Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом із наступних підстав : [INFO] у позивачки народився син [PERSON]. Після народження сина, у 2006 року, вона зареєструвала шлюб з його батьком, [PERSON], [INFO]. [PERSON] дитиною не займався, уваги не приділяв. Алкогольними напоями не зловживав, але після вживання алкоголю проявляв агресію до членів родини. Не працював, мав випадковий заробіток, якого не вистачало на потреби сім'ї. Сім'ю утримувала її мити , з якою вони мешкали. З 2008 року по 2011 рік, [PERSON] служив за контрактом у зброїних силах України.Фактично однією родиною перестали мешкати з червня 2011 року, після чого [PERSON] поїхав мешкати до своїх батьків до смт Мангуш. Протягом року відвідував сина раз на місяц та щомісяця сплачував грощі на його утримання у розмірі 300 грн.Згідно рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 12.07.2013 року, шлюб було розірвано. Дитина залишилася мешкати разом зі позивачкою у [ADDRESS] та перебуває на її утриманні. Рішенням Іллічівського районного суду М.Маріуполя від 10.07.2013 року, з [PERSON] було стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно довідки - розрахунку заборгованості по аліментам від 01.06.2016 №533/6-38 Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Першотравневого районного відділу державної виконавчої служби, станом на 01.06.2016 року заборгованість по сплаті аліментів становила 11793,7 грн. В липні 2013 року, [PERSON] останній раз бачив сина, приїздив привітати його з днем народження. З того часу, відповідач більше не цікавився сином, не дзвонив, не робив спроб з ним побачитись.З 2013 року батько дитини, [PERSON], ухиляється від виконання своїх батьківських обов*язків, не цікавиться життям та здоров'ям сина, його духовним та фізичним розвитком, не надає коштів на його утримання, не спілкується з ним. Жодного разу не телефонував, не привітав його з днем народження. Це свідчить про те, що доля дитини його взагалі не цікавить. Таке жорстоке ставлення до свого сина спричиняло їй та дитині моральні страждання. Свого місця мешкання з сином я не змінювала. Ніколи не чинила перешкод відповідачу у здійсненні ним права на участь у вихованні сина, але з 2013 року він ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню сина.За цей час мій син переніс розлуку з батьком, відвик від нього, втратив до нього прив'язаність, навіть не згадує. Таким чином,вона вимушена звернутися до суду, та просить суд :позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно малолітнього сина, [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просить суд: позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно малолітнього сина, [PERSON], [INFO] обґрунтування своїх вимог,позивачка підтримала обставини, які зазначені в позовній заяві. У судове засідання не з*явився відповідач [PERSON] , про час та місця слухання справи були повідомлені належним чином ,відповідно до ст.74 ЦПК України за місцем реєстрації відповідача, але відповідач не надав заяви про розгляд справи за його відсутності. Судова повістка з місця реєстрації повернулася з позначками «За закінченням терміну зберігання». Відповідно до ст. 74 ЦПК України : Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за три дні до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. В разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ст.. 224 ЦПК України,у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Справу вирішено розглянути заочно. Представник зацікавленої особи -служби у справах дітей Першотравневої районної державної адміністрації Донецької області Красозова Г.О. пояснила суду,що : [PERSON] біля двох років вихованням сина не займається, аліменти не сплачує, не цікавиться його життям та здоров'ям, матеріально не підтримує, з дитиною не спілкується. Вищевикладені обставини свідчать про фактичну можливість, але вольове небажання виконувати відносно дитини батьківські обов'язки, покладені на нього законом, про його цинічне ставлення до сина .Нехтування батьківськими обов'язками з боку батька хлопчика принижує гідність дитини, а наявність людини, яка юридично має права батька, але фактично залишаться чужою людиною, може в подальшому привести до негативних наслідків у житті дитини, як з моральної, так і з правової точки зору. Оскільки [PERSON]фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, його спілкування з дитиною не буде сприяти нормальному розвитку дитини, може нанести шкоду його фізичному та психічному здоров'ю, моральному становленню, вважаємо доцільним позбавити його батьківських прав по відношенню до малолітнього сина [PERSON] 2005 року народження. У судовому засіданні були дослідженні: свідоцтво про шлюб/а.