Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з заявою, заінтересована особа: Комінтернівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану, в якій просить встановити факт смерті 29.12.2015 року у м. Петровське Луганської області [PERSON], [INFO]. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що 29 грудня 2015 року, проживаючи на тимчасово окупованій території Луганської області, в м. Петровське Краснолуцького району помер її батько [PERSON]. Через неможливість отримання свідоцтва про смерть на тимчасово окупованій території [PERSON] звернулась до Комінтернівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану ХМУЮ в м. Харкові з метою отримання свідоцтва про смерть [PERSON], але їй було відмовлено у зв'язку з тим, що державні органи на території України не визнають документів, наданих органами на тимчасово окупованій території. Заявник [PERSON] у судовому засіданні вимоги заяви підтримала, просить заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи - Комінтернівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення заявлених вимог з огляду на наступне. Як вбачається з матеріалів справи, місце проживання [PERSON] зареєстровано за адресою: [INFO]. Згідно свідоцтва про народження серії І-ЯК № 1588426 та свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІ-ЕД № 285728 [PERSON] є донькою [PERSON]. Місце проживання [PERSON] зареєстровано за адресою: [INFO]. Через відсутність можливості отримання свідоцтва про смерть за місцем проживання [PERSON], заявник [PERSON] звернулась до Комінтернівського ВДРАЦС з заявою про державну реєстрацію смерті. Однак, 04.03.2016 року Комінтернівським ВДРАЦС відмовлено у державній реєстрації смерті оскільки заявником подано документ виданий на тимчасово окупованій території. Відповідно ч. 1 ст. 234 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно роз'яснень, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Пунктом 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України визначені ст. 257-1 ЦПК України. Так, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відносини, пов'язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану врегульовано Законом України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану". Згідно ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. У відповідності до приписів Інструкції щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть, затвердженої наказом МОЗ України від 08.08.2006 N 545, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 р. за N 1152/13026, для забезпечення реєстрації смерті в органах реєстрації актів цивільного стану закладом охорони здоров'я видається лікарське свідоцтво про смерть (форма N 106/о). Лікарське свідоцтво про смерть видається такими закладами охорони здоров'я: лікарнями, амбулаторно-поліклінічними закладами, диспансерами, пологовими будинками, санаторіями, патолого-анатомічними бюро, бюро судово-медичної експертизи. Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. У відповідності до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. На підтвердження факту смерті [PERSON] заявником надано копію лікарського свідоцтва про смерть (форма № 106/у) № 191 від 29.12.2015 року, згідно якого [PERSON] 29.12.2015 року помер вдома за адресою: [ADDRESS]; копію довідки КП "Благоустрій" від 05.03.2016 року про підтвердження факту поховання [PERSON] на міському кладовищі м. Петровське Луганської області. Допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що вона є дружиною [PERSON], проживала з чоловіком на території проведення АТО, після тривалої хвороби в 2015 році [PERSON] паралізувало, у лікарні її чоловіку встановили діагноз "інсульт", а потім виявили рак легенів ІV ступеня та виписали додому. Через півтора місяці [PERSON] помер 29.12.2015 року о 02-30. Поховали його 30.12.2015 року у м. Петровське Луганської області. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд приходить до висновку про задоволення заяви та встановлення факту смерті [PERSON], [INFO], 29.12.2015 року у м. Петровське Луганської області.

Outcome: approved