Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа без самостійних вимог: Колективне підприємство «Агрошляхбуд» про визнання недійсним договору купівлі-продажу (поступки) частки в Статутному капіталі КП «Агрошляхбуд». Свої позовні вимоги [PERSON] мотивує тим, що між [PERSON] та [PERSON] 10.06.2014 року було підписано договір купівлі-продажу (поступки) частки в Статутному капіталі КП «Агрошляхбуд». За змістом цього договору [PERSON] зобовязаний передати у власність покупця свою частку в сумі 37242,27 грн., що складає 4,99% Статутного капіталу в КП «Агрошляхбуд», а покупець зобовязується прийняти та оплатити цю частку. Позивач вказує, що при укладенні вказаного договору були допущені порушення законодавства України, а також вимоги Статуту КП «Агрошляхбуд» і вказаний договір порушує права та інтереси позивача. Так, Статутом КП «Агрошляхбуд» передбачено можливість відчуження частки учасника виключно іншому учаснику або підприємству, третім особам відчуження заборонено. На момент укладення договору [PERSON] не була учасником підприємства, а отже не могла бути покупцем частки [PERSON] Крім цього, частка підприємства може бути відчужена до повної її сплати лише у тій частині, в якій її вже сплачено. [PERSON], укладаючи 10.06.2014 року договір купівлі-продажу корпоративних прав, грубо порушив норми законодавства та Статуту, відчужуючи частку в розмірі 4,99%, що становить 37242,27 грн., володіючи при цьому часткою 821,34 грн. У звязку з недотриманням встановленої статутом заборони відступлення частки третім особам, позивач просить суд визнати недійсним договір купівлі-продажу (поступки) частки в Статутному капіталі КП "Агрошляхбуд" від 10 червня 2014 року, укладений між фізичною особою [PERSON], мешканцем м.Виноградів, вул.Певрянська, 23 Закарпатської області та фізичною особою [PERSON], мешканкою с.Клячаново, вул.Горького, 4 Мукачівського району Закарпатської області. В свою чергу представником відповідачів [PERSON] подано до суду письмове заперечення на позовну заяву. Його мотивує тим, що відповідно до п.31 Постанови Пленуму ВСУ №13 від 24.10.2008 року «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» продаж учасником частки (її частини) з порушенням переважного права купівлі інших учасників, не зумовлює недійсність такого правочину. У цьому разі будь-який учасник товариства має право предявити до суду позов про переведення на нього прав та обовязків покупця за аналогією з нормою ч.4 ст.362 ЦК України. Зазначає, що п.11.1 та п.11.2 Статуту, як і ст.53 ЗУ «Про господарські товариства» віддають переважне право (а не обовязок) продати чи відступити частки у статутному капіталі одному або кільком учасникам. [PERSON], як учасник який повністю здійснив свій вклад до підприємства, отримав Свідоцтво підприємства про право на частку у статутному фонді (капіталі) КП «Агрошляхбуд» №3 від 10.06.2014 року, що дало йому право здійснити відчуження своєї частки відповідно до закону. На момент здійснення правочину [PERSON] було отримано заяви від усіх учасників КП «Агрошляхбуд» про відмову від свого переважного права викупу частки. Позивачем у своїй заяві не зазначено, які саме норми закону або пункти статуту обмежували права відповідачів на укладення оспорюваного договору. Представник відповідачів просить суд у задоволенні позовних вимог позивача відмовити повному обсязі. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON], який діє на підставі довіреності від 05.07.2016 року, підтримав заявлені позовні вимоги [PERSON] та просив такі задовольнити повністю. Пояснив, що договір купівлі-продажу від 10.06.2014 року, який є предметом спору, укладений зі значним порушенням закону та Статуту підприємства. Зазначив, що відчуження частки не може проводитися без проведення загальних зборів учасників, однак, загальні збори учасників згідно з протоколом від 10.06.2014 року №2, який зазначено у п.7.5 договору, не проводилися, протокол подібного роду не існує. Вказаний договір не посвідчено нотаріально, однак затверджено ніби-то начальником підприємства [PERSON] Проте, останній не був начальником підприємства в період укладення договору, що стверджується витягом з реєстру юридичних та фізичних осіб. Вважає, що укладений у простій формі договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства не породжує правових наслідків, відповідач [PERSON] не