Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому вказує, що 22 серпня 2003 року вона уклала шлюб з відповідачем в даній справі. [INFO] в них народився син - [PERSON] . Син проживає з нею і перебуває на її утриманні. Шлюб між нею та відповідачем не розірвано, але добровільно надавати кошти на утримання дитини він відмовляється. В даний час вона звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, так як вони не можуть знайти взаєморозуміння в їхніх відносинах. На даний час вона не працює, веде домашнє господарство та здійснює догляд за сином, який є інвалідом. Їй одній важко забезпечувати дитину самим необхідним та забезпечувати її власну життєдіяльність. Син [PERSON] дитина-інвалід, він важко хворіє. Тому вона вимушена витрачати багато коштів на лікування та оздоровлення сина. Відповідач працездатний, працює, отримує доходи і може допомагати їй в утриманні їхнього сина. Нею не було подано іншого позову до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав. Просить стягувати з [PERSON] на її користь аліменти, в розмірі 1\\3 частки з всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше встановленого законом мінімального рекомендованого розміру аліментів, на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , до його повноліття, починаючи з дня подачі даної заяви. Рішення в частині стягнення аліментів в розмірі за один місяць просить звернути до негайного виконання. Ухвалою судді від 22.07.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Запропоновано відповідачу в п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали подати до суду відзив на позовну заяву. Справу призначено до розгляду по суті на 14.09.2020 року. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, пояснила, що у неї є власний житловий будинок в [ADDRESS] , та земельна ділянка, площею 0,25 га на території Селищенської сільської ради під будівництво. Є земельні частки на території Селищенської сільської ради, загальна площа 0,80 га. Вона не працює, отримує допомогу на дитину в сумі 2350 грн., проживає за рахунок тимчасових заробітків, отримує приблизно 3000 грн. в місяць. Син - [PERSON] інсулінозалежний, приймає інсулін кожного дня, вживає й інші ліки на ніч. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, пояснив, що він здоровий, інших дітей немає. Він отримує зарплату в місяць в середньому 7000 грн., власної нерухомості, транспортних засобів немає. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне прийняти визнання відповідачем позову, позов задоволити виходячи з наступного. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. В шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про його народження (а.с.4). Син проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні, що стверджується довідкою виконавчого комітету Селищенської сільської ради № 642 від 24.06.2020 року про склад сім`ї (а.с. 6) та актом обстеження житлово-побутових умов від 24.06.2020 року (а.с. 7). Відповідно до ст. 180 СК України утримання дітей до досягнення ними повноліття є обов`язком обох батьків. Як зазначено у статті 3 Конвенції "Про права дитини", схваленої резолюцією 44 сесії Генеральної Асамблей ООН від 20.11.89 N 44/25, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.91 N 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 даної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства» України та ст. 141 СК України, батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Розірвання шлюбу між батьками чи проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ЗУ "Про Державний бюджет України на 2020 рік" прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років на даний час становить 2318 гривень в місяць, з 1 грудня - 2395 гривень (Закон України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" від 14.11.2019 р. № 294-ІХ). Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України від: 05.10.2000 року №2017-111 «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»). Батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а відтак обоє з батьків зобов`язані спільно забезпечити отримання дітьми прожиткового мінімуму. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка [PERSON] не працює. Відповідач [PERSON] молодого віку, інших утриманців немає, а відтак сплата аліментів в погодженому сторонами розмірі є обґрунтованою. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачка від сплати судового збору у даній справі звільнена. Відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог суд присуджує судовий збір з відповідача з врахуванням мінімального розміру судового збору.

Outcome: approved