлення та затвердження детального плану території. Відповідно до замірів проведених сертифікованим інженером-землевпорядником [PERSON] встановлено, що в ході передачі [PERSON] у власність земельної ділянки для обслуговування житлового будинку передано у власність частину вулиці Лісової, так як ширину її зменшено з 4,45м перед господарством [PERSON] до 2,98м біля житлового будинку в якому проживає позивач зі своєю сім`єю, що не відповідає Державним будівельним нормам України ДБН В.2.3-5-2001 «Вулиці та дороги населених пунктів» та Генеральному плану смт. Дашава. Після оформлення права власності [PERSON] провела встановлення огорожі по межі вулиці Лісова відповідно до проекту землеустрою затвердженого рішенням сесії Дашавської селищної ради №143 від 23 грудня 2015 року, що перешкоджає позивачу та членам його родини проїзду по вулиці та заїзду на подвір`я до свого житлового будинку. Крім цього, вказане звуження вулиці унеможливлю проїзд спецтехніки МНС чи карети швидкої допомоги. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили їх задоволити. Представник відповідача Дашавської селищної ради Сапіщук С.А., в судовому засіданні позовні вимоги заперечила, подала до суду відзив, в якому вказала, що згідно наявного у селищній раді плану земельної ділянки №186/90, виданого на ім`я [PERSON] (матері [PERSON] ) 24.05.1990 року вказано земельну ділянку площею 0,08 га для будівництва житлового будинку, господарських будівель та споруд в [ADDRESS] . На даний час ця земельна ділянка і надалі перебуває у користуванні гр. [PERSON] без правовстановлюючих документів і належить до земель комунальної власності селищної ради. Окрім того, громадянка [PERSON] самовільно приєднала суміжну земельну ділянку гр.. [PERSON] (сьогодні покійного) разом із розташованим на ньому житловим будинком по [ADDRESS] , який на даний час повністю зруйнований. Це самовільне захоплення, яке вчасно не було виявлено і послужило тим фактом, що частина вулиці (орієнтовною шириною 2.00 м.) Лісова була захоплена і приєднана без будь-яких рішень чи законних підстав до земельної ділянки гр.. [PERSON] Цей факт викладено у акті депутатської комісії від 25 листопада 2015 року та затверджено рішенням 11 -сесії У11го демократичного скликання Дашавської селищної ради від 01 грудня 2015 року №25. Також, Дашавською селищною радою 22.06.2016 року №284/02-18 скеровувався лист до Державної інспекції сільського господарства в Львівській області щодо прийняття мір до громадянки [PERSON] , 1969 року народження жительки [ADDRESS] , яка самовільно зайняла земельну ділянку із земель загального користування Дашавської селищної ради, орієнтовною площею 0.0136 га шляхом перекриття брамою вулиці Лісової і приєднання цієї земельної ділянки до своєї присадиби. На даний час ситуація з перекриттям вулиці не змінилася, крім того брама, яка її загороджує, закрита на ключ і частина вулиці Лісова використовується гр.. [PERSON] для власних потреб. Згідно п.2 ст.. 120 Земельного кодексу України :» Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні , то у разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача». Ст.,91 Земельного кодексу України встановлено, що власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, а також дотримуватись правил добросусідства. Гр. [PERSON] жодного разу не порушено межі земельної ділянки, якою користувались ще її батько та дід. На підтвердження цього є і той факт, що межею земельної ділянки, гр. [PERSON] в [ADDRESS] зі сторони [ADDRESS] Лісова по довжині 59,80м. служить багатолітній живопліт. Частина земельної ділянки гр. [PERSON] , довжиною 30,83 м., зі сторони вулиці Лісова не була загороджена. Тому будь-хто, без перешкод, міг заїжджати на подвір`я не думаючи про те, що це не вулиця. Тому тепер, коли [PERSON] вирішила відгородити свою земельну ділянку від вулиці виникли безпідставні непорозуміння зі сторони гр. [PERSON] . Отже, приватизація земельної ділянки [PERSON] відбувалася на законних підставах, без зміни цільового призначення даної земельної ділянки. Доказів, які свідчили би про право користування або право власності позивача на земельну ділянку та житловий будинок, в [ADDRESS] в матеріалах даної справи відсутні, суду не додано, оскільки таких доказів не існує, що ще раз підтверджує безпідставність даного позову. В матеріалах даної справи представлено схему розташування земельної ділянки гр.. [PERSON] виготовлену ФОП [PERSON] , про те, селищній раді не було відомо коли проводились ці обміри, на яких підставах, хто замовляв ці послуги, чому не було залучено представника селищної ради , адже це землі комунальної власності. Питання щодо знесення встановленої огорожі [PERSON] не має жодної підстави, так як огорожа встановлена у відповідності до меж земельної ділянки в [ADDRESS] кадастровий номер 4625355300:01:013:0039, загальною площею 0,1524 га, яка належить [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 31.12.2015року номер: 51355746. Враховуючи вищенаведене просила відмовити у задоволенні всіх позовних вимог у повному обсязі. Відповідач [PERSON] , та її представник в судому засіданні в задоволенні позовних вимог заперечили, подали до суду відзив, в якому вказали, що дану позовну заяву не визнають у повному обсязі, вважають її надуманою, необґрунтованою і такою що не підлягає до задоволення виходячи з наступного. Так, п.