набув права власності на частку в статутному капіталі КП «Агрошляхбуд». Відповідачі не надали інформацію учасникам про наміри відчуження частки сторонній особі, яка не є учасником підприємства, зокрема [PERSON] Від відповідачів жодних заяв на підприємство в період 2014 р. про наміри укладення правочину не поступало. Рішеннями господарських судів скасовано всі рішення загальних зборів учасників, оформлені протоколом зборів від 26.06.2014 року, за якими частка від [PERSON] перейшла до [PERSON] на сонові договору купівлі-продажу від 10.06.2014 року. Вступ [PERSON] до учасників підприємства за протоколом зборів від 26.06.2014 року визнано незаконним. Позиція позивача підтверджується заявами учасників на загальну частку 39,47%, без яких загальні збори не мали б відповідного кворуму. Внаслідок порушення здійснення відчуження частки в порядку, встановленому установчими документами, безпідставно виключено практично всіх учасників підприємства. Оскільки в порушення вимог Статуту [PERSON] відчужив частку у статутному капіталі КП «Агрошляхбуд» сторонній особі без розгляду такого питання на зборах, без прийняття рішення про надання дозволу на відчуження загальними зборами учасників, знехтувавши вимогами закону та Статуту, позивач вважає, що відбулося порушення його права на участь в підприємстві. В судовому засіданні представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 06.08.2016 року та 19.08.2016 року, позовні вимоги [PERSON] не визнала повністю, просила в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Пояснила, що на момент здійснення правочину, а саме договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі КП «Агрошляхбуд», [PERSON] було отримано заяви від усіх учасників КП «Агрошляхбуд», що вони відмовляються від свого переважного права викупу частки. Відповідно до ст.53 ЗУ «Про господарські товариства» він мав право відчужити свою частку третій особі, оскільки прямої заборони на таке відчуження статут не містив. Звернула увагу суду на те, що недотримання вимог ст.326 ЦК України у разі продажу учасником спільної часткової власності своєї частки іншій особі не є підставою для визнання правочину недійсним. Інші співвласники у цьому випадку вправі вимагати переведення на них прав і обовязків покупця. Продаж учасником частки з порушенням переважного права купівлі інших учасників не зумовлює недійсність такого правочину. Представник третьої особи КП «Агрошляхбуд» [PERSON], який діє на підставі витягу Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, згідно якого останній є керівником КП «Агрошляхбуд», в судовому засіданні повністю заперечив вимоги позивача та просив в задоволенні таких відмовити. Пояснив, що [PERSON] як учасник, який повністю здійснив свій вклад до підприємства, отримав Свідоцтво підприємства про право на частку у статутному фонді (капіталі) КП «Агрошляхбуд», що дало йому право здійснити відчуження своєї частки відповідно до закону. Заслухавши сторони, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених письмових доказів. Спірні правовідносини виникли між учасником, який вибув з товариства та учасником товариства, які є фізичними особами, з приводу Договору купівлі-продажу (поступки) частки в Статутному капіталі КП «Агрошляхбуд» від 10.06.2014 року. Статтею 1 Закону України "Про господарські товариства" та ч.1 ст.113 ЦК України визначено, що господарським товариством є юридична особа, статутний (складений) капітал якої поділений на частки між учасниками. За положеннями ч. 1 ст. 10 Закону України «Про господарські товариства» учасники товариства мають право: брати участь в управлінні товариством в порядку, визначеному установчими зборами; брати участь у розподілі прибутку товариства та одержувати його частку (дивіденди); вийти в установленому порядку з товариства; одержувати інформацію про діяльність товариства; здійснити відчуження часток у статутному капіталі або цінних паперів. Колективне підприємство засноване на приватній власності двох або більше осіб, статутний капітал якого поділений на частки між засновниками є господарським підприємством (товариством), а отже його засновники наділені корпоративними правами. Вказане підтверджується рішенням Конституційного Суду України від 05.02.2013 року №1-рп/2013, відповідно до якого «…статутний (складений) капітал є однією з юридичних ознак господарського товариства». Відповідно до ч.1 ст.167 ГК України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Статтями 116, 147 Цивільного кодексу України, статтею 53 Закону України «Про господарські товариства» надано право учаснику товариства продати чи іншим чином відступити свою частку (її частину) у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю. Згідно Статуту КП «Агрошляхбуд», затвердженого рішенням загальних зборів учасників від 27 грудня 2013 року (протокол №5), в редакції зареєстрованій державним реєстратором 08.01.2014 року за №13101050013001152, що діяв на момент укладення оспорювального Договору, учасником Підприємства є, зокрема, [PERSON] (п.3.1.2); статутний фонд (капітал) поділено на частки, які розподіляються між Учасниками наступним чином, зокрема, частка [PERSON] складає 4048,69 грн., що становить 0,54% Статутного капіталу (п.9.3.2), а частка [PERSON] 37424,27 грн., що становить 4,99% Статутного капіталу (п.9.3.12); учасник підприємства має право продати чи іншим чином відступити свою частку (її частину); Учасник Підприємства має право продати чи іншим чином відступити свою частку (її частину) у Статутному капіталі одному або кільком Учасникам цього підприємства. Учасники Підприємства мають переважне право перед іншими особами у праві викупу частки (її частини) Учасника підприємства. Викуп частки (її частини) Учасника самим Підприємством або іншим Учасником Підприємства здійснюється за ціною та на інших умовах досягнутих сторонами. Частка Учасника Підприємства може бути відчужена до повної її сплати лише у тій частині, в якій її уже сплачено. Частка Учасника після повного внесення ним Вкладу може бути придбана самим підприємством. У цьому разі воно зобовязане передати, відчужити її іншим Учасникам у термін, що не перевищує одного року або зменшити свій Статутний капітал. Протягом цього періоду розподіл прибутку, а також голосування і визначення кворуму у вищому органі провадяться без врахування частки, придбаної Підприємством. При передачі Частки (її частини) іншій особі, відбувається одночасний перехід до неї всіх прав та обовязків, що належали Учаснику, який відступив її повністю або частково (п.11.1 11.5). Крім цього, згідно приписів Статуту підприємства, вищим органом підприємства є загальні Збори учасників (п.12.1), до виключної компетенції яких належить, зокрема, визначення основних напрямків діяльності підприємства і затвердження його планів та звітів щодо їх виконання (п.14.1.1) та вирішення питання про придбання Підприємством Частки учасника або прийняття рішення про її відчуження іншим особам (а.п.14.1.12), а питання, віднесені до виключної компетенції Зборів не можуть бути передані ними для вирішення виконавчому органу (Адміністрації) підприємства (14.7). 10.06.2014 року між фізичною особою [PERSON] та фізичною особою [PERSON], підписано договір купівлі-продажу (поступки) частки в Статутному капіталі КП «Агрошляхбуд». За змістом договору [PERSON] зобовязаний передати у власність покупця свою частку в сумі 37242,27 грн., що складає 4,99% Статутного капіталу в КП «Агрошляхбуд», а покупець зобовязується прийняти та оплатити цю частку. У відповідності до п.4 ч.1 ст.116 Цивільного кодексу України учасники господарського товариства мають право у порядку, встановленому установчим документом товариства та законом, здійснити відчуження часток у статутному капіталі товариства, цінних паперів, що засвідчують участь у товаристві, у порядку, встановленому законом. В свою чергу, Статутом КП «Агрошляхбуд» передбачена можливість відчуження частки Учасника одному або кільком учасникам цього Підприємства. Можливості про відчуження частки третім особам в Статуті КП не передбачено. Як вбачається з [PERSON] з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 10.06.2016 року [PERSON] не була учасником КП «Агрошляхбуд» на момент купівлі частки від [PERSON] За визначенням статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі -продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Частина 2 статті 656 Цивільного кодексу України передбачає, що предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права; до договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає зі змісту або характеру цих прав. Частиною 2 ст. 13 ЦК України передбачено обов'язок особи при здійсненні своїх прав утримуватись від дій, які б могли б порушити права інших осіб. Відповідно до ст. 53 Закону України «Про господарські товариства» учасник товариства з обмеженою відповідальністю має право продати чи іншим чином відступити свою частку (її частину) у статутному капіталі одному або кільком учасникам цього товариства. Відчуження учасником товариства з обмеженою відповідальністю своєї частки (її частини) третім особам допускається, якщо інше не встановлено статутом товариства. Учасники товариства користуються переважним правом купівлі частки (її частини) учасника пропорційно до розмірів своїх часток, якщо статутом товариства чи домовленістю між учасниками не встановлений інший порядок здійснення цього права. Купівля здійснюється за ціною та на інших умовах, на яких частка (її частина) пропонувалася для продажу третім особам. Якщо учасники товариства не скористаються своїм переважним правом протягом місяця з дня повідомлення про намір учасника продати частку (її частину) або протягом іншого строку, встановленого статутом товариства чи домовленістю між його учасниками, частка (її частина) учасника може бути відчужена третій особі. Під час продажу учасником своєї частки (її частини) у статутному фонді (капіталі) товариства з обмеженою відповідальністю іншим особам важливим є дотримання вимог чинного законодавства України щодо строків, протягом яких учасники товариства можуть скористатись своїм переважним правом купівлі цієї частки. Статтею 147 ЦК України встановлено, що учасники можуть скористатись своїм переважним правом придбання частки (її частини) учасника товариства з обмеженою відповідальністю протягом місяця з дня їх повідомлення учасником про намір продати свою частку. Вищенаведеною нормою визначено, що статутом товариства з обмеженою відповідальністю може бути встановлено інший строк протягом якого учасники можуть придбати частку (її частину) учасника. Згідно з приписами ст.145 ЦК України та та ст.58 Закону України "Про господарські товариства" вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори його учасників. Судом береться до уваги, що відчуження корпоративних прав, крім укладення договору, відбувається при дотриманні певної процедури. Це випливає зі змісту: ч. 2 п. 2 ст. 115, п. 4 ч. 1 ст. 116, п. 1) ч. 1 ст. 117, абз. 6 ч. 3 ст. 144, п. 2 ч. 4 ст. 145 ЦК України, абз. 1 ч. 3 ст. 88 ГК України, п. «б» ч. 5 ст. 41, ч. 3 та 5 ст. 52, ч. 2-4 ст. 53, ч. 1 ст. 59 Закону України «Про господарські товариства»; ч. 3 ст. 4, ст. 29 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», установчих документів підприємства а саме п.11.1, п.11.2, 11.4, 14.1.12 Статуту у редакції від 08.01.2014 р., що діяв на момент укладення Договору. Відчуження корпоративних прав учасників відбувається таким чином: 1. Встановлюється, чи передбачена статутом можливість відчужувати частку у статутному капіталі особі, яка не є учасником. Якщо не передбачена - запропонувати іншим співвласникам товариства придбати частку, що має підтверджуватись письмово; 2. Відчуження частки можливо тільки після її повної сплати, що має бути підтверджено свідоцтвом товариства; 3. Відчуження частки тягне за собою внесення змін до установчих документів товариства, у зв'язку з чим таке питання розглядається вищим органом (загальними зборами учасників); 4. Проведення державної реєстрації змін, що відбулись у складі учасників товариства, що включає в себе наявність зареєстрованого статуту у новій редакції із вже новим учасником (покупцем частки). Тобто, договору купівлі-продажу корпоративних прав притаманні перелічені умови, які є істотними. В матеріалах справи відсутні та не надані стороною відповідачів протокол загальних зборів учасників КП, де розглядалось питання про відчуження [PERSON] його частки, зокрема сторонній особі, хоча у тексті Договору від 10.06.2014 року міститься п.7.5, в якому зазначено, що невідємною частиною Договору є протокол загальних зборів учасників Підприємства про погодження на перепоступку частки №2 від 10.06.2014 року. Відсутні будь-які відомості про скликання чи повідомлення про порядок денний таких зборів. Отже, загальні збори учасників, як вищий орган управління КП «Агрошляхбуд», не надавали згоду на відчуження частки в підприємстві сторонній особі. Суд звертає увагу також на ту обставину, що укладення договору купівлі-продажу від 10.06.2014 року посвідчується начальником підприємства [PERSON], який в свою чергу не обіймав посаду керівника підприємства. 