с. 8/,свідоцтво про народження дитини/а.с. 9/,рішення суду про розірвання шлюбу/а.с. 11/, рішення суду про стягнення аліментів/а.с. 10/,довідка про розрахунок заборгованості по аліментам/а.с. 12/, характеристика/а.с. 13/,довідка про склад сім*ї/а.с. 14/,акт обстеження умов проживання/а.с. 15/,заява на виїзд дитини/а.с.16/,характеристика/а.с. 17-18/, лист з лікарні/а.с. 19/,акт обстеження на предмет проживання ,характеристику зі школи та висновок комісії з питань захисту прав дитини Мангушської районної державної адміністрації. Відповідно до ст.ст.1,2 ЗУ "Про охорону дитинства": охорона дитинства - система державних та громадських заходів, спрямованих на забезпечення повноцінного життя, всебічного виховання і розвитку дитини та захисту її прав. Завданням законодавства про охорону дитинства є розширення соціально-правових гарантій дітей, забезпечення фізичного, інтелектуального, культурного розвитку молодого покоління, створення соціально-економічних і правових інститутів з метою захисту прав та законних інтересів дитини в Україні. Відповідно до ст.. 8 ЗУ "Про охорону дитинства":кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.. 12 ЗУ "Про охорону дитинства": Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей. Відповідно до ст.. 150 СК України: Батьки зобов*язані виховувати дитину в дусі поваг и до прав та свобод інших людей,любові до своєї сім*ї та родини,свого народу,своєї Батьківщини. Батькі зобов*язані піклуватися про здоров*я дитини, її фізичний ,духовний та моральний розвиток. Батьки зобов*язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти,готувати її до самостійного життя. Батьки зобов*язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов*язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст.. 155 СК України : Здійснення батьками своїх прав та виконання обов*язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини .Відмова батьків від дитини є неправозгідною,суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ст.. 170 Сімейного Кодексу України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав. Якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. Згідно до ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати може бути позбавлена судом батьківських прав ,якщо вона : ухиляється від виконання своїх обов*язків по вихованню дитини, засуджену за скоєння навмисного злочину у відношенні дитини. Таким чином, позбавлення батьківських прав -це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Відповідно до ст. 60 ЦК України : суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ст.. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.. 57 ЦПК України,доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст.. 58 ЦПК України,належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст.. 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У судовому засіданні встановлено,що відповідач [PERSON] є батьком малолітньої дитини [PERSON],[INFO]. Мати дитини -[PERSON]. Відповідач 01.06.2016 року має заборгованість по аліментам у розмірі 11793 гривні 70 копійок,а саме, не сплачує аліменти з 18 лютого 2015 року. Згідно до акту обстеження умов проживання дитини, він мешкає разом з матір*ю [PERSON] та бабусею [PERSON] за адресою : [ADDRESS] та побутові умови задовільнені, дитині приділяється увага в його вихованні та матеріальному забезпеченні. У судовому засіданні було достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] з березня 2015 року за місцем своєї реєстрації не мешкає.місцезнаходження його не відомо та з цього часу не мав зв*язку з сином ,ухиляється від виконування ним обов*язків по вихованню сина, з лютого 2015 року не надавав матеріальної допомоги на його утримання,не сплачував аліменти ,має заборгованість по аліментам з лютого 2015 року, три роки не проявляв бажання спілкуванням з сином та не спілкувалася з ним. Згідно висновку комісії з питань захисту прав дитини Мангушської айдержадміністрації від 11 серпня 2016 року,комісія вважає доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до малолітнього сина [PERSON]. Суд,заслухавши позивача, представника третьої особи, думку прокурора,який просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, з урахуванням у сукупності належних та допустимих доказів,які були дослідженні у судовому засіданні, приходить до висновку, що позовні вимоги треба задовольнити у повному обсязі. Так само з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved