Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

17.05.2017 року до Краснолиманського міського суду Донецької області звернувся [PERSON] із заявою про встановлення факту народження дитини у певний час. Заявник повідомляє, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з 2017 року і по теперішній час. 27.04.2017 року в м. Луганськ Луганської області дружина заявника [PERSON] народила дитину чоловічої статі - [PERSON]. Заявник [PERSON] у травні 2017 року звертався до Лиманського МВ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області для реєстрації народженої дитини на території, підконтрольній українській владі, однак йому було відмовлено з огляду на те, що непідконтрольна українській державній владі частина території Луганської області (в тому числі м. Луганськ, м. Краснодон Луганської області) на теперішній час відімкнені від державних реєстрів Міністерства юстиції України, в зв'язку з чим свідоцтво про народження дитини можливо отримати за умови надання медичних документів, які відповідають чинному законодавству України. [PERSON] був змушений звернутися до суду задля встановлення факту народження своєї малолітньої дитини в певному місці в певний час, оскільки іншим чином встановити цей факт, на думку заявника, неможливо. Заявник [PERSON] був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи судом, однак для участі в судовому засіданні не прибув, просив в заявлених вимогах провести розгляд справи без його участі, заяву окремого провадження підтримав, просив її задовольнити (а.с. 3-5). Заінтересована особа Лиманський МВ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області було своєчасно повідомлено про дату, час та місце розгляду справи судом, проте представник заінтересованої особи для участі в судовому засіданні не прибув, однак надала клопотання про розгляд заяви [PERSON] без їх присутності та вирішити питання на розсуд суду (а.с. 35). Заінтересована особа [PERSON] була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи судом, однак для участі в судовому засіданні не прибула, надала заяву про розгляд справи без її участі, заяву окремого провадження підтримала (а.с. 29). Суд, дослідивши письмові матеріали по справі, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. [PERSON], [INFO], є громадянкою України, зареєстрована за адресою [INFO], мешкає за адресою Луганська область, м. Краснодон, квартал Тітова, 9/22 (а. с. 7). [PERSON], [INFO], є громадянином України, зареєстрований за адресою [INFO], внесений до Державного реєстру фізичних осіб-платників податків (а.с. 6) Заявник та заінтересована особа перебувають в зареєстрованому шлюбі з 17.01.2017 року і по теперішній час (а. с. 9). Дитина чоловічої статі [PERSON] був народжений [PERSON] 27.04.2017 року в Луганському перинатальному центрі Луганської народної республіки, що підтверджено наданим заявником медичним свідоцтвом про народження № 209, дата видачі 27.04.2017 року (а.с. 8). Суд не сприймає цей документ як допустимий доказ з огляду на положення Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», але звертає увагу на його зміст, оскільки викладена в ньому інформація підтверджується іншими доказами по справі. Разом із тим, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема висновки у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey»,«Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republico f Moldova and Russia», «Ila§cu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на території, контрольованій не визнаним на міжнародному рівні державним утворенням. [PERSON] у травні 2017 року звертався до Лиманського МВ ДРАЦС ГТУЮ у Донецькій області для реєстрації народженої дитини на території, підконтрольній українській владі, однак йому було відмовлено з огляду на те, що непідконтрольна українській державній владі частина території Луганської області (в тому числі м. Луганськ Луганської області) на теперішній час відімкнені від державних реєстрів Міністерства юстиції України, в звязку з чим свідоцтво про народження [PERSON] можливо отримати за умови надання медичних документів, які відповідають чинному законодавству України. Факт відмови у реєстрації народження дитини підтверджено листом Лиманського МВ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 17.05.2017 року № 886/15.37-94 (а.с. 28). Заявник позбавлений на теперішній час можливості отримати такі документи. Факт народження [PERSON] в квітні 2017 року дитини чоловічої статі, крім того, підтверджено наданими заявником оглянутими в судовому засіданні фотознімками, на яких зображена новонароджена дитина разом з батьком (а.с. 10). Учасниками процесу не піддавалась сумніву достовірність наданих заявником фотознімків. Згідно зі ст. 154 СК України батьки мають право звертатись до суду за захистом прав та інтересів дитини як законні представники без спеціальних на те повноважень. Відповідно до п.7 ч.1 ст.256 ЦПК України встановлення факту народження особи в певний час провадиться тільки у разі неможливості органом ДРАЦС зареєструвати факт народження. Суд встановлює факт народження особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Відповідно до ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України, незалежно від місця проживання заявника. У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Судом встановлено, що малолітній [PERSON] народився 27.04.2017 року в м. Луганськ Луганської області, про що видане медичне свідоцтво про народження Луганським перинатальним центром Луганської народної республіки № 209 27.04.2017 року. Загальновідомою та такою, що не потребує доказування, за змістом ст. 61 ЦПК України є обставина проведення антитерористичної операції на території Луганської області та вихід частини території області (в тому числі м. Луганськ, Краснодон) з-під контролю державної влади України. Нормами ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» визначено період проведення антитерористичної операції як час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України; визначено територію проведення антитерористичної операції як територію України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р (зі змінами) затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, в тому числі м. Луганськ Луганської області. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» в районі проведення антитерористичної операції можуть вводитися тимчасово обмеження прав і свобод громадян; на вимогу керівників учасників антитерористичної операції підприємства, установи та організації, що знаходяться в районі проведення антитерористичної операції, частково або повністю припиняють свою роботу. Згідно зі ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їхні посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий такими органами та/або особами, є недійсним і не створює правових наслідків. Як вбачається зі змісту Наказу Міністерства юстиції України від 17.06.2014 року № 953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції», доступ користувачів до Єдиних та Державних реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України, зокрема, до Державного реєстру актів цивільного стану громадян, на території частини Донецької області, в тому числі м. Єнакієве, тимчасово припинено до закінчення антитерористичної операції на сході України. Тимчасово призупинено проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, повторну видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та видачу витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян відділами державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходяться, зокрема, на території м. Краснодон, м. Луганськ Луганської області. Виходячи із засад справедливості та розумності, притаманних цивільному судочинству, суд за таких обставин вважає обґрунтованим твердження заявниці про неможливість отримання на території, тимчасово непідконтрольній українській владі, медичних документів, що підтверджують факт народження малолітнього [PERSON], на теперішній час з об'єктивних причин. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація народження фізичної особи та її походження проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові; походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України. Державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків. Якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. Згідно з положеннями ст. 135 СК України, якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір'ю, а чоловік - батьком дитини. [PERSON] та [PERSON] перебувають між собою у шлюбі з 17.01.2017 року і дотепер (а.с. 9). Отже, суд приходить до висновку щодо можливості встановлення факту народження у [PERSON] дитини чоловічої статі в певному місці в певний час і вважає, що перешкод для запису органом ДРАЦС батьками дитини [PERSON] та [PERSON] при розгляді справи не встановлено. Пунктом 2 підрозділу 1 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затв. наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52/5 (зі змінами) передбачено, що підставою для державної реєстрації народження дитини є, зокрема, медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024 (зі змінами); медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма № 103-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024 (із змінами). Для встановлення народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану цього факту необхідні обставини, які свідчать про реєстрацію цієї події, а також про те, що заінтересована особа не має можливості відновити втрачені або знищені документи про це. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для заявника [PERSON] від встановлення факту народження його сина [PERSON] в певний час залежить можливість в подальшому державна реєстрація народження сина. За таких обставин суд дійшов висновку про те, що заява [PERSON] в порядку окремого провадження про встановлення факту народження особи в певний час підлягає задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved