Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-04 00:00:00

27.09.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до ФГ "Багата Нива" про розірвання договору оренди землі. Свої вимоги мотивує тим, що після смерті батька успадкувала належну йому земельну ділянку площею 7,9851 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Єланецької селищної ради Миколаївської області, яку спадкодавець 01.12.2014 року передав в оренду ФГ "Багата Нива" строком на 15 років. Бажаючи використовувати вищевказану земельну ділянку особисто, позивачка звернулася до відповідача з повідомленням про припинення дії договору оренди у відповідності до п. 39 договору, згідно якого перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи є підставою для розірвання договору. Згоди з даного питання між ними не досягнуто. У зв'язку з викладеним, просила розірвати вищевказаний договір в судовому порядку та стягнути з відповідача судові витрати по справі. Ухвалою від 05.02.2018 року судом відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про відвід судді. Ухвалою від 07.05.2018 року судом задоволено клопотання представника позивачки про залучення до участі в справі в якості третьої особи державного реєстратора відділу економіки, розвитку, торгівлі та туризму Єланецької районної державної адміністрації. Позивачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність. Вважає, що вимоги позивачки не підлягають задоволенню, оскільки в наданій ним до суду копії оспорюваного договору п. 39 викладено в редакції, яка не наділяє позивачку правом розривати договір оренди у зв'язку з переходом до неї права власності на орендовану земельну ділянку. Третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у судовому засіданні пояснила, що із запровадженням Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у відділі зберігаються електронні реєстраційні справи. Надати до суду оригінал спірного договору оренди землі від 21.04.2017 року не є можливим, проте, підтвердила, що у наявній у відділі копії договору п. 39 викладено у наступній редакції: "Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору". Вислухавши представників сторін, третю особу, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до слідуючого. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що 01.12.2014 року між [PERSON] та ФГ "Багата Нива" укладено договір оренди земельної ділянки площею 7,9851 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Єланецької селищної ради Миколаївської області строком на 15 років, і належала орендодавцеві на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Єланецькою селищною радою Єланецького району Миколаївської області 29.01.2002 року (а. с. 10-16, 83-88). 18.02.2015 року відомості про вказаний договір внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, номер запису про інше речове право №8767790 (а. с. 196). [INFO] [PERSON] помер (а. с. 8). Після смерті [PERSON] вказану земельну ділянку успадкувала позивачка, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом серії [NUMBER], зареєстрованим в реєстрі за №316 (а. с. 7-9). Позивачка бажаючи припинити дію вищевказаного договору оренди землі у зв'язку з переходом до неї права власності на орендовану земельну ділянку, звернулася до відповідача з повідомленням про розірвання договору (а. с. 17). Проте, відповідач не надав згоду позивачці на розірвання вказаного договору, посилаючись на те, що ним понесені витрати на поліпшення стану орендованої земельної ділянки, які оцінено в 137000 грн. (а. с. 18). Позивачка вважає вказані дії відповідача такими, що порушують її права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися належною їй земельною ділянкою, а тому просить розірвати спірний договір в судовому порядку. Так, відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. За змістом ст. 21 Закону України «Про оренду землі» розмір та умови орендної плати, що зазначені в договорі оренди, не можуть суперечити чинному на час укладення договору оренди законодавству. Відповідно до ч. 3 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Підстави припинення договору оренди землі визначені ст.ст. 31, 32 вищевказаного Закону. Так, одним із випадків припинення договору оренди землі є його розірвання. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором (ч. 4 ст. 31 Закону України «Про оренду землі»). Частиною 4 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Таким чином, визначення наслідків настання таких юридичних фактів як перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря законодавцем передані на розсуд сторін договору оренди земельної ділянки. Із наданих сторонами до суду копій спірного договору оренди землі слідує, що у вказаних копіях пункт 39, який передбачає наслідки переходу права власності на орендовану земельну ділянку, викладено у різних редакціях. Отримати оригінал спірного договору та дослідити його в ході судового розгляду не виявляється можливим, оскільки, з пояснень представників сторін слідує, що сторонами втрачено їхні примірники договору оренди землі від 01.12.2014 року. Допитаний в судовому засіданні державний реєстратор відділу економіки, розвитку, торгівлі та туризму Єланецької районної державної адміністрації, пояснила, що реєстрацію договору оренди землі 01.12.2014 року проведено у відповідності до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868. Згідно вказаного Порядку для реєстрації договору оренди заявником було надано заяву встановленої форми та копії необхідних документів, у тому числі примірник договору оренди, після чого державним реєстратором, який проводив реєстрацію вказаного договору, заведено реєстраційну справу в електронній формі. У електронному примірнику договору оренди землі від 01.12.2014 року, який міститься у вказаній реєстраційній справі, пункт 39 викладено у редакції, яка передбачає, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору. Взявши до уваги вказані обставини, суд приходить до висновку, що державна реєстрація спірного договору відбулася у варіанті, в якому пунктом 39 передбачено, що підставою для розірвання договору є перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а тому вважає, що саме в такій редакції сторони договору узгодили пункт 39 (а. с. 83-87). Так, відповідно до ст. 6, ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагенту та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, сторони договору, дійшовши згоди під час укладення договору оренди землі від 01.12.2014 року та скориставшись своїми правами, на власний розсуд домовились, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи може бути підставою для розірвання договору. За таких обставин суд приходить до висновку, що позивачка, яка набула право власності на орендовану земельну ділянку після смерті орендодавця, як новий власник, має право в односторонньому порядку розірвати договір оренди землі. Враховуючи те, що на час розгляду справи в суді між сторонами не досягнуто згоди з приводу даного питання, суд вважає, що порушені права позивачки підлягають судовому захисту, а тому позов [PERSON] до ФГ "Багата Нива" про розірвання договору оренди землі підлягає задоволенню. Також позивачка просить стягнути з відповідача понесені нею судові витрати у справі. Так, відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Оскільки, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, то відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки 640 грн. в рахунок відшкодування сплаченого нею судового збору. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Оскільки, представником позивача не надано до суду відповідних доказів щодо обсягу наданих нею послуг позивачці, виконаних робіт та їх вартості, суд не має можливості самостійно визначити розмір понесених позивачкою витрат, пов'язаних з правничою допомогою. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved