Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-20 00:00:00

[PERSON] 12.02.2020 звернулась до суду з позовом до КНП «Голованівська ЦРЛ» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 12.12.1978 вона була прийнята на посаду медичної сестри Голованівської центральної районної лікарні, а 15.05.1989 переведена на посаду головної медичної сестри. 11 грудня 2017 року вона була звільнена з посади головної медичної сестри за прогул без поважних причин на підставі п. 4 ст. 40 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпПУ), відповідно до наказу №466-к від 11.12.2017. Рішенням Голованівського районного суду Кіровоградської області від 23.03.2018 позивач була поновлена на посаді головної медичної сестри Голованівської ЦРЛ з 12.12.2018. Однак, наказом головного лікаря Голованівської ЦРЛ №316-К від 04.07.2018 вона була повторно звільнена з посади головної медичної сестри з 10.07.2018 у зв`язку зі скороченням штату та неможливістю подальшого працевлаштування, на підставі п. 1 ст. 40 КЗпПУ. Рішенням Голованівського районного суду Кіровоградської області від 29.03.2019 позивач знову була поновлена на посаді головної медичної сестри Голованівської ЦРЛ з 11.07.2018. Однак, наказом директора КНП «Голованівська ЦРЛ» №72-К від 10.01.2020 позивач втретє була звільнена з посади головної медичної сестри з 13.01.2020 на підставі п. 1 ст. 40 КЗпПУ. Позивач вважає наказ №72-К від 10.01.2020 незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки прийняте відповідачем рішення про її звільнення з посади суперечить нормам діючого законодавства. Позивач зазначає, що наказом головного лікаря Голованівської ЦРЛ від 29.12.2017 №186 «Про скорочення штату працівників та внесення змін до штатного розпису Голованівської ЦРЛ» внесені зміни до штатного розпису Голованівської ЦРЛ з 01.01.2018, а саме: виведено зі штатного розпису одну одиницю головної медичної сестри; введено до штатного розпису одну штатну одиницю медичної-координатора, одну штатну одиницю дезінфектора. Станом на 29.03.2019, тобто на час винесення рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області про поновлення позивача на роботі на посаді головної медичної сестри, її посада була виведена зі штату. Позивач зазначає, що відповідно до наказу №207-К від 10.04.2019 Голованівської ЦРЛ вона була поновлена на роботі на посаді головної медичної сестри з 11.07.2018, та зазначено, що вона має приступити до виконання обов`язків головної медичної сестри та заробітну плату виплачувати згідно посадового окладу. В зв`язку з тим, що в штатному розписі, що діяв на час поновлення позивача на посаді головної медичної сестри, дана посада була відсутня, а тому позивач є працівником, що працювала поза штатом. Таким чином, посадовий оклад позивача не був прописаний в штатному розписі на підприємстві, а тому відповідно до ст. 21 КЗпПУ між сторонами мав бути укладений трудовий договір із зазначенням умов оплати праці їй як головній медичній сестрі. Однак такий договір не був укладений між сторонами, а тому і визначена їй заробітна плата не відповідає вимогам чинного законодавства, так як не визначена жодним документом відповідача. Внаслідок скорочення посади головної медичної сестри з 01.01.2018 введена посада сестри медичної-координатора, якій були передані функції головної медичної сестри. Позивач вказала, що посадові обов`язки сестри медичної-координатора не є тотожними з функціями головної медичної сестри та не могли бути на неї покладені відповідачем, оскільки це не відповідає чинному законодавству. Тому позивач з 10.04.2019 фактично була усунена від виконання своїх обов`язків, які передбачені чинним законодавством. Весь період часу з поновлення на посаді (10.04.2019) по дату звільнення (13.01.2020) вона не виконувала своїх обов`язків, що передбачені Довідником кваліфікаційних характеристик професій працівників, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 29.03.2002 №117. Відповідно до листів №П-878/06-05 від 21.08.2019 та №П-1240/02/Ол/06-95 від 16.10.2019 Кіровоградською обласною державною адміністрацією були встановлені порушення в поновлені на посаді позивача та рекомендовано відповідачу ввести в штатний розпис посаду головної медичної сестри та змінити її посадові обов`язки відповідно до вимог Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників. Факт недопущення до виконання обов`язків головної медичної сестри підтверджує і той факт, що позивач жодного разу не була направлена на семінари, які проводились спеціально для головних медичних сестер Департаментом охорони здоров`я Кіровоградської обласної державної адміністрації 27.11.2019 та 07.05.2019, які відвідала саме сестра медична-координатор. 11 листопада 2019 року відповідач повідомив її про вивільнення з посади головної медичної сестри КНП «Голованівська ЦРЛ» на підставі п. 1 ст. 40 КЗпПУ. Позивач зазначила, що з боку відповідача відбулось моральне знущання над нею, так як майже щомісяця її повідомляли про наступне вивільнення, а саме: 11.04.2019 без зазначення дати звільнення, 09.08.2019 із подальшим звільненням з 10.10.2019, 11.11.2019 із подальшим звільненням з 13.01.2020, 30.12.2019 із подальшим звільненням з 13.01.2020, 13.01.2020 із подальшим звільненням 13.01.2020. Після зміни підпорядкованості лікувальної установи та перетворення її на КНП «Голованівська ЦРЛ» Голованівської районної ради головний лікар [PERSON] неодноразово зверталась до Голованівської районної ради із питанням щодо затвердження організаційної структури та штатної чисельності КНП «Голованівська ЦРЛ», однак 05.07.2019 депутати Голованівської районної ради відхилили затвердження організаційної структури та штатної чисельності установи, оскільки до штатної чисельності не була введена посада головної медичної сестри і документ був переданий на доопрацювання. Однак, 04.10.2019 головний лікар [PERSON] повторно звернулась до Голованівської районної ради із питанням щодо затвердження організаційної структури та штатної чисельності КНП «Голованівська ЦРЛ» і таке рішення було прийняте, відсутність посади головної медичної сестри було пояснене економічно необґрунтованим введенням даної посади. Позивач вважає, що з копій повідомлень про звільнення її із пропонуванням посад не можна зробити висновок щодо відмови від запропонованих посад. Відповідно до повідомлень від 30.12.2019 та 13.01.2020 позивач не надавала своєї незгоди з запропонованими посадами, про це вона зазначала і на засіданні профкому Голованівської районної профспілкової організації працівників охорони здоров`я 26.12.2019, на якому розглядалось питання надання згоди на звільнення позивача з посади головної медичної сестри. Рішення в цей день не було прийняте, в зв`язку із закінченням повноважень членів профкому. Засідання профкому було перенесено, про що було повідомлено позивача, однак наступна дата засідання не була обумовлена. 13.01.2020 після звільнення з посади та отримання копії протоколу №15 від 26.12.2019, позивач дізналась, що профком прийняв рішення про надання згоди на її звільнення без її участі. Позивач стверджує, що знаходження в стані постійного морального пригнічення в зв`язку із майбутнім звільненням, про яке її повідомляли щомісяця, недопущення її до виконання обов`язків, передбачених чинним законодавством, призвели до переживань, нервових стресів та як наслідок - до загострення хронічних хвороб та погіршення стану здоров`я в цілому, що підтверджує виписка із медичної карти від 11.10.2019. Звільнення з роботи завдало їй моральну шкоду, оскільки вкотре порушене її законне право на працю, звільнення відбувається втретє з грубим порушенням чинного законодавства, внаслідок неприязного відношення до неї з боку головного лікаря [PERSON] . Незаконне звільнення призвело до моральних страждань, втрати життєвих зв`язків і вимагає від неї додаткових зусиль для організації її життя, в неї погіршився стан здоров`я, а тому моральну шкоду вона оцінює в 20 тис. грн. Позивач вказує, що згідно довідки виданої відповідачем, нарахована заробітна плата за листопад та грудень 2019 року становила 12939 грн. 66 коп. і з урахуванням 42 робочих днів у зазначений період, середньоденна її заробітна плата становить 308 грн. 09 коп., заробітна плата за час вимушеного прогулу за період з 13.01.2020 по 12.02.2020 - 6777 грн. 98 коп. У зв`язку з наведеним, посилаючись на ст.