Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-09 00:00:00

В травні 2013 року [PERSON] звернулася до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" в особі Харківського Головного регіонального управління Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк", про визнання недійсним окремих пунктів кредитного договору. В подальшому уточнюючи позовні вимоги зазначила, що 29 липня 2008 року між нею та відповідачем укладено кредитний договір № HAL5GA00000026, згідно умов якого відповідач надав їй кредит у розмірі 5788,76 доларів США строком до 29 липня 2025 року зі сплатою 1,25 % на місяць на суму залишку та з укладенням договору страхування предмету застави та життя позичальника, зі сплатою разової суми винагороди відповідачеві за надання фінансового інструменту в розмірі 3% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту та за резервування кредитних ресурсів у розмірі 4,08 % річних від суми зарезервованих ресурсів. У відповідності до умов договору 19 січня 2012 року нею достроково сплачена вся сума заборгованості за кредитом у розмірі 45787,96 доларів США, але відповідач вимагає сплатити винагороду за резервування ресурсних коштів за період до 29 липня 2025 року. Вважає такі дії відповідача порушенням положень ЦК України, Рішення Конституційного Суду України № 15-рп/2011 від 10.11.2011 року та приписів Закону України "Про захист прав споживачів". В зв'язку з наведеним просила визнати недійсними пункти 2.4.1, 3.6, 4.2, 4.3, 4.4, 4.5, 8.1 кредитного договору № HAL5GA00000026 від 29.07.2008 року оскільки його недійсність встановлена законом, зазначені пункти договору є нерозумними та несправедливими, зобов'язання за кредитним договором припинено його виконанням і винагорода за резервування ресурсів повинна нараховуватися до дати погашення кредиту, а не до дати визначеної графіком погашення кредиту в зв'язку з чим нарахування є неправомірними. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що на її думку вимоги банку у частині сплатити винагороди за резервування ресурсних коштів до 29 липня 2025 року, як зазначено у графіку погашення боргу неправомірні, несправедливі оскільки вважає припиненою дію кредитного договору 19.01.2012 р. з часу дострокового погашення кредиту. Представник відповідача позов не визнав, проти його задоволення заперечував, зазначивши, що на час підписання умови договору кредиту були відомі позивачці, проти них вона не заперечувала, крім того позивачкою не наведено обставин які, на її думку, вплинули на волевиявлення при підписані договору кредиту, а також є безпідставними посилання позивачки на несправедливість умов договору. Крім того зазначив, що за рішенням апеляційного суду Харківської області від 27.11.2012 року у справі за позовом [PERSON] до ПАТ КБ "Приватбанк" про визнання зобов'язання дій протиправними, визнання зобов'язання виконаним, визнання договору припиненим та зобов'язання вчинення дій, позивачці у задоволенні позову відмовлено. В мотивувальній частині рішення також дана оцінка і розділу 4 договору кредиту № HAL5GA00000026 від 29.07.2008 року щодо резервування кредитних ресурсів. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини справи, суд вважає необхідним у задоволенні позову відмовити , виходячи з наступного: У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення та якими доказами вони підтверджуються. Відповідачами заперечень на позов не надано. Згідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Частиною. 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 29 липня 2008 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "ПриватБанк" в особі Харківського Головного регіонального управління Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" укладено кредитний договір № HAL5GA00000026, згідно умов якого банк надав позивачці кредит у розмірі 5788,76 доларів США строком до 29 липня 2025 року зі сплатою 1,25 % на місяць на суму залишку зі сплатою разової суми винагороди відповідачеві за надання фінансового інструменту в розмірі 3% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту та за резервування кредитних ресурсів у розмірі 4,08 % річних від суми зарезервованих ресурсів. Разом з кредитним договором сторонами підписано і додаток № 2 "графік погашення кредиту" строком на 204 місяці з зазначенням щомісячних виплат по залишку по кредиту, нарахуванні плати за резервування, нарахування процентів та інше (а.