Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту смерті її матері [PERSON] , [INFO] , уродженки м.Кролевець Сумської області, яка померла [INFO] в м.Макіївка Донецької області. Свої вимоги заявник мотивує тим, що вона, [PERSON] , є дочкою [PERSON] , [INFO] , уродженки м.Кролевець Сумської області. Вони з матір`ю були зареєстровані та постійно проживали в [ADDRESS] . [PERSON] перемістилась з тимчасово окупованої території (району проведення антитерористичної операції) в [ADDRESS] і як внутрішньо переміщена особа тимчасово була зареєстрована за вказаною адресою, за місцем тимчасової реєстрації отримувала належну їй пенсію. У зв`язку з обставинами, що склались, [PERSON] була змушена поїхати в м.Донецьк, де [INFO] вона померла. Центром первинної медичної допомоги міста Макіївка 17 липня 2019 року була видана довідка про причину смерті. Калінінським відділом запису актів громадянського стану Донецького міського управління юстиції було здійснено реєстрацію та видано свідоцтво про смерть [PERSON] . Оскільки, довідка про причину смерті та свідоцтво про смерть матері є такими, що не відповідають вимогам законодавства України, вона звернулась до Кролевецького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області з приводу державної реєстрації смерті [PERSON] . Проте, їй було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті у зв`язку з відсутністю документа, що є правовою підставою для проведення такої реєстрації, оскільки відповідно до ст.9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" будь-які акти (рішення, документи), видані органами та/або особами, створеними, обраними чи призначеними у порядку, не передбаченому законодавством України, є недійсними і не створюють правових наслідків. Встановлення факту смерті матері [PERSON] необхідне заявнику для отримання допомоги на поховання та оформлення спадкових прав на майно, що залишилось після її смерті. Заявник в судове засідання не з`явилась, в заяві зазначене клопотання про розгляд справи без її участі (а.с.4). Заінтересована особа Кролевецький районний відділ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Сумській області до суду свого представника не направив, надавши клопотання про розгляд справи за відсутності їх представника. Проти заяви не заперечують (а.с. 21). Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. З урахуванням зазначеного положення ЦПК України та клопотання заявника і заінтересованої особи, суд вирішив можливим розглянути справу за їх відсутності. Відповідно до положення ч.2 ст.247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши наявні в справі докази, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що заявник [PERSON] є дочкою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про її народження та свідоцтвом про шлюб, згідно якого після реєстрації шлюбу 28.08.1999 року вона змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] (а.с.8, 9). Згідно копії паспорта серії [NUMBER] , виданого Калінінським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області 11.03.2001 року, громадянка України [PERSON] , [INFO] , уродженка м.Кролевець Сумської області, з 20.02.1967 року була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.23). [PERSON] , [INFO] , уродженка м.Кролевець Сумської області, була взята на облік як внутрішньо переміщена особа, її зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , фактичне місце проживання/перебування: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою від 04.08.2016 року №5906000350 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, виданою управлінням соціального захисту населення Кролевецької РДА (а.с.10). Згідно довідки про причину смерті №363, виданої 17 липня 2019 року Центром первинної медико-санітарної допомоги м.Макіївки, [PERSON] , 1937 року народження, померла [INFO] (а.с.11). 17 липня 2019 року Калінінським відділом запису актів цивільного стану Донецького міського управління юстиції видано свідоцтво про смерть [PERSON] , [INFO] , місце народження Україна, Сумська область, м.Кролевець, померла [INFO] в м.Макіївка, Червоногвардійський район у віці 82 роки (а.с.12). 18 липня 2019 року [PERSON] провела поховання своєї матері [PERSON] на кладовищі в м. Донецьк, вул . Вороніхіна , понесла витрати, пов`язані з похованням, що підтверджується договором-замовленням на організацію та проведення поховання №012938 від 18.07.2019 року (а.с.13). Листом від 06.08.2019 року Кролевецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області заявнику відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON] у зв`язку з відсутністю документа, що є правовою підставою для проведення такої реєстрації, оскільки відповідно до ст.9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" будь-які акти (рішення, документи), видані органами та/або особами, створеними, обраними чи призначеними у порядку, не передбаченому законодавством України, є недійсними і не створюють правових наслідків (а.с.14). Згідно з п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до розпорядження КМУ №1085 від 7 листопада 2014 року місто Макіївка входить у перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Пунктом 1 Постанови Верховної Ради України "Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями" від 17.03.2015 року № 254-VIII визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України "Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей" запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Згідно Постанови Верховної Ради України "Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування" від 17.03.2015 року № 252-VIII, до окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України "Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей" тимчасово запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, належать райони або їх частини, міста, селища і села, що знаходяться на територіях, які розташовані між державним кордоном України з Російською Федерацією, урізом води Азовського моря та лінією, яка визначена додатком до цієї Постанови, що відповідає Мінському меморандуму від 19 вересня 2014 року. Відповідно до ч.3 ст.9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" будь-які акти (рішення, документи), видані органами та/або особами, створеними, обраними чи призначеними у порядку, не передбаченому законом, є недійсними і не створюють правових наслідків. Даючи оцінку допустимості наданих суду доказів, а саме: документів, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, суд керується положенням ч. 2 ст. 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у даній справі встановлення факту смерті на окупованій території України, суд бере до уваги практику Європейського суду України з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права (справи проти Туреччини, Молдови та Росії). Так, згідно правової позиції Європейського суду з прав людини у справі «Кіпр проти Туреччини» (заява №25781/94), виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Таким чином, документи видані органами чи установами, що знаходяться на тимчасово окупованій території України, як виняток, можуть братися до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозвя`зку під час розгляду справ у порядку ст. 317 ЦПК України. Аналогічна позиція викладена в інформаційному листі Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 15 квітня 2016 року №9-1130/0/4-16. Оскільки отримане заявником свідоцтво про смерть матері [PERSON] не може бути використане для реєстрації смерті на території України та не визнається державними органами України, з метою захисту її законних прав та інтересів, суд приходить до висновку про задоволення заяви та встановлення факту смерті громадянки України [PERSON] , [INFO] , місце народження: Сумська область, м. Кролевець, час смерті - [INFO] , вік померлої - 82 роки, місце смерті - Донецька область, м.Макіївка, Червоногвардійський район. Встановлення вказаного факту надасть можливість заявнику отримати свідоцтво про смерть, видане відповідним державним органом України. На підставі ч.4 ст.317, п.8 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення.

Outcome: approved