Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-27 00:00:00

І. ПРОЦЕДУРА 18.12.2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідачів, в якому просить на підставі ст. ст. 536, 1048, 1212, 1214 ЦК України стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 55 260,00 грн. та проценти у розмірі 14 511,42 грн. Ухвалою суду від 12.01.2018 року провадження по справі відкрито. Стороною відповідача [PERSON] до суду 12.04.2018 року подано відзив, в якому представник відповідача просить в задоволенні позову відмовити. 21.05.2018 року позивачем [PERSON] до суду надано відповідь на відзив. 12.07.2018 року відповідачем [PERSON] до суду надано відзив на позов. 26.09.2018 року стороною позивача [PERSON] до суду надано додаткові пояснення та відповідь на відзив. Ухвалою суду від 23.11.2018 року закрито підготовче судове засідання та справу призначено до розгляду по суті. В ході судового розгляду справи були розглянуті клопотання щодо витребування доказів та допиту свідків, а також про призначення експертиз. ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ В своїх позовних вимогах позивач посилається на те, що 11.03.2016 року вона сплатила на вимогу сусідів [PERSON] та [PERSON] грошові кошти у розмірі 2000,00 доларів США для їх погодження та сприяння ремонту паркану у дворі за адресою: [ADDRESS]. На підтвердження вказаних обставин [PERSON] 11.03.2016 року була написана розписка, що він дає своє погодження на будівельні роботи паркану. При цьому позивач зазначає, що ніяких договірних стосунків між позивачем та відповідачами ніколи не було та жодної правової підстави на отримання грошових коштів відповідачами також. На підставі викладеного позивач звернулась до суду за захистом своїх прав. Крім того, позивач [PERSON] зазначає, що після спливу двох місяців з дня безпідставно отриманих грошових коштів у розмірі 2000 доларів США відповідач [PERSON] зверталась до правоохоронних органів з заявами про притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності за самовільне зайняття земельної ділянки та самовільне будівництво, оскільки позивач не надала відповідачам ще 5000 доларів США, які вони з неї вимагали сплатити додатково. У відзиві на позов відповідач [PERSON] посилається на те, що вона не заперечує, що [PERSON] набула у власність житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , та що між позивачем та відповідачами відсутні укладені письмові договори та угоди. Відповідач [PERSON] не визнає та заперечує факт передачі [PERSON] їй або її чоловікові [PERSON] грошових коштів у розмірі 2000 доларів США за проведення ремонтних робіт забору. Також відповідач [PERSON] заперечує факт існування станом на 11.03.2016 року за вказаною адресою паркану, що потребував ремонтних робіт. На підставі викладеного сторона відповідача просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. При цьому відповідач [PERSON] також не заперечує фактів її звернення до правоохоронних органів та вважає, що конфлікт виник між ними не в березні, а в квітні 2016 року. Відповідач [PERSON] у відзиві на позов зазначає, що позивач [PERSON] ніколи грошові кошти у будь-якому розмірі за проведення будь-яких робіт йому не надавала. У зв`язку з виникненням частих сварок, спорів щодо порядку користування земельною ділянкою загального користування за адресою: [ADDRESS], він не укладав з позивачем [PERSON] будь-яких угод, а отримання коштів будь-ким з відповідачів фіксувалося б відповідною розпискою, складеною особисто або угодою. В ході судового розгляду справи представники обох відповідачів також наполягали на тому, що 11.03.2016 року сім`я відповідачів перебувала на території ТОВ "Виставочний центр "Одеський дім" та не перебували на території знаходження їх власності, тому оспорють факт написання відлповідачем наданої позивачем розписки. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ Як встановлено у судовому засіданні, позивач [PERSON] та відповідачі [PERSON] та [PERSON] є сусідами та проживають за адресою: [ADDRESS], та [ADDRESS] , відповідно. Судом досліджено розписку, складену від імені [PERSON] , щодо того, що він дає свою згоду [PERSON] на будівництво на встановлення паркану посеред двору та земельній ділянці, розташованій за адресою: [ADDRESS] , відповідно викопіюванню з генерального плану (додається). При цьому тест розписки надрукований, рукописним є лише зазначення дати - 11.03.2016 року, прізвище та ініціали - [PERSON] , підпис, та зазначення: «паспорт прилагаю» /а.с.13/. Судом досліджено розписку, складену від імені свідка [PERSON] від 11.03.2016 року, якою свідок підтверджує, що [PERSON] 11.03.2016 року передала 2000 доларів США родині [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] . Також в розписці зазначено, що [PERSON] просили вказану суму грошових коштів - 2000 доларів США від [PERSON] за їх згоду на проведення ремонтних робіт паркану [PERSON] , так як є сусідами. Крім того, в розписці вказується, що [PERSON] був присутній при написанні розписки 11.03.2016 року [PERSON] про надання вищевказаної згоди /а.с.14/. При цьому текст розписки є надрукованим, рукописним є тільки підпис на зазначення прізвища та ініціалів [PERSON] Також судом досліджено розписку, складену від імені свідка [PERSON] від 20.10.2017 року, якою свідок підтверджує, що [PERSON] неодноразово вимагає у родини [PERSON] повернути безпідставно отримані кошти в розмірі 2000 доларів США, на що вони відповідають, що нічого не повернуть та ще вимагають додаткові грошові кошти за відзив їх заяв. Текст вказаної розписки є так само надрукованим за винятком підпису та зазначення прізвища та ініціалів свідка /а.с.21/. З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] неодноразово зверталась до правоохоронних органів, а саме до прокуратури та поліції щодо самовільного захоплення земельної ділянки та побудови паркану /а.с.17-20,74-82/. В ході судового розгляду справи судом допитано свідка [PERSON] , який в судовому засіданні 18.12.2018 року пояснив, що він підписував, складені від його імені розписки, та все відбувалось саме так, як в них зазначено. IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Частиною 2 ст. 1212 ЦК України визначено, що положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Згідно з ч. 3 ст. 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. З цього приводу суд також зазначає, що Верховний Суд України ще у 2014 р. зробив правовий висновок, зазначивши, що ст. 1212 ЦК України застосовується лише у тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуте за допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав, договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень ч. 1 ст. 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому (постанова від 24.09.2014 р. №6-122цс14). Окрім того, за результатами перегляду судових рішень щодо неоднакового застосування положень ст. 1212, 1213 ЦК України, ВСУ неодноразово зазначав, що вказані норми застосовуються до позадоговірних зобов`язань. Відповідно, якщо суд встановлював наявність між сторонами договору, то визнавав застосування до таких відносин ст. 1212 неправильним (постанова від 14.10.2014 р. у справі №3-129гс14, постанова від 25.02.2015 р. у справі №3-11гс15, постанова від 02.02.2016 р. у справі №6-3090цс15 та ін.). V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ В ході розгляду справи сторона позивача [PERSON] посилалась на те, що грошові кошти були передані нею відповідачам за усною домовленістю між сторонами щодо надання грошей в обмін на надання згоди на проведення ремонтних робіт паркану. При цьому позивач стверджує, що грошові кошти в розмірі 2000 доларів США були отримані відповідачами в результаті обману, за відсутності передбаченої діючим законодавством правової підстави, у спосіб, що суперечить цивільному законодавству, тобто відбулося безпідставне збагачення відповідачів за рахунок позивача без існування юридичного факту. Також позивач зазначає, що відповідачі в подальшому вимагали від неї ще 5000 доларів США, а коли вона їх не надала, почали звертатись до правоохоронних органів та вимагати від неї гроші, посилаючись на те, що після отримання грошей вони заберуть свої заяви. При цьому доказів на підтвердження зазначених доводів стороною позивача суду не надано. Стороною відповідачів в ході судового розгляду справи заперечувались доводи сторони позивача щодо вимагання відповідачами будь-яких грошових сум та не заперечувались факти звернень до суду та правоохоронних органів. При цьому твердження відповідачів щодо їх відсутності на ділянці в день, який зазначений в розписці про передачу коштів, належним чином підтверджені наданими письмовими доказами, а саме: листом директора ТОВ "Виставочний центр "Одеський дім" від 11.04.2018 р. /а.с.154/. Таким чином, судом достеменно встановлено, що між сторонами склалися неприязні спірні стосунки з приводу користування земельною ділянкою та побудови паркану, гаражу, з приводу чого мали місце неодноразові звернення до правоохоронних органів, при чому вказані питання не вирішені між сторонами і по теперішній час. Посилаючись на положення ст. 1212 ЦК України, як на підставу своїх позовних вимог, позивач [PERSON] наголошує на тому, що нею були передані грошові кошти в розмірі 2000,00 доларів США відповідачам по справі [PERSON] та [PERSON] При цьому єдиним доказом передання грошових коштів відповідачу [PERSON] стороною позивача зазначається розписка свідка [PERSON] До вказаного письмового доказу, як і до пояснень самого свідка [PERSON] , наданих в судовому засіданні, суд ставиться критично, оскільки вказані в розписці обставини не підтверджені іншими належними та допустимими в сенсі ст. ст. 77, 78 ЦПК України доказами. Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. За таких обставин суд не вбачає достатніх доказів на підтвердження факту передачі грошових коштів позивачем [PERSON] відповідачам [PERSON] та [PERSON] та існування між ними правових підстав для передачі коштів. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача не підлягають задоволенню, так як не обґрунтовані та не доведені. VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: dismissed