10.06.2014 року керівником і єдиним підписантом КП «Агрошляхбуд» являвся [PERSON], що підтверджується витягом з ЄДР №1002044259 від 24.01.2017 року, сформованого на дату 10.06.2014 року та протоколам зборів від 26.06.2014 року. [PERSON] не був підписантом та не мав повноважень на користування печаткою підприємства. Не може бути залишено поза увагою суду і та обставина, що підписантом по договору купівлі-продажу частки від 10.06.2014 року зі сторони Продавця є не учасник КП «Агрошляхбуд» [PERSON], а зовсім інші особа [PERSON], який не значився учасником підприємства і не мав права відчужувати частки. Крім цього, до дня укладення оспорюваного договору та до дня оформлення матеріалів від відповідачів не надходило до КП «Агрошляхбуд» жодних повідомлень про наміри відчужити чи придбати частку у КП «Агрошляхбуд». Збори з даного приводу не ініціювались. В свою чергу, третя особа КП «Агрошляхбуд» також не повідомляло учасників та членів трудового колективу КП «Агрошляхбуд» про наміри переоформлення частки та сторонню особу, що не є учасником підприємства. Це підтверджується витягами з журналів вхідної та вихідної документації. Також, зміни у складі учасників підприємства з моменту прийняття рішення загальних зборів учасників КП «Агрошляхбуд» від 26.06.2014 року, які оформлені протоколом від 26.06.2014 року №5 та з моменту реєстрації статут КП «Агрошляхбуд» в редакції від 26.06.2014 року, зареєстрованого державним реєстратором 14.07.2014 року - визнано недійсними (рішення Господарського суду Закарпатської області №907/147/16 від 23.05.2016 року та постанова Вищого Господарського суду України від 29.11.2016 року у справі №907/147/16). В своїх письмових поясненнях [PERSON] вказував, що йому, як учаснику підприємства, а також іншим учасникам підприємства, взагалі не було відомо про те, що [PERSON] бажає відчужити свою частку сторонній особі. Збори з даного приводу не ініціювалися, яка-небудь цінова пропозиція від [PERSON], за якою відповідач мав би бажання відчужити частку, їм не повідомлялася. Вказане підтверджується заявами учасників на загальну частку 39.47%, без яких загальні збори не мали б відповідного кворуму, адже збори Учасників визнаються повноважними якщо на них присутні учасники, які в сукупності володіють більш ніж 66,66% голосів (п.13.9, 14.6 Статуту). Відповідно до п.4.6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №4 від 25.02.2016 року «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин» недотримання встановленої статутом заборони відступлення частки третім особам може бути підставою для визнання договору про відступлення, купівлю-продаж або інше відчуження частки третій особі недійсним. Надані представником відповідачів [PERSON] в судовому засіданні письмові заяви чотирнадцятьох учасників КП «Агрошляхбуд» про відчуження своїх часток [PERSON] та про відсутність претензій стосовно проведених позачергових зборів засновників та прийнятих на них рішень, які затверджені протоколами від 31.03.2016 року та 07.07.2016 року, не заслуговують на увагу суду, оскільки ніяким чином не відображають відомостей та інформацію, які стосуються оспорюваного договору від 10.06.2014 року. Відповідно до п.4.2 Статуту КП «Агрошляхбуд» учасники підприємства зобовязані дотримуватись Статуту підприємства, виконувати свої зобовязання перед підприємством, у тому числі і ті, що повязані з майновою участю, а також робити вклади у розмірі, в порядку та засоби, що передбачені Статутом. З огляду на вище наведене, суд приходить до переконання, що позивачем належними та допустимими доказами, передбаченими нормами процесуального права доведено, що учасник товариства [PERSON] відступив свою частку в статутному фонді товариства без дотримання вимог порядку передбаченому Статутом Товариства, ст. 147 ЦК України, ст. 53 Закону України «Про господарські товариства», а саме відчужив частку у статутному капіталі КП «Агрошляхбуд» сторонній особі без розгляду такого питання, без прийняття рішення про надання дозволу на відчуження загальними зборами учасників, чим порушив право позивача [PERSON] на участь в підприємстві через вищий орган загальні збори, у звязку з чим позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення повністю.

Outcome: approved