Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого вказав, що він працював з 05.06.2013 року по 04.11.2013 року в ТОВ "АПБ-ЦЕГЛА", розташованому в с.Мамрин Коростишівського району, вул. Заводська, 22 водієм. 04.11.2013 року його було звільнено за згодою сторін. Однак в день звільнення з позивачем не провели повний розрахунок та існувала заборгованість по заробітній платі, яку виплатили лише 05.03.2014 року і таким чином враховуючи те, що заробітну плату позивачу було сплачено не в день звільнення, як того вимагає ст.116 КЗпП, а лише через 4 місяці, то він має право на компенсацію за непроведення своєчасного розрахунку за вказаний період. Також, такими діями відповідача позивачу завдано моральної шкоди, яка полягає в докладанні додаткових зусиль для організації свого життя і яку оцінює в 2000грн. та просить стягнути розмір середнього заробітку за весь час затримки розрахунку з 04.11. 2013 року по 05.03.2014 року який складає 8559грн.58коп. В ході розгляду справи частина позовних вимог щодо стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації за невикористану відпустку залишені без розгляду за заявою позивача. В ході розгляду справи позивач та його представник позовні вимоги підтримали, суду пояснили, що в день звільнення 04.11.2013 року з позивачем не провели розрахунок і існувала заборгованість по заробітній платі яку сплатили лише в березні 2014 року, а тому просить стягнути середній заробіток за весь час затримки розрахунку з 04.11.2013 року по 05.03.2014 року. Такими діями відповідача позивачу завдано моральної шкоди, яка полягає в докладанні додаткових зусиль для організації свого життя і яку оцінює в 2000грн. В день звільнення позивач знаходився на роботі, отримав трудову книжку, однак з ним не провели повний розрахунок. Просять позов задовольнити. Представник відповідача позовні вимоги не визнала, суду пояснила, що оскільки позивач не був в день звільнення на роботі і відповідно з останнім не було проведено розрахунок, який в цьому випадку проводиться не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відсутність позивача на роботі підтверджується табельом обліку робочого часу. Просить відмовити в задоволенні позову. Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши надані докази, в межах заявлених позовних вимог, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Як вбачається з матеріалів справи і було встановлено в судовому засіданні, позивач з 05 червня 2013 року по 04 листопада 2013 року працював на посаді водія транспортного засобу у ТОВ "АПБ-Цегла", що підтверджується копією трудової книжки. Наказом № 91 км від 04.11.2013 року позивач був звільнений з роботи за угодою сторін згідно ч.1 ст. 36 КЗпП України. В день звільнення з позивачем не провели повний розрахунок, який було проведено лише 05.03.2014 року. Згідно ч.1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Згідно ч.4 ст. 24 Закону України "Про оплату праці", виплата заробітної плати здійснюється за місцем роботи. Відповідно до ч.1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, а тому на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні з розрахунку 74 днів, середньоденного заробітку 115 грн. 67 коп., що становить 8559 грн. 58 коп. Крім того, суд приходить до висновку, що діями відповідача позивачу спричинена моральна шкода, яка виразилась в моральних стражданнях, докладанні додаткових зусиль для організації життя, яку суд виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, визначає в розмірі 2000 грн. Суд не приймає до уваги твердження відповідача про те, що позивач був відсутній на роботі в день звільнення, оскільки суду не надано належних та достатніх доказів в підтвердження цієї обставини. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають до стягнення судові витрати в розмірі 487 грн. 20 коп. та на користь позивача 350грн. витрат на правову допомогу. Враховуючи викладене, на підставі ст.116,117, 237-1 КЗпП України,

Outcome: approved