с. 12-17) Відповідно до оспорюваних пунктів кредитного договору № HAL5GA00000026 від 29.07.2008 року в частині резервування ресурсів: - 2.4.1 позичальник має право здійснювати дострокове погашення кредиту. При цьому позичальник має сплатити банку суму відсотків, суму винагороди, відповідно до п. 8.1. даного договору, неустойку (штраф, пеню), якщо на момент дострокового погашення кредиту (частини кредиту) у банку виникли підстави для стягнення неустойки згідно п. 5.1. даного договору. Оплата проводиться відповідно до умов даного договору. - 3.6 позичальник сплачує банку винагороду, в розмірі й у строки, зазначені в п. 8.1. даного договору. Якщо згідно п. 8.1 даного договору передбачена щомісячна сплата винагороди то вона встановлюється у фіксованому розмірі (зазначеному в п. 8.1) від дня сплати коштів з кредитного рахунку до дати повного погашення кредиту. При цьому, незалежно від кількості днів, що пройшло від дня останнього періоду сплати до дня остаточного погашення кредиту, винагорода сплачується у вищевказаному розмірі. Нарахування винагороди на прострочену заборгованість по кредитному договору не проводиться. - 4.2 За надане право зазначене у статі 4.1. договору позичальник сплачує банку винагороду за резервування ресурсів у розмірі зазначеному у статті 8.1. договору. - 4.3 нарахування винагороди здійснюється на дату щомісячного платежу за кредитом, при цьому винагорода нараховується на суму зарезервованих ресурсів (додаток № 2 до договору) за фактичну кількість днів резервування ресурсів, виходячи з 360 днів у році. дата погашення у часовий інтервал нарахування винагороди не включається. Розрахунок винагороди за резервування ресурсів здійснюється щоденно з моменту підписання договору. - 4.4 При останньому погашенні винагорода за резервування ресурсів нараховується за весь час резервування ( до дати погашення кредиту), при цьому сумою зарезервованих ресурсів вважається сума вказана у графіку погашення кредиту (додаток № 2 до договору). - 4.5 винагорода за резервування ресурсів сплачується щомісяця з щомісячними платежами за кредитом від дня нарахування згідно статті 4.2. договору. У випадку повного погашення кредиту винагорода сплачується одночасно з останнім платежем за кредитом. - 8.1 банк зобов'язується надати позичальникові кредитні кошти на строк з 29.07.2008 р. по 29.07.2025 р. включно, у вигляді не поновлювальної лінії (далі кредит) у розмірі 57884,76 доларів США на наступні цілі: у розмірі 46990,82 долари США на споживчі цілі, з них 45000 доларів США на споживчі цілі шляхом: видачі готівки через касу, а також у розмірі 1350 доларів СШАВ на сплату винагороди за надання фінансового інструменту у момент надання кредиту, 404,44 доларів США - для сплати страхового платежу страхування майна за договором страхування майна на перший рік дії кредиту, 235,38 доларів США - для сплати особистого страхування за договором особистого страхування на перший рік дії кредиту, а також у розмірі 10893,94 долара США на сплату страхових платежів у випадках та у порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,25% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 3% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, винагорода за резервування ресурсів у розмірі 4,08% річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 7.2 даного договору. 19 січня 2012 року [PERSON] достроково погашено суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 45787,96 доларів США, що не заперечується сторонами. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 27.11.2012 року у справі за позовом [PERSON] до ПАТ КБ "Приватбанк" про визнання зобов'язання дій протиправними, визнання зобов'язання виконаним, визнання договору припиненим та зобов'язання вчинення дій, позивачці у задоволенні позову відмовлено. У мотивувальній частині рішення зазначено, що винагорода за резервування ресурсів нараховується одночасно з видачею кредитних коштів на всю суму наданого кредиту за весь строк дії договору, який зазначено у п. 8.1. договору. Розділ 4 "Резервування ресурсів" у договорі зазначений з самого початку, тобто позивач до підписання договору та додатків до нього, у якому наглядно зазначені суми, які підлягають сплаті за резервування, мав можливість ознайомитися з його умовами та не погоджуватись чи відмовитись від укладеного договору. Згідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовими рішеннями у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлені ці обставини. [PERSON] в позові посилається на ті обставини, що відповідачем порушено ч. 8 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" за якою кредитодавцю забороняється встановлювати споживачу будь-яку додаткову плату, пов'язану з достроковим поверненням споживчого кредиту. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає сплату споживачем будь-якої додаткової плати у разі дострокового повернення споживчого кредиту, є нікчемною. Разом з тим аналізуючи умови договору суд доходить висновку, що розрахунки винагороди за резервування ресурсів було проведено ще до підписання договору, з чим ознайомлена позивачка, і такі нарахування не є додатковою платою тим більше платою яка встановлена у зв'язку з достроковим поверненням кредиту. Отже позивачем не надано доказів на підтвердження своєї позиції щодо нікчемності, нерозумності та несправедливості правочину в частині зобов'язання сплатити кошти за резервування ресурсів до 29.07.2025 р., що і є підставою до відмови у задоволенні позову.

Outcome: dismissed