Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-26 00:00:00

позивач звернулася в суд із вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що 04 жовтня 2002 року зареєструвала з відповідачем шлюб, від якого у них народилося двоє дітей, а саме донька [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Перечинського районного суду від 25 лютого 2020 року, яке набрало законної сили, шлюб між сторонами розірвано. При цьому, понад два роки відповідач проживає окремо, дітьми взагалі не цікавиться, не навідує їх та не надає жодних коштів на утримання таких, тоді як працює у м. Москві Російської Федерації й отримує значний дохід (1000-1300 доларів США). Оскільки обов`язок утримувати дітей однаковою мірою лежить як на матері, так і на батькові, однак останній від виконання батьківських обов`язків самоусунувся, тому просить стягнути з нього на її користь аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі по 3 000 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня подання позову і до досягнення дітьми повноліття. У судове засідання [PERSON] не з`явилася, однак подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судове засідання також не з`явилися, остання подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без їх участі та вказала, що позовні вимоги визнають лише частково з підстав, викладених у відзиві на позов, де свою позицію мотивували наступним. Дійсно, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Аналогічну вказівку щодо обов`язковості врахування судом стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів містить ст. 182 СК України. Так, згідно висновку діагностичного відділення "Діагностичний центр МРТ" від 19 серпня 2019 року у [PERSON] діагноз "МР-картина дегенеративно-дистрофічних змін попереково-крижового відділу хребта. Грижі дисків L4/L5, L5/S1. Протрузії дисків L1\L2\L3\/. Рекомендована консультація невролога". За таких обставин, відповідач з 2019 року не має можливості влаштуватися на роботу, пов`язану із фізичними навантаженнями, так це йому протипоказано. Вартість лікування є дорогим, а знайти легкі роботи на території Російської Федерації вкрай важко. На даний час він безробітній, проживає у знайомих, живе за рахунок тимчасових підробітків, яких йому ледь вистачає на прожиття. Наведені проблеми із здоров`ям не дають відповідачу впевненості у можливості сплачувати аліменти у сумі, яку просить стягнути позивач (нею взагалі не додано жодних доказів її матеріального становища, тоді як обов`язок утримувати дітей покладається на обох батьків). У той же час, доводи останньої про те, що ним не надавалися кошти на утримання дітей, не відповідають дійсності - як за час шлюбу, так і після його розірвання він із [PERSON] мав усну домовленість про сплату аліментів, якої він дотримувався у повному обсязі та добровільно висилав кошти для належного матеріального забезпечення їх діток, що підтверджується частиною збережених копій квитанцій, що додаються до матеріалів справи. Крім цього, [PERSON] і тепер не відмовляється від утримання [PERSON] та [PERSON] , намагатиметься при можливості максимально їм допомагати в натурі, дбати про їх духовний і фізичний розвиток, тому враховуючи наведене просить суд визначити аліменти у розмірі по 1 500 грн. щомісячно на кожну дитину. Такий розмір вважає достатнім та справедливим як по відношенню до нього, відповідача, так і до його дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що 04 жовтня 2002 року у виконкомі Порошківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області сторони зареєстрували шлюб, від якого у них народилося двоє дітей, а саме донька [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] (а. с. 8-10, 11, 12). Також встановлено, що рішенням Перечинського районного суду від 25 лютого 2020 року, яке набрало законної сили 27 березня 2020 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а. с. 5, 6-7, 8-10), їх діти залишилися проживати разом із останньою, що визнано сторонами та відповідно до ч. 2 ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає. Крім цього встановлено, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей. Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789X11 (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Отже, враховуючи те, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання доньки та сина. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 184 цього Кодексу суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2020 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2189 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення, тобто дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Як вбачається із виписки про індивідуальні відомості про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України, сформованої 23 липня 2020 року (форма ОК-5), відомості про [PERSON] за період з 2017 року по теперішній час відсутні (а. с. 32-34). Згідно висновку обстеження [PERSON] на магнітно-резонансній томографії у діагностичному відділенні "Діагностичний Центр МРТ" від 19 серпня 2019 року за результатами обстеження попереково-крижового відділу хребта дано наступний висновок: "МР-картина дегенеративно-дистрофических изменений пояснично-крестцового отдела позвоночника. Грыжа дисков L4\, L5\. Протрузии дисков L1\, L2\, L3\. Рекомендована консультация невролога." (а. с. 49-50). Таким чином, що стосується розміру аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON] , то з урахуванням вищевказаного та ч. 1 ст. 182 СК України, а також того, що у суду немає достовірних відомостей про заробіток (дохід) відповідача, у нього існують проблеми із здоров`ям, тому виходячи із засад справедливості, добросовісності та розумності, для забезпечення рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку доньки і сина, суд вважає за можливим визначити розмір аліментів на їх утримання у твердій грошовій сумі по 2 000 грн. щомісячно на кожну дитину. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Як вбачається з ч. 2 ст. 184 СК України, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. При цьому суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача, що відповідає положенням ст. 141 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: partial