п.1 та 2 ч.3 ст.24. Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» чітко визначено, що у разі відсутності плану зонування або детального плану території, затвердженого відповідно до вимог цього Закону, передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб забороняється, крім випадків: розташування на земельній ділянці будівлі (споруди), що перебуває у власності фізичної юридичної особи; приватизації громадянином земельної ділянки, наданої йому в користування відповідно до закону . Питання щодо приватизації земельних ділянок тривало з 2014року, оскільки саме у 2014 році на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] отримала у спадок домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Того ж року [PERSON] звернулася до Дашавської селищної ради із відповідними заявами про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та ведення особистого селянського господарства з метою подальшої приватизації земельної ділянки. У відповідності до ст. 119 Земельного кодексу України - Громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом 15 років, але не мають документів, які б свідчили про наявність у них прав на цю земельну ділянку, можуть звернутися до органу державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу її у власність або надання у, користування. Розмір цієї земельної ділянки встановлюється у межах норм, визначених цим Кодексом, Згідно з приписами ст.120 Земельного кодексу - Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Отже, відповідні заяви було подано до Дашавської селищної ради у відповідності до статті 118 Земельного кодексу України. На підставі ч.7 ст. 118 Земельного кодексу України - Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою згідно відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних \~ \~ \~ \~планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обгрунтувань використання та охорони земель, адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. З невідомих підстав в черговий раз було відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] та ведення особистого селянського господарства в масиві «Біля присадиби» в смт. Дашава і [PERSON] , звернулася до Стрийського міськрайонного суду з позовною заявою, в якій просила визнати протиправним та неправомірним рішення Дашавської селищної ради Стрийського району Львівської області від 31.01.2015 року № 907 про відмову у наданні їй дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] та ведення особистого селянського господарства в масиві «Біля присадиби» в смт. Дашава. В судовому засіданні було встановлено, що підставою для відмови в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок слугували заяви мешканців смт. Дашава [PERSON] , та [PERSON] , про те, що частина вулиці знаходиться в межах земельної ділянки, яку має намір приватизувати [PERSON] . Натомість в судовому засіданні, з пояснень представників Дашавської селищної ради встановлено, що в селищній раді відсутні будь-які документи, які б свідчили про той факт, що частина земельної ділянки, яку має намір приватизувати [PERSON] відносяться до земель загального користування, допитані в судовому засіданні [PERSON] , та [PERSON] , жодного документу на підтвердження своїх припущень не надали. Відтак, за результатами розгляду позову Стрийським міськрайонним судом 05.03.2015року було винесено Постанову №456/793/15-а, якою позовні вимоги було задоволено та визнано протиправним рішення Дашавської селищної ради XXXYIII-Ї сесії VI-го демократичного скликання від 31 січня 2015року №907 та зобов`язано Дашавську селищну раду прийняти рішення про надання дозволу за результатами сесії відповідно до встановленого чинним законодавством порядку. Відповідно приватизація земельних ділянок [PERSON] відбувалася на законних підставах, без зміни цільового призначення даних земельних ділянок, більш того, наведені пункти Закону України Про регулювання містобудівної діяльності є реалізованими, оскільки є і будівля на земельній ділянці і земельна ділянка надана у користування відповідно до Закону. Відтак, посилання на дану норму є необгрунтованим та безпідставним. В матеріалах даної справи відсутні документи, які могли би свідчити про право користування або право власності позивача на земельну ділянку, яка знаходиться по [ADDRESS] , відповідно ширина вулиці між будинками буде відповідати ДБН: 2.3-5-2001 "Вулиці та дороги населених пунктів та Генеральному плану смт. Дашава одразу після впорядкування прибудинкової території позивача. В матеріалах справи відсутній висновок про те, що саме в ході передачі [PERSON] у власність земельної ділянки для обслуговування житлового будинку передано частину вулиці та зменшено її ширину. Враховуючи наведене просили в задоволенні позовних вимог відмовити. Третя особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору державний реєстратор Грабовецької сільської ради Кіндракевич Б.Р., в судове засідання не з?явився, однак подав до суду заяву, згідно якої просив розгляд справи проводити за його відсутності та прийняти рішення згідно чинного законодавства України. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в судове засідання не з?явились, однак подали до суду заяви, згідно яких просили розгляд справи проводити за їхньої відсутності, проти задоволенні позовних вимог не заперечили. Відповідно до ч. 2\~ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до змісту\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно\~ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Нормою\~статті 81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінивши встановлені обставини справи, надані докази та відповідні норми закону, суд прийшов до переконання, що вимоги позивача є необґрунтованими, такими, що не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому позов є безпідставним і таким, що не підлягає до задоволення виходячи з з наступних підстав. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1ст. 15 ЦК України). Згідно ст. 83 Земельного кодексу України до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо). Виходячи з вищезазначеної норми п. а ч. 3\~ст. 83 Земельного кодексу України\~у власність громадян забороняється передавати землі загального користування, а саме проїзди, вулиці, тощо. За приписами ст.118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної або комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Рада Міністрів Автономної Республіки Крим, Рада Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею (ч.6 ст.118 Земельного кодексу України). Згідно ст. 119 ЗК України громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом 15 років, але не мають документів, які б свідчили про наявність у них прав на цю земельну ділянку, можуть звернутися до органу державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу її у власність або надання у користування. Розмір цієї земельної ділянки встановлюється у межах норм, визначених цим Кодексом. Судом\~встановлено, що\~позивач проживає в [ADDRESS] і за даною адресою зареєстровані та проживають: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що доводиться довідкою Дашавської селищної ради від 20.07.2018р., за №1082. Позивач вказує та те, що всупереч п. 3 ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної документації», рішенням сесії Дашавської селищної ради №143 від 23 грудня 2015 року [PERSON] затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передано безоплатно у власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд земельну ділянку в [ADDRESS] без виготовлення та затвердження детального плану території. Відповідно до замірів проведених сертифікованим інженером-землевпорядником [PERSON] встановлено, що в ході передачі [PERSON] у власність земельної ділянки для обслуговування житлового будинку передано у власність частину вулиці Лісової, так як ширину її зменшено з 4,45м перед господарством [PERSON] до 2,98м біля житлового будинку в якому проживає позивач зі своєю сім`єю, що не відповідає Державним будівельним нормам України ДБН В.2.3-5-2001 «Вулиці та дороги населених пунктів» та Генеральному плану смт. Дашава. Після оформлення права власності [PERSON] провела встановлення огорожі по межі вулиці Лісова відповідно до проекту землеустрою затвердженого рішенням сесії Дашавської селищної ради №143 від 23 грудня 2015 року, що перешкоджає позивачу та членам його родини проїзду по вулиці та заїзду на подвір`я до свого житлового будинку. Крім цього, вказане звуження вулиці унеможливлю проїзд спецтехніки МНС чи карети швидкої допомоги. На підтвердження вказаного додав повідомлення архівного відділу Стрийської районної державної адміністрації від 13.02.2018р. №50, з якого вбачається, що