Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Департаменту соціальної політики виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про стягнення заборгованості в розмірі 32\~783 гривні 12 коп., з яких: невиплачена одноразова компенсація за шкоду здоровю відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в розмірі 17 110,20 грн., компенсаційні (інфляційні) втрати в розмірі 15 672,92 грн. Вимоги позову позивач обґрунтовує тим, що постановою Івано-Франківського міського суду від 30.04.2013 року, яка залишена без змін постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.11.2014 року у справі 344/4775/13-а, визнано неправомірними дії та зобовязано Департамент соціальної політики виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради здійснити перерахунок та виплатити позивачу одноразову компенсацію відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, з урахуванням сум виплаченої такої допомоги, яка набрала законної сили та звернута до виконання. На виконання рішення суду та розпорядження державного виконавця боржником - Департаментом соціальної політики виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради проведено перерахунок одноразової компенсації як учаснику ліквідації наслідків аварії ЧАЕС в розмірі 17\~110,20 грн. Проте вказані кошти не були йому виплачені, чим порушено його права. В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому порядку. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Постановою Івано-Франківського міського суду від 30.04.2013 року, яка залишена без змін постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.11.2014 року у справі 344/4775/13-а, визнано неправомірними дії Департаменту соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради щодо відмови [PERSON] у виплаті одноразової компенсації за шкоду здоровю відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної заробітної плати за 2012 рік та зобов'язано Департамент соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради здійснити перерахунок та виплатити [PERSON] одноразову компенсацію відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням сум виплаченої йому такої допомоги. Згідно постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.11.2014 року постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30.04.2013 року в частині перерахунку та виплати позивачу одноразової компенсації залишено без змін. Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ в Івано-Франківській області від 02.03.2015 року відкрито виконавче провадження по виконанню вищезазначеної постанови суду, а відповідно до постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ в Івано-Франківській області від 30.06.2015 року зазначене виконавче провадження закінчено, у зв'язку з неможливістю виконати постанову суду (а.с. 4). Вбачається, що Департаментом соціальної політики виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради проведено перерахунок одноразової компенсації як учаснику ліквідації наслідків аварії ЧАЕС в розмірі 17\~110,20 грн. (а.с. 6) Проте вказані кошти не були йому виплачені, що вбачається з листа Департаменту соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради (а.с. 5). Згідно ч. 5 ст. 11 Цивільного кодексу України визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Зважаючи, що докази, надані позивачем, свідчать про невиконання рішення суду, яке набрало законної сили та передано на виконання, по виплаті одноразової компенсації як учаснику ліквідації наслідків аварії ЧАЕС в розмірі 17 110,20 грн., позов в частині стягнення з відповідача невиплаченої одноразової компенсації, відповідно до ст. 48 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі 17 110 гривень 20 коп. підлягає до задоволення. Вимога позову про стягнення з відповідача інфляційних втрат в розмірі 15 672, 92 грн. Задоволенню не підлягає з огляду на наступне. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При розгляді справ про встановлену даною нормою закону відповідальність боржника підлягає з'ясуванню: чи існує зобов'язання між сторонами, чи це зобов'язання є грошовим, чи доведено наявність прострочення у виконанні зобов'язання, чи існують спеціальні норми, що регулюють ці правовідносини та виключають застосування цієї статті. Так, постановою Івано-Франківського міського суду від 30.04.2013 року визнано неправомірними дії та зобовязано Департамент соціальної політики виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради здійснити перерахунок та виплатити позивачу одноразову компенсацію відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, з урахуванням сум виплаченої такої допомоги. Тобто, рішення суду носить зобов'язальний характер і грошове зобов'язання за змістом даного рішення суду виникнути не могло. Загальні умови виконання рішень, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, визначено ст.75 Закону України « Про виконавче провадження». Підстави виникнення цивільних прав та обов'язків визначено в статті 11 ЦК України. Згідно частини 5 даної статті у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. Відповідно доч астини 1 статті 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. Частиною 2 статті 1 передбачено, що до майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом. Спір, що виник між сторонами з приводу одноразової компенсації врегульовано Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Вимоги позивача про застосування до відповідача відповідальності, визначеної ч. 2 ст. 625 ЦК України, виникли в зв'язку з виконанням судового рішення, а тому до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов'язання, визначені даною статтею, оскільки, як встановлено, передбачена статтею 625 ЦК України норма не застосовується до правовідносин, які регулюються спеціальним законодавством. Це відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові № 2-2759 цс16 від 20.01.2016 року, яка, з точки зору ст.360-7 ЦПК України, є обов'язковою для суду. А відтак, відсутні підстави для задоволення позовної вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат.

Outcome: partial