ст. 5-1, 232, 235, 237-1 КЗпПУ, позивач просить визнати незаконним та скасувати наказ директора КНП «Голованівська ЦРЛ» №72-К від 10 січня 2020 року «Про звільнення [PERSON] »; поновити її на роботі на посаді головної медичної сестри КНП «Голованівська ЦРЛ» з 14 січня 2020 року; стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, обрахованого без утримання прибуткового податку та інших обов`язкових платежів з 14.01.2020 по день ухвалення рішення суду; стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду в розмірі 20 тис. грн. та судові витрати. Ухвалою суду від 17.02.2020 позовна заява була залишена без руху, оскільки подана з порушенням вимог ст.ст. 175, 177 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). 19.02.2020 представник позивача [PERSON] усунула недоліки позовної заяви, після чого провадження в даній справі відкрито ухвалою суду від 24.02.2020, визначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Також, 24.02.2020 за клопотанням представника позивача [PERSON] судом постановлено ухвалу про витребування доказів, якою у відповідача витребувано належним чином завірені копію наказу про прийняття на роботу сестри медичного-координатора; копії наказів про преміювання працівників КНП «Голованівська ЦРЛ» в період з 01.01.2019 по 31.12.2019, копії наказів директора Департаменту охорони здоров`я Кіровоградської обласної державної адміністрації №1091 від 18.11.2019 та №362 від 11.04.2019, а також копії наказів КНП «Голованівська ЦРЛ» щодо відрядження працівників лікарні для участі в семінарах, що проводились відповідно до цих наказів. Також, у профкому Голованівської районної профспілкової організації працівників охорони здоров`я витребувано належним чином завірені копію статуту профспілкового комітету КНП «Голованівська ЦРЛ»; підтвердження повноважень виборного органу профспілкового комітету КНП «Голованівська ЦРЛ» за період 2014-2020 років (протокол щодо обрання виборного органу із зазначенням його кількісного складу, строку повноважень, тощо) та копію звернення директора КНП «Голованівська ЦРЛ» про надання згоди на звільнення [PERSON] за 2019 рік. 06.03.2020 представник відповідача [PERSON] подав до суду відзив на позов, в якому заперечує проти позову та просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, виходячи з наступного. Вказує, що позивач з 12.12.1978 по 13.01.2020 перебувала у трудових відносинах з відповідачем. Почала свою трудову діяльність медичною сестрою поліклініки неврологічного кабінету, а з 15.05.1989 була переведена на посаду головної медичної сестри Голованівської ЦРЛ. Наказом №316-к від 04.07.2018 позивача звільнили з роботи. Не погоджуючись з наказом, позивач оскаржила його у судовому порядку, після чого рішенням Голованівського районного суду Кіровоградської області від 29.03.2019 її поновлено на посаді головної медичної сестри Голованівської ЦРЛ з 11.07.2018. Позивач з приводу виконання рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 29.03.2019 звернулася до Голованівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області та згідно з постановою цього відділу від 01.04.2019 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №386/802/18 про поновлення [PERSON] на посаді головної медичної сестри Голованівської ЦРЛ, у зв`язку з чим, останньою на виконання рішення суду видано наказ від 10.04.2019 №207-К "Про поновлення на посаді [PERSON] ". У зв`язку з наданням до Голованівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області копії наказу про поновлення на посаді [PERSON] та копії трудової книжки із внесеним відповідним запис, постановою від 23.04.2019 закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №386/802/18 про поновлення [PERSON] на посаді головної медичної сестри Голованівської ЦРЛ з 11.07.2018. Представник відповідача зазначає, що позивач не оскаржувала постанову Голованівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області від 23.04.2019 про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №386/802/18 про поновлення її на посаді головної медичної сестри Голованівської ЦРЛ з 11.07.2018 у порядку, визначеному чинним законодавством України, а тому рішення суду в частині поновлення [PERSON] на роботі виконано. Разом з тим, наказом головного лікаря Голованівської ЦРЛ від 29.12.2017 №186 «Про скорочення штату працівників та внесення змін до штатного розпису Голованівської центральної районної лікарні» були внесені зміни до штатного розпису лікарні, а саме: виведено зі штатного розпису з 01.01.2018 посаду головної медичної сестри в кількості однієї штатної одиниці, що здійснено з метою упорядкування штатної чисельності та підвищення ефективності управління, згідно вимог Національного класифікатора України ДК003:2010 «Класифікатор професій», затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 28.07.2010 №327. Згідно з пунктами 7.1., 7.3.7., 7.3.8. Статуту КНП «Голованівська ЦРЛ», затвердженого рішенням Голованівської районної ради від 05.04.2019 №388, управління підприємством здійснює засновник або орган виконавчої влади уповноважений ним, засновник приймає рішення про реорганізацію та ліквідацію підприємства, затверджує штатний розпис за поданням директора підприємства. В зв`язку з цим, директором КНП "Голованівська ЦРЛ" до Голованівської районної ради направлено лист від 20.09.2019 №873/01-24, щодо внесення змін, доповнень до затвердженої організаційної структури та штатної чисельності КНП «Голованівська ЦРЛ», а саме: з проханням про внесення до штатного розпису однієї штатної одиниці - головної медичної сестри. Відповідно до п. 20 ч. 1 статті 43, п. 4 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», рішення районної ради від 05.04.2019 №388 «Про створення КНП «Голованівська ЦРЛ», розглянувши лист КНП «Голованівська ЦРЛ» від 31.07.2019 №742/01-24, враховуючи рекомендації постійної комісії районної ради з питань бюджету, фінансів, управління комунальною власністю та соціально-економічного розвитку, Голованівською районною радою прийнято рішення від 04.10.2019 №425 «Про затвердження організаційної структури та штатної чисельності Комунального некомерційного підприємства «Голованівська центральна районна лікарня». Згідно цього рішення затверджено організаційну структуру та штатну чисельність КНП «Голованівська ЦРЛ» без штатної одиниці - головної медичної сестри та директору КНП «Голованівська ЦРЛ» необхідно було провести зміни в організації праці відповідно до затвердженої організаційної структури та штатної чисельності КНП «Голованівська ЦРЛ»; привести кількість працівників у відповідність до штатної чисельності; розподілити функціональні обов`язки та затвердити відповідні посадові інструкції. З метою оптимізації функцій управління, уникнення їх дублювання та забезпечення якості прийнятих рішень щодо організації господарської діяльності КНП «Голованівська ЦРЛ» та на підставі рішення Голованівської районної ради від 04.10.2019 №425 «Про затвердження організаційної структури та штатної чисельності КНП «Голованівська ЦРЛ», п. 7.3.8 Статуту КНП «Голованівська ЦРЛ», затвердженого рішенням Голованівської районної ради від 05.04.2019 №388, директором КНП "Голованівська ЦРЛ" видано: наказ від 09.10.2019 №171 «Про зміни в організації праці відповідно до затвердженої організаційної структури та штатної чисельності КНП «Голованівська ЦРЛ»; наказ від 11.10.2019 №172 «Про приведення чисельності працівників КНП «Голованівська ЦРЛ» у відповідність до затвердженої організаційної структури та штатної чисельності працівників». Представник відповідача вказує на те, що на дату видачі наказу про поновлення позивача на роботі в КНП "Голованівська ЦРЛ" не існувало посади головної медичної сестри. Підприємство виконуючи рішення суду про поновлення позивача на роботі з 11.07.2018 виконало це рішення, так як до 01.01.2018 посада головної медичної сестри на підприємстві перебувала в штатному розписі. З моменту поновлення позивача на роботі з 11.07.2018 і фактичного виходу на роботу з 10.04.2019, її було забезпечено відповідним обсягом роботи згідно посадової інструкції та робочим місцем. У період з жовтня 2019 року по січень 2020 року в КНП "Голованівська ЦРЛ" відбулася зміна в організації виробництва і праці. Позивача було ознайомлено з наказами «Про зміни в організації праці відповідно до затвердженої організаційної структури та штатної чисельності КНП «Голованівська ЦРЛ» від 09.10.2019 №171, який позивач відмовилась підписувати, про що складено відповідний акт та «Про приведення чисельності працівників КНП «Голованівська ЦРЛ» у відповідність до затвердженої організаційної структури та штатної чисельності працівників» від 11.10.2019 №172, про що позивач проставила в ознайомленні особистий підпис та зазначила «Не згодна». Представник відповідача стверджує, що зважаючи на те, що право роботодавця самостійно визначати чисельність працівників і штатний розпис, не потребує додаткового доведення і судові органи не можуть вимагати обґрунтування доцільності скорочення чисельності або штату, сам факт проведення таких заходів може підтверджуватись рішенням роботодавця (наприклад копіями наказів про проведення заходів щодо скорочення чисельності або штату працівників, витягами із штатного розпису (до та після звільнення працівників), відомостями про зменшення фонду оплати праці (якщо воно має місце), а також іншими документами, що свідчать про належне виконання роботодавцем процедури звільнення (повідомлення, що направляється первинній профспілковій організації про заплановане скорочення), що в даному випадку має місце. На адресу Голованівської районної організації профспілки працівників охорони здоров`я було надано інформацію від 11.10.2019 №955/01-24 з економічним обґрунтуванням щодо скорочення позаштатного працівника [PERSON] . За ініціативою адміністрації КНП "Голованівська ЦРЛ" позивача неодноразово знайомили з вакансіями, які є в наявності на підприємстві із зазначенням умов праці та умов оплати праці, а саме: станом на 15.10.2019 за вих. №956/01-24, станом на 25.10.2019 за вих. №981/01-24, станом на11.11.2019 за вих. №1024/01-24, станом на 13.01.2020 за вих. №24/01-24. Після ознайомлення із вакансіями позивач зазначала про те, що не згодна, тобто відповідачем неодноразово пропонувалися позивачу вакантні посади, які повністю відповідали її кваліфікаційним вимогам і досвіду роботи. 11.11.2019 позивачеві було вручено попередження про наступне вивільнення та одночасно з попередженням позивача було ознайомлено з переліком вакансій, наявних на підприємстві. Після ознайомлення з наявними вакансіями позивачем у попередженні було зазначено, що рішення стосовно переведення на іншу роботу буде ним прийняте у визначені терміни, однак відповідач самостійно не міг перевести позивача на будь-яку вакантну посаду без її згоди і заяви, дотримуючись вимог ст. 43 Конституції України, та Конвенції МОП N29 "Про примусову або обов`язкову працю". У відповідності до вимог ст. 43 КЗпПУ відповідач 12.12.2019 звернувся з поданням №1135/01-24, довідкою про вакантні посади та планом-графіком вивільненого працівника про розірвання трудового договору з працівником за п. 1 ст. 40 КЗпПУ до Голованівської районної організації профспілки працівників охорони здоров`я. За результатами розгляду подання протоколом профспілкового комітету від 26.12.2019 №15 було надано згоду на звільнення позивача як позаштатного працівника Голованівської ЦРЛ, члена профспілки за п. 1 ст. 40 КЗпПУ у зв`язку з приведенням чисельності працівників КНП «Голованівська ЦРЛ» у відповідність до затвердженої організаційної структури та штатної чисельності працівників з 13.01.2020. У відповідності до вимог ч. 4 ст. 252 КЗпПУ відповідач 27.12.2019 звернувся з поданням №1214/01-24 про розірвання трудового договору з працівником за п. 1 ст. 40 КЗпПУ до Кіровоградської обласної організації профспілки працівників охорони здоров`я. За результатами розгляду подання листом вищого виборного органу від 08.01.2020 №01-18/04 повідомлено, що позивач не є головою районної організації профспілки в зв`язку з чим згода на її звільнення надається на рівні профспілкового комітету КНП "Голованівська ЦРЛ". З урахуванням наведеного та вимог закону, представник відповідача стверджує, що при звільненні позивача були дотримані всі умови, передбачені діючим законодавством України, наказ про її звільнення з роботи за п. 1 ст. 40 КЗпПУ є законним і підстав для його скасування та поновлення позивача на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, не має, оскільки позивачу перед звільненням неодноразово пропонувались всі вакантні посади, але вона за весь час працевлаштування (жовтень 2019 року - січень 2020 року) не звернулася із заявою до відповідача про переведення її на будь-яку роботу, на звільнення позивача надана згода профспілковим комітетом, тому у задоволенні позовних вимог в цій частині просить відмовити. Також представник відповідача зазначає, що позивачем у позовній заяві не обґрунтовано в чому саме полягає моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю відповідача таку шкоду заподіяно. Також, позивачем не надано жодних доказі на підтвердження фактів заподіяння їй моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру та інше. Позивач отримувала заробітну плату у розмірі 100% її посадового окладу, окрім того, позивач є пенсіонером та отримує пенсію, у зв`язку з чим вважає позов в цій частині є необґрунтованим і не підлягає задоволенню. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав зазначених в позові, просила позов задовольнити. Пояснила, що її тричі було незаконно звільнено з посади у зв`язку з неприязними відносинами до неї головного лікаря Голованівської ЦРЛ [PERSON] . Після поновлення на роботі 26.03.2018 її фактично не допустили до роботи в Голованівській ЦРЛ з повноваженнями головної медичної сестри, а лише пообіцяли, що внесуть зміни в її посадові обов`язки, однак така посада до штатного розпису внесена не набула, і навпаки її постійно повідомляли про чергове звільнення. Зазначила, що профспілковий комітет первинної профспілкової організації, який надавав згоду на її звільнення був не легітимний, оскільки його повноваження закінчились в жовтні 2019 року, тоді як засідання проводилось 26.12.2019. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав зазначених в позові, просила позов задовольнити. Пояснила, що позивач була звільнена з роботи у зв`язку з скороченням посади, однак після поновлення її на роботі за рішеннями суду, така посада не була введена до штатного розпису, що порушило права позивача, тоді як в наказі відповідача про поновлення [PERSON] на посаді зазначено про необхідність введення її до штату. Відповідач подаючи до Голованівської районної ради проект штатного розпису не включив посаду головної медичної сестри, у зв`язку з чим районна рада повернула проект на доопрацювання, однак повторно подаючи проект штатного розпису відповідач знову не включив у штатний розпис таку посаду. Тоді як кошти у відповідача для включення в штатний розпис посади головної медичної сестри були, про що свідчить преміювання інших працівників лікарні. Крім того, звільнення з роботи можливе лише після пропонування працівнику іншої посади, чого відповідачем зроблено не було. Після скорочення посади головної медичної сестри, відповідачем введено в штатний розпис посаду сестри медичної-координатора, однак така посада має зовсім інші повноваження, а тому повноваження головної медичної сестри не були передані жодному працівнику. Після поновлення позивача на роботі, остання фактично не могла приступити до виконання своїх обов`язків, жодного разу не була направлена на семінари. З 29.03.2019 керівник лікарні здійснювала тиск на позивача, неодноразово повідомляючи про звільнення з роботи. Відповідач неодноразово попереджав позивача про звільнення, у зв`язку з чим, не можливо визначити чи дотримано двохмісячний строк повідомлення перед звільненням, при цьому на пропозиції відповідача про переведення на інші посади від 30.12.2019 та від 13.01.2020 вона не відмовлялась. Також вважає, що профспілковий комітет первинної профспілкової організації, який надавав згоду на звільнення з роботи позивача був не легітимний, оскільки його повноваження закінчились в жовтні 2019 року, тоді як засідання проводилось 26.12.2019, в тому числі - без участі позивача, яку навіть не повідомили про таке засідання. Зазначила, що позивач зазнала моральних страждань, оскільки була переведена в кабінет в якому знаходився молодший медичний персонал, де знаходиться пральна. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав, зазначених у відзиві на позов, просив відмовити в задоволенні позову. Пояснив, що з метою оптимізації та запобігання дублювання посада головної медичної сестри була виведена з штатного розпису. Голованівська районна рада, яка була наділена повноваженнями визначати штат лікарні, винесла саме таке рішення, без наявності посади головної медичної сестри і таке рішення не оскаржувалось. Головний лікар повідомляла про те, що позивач після поновлення на роботі була забезпечена усім необхідним, їй було визначено місце роботи, жодних фактів порушення її прав у зв`язку з незабезпеченням їй робочого місця немає. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, покази позивача як свідка, покази свідків та дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що з 12.12.1978 позивач прийнята на роботу Голованівською ЦРЛ на посаду медичної сестри, а з 15.05.1989 - переведена на посаду головної медичної сестри Голованівської ЦРЛ, за час роботи до дисциплінарної відповідальності не притягувалась, що підтверджується копією трудової книжки позивача, заведеної 10.03.1972 (а.с. 10-12 т. 1). Завдання та обов`язки головної медичної сестри були затверджені головним лікарем 02.01.2015 та наказом від 28.03.2018 №88 (а.с. 64-66 т. 1). Як вбачається з копії рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 23.03.2018 по цивільній справі №386/1197/17, яке набрало законної сили 02.05.2018, позивача наказом головного лікаря Голованівської ЦРЛ від 11.12.2017 було звільнено за прогул без поважних причин, яке судом визнано незаконним та скасовано; вирішено поновити позивача на посаді головної медичної сестри Голованівської ЦРЛ з 12.12.2017; стягнуто з Голованівської ЦРЛ на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу (а.с. 29-32 т. 1). Під час розгляду Голованівським районним судом Кіровоградської області цивільної справи №386/1197/17, 29 грудня 2017 року головним лікарем Голованівської ЦРЛ з метою упорядкування штатної чисельності та підвищення ефективності управління винесено наказ за №186 "Про скорочення штату працівників та внесення змін до штатного розпису Голованівської ЦРЛ", яким вирішено внести зміни до штатного розпису Голованівської ЦРЛ з 01.01.2018; вивести зі штатного розпису одну штатну одиницю головної медичної сестри; ввести до штатного розпису одну штатну одиницю сестри медичної-координатора, одну штатну одиницю дезінфектора (а.с. 72 т. 1). 02 січня 2018 року головою Голованівської районної державної адміністрації затверджено штатний розпис Голованівської ЦРЛ з 01.01.2018, в якому відсутня посада головної медичної сестри (а.с. 62 т. 1). В 2019 році головою Голованівської районної державної адміністрації затверджено штатний розпис Голованівської ЦРЛ з 01.01.2019, в якому також відсутня посада головної медичної сестри (а.с. 60 т. 1). Як встановлено рішенням Голованівського районного суду Кіровоградської області від 29.03.2019 по цивільній справі №386/802/18, 26 березня 2018 року наказом головного лікаря Голованівської ЦРЛ №155-К на виконання рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 23.03.2018, позивача було поновлено на посаді головної медичної сестри Голованівської ЦРЛ з 12.12.2017, допущено до виконання обов`язків з 26.03.2018 (а.с. 16-28 т. 1). Наказом від 04 липня 2018 року за №316-К головного лікаря Голованівської ЦРЛ позивача звільнено з посади головної медичної сестри з 10 липня 2018 року у зв`язку зі скороченням штату та неможливістю подальшого працевлаштування, згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України. Цим же рішенням суду встановлено, що наказ головного лікаря Голованівської ЦРЛ від 04.07.2018 №316-К визнано незаконним та скасовано; вирішено поновити позивача на посаді головної медичної сестри Голованівської ЦРЛ з 11.07.2018; стягнуто з Голованівської ЦРЛ на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу. 10 квітня 2019 року наказом головного лікаря Голованівської ЦРЛ №207-К на виконання рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 05.04.2019, позивача було поновлено на посаді головної медичної сестри Голованівської ЦРЛ з 11.07.2018, допущено до виконання обов`язків, визначено виплачувати заробітну плату згідно посадового окладу (а.с. 33 т. 1). 11 квітня 2019 року головним лікарем Голованівської ЦРЛ позивача було повідомлено про наступне вивільнення на підставі п. 1 ст. 40 КЗпПУ, у зв`язку з штатним розписом Голованівської ЦРЛ, затвердженим від 01.01.2019 та наказом головного лікаря від 10.04.2019 №94 "Про попередження про наступне вивільнення"; повідомлено про вакантні посади сестри медичної маніпуляційної терапевтичного відділення, сестри медичної палатної дитячого відділення; запропоновано у разі згоди на переведення на запропоновану посаду подати заяву (а.с. 43 т. 1). Як вбачається з копії протоколу пленарного засідання тридцятої сесії Голованівської районної ради VІІ скликання від 05.07.2019, на сесії розглядалось питання про затвердження організаційної структури та штатної чисельності відповідача, однак рішення з цього питання прийнято не було (а.с. 39-42 т. 1). 09 серпня 2019 року директором КНП "Голованівська ЦРЛ" позивача повторно було повідомлено про заплановане на 10 жовтня 2019 року вивільнення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпПУ, у зв`язку з приведенням штатного розпису у відповідність до наказу головного лікаря від 29.12.2017 №186 "Про скорочення штату працівників та внесення змін до штатного розпису Голованівської ЦРЛ"; повідомлено про вакантні посади сестри медичної маніпуляційної терапевтичного відділення, сестри медичної палатної дитячого відділення, сестри медичної ЦСВ поліклінічного відділення, сестри медичної кабінету переливання крові поліклінічного відділення, сестри медичної ендоскопічного кабінету поліклінічного відділення, сестри медичної з онкології поліклінічного відділення, сестри медичної палатної хірургічно-гінекологічного відділення; запропоновано у разі згоди на переведення на запропоновану посаду подати заяву (а.с. 44 т. 1). Також судом встановлено, що 20.09.2019 директор КНП "Голованівської ЦРЛ" звернулась з листами №871/01-24 та №873/01-24 до Голованівської районної ради Кіровоградської області про розгляд на сесії ради питання щодо внесення змін та доповнень, затвердження організаційної структури та штатної чисельності КНП "Голованівська ЦРЛ", а також просила доповнити штатний розпис штатною одиницею - головної медичної сестри (а.