у документах протоколів сесій Дашавської селищної ради за грудень місяць 2015 року рішення про розгляд та затвердження детального плану території для гр. [PERSON] , не приймалось. Згідно повідомлення ДП «Містопроект» від 03.08.2017р., №99, вбачається, що Генеральний план (ГП) смт. Дашави був виготовлений Інститутом Містопроект в 2014 р. та переданий Дашавській селищній раді. Згідно п. 5.5.7 ДБН 5.1.1-15:2012 в генеральних планах (ГП) міст і смт. вказуються назви і червоні лінії магістральних вулиць. Вулиця [ADDRESS] смт.) Дашаві, згідно генерального плану віднесена до вулиці місцевого значення, тому для отримання точних параметрів (ширини та конфігурації в системі координат УСК-2000) необхідно розробити детальний план території у відповідності до ДБН 5.1.1-14:2012. Згідно повідомлення Стрийської районної державної адміністрації Львівської області від 04.10.2017р., №02-49/1879 вбачається, що відповідно до п.2 ст. 186-1 Земельного Кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою передач у власність гр. [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в с.м.т. Дашава, розроблений ФОП [PERSON] , поданий на погодження 10.12.2015р. у відділ архітектури, містобудування та інфраструктурних проектів райдержадміністрації та був погоджений 10 грудня 2015 року, висновок №538/14-19. При погоджені вищевказаного проекту землеустрою детальний план території відділом не розглядався. В проекті землеустрою ширина вул. Лісової с.м.т. Дашава вздовж земельної ділянки, що відводиться гр. [PERSON] не визначена. Наявним в користуванні відділу генеральним планом с.м.т. Дашава ширина вул. Лісової не визначена. Даним генеральним планом передбачається будівництво нових та реконструкція існуючих вулиць, шириною проїзної частини 4,5м,- 8м. Ширина кожної вулиці населеного пункту визначається в ході розроблення проекту зонування території або детального плану території. З матеріалів справи вбачається, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.10.2014р., [PERSON] , стала спадкоємцем житлового будинку [ADDRESS] , після смерті батька [PERSON] . Згідно рішенням Дашавської селищної ради Стрийського району Львівської області від 01 грудня 2015 року №26 [PERSON] , було надано дозвіл на виготовлення проекту детального плану території та проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою передачі її у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд орієнтовною площею 0,15 га в межах населеного пункту [ADDRESS] за рахунок земель житлової та громадської забудови, на території Дашавської селищної ради. Згідно рішення Дашавської селищної ради Стрийського району Львівської області від 23 грудня 2015 року №43, Дашавська селищна рада вирішила затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки кадастровий номер 4625355300:01:013:0039 з метою передачі її безоплатно у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд загальною площею 0,1524 га за рахунок земель житлової та громадської забудови в межах населеного пункту [ADDRESS] ,на території Дашавської селищної ради гр. [PERSON] та передати безоплатно у власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку,господарських будівель та споруд кадастровий а номер 4625355300:01:013:0039 загальною площею 0,1524 га за рахунок земель, житлової та громадської забудови в межах населеного пункту [ADDRESS] ,3 на території Дашавської селищної ради гр. [PERSON] . [PERSON] оформити право власності на земельну ділянку кадастровий номер 4625355300:01:013:0039 загальною площею 0,1524 га відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень». Відповідно до частини першої статті 10, статті 25, пункту 34 частини першої статті 26 Закону України\~«Про місцеве самоврядування в Україні»\~сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені\~Конституцією України, цим та іншими законами. Сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені\~Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання. Питання вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради. Відповідно до пунктів "а", "б", "в", "г" статті 12 Земельного кодексу до повноважень сільських, селищних, міських рад належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності. Системний аналіз положень Закону України\~«Про місцеве самоврядування в Україні»\~(частини першої статті 10, статей 16, 17, 18, 25, 26 та інших) свідчить про те, що органи місцевого самоврядування при вирішенні питань місцевого значення, віднесених\~Конституцією України\~та законами України до їхньої компетенції, є суб`єктами владних повноважень, які виконують владні управлінські функції, зокрема нормотворчу, координаційну, дозвільну, реєстраційну, розпорядчу. Як суб`єкти владних повноважень органи місцевого самоврядування вирішують в межах закону питання в галузі земельних відносин. У відповідності до п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» із внесеними змінами, вказано, що вирішуючи спори про припинення права власності на земельну ділянку чи права користування нею, суди повинні враховувати, що орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування має право прийняти рішення про це лише в порядку, з підстав і за умов, передбачених статтями 140-149 ЗК (2768-14). У випадках, призначених цими нормами, припинення права власності на землю чи права землекористування провадиться за позовом відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування в судовому порядку, недодержання якого є підставою для визнання рішення цього органу та виданих державних актів недійсними. У разі пред`явлення до органу виконавчої влади або місцевого самоврядування позову про незаконність припинення права землекористування через відсутність судового рішення про вилучення земельної ділянки відповідач вправі пред`явити зустрічний позов про таке вилучення, а суд має розглянути його разом із первинним позовом. При вирішенні в судовому порядку питання про недійсність документів, виданих на підставі переглянутого рішення органу виконавчої влади чи місцевого самоврядування про скасування свого рішення, за яким земельна ділянка була неправомірно одержана у власність чи користування, слід враховувати Рішення Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 р. N 7-рп/2009 ( v007p710-09 ) (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування), відповідно до пункту 5 мотивувальної частини якого органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. \ Абзац другий пункту 8 в редакції Постанови Верховного Суду N 2 ( v0002700-10 )\~від 19.03.2010\~\ Рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування перерозподілити землю інакше після встановлення меж земельних ділянок у натурі (на місцевості), одержання власником або землекористувачем документів, що посвідчують право на них, та державної реєстрації, не може бути підставою для припинення права власності на земельну ділянку або права користування земельною ділянкою як повністю, так і частково, оскільки визначений статтями 140, 141 ЗК ( 2768-14 ) перелік підстав для цього є вичерпним. З долученого до матеріалів справи акту комісії від 25.11.2015р., затвердженого рішенням сесії №25 від 01.12.2015р., Дашавської селищної ради, вбачається, що при проведенні обстеження були проведені обміри земельних ділянок згідно планів забудови: [PERSON] , плани від 1985 року, 2008 року та 2009 року (плани видані на ім?я [PERSON] , - батька [PERSON] ); [PERSON] , план 1949 року, виданий на ім?я [PERSON] Ф.С; [PERSON] , план 1949 року; [PERSON] , план 1990 року. Згідно проведених обмірів комісією встановлено, що: - земельна ділянки гр. [PERSON] використовується в межах планів забудови; -земельна ділянка громадянки [PERSON] , має розбіжності між планом забудови 1949 року та теперішніми обмірами, а саме довжина збільшена на 1,0 м від вулиці Лісової та на 4,40 м з іншої сторони. Також має місце той факт, що житловий будинок при побудові зміщено на 2,0 м в сторону вулиці Лісової; -земельна ділянка померлого [PERSON] на даний час використовується гр. [PERSON] і приєднана до її присадиби. Житловий будинок на даній земельній ділянці-відсутній; - земельна ділянка гр.. [PERSON] на даний час має розбіжності між планом забудови 1990 року і теперішніми обмірами, а саме: збільшена довжина земельної ділянки на 26,68 га, ширина на 2,0 м від присадиби [PERSON] Вулиця Лісова має різну ширину по всій довжині 3,40 м, 4.10 м - 4.50 м. Згідно постанови Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 05.03.2015р., вбачається та встановлено в судову засіданні, що в селищній раді відсутні будь-які документи, які б свідчили про той факт, що частина земельної ділянки, яку приватизувала позивач відноситься до земель загального користування. Отже, суд вважає доведеним з огляду на вказані вище докази, правомірність проведення приватизації земельної ділянки [PERSON] . З огляду\~на це\~суд вважає\~безпідставними посилання\~позивача на\~те,\~що ст.\~24\~Закону України\~«Про регулювання\~містобудівної діяльності»\~забороняє передачу\~у власність\~земельних ділянок\~державної або\~комунальної власності,\~у разі\~відсутності плану\~зонування або\~детального плану\~території,\~затвердженого відповідно\~до вимог\~цього Закону,\~оскільки п.п.\~1\~та 2\~ч.\~3\~ст.\~24\~Закону України\~«Про регулювання\~містобудівної діяльності»,\~встановлено,\~що у разі відсутності плану зонування або детального плану території, затвердженого відповідно до вимог цього Закону, передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб забороняється, крім випадків: 1) розташування на земельній ділянці будівлі (споруди), що перебуває у власності фізичної або юридичної особи; 2) приватизації громадянином земельної ділянки, наданої йому в користування відповідно до закону, а тому посилання позивача на вказану норму є безпідставною. Суд вважає доведеним, що відповідач [PERSON] , правомірно здійснила приватизацію земельної ділянки, а селищна рада при прийняті оспорюваного рішення діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені ст. 7, 144 Конституції України, а тому підстав для визнання незаконним та скасування оспорюваного рішення суб?єкту владних повноважень не має підстав. Відповідно до частини четвертої\~статті 11 Цивільного кодексу України\~у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов?язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади АРК або органів місцевого самоврядування. Відповідно до пункту 10 частини другої\~статті 16 Цивільного кодексу України\~способами захисту цивільних прав та інтересів є визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади АРК або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Порушені права землекористувачів підлягають захисту в порядку, передбаченому\~статтею 152 Земельного Кодексу\~з урахуванням обов?язкового дотримання норм чинного законодавства. Згідно із цими нормами захист прав громадян і юридичних осіб на земельні ділянки здійснюються, зокрема, шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, що кореспондується з вимогами частини другої статті 55 Конституцій України і частини десятої\~статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Аналіз зазначених норм дає підстави вважати, що оскарження рішень, дій та бездіяльності органів місцевого самоврядування та органів державної влади є окремим способом захисту права, пов?язаним з їх діяльністю як суб?єктів владних повноважень що здійснюють владні функції. В іншому ж випадку (наприклад, оспорювання формування волі власника) виокремлення цього способу захисту було б позбавлено сенсу. Особа , яка реалізує своє суб?єктивне право через прийняття субєктом владних управлінських функцій відповідного рішення, чи вчинення ним дій, вступає з ним в публічно-правові відносини і має право на захист свого права в адміністративному суді. Так, визнання протиправними та скасування (визнання незаконними\~в редакції\~статті 16 Цивільного кодексу України) рішень органів місцевого самоврядування є окремим способом захисту цивільних прав та інтересів, порушених зазначеними органами під час реалізації ними своїх повноважень. Наведення цього способу захисту в\~Цивільному кодексі України\~свідчить про те, що рішення суб?єкта владних повноважень можуть не лише призводити до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, але й порушувати цивільні права особи, що виникли з інших підстав. Так, відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу; способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення; суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до вимог ст. 13 ч. 2 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Позивачем не надано допустимих та належних доказів на підтвердження заявлених вимог, хоча обов`язок доказування і подання доказів закон покладає на позивача. В матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази з боку позивача, що підтверджували би його позовні вимоги та судом не здобуто таких доказів в судовому процесі. Натомість в судовому засіданні встановлено, що позивачем самовільно приєднано суміжну земельну ділянку гр.. [PERSON] (сьогодні покійного) разом із розташованим на ньому житловим будинком по [ADDRESS] , який на даний час повністю зруйнований. Це самовільне захоплення, яке вчасно не було виявлено і послужило тим фактом, що частина вулиці (орієнтовною шириною 2.00 м.) Лісова була захоплена і приєднана без будь-яких рішень чи законних підстав до земельної ділянки гр.. [PERSON] , у позивача наявні дві будинкові книги, відповідно до яких надаються дві різні довідки для отримання субсидій, тощо. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Особи, які беруть участь у справі, розпоряджаються своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для відмови у задоволені позову за недоведеністю. Оскільки судом не встановлено та позивачем не доведено належним чином порушення його прав прийнятим рішенням, суд відмовляє в позові в частині його скасування через необґрунтованість та безпідставність позовних вимог. Відповідно до ч.2 п. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача.

Outcome: dismissed