Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до Солом'янського районного суду міста Києва з позовною заявою до [PERSON], Приватного акціонерного „Страхова компанія „Україна", про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, просила суд стягнути на свою користь з Приватного акціонерного товариства „Страхова компанія „Україна" майнову шкоду в розмірі 4154, 01 грн., стягнути з [PERSON] моральну шкоду в розмірі 6100, 00 грн., стягнути з Приватного акціонерного товариства „Страхова компанія „Україна" суму судового збору в сумі 243, 60 грн., Стягнути з [PERSON] суму судового збору в сумі 60 грн., стягнути з Приватного акціонерного товариства „Страхова компанія „Україна", [PERSON] солідарно витрати на правову допомогу в сумі 700, 00 грн. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Преставник Приватного акціонерного товариства „Страхова компанія „Україна" в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Вислухавши думку позивача, всебічно дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 31.12.2014 року о 13 год. 45 хв., [PERSON], керуючи автомобілем марки «Опель», держномер [NUMBER], рухався по проспекту Комарова 30/28 в м. Києві на, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілями марки «Хонда», держномер [NUMBER] та «Деу Ланос», держномер [NUMBER], чим порушив п.п.12.1, 13.1 ПДР України, що призвело до механічних пошкоджень автомобілів. Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 14 січня 2015 року у справі №760/235/15-п [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Автомобіль марки Деу Ланос, державний номер [NUMBER], належить на праві власності [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER]. Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку №10863 від 14.01.2015 року, виконаного ТОВ „ЕАК „Довіра", вартість відновлювального ремонту з урахуванням зазначення коефіцієнта фізичного зносу складає 3 854, 01 грн. Крім того, за проведення зазначеного авто товарознавчого дослідження позивачем було сплачено 500, 00 грн. Дана обставина підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 10863 від 19.01.2015 року. Таким чином, загальна сума майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 31.12.2014 року з вини Відповідача-1, складає 4154, 01 грн. Цивільно-правова відповідальність Відповідача-1, власника автомобіля марки „Опель", реєстраційний номер [NUMBER], на дату настання зазначеної дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у Приватному акціонерному товаристві „Страхова компанія „Україна" за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ3760547. 27 січня 2015 року [PERSON] надала Відповідачу-2 всі передбачені законом документи, однак на день подачі до суду позовної заяви, Відповідачем-2 суму страхового відшкодування не виплачено. Відповідно до ст.988 ЦК України страховик у разі настання страхового випадку зобов"язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків . Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладання договору. Згідно звіту № 10863 від 14.01.2015 року зроблено висновок, що вартість матеріального збитку завданого автомобілю Позивача становить 3 854, 01 грн. Згідно із частинами другою, п'ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з абзацом третім пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. За змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню частково. З відповідача Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» слід стягнути майнову шкоду в розмірі 4154, 01 грн. Що стосується позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди ,то слід зазначити наступне. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Відповідно до положень ст.ст. 23, 1167 ЦК України позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його прав. При цьому, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини відповідача, який завдав моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків. Як встановлено в судовому засіданні, в результаті порушення прав позивача в результаті ДТП відповідач [PERSON], заподіяв позивачу моральну шкоду, яка полягає в нанесенні моральних страждань від неможливості користуватись автомобілем. При цьому, виходячи з обставин справи, суд вважає, що розмір моральної шкоди, завданої позивачці в узагальненому вигляді моральних страждань становить 3000грн. Позивач просить стягнути з відповідачів на її користь збитки, а саме витрати, які були понесені нею на оплату правової допомоги. Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Згідно зазначеної норми склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входять до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). Недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам. До складу витрат включаються лише фактично сплачені стороною витрати. При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам (наприклад, особисті розписки адвоката про одержання авансу). До складу витрат включаються лише фактично сплачені стороною або її представником (а не будь-ким) витрати. В постанові від 01 жовтня 2002 року по справі № 30/63 Верховний Суд України звернув увагу, що судові витрати за участь адвоката при розгляді справи підлягають сплаті лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавались, та їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами. У свою чергу, Відповідачем не надано жодного підтвердження про понесені витрати на правову допомогу. В ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах»закріплено, що розмір витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Відповідно до ст..88 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі пропорційно задоволеним позовним вимогам з Приватного акціонерного „Страхова компанія „Україна" в розмірі 243, 60 грн., з [PERSON] в розмірі 61, 00 грн.

Outcome: partial