с. 151-152 т. 1). Згідно копії рішення Голованівської районної ради Кіровоградської області від 04.10.2019 №425, організаційну структуру та штатну чисельності відповідача було затверджено, однак посада головної медичної сестри у штаті відсутня (а.с. 36-38 т. 1). 09 жовтня 2019 року директором КНП "Голованівська ЦРЛ" винесено наказ №171, яким проведено зміни в організації праці підприємства (а.с. 48 т. 1). Відповідно копії акту, складеного 15.10.2019 в складі інспектора з кадрів [PERSON]., юриста [PERSON] та лікаря-статистика [PERSON] , позивач відмовилась від підпису при ознайомленні з копією наказу від 09.10.2019 №171 (а.с. 160 т. 1). Згідно копії наказу директора КНП "Голованівська ЦРЛ" від 11.10.2019 №172, вирішено привести чисельність працівників підприємства у відповідність до затвердженої організаційної структури та штатної чисельності шляхом вивільнення позаштатного працівника [PERSON] - головної медичної сестри (а.с. 49 т. 1). 11 жовтня 2019 відповідачем Голованівській районній організації профспілки працівників охорони здоров`я направлено повідомлення про приведення чисельності працівників у відповідність до затвердженої організаційної структури та штатної чисельності працівників (а.с. 163-164 т. 1). 15 жовтня 2019 року та 25 жовтня 2019 року позивача було повідомлено про наявність вакантних посад в лікарні, на що позивач заперечувала, що підтверджується її написом та посвідченням підписом (а.с. 165-168 т. 1). 11 листопада 2019 року директором КНП "Голованівська ЦРЛ" позивача було повідомлено про заплановане на 13 січня 2020 року вивільнення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпПУ, наказу директора від 09.10.2019 №171 "Про зміни в організації праці відповідно до затвердженої організаційної структури та штатної чисельності КНП "Голованівська ЦРЛ", наказу директора від 11.10.2019 №172 "Про приведення чисельності працівників КНП "Голованівська ЦРЛ" у відповідність до затвердженої організаційної структури та штатної чисельності працівників"; повідомлено про вакантні посади сестри медичної палатної дитячого відділення, сестри медичної ЦСВ поліклінічного відділення, сестри медичної кабінету переливання крові поліклінічного відділення, сестри медичної ендоскопічного кабінету поліклінічного відділення, сестри медичної з онкології поліклінічного відділення, сестри медичної палати новонароджених пологового відділення, сестри медичної палатної хірургічно-гінекологічного відділення; запропоновано у разі згоди на переведення на запропоновану посаду подати заяву (а.с. 45 т. 1). В попередженні від 11.11.2019 позивачем здійснено напис про те, що не згодна. 12 грудня 2019 року головним лікарем КНП "Голованівська ЦРЛ" винесено подання Голованівській районній організації профспілки працівників охорони здоров`я, в якому просить надати згоду на звільнення головної медичної сестри [PERSON] відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпПУ, яке отримано цією організацією 12.12.2019 та до якого додано довідку про наявність вакантних посад, план-графік вивільненого працівника [PERSON] 13.01.2020 та список вивільненого працівника (а.с. 134-137 т. 1). Згідно наданої позивачем копії протоколу №15 від 26.12.2019 засідання профкому Голованівської районної профспілкової організації працівників охорони здоров`я, в ньому зазначається про те, що на засіданні були присутні [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] ; профкомом надано згоду на розірвання трудового договору з головною медичною сестрою КНП "Голованівська ЦРЛ" [PERSON] у зв`язку з відсутністю даної посади в штатному розписі відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпПУ, про що головному лікарю Голованівської ЦРЛ направлено повідомлення (а.с. 34-35 т. 1). Як вбачається з копії статуту професійної спілки працівників охорони здоров`я, затвердженого ІІІ з`їздом Профспілки працівників охорони здоров`я України від 10.02.2000 та зареєстрованого Міністерством юстиції України від 28.02.2000 №1341 (далі - Статут професійної спілки), в п. 36 розділу ІV визначено, що первинна профспілкова організація обирає на зборах, з`їздах, конференціях профспілковий комітет, термін повноважень якого складає 5 років. Повноваження виборних органів профспілки та її організацій дійсні до формування (обрання чи делегування) нового складу виборних органів (а.с. 210-217 т. 1). Крім того, 27.12.2019 відповідач з поданням про надання згоди на звільнення головної медичної сестри [PERSON] звернувся до Кіровоградської обласної організації профспілки працівників охорони здоров`я, яка 08.01.2020 надала відповідь про те, що згода такої профспілки не вимагається, оскільки повноваження [PERSON] як голови первинної профспілкової організації припинено з 12.07.2018 (а.с. 178-179 т. 1). Як вбачається з копії протоколу засідання профспілкового комітету первинної профспілкової організації Голованівської ЦРЛ від 12.07.2018 №99, головою організації обрано [PERSON] (а.с. 4-6 т. 2). 30 грудня 2019 року директором КНП "Голованівська ЦРЛ" позивача було повторно повідомлено про заплановане на 13 січня 2020 року вивільнення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпПУ; повідомлено про вакантні посади сестри медичної палатної дитячого відділення, сестри медичної ЦСВ поліклінічного відділення, сестри медичної кабінету переливання крові поліклінічного відділення, сестри медичної ендоскопічного кабінету поліклінічного відділення, сестри медичної з онкології поліклінічного відділення, сестри медичної палати новонароджених пологового відділення, сестри медичної палатної хірургічно-гінекологічного відділення; запропоновано у разі згоди на переведення на запропоновану посаду подати заяву (а.с. 46 т. 1). 13 січня 2020 року директором КНП "Голованівська ЦРЛ" позивача було втретє повідомлено про заплановане на 13 січня 2020 року вивільнення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпПУ; повідомлено про вакантні посади сестри медичної палатної дитячого відділення, сестри медичної ЦСВ поліклінічного відділення, сестри медичної кабінету переливання крові поліклінічного відділення, сестри медичної ендоскопічного кабінету поліклінічного відділення, сестри медичної з онкології поліклінічного відділення, сестри медичної палати новонароджених пологового відділення, сестри медичної палатної хірургічно-гінекологічного відділення, рентгенолаборанта поліклінічного відділення, лаборанта клініко-діагностичного відділення; запропоновано у разі згоди на переведення на запропоновану посаду подати заяву (а.с. 47 т. 1). Наказом від 10 січня 2020 року за №72-К директора КНП "Голованівська ЦРЛ" позивача звільнено з посади головної медичної сестри з 13 січня 2020 року згідно п. 1 ст. 40 КЗпПУ (а.с. 9 т. 1). Відповідно довідки КНП "Голованівська ЦРЛ" від 14.01.2020 №15/06-20, заробітна плата позивача за листопад та за грудень 2020 року складає по 6469,83 грн. за кожен місяць (а.с. 13 т. 1). Згідно копії протоколу №1 від 12.02.2020 та копії постанови від 12.02.2020, профспілковою конференцією Голованівської районної профспілкової організації працівників охорони здоров`я з 12.02.2020 обрано новий склад профкому (а.с. 7-9 т. 2). Як вбачається з наданих відповідачем копій наказів Голованівської ЦРЛ: з 09 січня 2018 року на посаду сестри медичної-координатора Голованівської ЦРЛ була прийнята [PERSON] (копія наказу №51-к від 05.01.2018) (а.с. 111 т. 1); 25.01.2019 премійовано бухгалтера [PERSON] (копія наказу №103-К від 25.01.2019) (а.с. 112 т. 1); 03.01.2019 премійовано бухгалтерів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (копія наказу №31-К від 03.01.2019) (а.с. 113 т. 1); 04.02.2019 премійовано бухгалтера [PERSON] (копія наказу №137-К від 04.02.2019) (а.с. 114 т. 1); 31.01.2019 премійовано завідувача господарством [PERSON] (копія наказу №122-К від 31.01.2019) (а.с. 115 т. 1); 22.02.2019 премійовано лікарів та інших працівників в кількості 53-ох осіб (копія наказу №153-К від 22.02.2019) (а.с. 116-117 т. 1); 09.04.2019 премійовано лаборанта [PERSON] та лікаря [PERSON] (копія наказу №205-К від 09.04.2019) (а.с. 118 т. 1); 12.04.2019 премійовано бухгалтерів та інших працівників в кількості 12-ти осіб (копія наказу №209-К від 12.04.2019) (а.с. 119 т. 1); 14.05.2019 премійовано бухгалтерів та медичних сестер в кількості 40-ка осіб (копія наказу №261-К від 14.05.2019) (а.с. 120-122 т. 1); 28.05.2019 премійовано головного лікаря [PERSON] (копія наказу №275-К від 28.05.2019) (а.с. 123 т. 1); 24.06.2019 премійовано головного бухгалтера [PERSON] (копія наказу №317-К від 24.06.2019) (а.с. 124 т. 1); 18.07.2019 премійовано бухгалтерів в кількості 8-ми осіб (копія наказу №359-К від 18.07.2019) (а.с. 125 т. 1); 02.08.2019 премійовано бухгалтерів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (копія наказу №390-К від 02.08.2019) (а.с. 126 т. 1); 24.09.2019 премійовано працівників в кількості 9-ти осіб (копія наказу №444-К від 24.09.2019) (а.с. 127 т. 1); 24.09.2019 премійовано лікарів та медичних сестер в кількості 14-ти осіб (копія наказу №445-К від 24.09.2019) (а.с. 128 т. 1). Згідно копій листів департаменту охорони здоров`я Кіровоградської обласної державної адміністрації від 11.04.2019 та від 18.11.2019 на базі КНП "Кіровоградська обласна лікарня" проводились семінари, на які згідно наказів головного лікаря Голованівської ЦРЛ від 03.05.2019 №161-В та від 25.11.2019 №560-В, на 07.05.2019 відряджались сестра медична-координатор [PERSON] , старша сестра медична [PERSON] , а на 27.11.2019 - сестра медична-координатор [PERSON] , лікар-акушер-гінеколог [PERSON] , лікар-педіатр [PERSON] , водій [PERSON] (а.с. 129-133 т. 1). Допитана в судовому засіданні як свідок позивач суду показала, що 26 грудня 2019 року близько 14 години 00 хвилин до неї зателефонувала [PERSON] та запросила на засідання профкому Голованівської районної профспілкової організації працівників охорони здоров`я. Вона з`явилась на засідання, на якому окрім неї та [PERSON] бали також присутні [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] . На засіданні [PERSON] зачитала подання директора КНП "Голованівська ЦРЛ" про її звільнення з посади, однак вона (позивач) повідомила про те, що у членів профспілкової організації закінчився строк повноважень, а тому засіданні є нелегітимне. Після цього, [PERSON] повідомила про те, що рішення на засіданні щодо її звільнення прийматись не буде. Вона вийшла з кабінету, в якому проводилось засідання та через дві хвилини вийшли інші особи, які були присутні на засіданні. Засідання відбувалось на протязі 30 хвилин. Однак, вже після звільнення їй стало відомо про те, що існує рішення профспілкової організації про надання згоди на її звільнення, однак про таке рішення члени не голосували. Нових членів профспілкової організації було обрано лише 12.02.2020. Також зазначила, що після її поновлення на роботі з 11.04.2019 вона не була належним чином забезпечена робочим місцем, оскільки місце роботи було визначено в кабінеті №3, в якому окрім неї, також знаходився молодший медичний персонал, в якому також здійснювались прасування, видача дезінфікуючих засобів. Вона жодного разу не отримувала премію на відмінну від інших працівників лікарні. Вважає, що такі дії директора лікарні є упередженими та свідчать про здійснення тиску на неї, її неодноразово повідомляли про звільнення з роботи, у зв`язку з чим, вона постійно перебувала у стресовому стані. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що з 2014 року обрана членом профкому Голованівської районної профспілкової організації працівників охорони здоров`я, а з липня 2018 року являється головою цієї організації. В грудні 2019 року до профспілкової організації надійшло подання директора КНП "Голованівська ЦРЛ" про надання згоди на звільнення [PERSON] з посади головної медичної сестри у зв`язку зі скороченням штату. 25 грудня чи 26 грудня 2019 року приблизно о 13-14 год., коли саме точно не пам`ятає, розпочалося засідання, на якому окрім неї були присутні [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] . Вона доповіла на засіданні про надходження подання та оголосила його, а [PERSON] повідомила про те, що в членів профспілкової організації відсутні повноваження, а тому засідання є нелегітимним. Після цього, вона (свідок) повідомила про те, що рішення прийматись не буде, оскільки є необхідність у з`ясуванні в обласної організації профспілки про наявність чи відсутність повноважень у районної профспілкової організації. Після цього засідання перервалось і всі присутні розійшлися. Вона зателефонувала до представника обласної організації профспілки, яка повідомила про те, що повноваження у районної профспілкової організації є, а тому остання може приймати рішення. Наступного дня члени продовжили засідання, на якому прийняли рішення про надання згоди на звільнення [PERSON] , однак останню на засідання не запрошували і вона була відсутня на такому засіданні. Чому не запросили [PERSON] пояснити не може, а також не може пояснити, чому було оформлено лише один протокол засідання, оскільки питання про звільнення [PERSON] вирішувалось на двох засіданнях у різні дні. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що вона, як член організації, брала участь під час проведення засідання районної профспілкової організації, де вирішувалось питання про надання згоди на звільнення [PERSON] з посади головної медичної сестри КНП "Голованівська ЦРЛ". Засідання начебто проводилось у грудні 2019 року, однак точно сказати не може. Також не пам`ятає чи була присутня на засіданні [PERSON] та про те, чи проводилось засідання в один день чи два. Вважає, що районна профспілкова організація не мала повноважень на час розгляду питання щодо надання згоди на звільнення [PERSON] , але члени проголосували про надання такої згоди. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показав, що він являється депутатом Голованівської районної ради Кіровоградської області. Під час засідання, яке проводилось 05 липня 2019 року розглядалось питання про затвердження організаційної структури та штатної чисельності КНП "Голованівська ЦРЛ". Він як особа, яка має медичну освіту, виявив відсутність в проекті штатного розпису посаду головної медичної сестри, про що виступив перед депутатами, після чого такий проект не був прийнятий. В жовтні 2019 року районною радою повторно розглядалось питання про затвердження організаційної структури та штатної чисельності КНП "Голованівська ЦРЛ", в штатному розпису посада головної медичної сестри знову була відсутня, однак районна рада прийняла рішення про затвердження такого розпису. Він особисто участі в засіданні, яке проводилось 05.10.2019, не брав. Вважає, що посада головної медичної сестри в штаті відповідача має бути обов`язково, оскільки це керівна посада, яка контролює молодший медичний персонал. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що вона являється депутатом Голованівської районної ради Кіровоградської області. Під час засідання, яке проводилось 05 липня 2019 року розглядалось питання про затвердження організаційної структури та штатної чисельності КНП "Голованівська ЦРЛ". Вона виявила відсутність в проекті штатного розпису посаду головної медичної сестри, у зв`язку з чим, такий проект не був прийнятий. Під час засідання директор КНП "Голованівська ЦРЛ" Піддубна висловлювалась про те, що відсутність посади головної медичної сестри в проекті штатного розпису обґрунтовано необхідністю оптимізації функцій управління, що є також і економічно обґрунтовано. У суду немає підстав ставити під сумнів показання свідків і таких доказів суду не надано. Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті ґрунтуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов`язок держави забезпечувати захист прав і свобод людини і громадянина судом (стаття 55). Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (частина 2 статті 16 ЦК України). За частиною першою ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із частиною першою ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом. Норми ст. 43 Конституції України визначають, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці визначені КЗпПУ. Частиною першою ст. 2 КЗпПУ передбачено, що право громадян України на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, - включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Держава створює умови для ефективної зайнятості населення, сприяє працевлаштуванню, підготовці і підвищенню трудової кваліфікації, а при необхідності забезпечує перепідготовку осіб, вивільнюваних у результаті переходу на ринкову економіку. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою (ч. 2 ст. 2 КЗпПУ). Згідно ст. 4 КЗпПУ законодавство про працю складається з цього Кодексу та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. Держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи (абзац 7 ч. 1 ст. 5-1 КЗпПУ). Відповідно до ст. 141 КЗпПУ власник або уповноважений ним орган повинен правильно організувати працю працівників, створювати умови для зростання продуктивності праці, забезпечувати трудову і виробничу дисципліну, неухильно додержувати законодавства про працю і правил охорони праці, уважно ставитися до потреб і запитів працівників, поліпшувати умови їх праці та побуту. Пунктом четвертим ч. 1 ст. 36 КЗпПУ передбачено як одну з підстав припинення трудового договору - з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41 КЗпП України). Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпПУ трудовий договір, укладений на невизначений термін, а також терміновий трудовий договір до закінчення терміну його дії можуть бути розірвані власником або уповноваженим їм органом у разі змін в організації виробництва і праці, у тому числі ліквідації, реорганізації, скорочення чисельності або штату працівників. Відповідно до ч. 2 ст. 40 КЗпПУ звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. При скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці (ч. 1 ст. 42 КЗпПУ). Нормами ст. 43 КЗпПУ визначено, що розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2 - 5, 7 статті 40 пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства. Власник або уповноважений ним орган має право розірвати трудовий договір не пізніш як через місяць з дня одержання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника). Порядок вивільнення працівників визначено статтею 49-2 КЗпПУ, частинами 1-3 якої, передбачено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Відповідно до частини першої статті 235 КЗпПУ у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Згідно з частиною другою статті 235 КЗпПУ при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Отже, виплата середнього заробітку проводиться за весь час вимушеного прогулу. Відповідно ст. 27 Закону України "Про оплату праці" порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року №9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи із заробітку за останні два календарні місяці роботи. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 (далі - Порядок). За змістом абзацу 3 пункту 2 Порядку середньомісячна заробітна плата працівникові обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Відповідно до пункту 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Пунктом 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року №9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" роз`яснено, що розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за пунктом 1 статті 40 КЗпПУ, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за два місяці про наступне вивільнення. Суд, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, враховує висновки щодо застосування ст. 49-2 КЗпПУ, викладені в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19.12.2018 по справі №487/2202/17, з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 вересня 2018 року у справі №800/538/17 про те, що "за приписами частини першої статті 40, частин першої та третьої статті 49-2 КЗпПУ вбачається, що власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов`язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації. Тобто, роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, які відповідають зазначеним вимогам, що існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював. З огляду на викладене, оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпПУ роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом усього періоду і існували на день звільнення. Така правова позиція також викладена у постанові Верховного Суду України від 01 квітня 2015 року у справі №6-40цс15. Також судом, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, враховуються висновки щодо застосування ст. 49-2 КЗпПУ, викладені в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23.05.2018 по справі №334/1939/16-ц, про те, що при вирішенні питання про те, чи мав змогу роботодавець виконати вимоги статті 49-2 КЗпПУ про надання роботи працівникові, який вивільняється в зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, суд має виходити з того, що за змістом цієї норми працівнику має бути запропонована наявна робота за відповідною професією чи спеціальністю і лише при відсутності такої роботи інша наявна робота. Судом встановлено, що посаду позивача головної медичної сестри Голованівської ЦРЛ, після її незаконного звільнення 11.12.2017 було скорочено з 01.01.2018 у зв`язку зі скороченням штату працівників, тоді як введено дві нові одиниці: посаду сестри медичної-координатора та посаду дезінфектора. Після поновлення судом позивача на посаді головної медичної сестри з 12.12.2017, яка з цієї дати і до повторного звільнення вважалась такою, що перебуває на посаді головної медичної сестри, в тому числі станом на 05.01.2018, відповідач на виконання вимог ч. 2 ст. 49-2 КЗпПУ не врахував переважне право на залишення на роботі позивача та прийняв на посаду сестри медичної-координатора [PERSON] . Крім того, КНП "Голованівська ЦРЛ" позивача втретє звільнено у зв`язку з скороченням штату працівників, яке (скорочення штату) фактично відбулося до повторного поновлення позивача на посаді з 11 липня 2018 року. Суд зауважує, що звільнення позивача з посади відбулося відповідачем з урахуванням наказу головного лікаря Голованівської ЦРЛ від 29.12.2017 №186 "Про скорочення штату працівників та внесення змін до штатного розпису Голованівської ЦРЛ", яким вирішено внести зміни до штатного розпису Голованівської ЦРЛ з 01.01.2018, тоді як такий наказ не оскаржується, він є чинним, будь-яких доказів про його скасування позивачем не надано. Суд приходить до висновку, що у зв`язку з першим незаконним з вини відповідача звільненням позивача з роботи, остання не змогла реалізувати своє переважне право на залишення на роботі КНП "Голованівська ЦРЛ" з урахуванням введення нової посади сестри медичної-координатора. Крім того, оцінивши досліджені в судовому засіданні письмові докази та покази свідків [PERSON] і [PERSON] , суд приходить до висновку про порушення відповідачем вимог ст. 43 КЗпПУ при звільненні позивача з посади за відсутності належним чином наданої попередньої згоди виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, оскільки з дослідженої копії протоколу №15 від 26.12.2019 вбачається те, що засідання профкому Голованівської районної профспілкової організації працівників охорони здоров`я було проведено 26.12.2019, на якому також брала участь і позивач та на якому було прийнято рішення про надання згоди на звільнення позивача з посади, однак згідно показів [PERSON] , яка є головою профспілкової організації та яка вела відповідне засідання і виготовляла зазначений протокол, встановлено, що засідання того дня було перервано та продовжено наступного дня, однак засідання продовжено за відсутності позивача, яка окрім того не була повідомлена про продовження засідання профспілкової організації. Аналогічні покази надано позивачем як свідком, про те, що профком Голованівської районної профспілкової організації працівників охорони здоров`я 26.12.2019 згоду на її звільнення не надавав, оскільки засідання було зупинено. За таких обставин, суд критично оцінює копію протоколу засідання профкому Голованівської районної профспілкової організації працівників охорони здоров`я №15 від 26.12.2019, а також згоду на звільнення позивача з посади головної медичної сестри, з урахуванням яких відповідачем винесено оскаржуваний наказ. Оцінивши всі досліджені в судовому засіданні докази, враховуючи зазначені норми законодавства, судом встановлено, що при звільненні позивача було допущено порушення вимог КЗпПУ, оскільки з дня попередження позивача про звільнення і до дня її звільнення існували вакантні посади, які не були їй запропоновані, як працівнику, який підлягав скороченню; звільнення відбулося без попередньої згоди первинної профспілкової організації, а тому приходить до висновку про те, що відповідач не мав підстав для звільнення позивача згідно п. 1 ч. 1 статті 40 КЗпПУ, а тому остання підлягає поновленню на роботі. Разом з тим, суд не погоджується з аргументами представника позивача та позивача, які відхиляє, про те, що на час проведення засідання профкому Голованівської районної профспілкової організації працівників охорони здоров`я (26.12.2019) в останньої були відсутні повноваження, оскільки п. 36 розділу ІV Статуту професійної спілки визначено, що повноваження виборних органів профспілки та її організацій дійсні до формування (обрання чи делегування) нового складу виборних органів, тоді як новий склад такої організації обрано 12.02.2020. Також, суд вважає безпідставними посилання представника позивача та позивача, як на підставу позовних вимог, про те, що відповідач після поновлення позивача на роботі на посаді головної медичної сестри, зобов`язаний був внести зміни до штатного розпису КНП "Голованівська ЦРЛ", в який включити таку посаду, оскільки такі обставини не стосуються суті позову в даній справі; оскарження дій чи бездіяльності відповідача з цього приводу в позовних вимогах не ставиться, що не є предметом позову. Крім того, є безпідставними твердження представника позивача та позивача про те, що попередження позивача про звільнення відбулося з порушенням встановленого двохмісячного строку до дні звільнення та те, що відповідач не пропонував позивачу наявні вакантні посади, оскільки з дослідженої копії повідомлення директора КНП "Голованівська ЦРЛ" від 11.11.2019, позивача цього дня було повідомлено про звільнення, тобто повідомлення відбулося за два місяці до дня звільнення, яке мало місце 13.01.2020. З наданих копій повідомлень відповідача від 11.11.2019, від 30.12.2019 та від 13.01.2020 вбачається, що позивача було повідомлено про наявність вакантних посад в КНП "Голованівська ЦРЛ", вакантні посади їй були запропоновані, про що під підпис повідомлено належним чином, однак позивач не виявила бажання на переведення на одну із запропонованих посад. Однак, відхилені аргументи представника позивача та позивача не впливають на доведеність встановлених обставин незаконного звільнення позивача з роботи. Визначаючи середній заробіток за час вимушеного прогулу, судом обчислюється середньоденна заробітна плата позивача та кількість робочих днів за період з 14.01.2020 по день ухвалення рішення. Середньоденна заробітна плата за останні два календарні місяці роботи позивача, що передують звільненню, з урахуванням відпрацьованих 42 днів у листопаді-грудні 2019 року, за що відповідачем виплачено 12939,66 грн., становить 308,09 грн. (загальна виплачена сума в розмірі 12939,66 грн. поділена на загальну суму відпрацьованих 42 днів). Кількість робочих днів за період з 14.01.2020 по день ухвалення рішення становить 130 днів, з урахуванням 14 днів в січні 2020 року, 20 днів у лютому 2020 року, 21 дня у березні 2020 року, 21 дня у квітні 2020 року, 19 днів у травні 2020 року, 20 днів у червні 2020 року та 15 днів у липні 2020 року. А тому, середній заробіток за час вимушеного прогулу, який підлягає стягненню на користь позивача складає 40051,7 грн., тобто 308,09 грн. (середньоденна заробітна плата) помножено на 130 (кількість робочих днів). Вирішуючи спір в частині стягнення моральної шкоди, суд виходить зі слідуючого. Статтею 237-1 КЗпПУ передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику, яке провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України). На підтвердження моральної шкоди, позивачем надано виписку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №16455 гастроентерологічного відділення Кіровоградської обласної лікарні, згідно якого, позивач з 26.09.2019 по 11.10.2019 проходила лікування з приводу хронічного панкреатиту в стадії загострення, рецедивуючий перебіг, стеатогепатозу, дивертикулярна хвороба, хронічного гастродуоденіту в стадії загострення (а.с. 55 т. 1), однак такі докази як на підставу стягнення моральної шкоди у зв`язку з незаконним звільненням є неналежними, оскільки позивач хворіла до звільнення, у зв`язку з чим відсутній причинний зв`язок між звільненням та хворобою. Разом з тим, суд вважає, що в даній справі є підстави для відшкодування відповідачем моральної шкоди позивачу, оскільки відповідач незаконно звільнив позивача з роботи, що призвело до стресу та моральних страждань, тоді як позивач раніше не порушувала дисципліну та не притягувалась до дисциплінарної відповідальності; позивач втратила нормальні життєві зв`язку з колегами, незаконно залишилась без роботи та змушена в судовому порядку доводити порушене право на працю. Визначаючи розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує ступінь вини відповідача, а саме: що незаконне звільнення позивача з роботи відбулося повторно; втретє відповідач незаконно звільнив позивача менш ніж через десять місяців з моменту поновлення її на роботі судом; враховується час, протягом якого позивач була змушена доводити незаконність свого звільнення та протягом якого позивач була позбавлена права на працю та отримання заробітної плати, а тому приходить до висновку про можливість стягнення 5000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, при цьому враховує вимоги розумності і справедливості, а також розмір втраченого заробітку. З наведених підстав, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог (ч. 6 ст. 141 ЦПК України). Враховуюче те, що позивача звільнено від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", в тому числі у зв`язку з тим, що має інвалідність другої групи, у зв`язку із повним задоволенням двох позовних вимог та частковим задоволенням позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, з відповідача мають бути стягнуті 1891 грн. 80 коп. судового збору на користь держави, а позивача має бути звільнено від сплати судового збору в сумі 630 грн. 60 коп., що пропорційно розміру позовної вимоги, у задоволенні якої відмовлено. Рішення в частині поновлення на роботі підлягає негайному виконанню. Підстави для скасування заходів забезпечення позову відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: partial