Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-04 00:00:00

01 липня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з указаним вище позовом, у якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] , який зареєстрований у зазначеній квартирі, але з травня 2016 року в ній не проживає. Добровільно з реєстрації знятись відмовляється, чим створює значні незручності та перешкоди у використанні квартирою для проживання та розпоряджання. Вона є власницею квартири [ADDRESS] згідно з договором купівлі-продажу від 03.10.1996. Відповідач [PERSON] є її колишнім чоловіком, з яким вона розлучилась 10.05.2016. Після розірвання шлюбу відповідач виїхав з її квартири та проживає в с. Бубнівка, Гайсинського району, Вінницької області. Реєстрація місця проживання у її квартирі відповідача позбавляє її права на отримання субсидії на житлово-комунальні послуги. Тому вона вимушена звернутися до суду з позовом і просити визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. У судове засідання сторони не з`явилися. До суду надійшла заяви від позивача [PERSON] про розгляд справи в її відсутності. Позивач позовні вимоги підтримує, просить розглянути справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] \~відзив на\~позовну заяву\~не подав,\~ у судове засідання не з'явився. Подав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнає та просить розглянути справу у його відсутність. На підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснювалось. Розглянувши документи та матеріали справи, дослідивши письмові докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд установив наступні обставини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] являється власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 03.10.1996, посвідченого державним нотаріусом Другої Тростянецької державної нотаріальної контори Вінницької області. У зазначеній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON] , що підтверджується довідкою № 2-20-1752 від 05.07.2019, виданою виконавчим комітетом Ладижинської міської ради Вінницької області. З часу вибуття, відповідач з реєстрації у належній позивачеві квартирі добровільно не знімається, що створює для позивача значні незручності та перешкоди у використанні власної квартири для проживання та вчинення певних правочинів щодо квартири для забезпечення її цілісності та недоторканості. Перешкод для пред`явлення позову про визнання таким, що втратив право на користування житлом, судом не встановлено. Статтею 41 Конституції України передбачено, що\~\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю…\~Право приватної власності є непорушним. Згідно зі\~ст.55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Пунктом першим\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Захист цивільних прав\~це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. За змістом\~ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого порушеного права та інтересу, зокрема, з позовом про припинення дії, яка порушує право, та відновлення становища, яке існувало до порушення права. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право. Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про\~захист\~прав\~людини\~і\~основоположних\~свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішенням Європейський суд з прав людини вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі "Спорронгі Льоннрот проти Швеції" від 23 вересня 1982року, "Новоселецький проти України" від 11 березня 2003 року, "Федоренко проти України" від 1 червня 2006 року). Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі статті 1. Зокрема, необхідно щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності. Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~встановлено, що кожен має право на повагу до його приватного і сімейного життя, до житла і до таємниці кореспонденції. Згідно з ч. 1\~ст. 316 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ст.317 ЦК України). Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст.319 ЦК України). Статтею 321 ЦК України\~встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них (ст.379 ЦК України). Квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання (ст.382 ЦК України). Частинами 4 та 5 ст.9 ЖК України встановлено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.\~\~Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Статтею 391 ЦК України\~встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2\~ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин, враховуючи фактичні взаємини сторін, причини позову про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, визнання відповідачем даного позову, а також інші обставини справи, суд вбачає підстави для задоволення позову і приходить до висновку, що оскільки позивачу на праві власності належить квартира, а відповідач права власності на будь-яку частину квартири не має, іншої домовленості між сторонами не існує, реєстрація відповідача у квартирі чинить позивачу перешкоди у вільному користуванні та розпорядженні належним їй на праві власності майном, то відповідач повинен бути визнаним таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Згідно з вимогами п.1 ч.2\~ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову, на відповідача. Таким чином, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 768 грн 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved