Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, та уточнивши позовні вимоги просить: стягнути з Публічного акціонерного товариства Трест Дніпродорбуд на його користь: 4373,22 грн. заборгованості з заробітної плати; 12080,37 грн. заборгованості у формі середнього заробітку за весь час затримки, тобто за період з 02.10.2013 року по 29.05.2015 року включно; 2297,76 грн. заборгованості у вигляді компенсації за невикористані дні відпустки, а всього 18751,35 грн. На обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що 22.07.2011 року він був прийнятий на роботу водієм автотранспортних засобів, у відповідача - ДЗАТ «Трест Дніпродорбуд». В подальшому зазначене товариство було перейменовано у ПАТ «Трест Дніпродорбуд». Згідно наказу відповідача від 01.10.2013 року його було звільнено з роботи по переведенню в ТОВ «Автоснабсервіс», де він працював до 31.12.2014 року. З 02.01.2015 року він був знову працевлаштований у відповідача, де працює донині. Вказує, що під час роботи у ПАТ «Трест «Дніпродорбуд» йому невчасно сплачували заробітну платню, при звільненні не виплатили виниклу заборгованість у вигляді середнього заробітку за весь час затримки й компенсацію за невикористану відпустку, а після звільнення про нього взагалі майже забули. Загальна сума заборгованості за його підрахунками складається з 2297,76 грн. компенсації за невикористану відпустку за 48 днів, та 4373,22 грн. заборгованість з заробітної плати; 12080,37 грн. - відповідальності у вигляді середнього заробітку за весь час затримки, а всього 18751,35 грн. Заочним рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09 червня 2015 року позов задоволено частково. Ухвалою Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 листопада 2015 року заочне рішення скасовано, справу призначено до розгляду в загальному порядку. Представник позивача [PERSON], який брав участь у судовому розгляді даної справи, в судовому засіданні, яке відбулося 28.12.2015 року, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення аналогічні обґрунтуванню позову, в наступне судове засідання представником позивача [PERSON] було надано заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON], яка брала участь під час судового розгляду справи, в судовому засіданні 28.12.2015 року позовні вимоги визнала частково, в наступне судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомила. Представниками відповідача [PERSON] та [PERSON] були надані до суду заперечення проти позову та додаткові пояснення, в яких вказувалося на те, що позивач дійсно, 22.07.2011 року був прийнятий на роботу водієм автотранспортних засобів ДЗАТ «Трест Дніпродорбуд». В подальшому ДЗАТ «Трест Дніпродорбуд» було реорганізовано в ПАТ «Трест Дніпродорбуд». Згідно наказу ПАТ «Трест Дніпродорбуд» від 01.10.2013 року позивача було звільнено з займаної посади з переведенням в ТОВ «Автоснабсервіс», згідно п. 5 ст. 36 КЗпП України. На момент звільнення у відповідача рахувалася заборгованість перед позивачем за невикористану відпустку в розмірі 1861,45 грн., яка була виплачена позивачу 31.12.2013 р., шляхом безготівкового переведення на картковий рахунок позивача. Вважають, що на момент звернення позивача з позовом до суду належна йому сума компенсації за невикористані дні відпустки була вже виплачена відповідачем. Щодо вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні зазначають, що перебіг тримісячного строку звернення до суду починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку. У даному випадку відповідачем було здійснено повний розрахунок з позивачем перераховано на картковий рахунок 1681,45 грн. 31.12.2013 року. Таким чином, перебіг тримісячного строку звернення до суду починається 01.01.2014 року, і, відповідно, закінчується 01.04.2014 року. Зважаючи, що ухвала про відкриття провадження була винесена судом 05.05.2015 року, то очевидним є те, що позивачем було пропущено встановлений законом тримісячний строк звернення до суду. А отже, в задоволенні заявлених ним позовних вимог має бути відмовлено. Стосовно заборгованості по заробітній платі з 02.01.2015 р. по 29.05.2015 р. зазначають, що 02.01.2015 р. позивача було прийнято на роботу в ПАТ «Трест Дніпродорбуд» на посаду охоронця. 03.04.2015 р. позивача було звільнено з займаної посади за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України. Дійсно, відповідач мав заборгованість перед позивачем по виплаті заробітної плати, але не в такому розмірі, який зазначає позивач та який було задоволено заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська. Так, заробітну плату за січень 2015 р. позивачу було виплачено на підставі виконавчого провадження відкритого на підставі рішення комісії по трудових спорах про стягнення заборгованості по заробітній платі за січень 2015 р. в сумі 1009,19 грн. Зазначена сума була перерахована на картковий рахунок позивача. Заробітну плату з лютий 2015 р. позивачу було виплачено готівкою з каси, що підтверджується видатковим касовим ордером від 31.03.2015 р. з підписом Позивача. Заробітну плату за березень 2015 р. позивачу було виплачено також на підставі виконавчого провадження відкритого на підставі рішення комісії по трудових спорах про стягнення заборгованості по заробітній платі за березень 2015 р. в сумі 1013,65 грн. Зазначена сума була перерахована на картковий рахунок позивача. Таким чином, у Відповідача рахується борг по заробітній платі перед позивачем в розмірі 1344,20 грн. за квітень місяць 2015 року, вся інша заборгованість по заробітній платі є погашеною. Враховуючи викладене, просили відмовити [PERSON] повністю в задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості у вигляді компенсації за невикористані дні відпустки та заборгованості у форм середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а також частково, в сумі 2420,18 грн., - у задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості із заробітної плати за період з 02.01.2015 р. по 29.05.2015 р. Відповідно до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу\~ розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 22.07.2011 року [PERSON] був прийнятий на роботу в ДЗАТ «Трест Дніпродорбуд» сторожем. В подальшому ДЗАТ «Трест Дніпродорбуд» було перейменовано у ПАТ "Трест Дніпродорбуд". Згідно наказу ПАТ "Трест Дніпродорбуд" від 01.10.2013 року [PERSON] був звільнений з роботи за переведенням в ТОВ «Автоснабсервіс», згідно п.5 ст. 36 КЗпП України. Згідно наказу ПАТ "Трест Дніпродорбуд" від 02.01.2015 року [PERSON] був прийнятий на роботу охоронником в порядку переведення з ТОВ «Автоснабсервіс». Викладені обставини підтверджуються копією трудової книжки позивача (а.с.8). Як зазначено представником позивача в позовній заяві, розрахунок по заробітній платі на день звільнення з позивачем не здійснено, зараз заробітну плату він також не отримує, і згідно розрахунку, що виконаний представником позивача, розмір цієї заборгованості за період з 02.01.2015 року по 29.05.2015 року становить 4373,22 грн. Крім того, в позовній заяві зазначено, що тривалість невикористаної відпустки позивача при звільненні 01.10.2013 року становить 48 днів, за яку позивачем не отримано компенсацію при звільненні, розмір якої за його розрахунками становить 2297,76 грн. Заборгованість у формі середнього заробітку за весь час затримки розрахунку обрахована ним в сумі 12080,37 грн. Не зважаючи на те, що відповідачу було достовірно відомо про наявність заборгованості по заробітній платі перед позивачем, про звернення позивача до суду з цим позовом, в період знаходження справи в суді ПАТ "Трест "Дніпродорбуд" так і не надало витребувану судом та позивачем довідку про розмір заборгованості по заробітній платі, тому суд при визначенні суми заборгованості по заробітній платі ПАТ "Трест "Дніпродорбуд" перед позивачем, приймає до уваги заявлені [PERSON] розрахунки та [PERSON] відомості про застраховану особу відносно [PERSON], які надані Управлінням Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м.Дніпродзержинська 14.05.2015 року (Форма ОК-5). Надані під час розгляду справи представником відповідача до суду в підтвердження своїх пояснень про виплату позивачу частини заробітної плати в спірний період, копії відомостей нарахування та утримань із заробітної плати за: січень 2013 року, лютий 2013 року, березень 2013 року, квітень 2013 року, травень 2013 року, червень 2013 року, липень 2013 року, копія відомості нарахування коштів № 159 (заробітна плата та аванси) на карткові рахунки співробітників від 30.12.2013 р., копія платіжного доручення №1535 від 30.12.2013 року на суму 129656,25 грн. про перерахування ПАТ "Трест Дніпродорбуд" заробітної плати за жовтень 2013 року дог. № 11/04-20/89 від 01.08.2005 р. не можуть прийматися судом до уваги, оскільки вони не підтверджують зарахування заборгованості із заробітної плати на банківський картковий рахунок позивача для виплат, який використовувався для зарахувань заробітної плати позивачу під час його роботи в ПАТ "Трест "Дніпродорбуд", як і не підтверджують виплату сум належних позивачу при звільненні через касу підприємства. Також суд не бере до уваги надану представником відповідача копію видаткового касового ордеру ПАТ "Трест Дніпродорбуд" від 31.03.2015 року на суму 1050,00 грн. про виплату [PERSON] заробітної плати за лютий 2015 року, оскільки позивачем не заявлені вимоги в частині стягнення заробітної плати за лютий 2015 року, а отже вони не є предметом розгляду по даній справі. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що відповідачем не надано належних доказів на підтвердження виплати позивачу заборгованості із заробітної плати. Згідно із абз. 5 п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 р. № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» при задоволенні позову про оплату праці суд має навести у рішення розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обовязком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку та інших обовязкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У відповідності з ч. 1 ст. 83 КЗпП України, у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей. Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини власника, або уповноваженого ним органу належних працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Такий розмір визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Згідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» при розгляду справи про стягнення заробітної плати у звязку із затриманням розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного для після предявлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення. Вимоги працівника про стягнення належної йому заробітної плати в судовому порядку відповідно до\~ч. 2 ст. 233 КЗпП України не обмежені будь-яким строком, тому суд виходячи із наданих представником позивача [PERSON] відомостей про застраховану особу [PERSON], які надані Управлінням Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м.Дніпродзержинська 14.05.2015 року (Форма ОК-5), задовольняє частково позовні вимоги [PERSON] про стягнення заборгованості по заробітній платі за період з 02.01.2015 року по 29.05.2015 року (включно) в сумі 3764,38 грн. без утримання прибуткового податку та інших обовязкових платежів. \~ Згідно із ч. 1 ст. 3 Закону України Про відпустки,\~за бажанням працівника у разі його звільнення (крім звільнення за порушення трудової дисципліни) йому має бути надано невикористану відпустку з наступним звільненням. Датою звільнення в цьому разі є останній день відпустки. Згідно із ч. 1\~ст. 24 даного Закону у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам. Як вбачається з матеріалів позовної заяви, представником позивача заявлено розмір компенсації за невикористані дні щорічної відпустки в розмірі 2297,76 грн., що обраховані ним за 48 днів виходячи з середньоденної заробітної плати в сумі 47,87 грн., проте суд з таким розрахунком представника позивача погодитись не може, виходячи з наступного. Згідно п. 7 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, нарахування виплат за час щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або компенсації за невикористані відпустки, тривалість яких розраховується в календарних днях провадиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за менший фактично відпрацьований період на відповідну кількість календарних днів року чи меншого відпрацьованого періоду (за винятком святкових і неробочих днів, встановлених законодавством). Одержаний результат перемножується на число календарних днів відпустки. За відсутності відомостей про заробітну плату позивача за останні 12 місяців, сума компенсації за не використану щорічну відпустку позивача, обрахована судом виходячи з наявних в матеріалах справи відомостей, тобто за фактично відпрацьований період у 2013 році, шляхом ділення сумарного заробітку за 9 повних місяців роботи у 2013 році на відповідну кількість календарних днів в 2013 році. Одержаний результат перемножується на число календарних днів відпустки. Посилання відповідача на те, що заборгованість за невикористану відпустку була виплачена позивачу 31.12.2013 року шляхом безготівкового переведення на картковий рахунок позивача коштів в розмірі 1861,45 грн. не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки матеріали справи не містять доказів, які підтверджують виплату та отримання позивачем цих сум. Приймаючи до уваги, що відповідачем ПАТ «Трест Дніпродорбуд» не надано жодних доказів про отримання позивачем компенсації за невикористану відпустку і тривалості невикористаної позивачем відпустки в 48 днів, а тому суд приймає до розрахунку надані позивачем відомості. Сумарний заробіток позивача за період з 01.01.2013 р. по 01.10.2013 р. згідно [PERSON] відомостей про застраховану особу Управління ПФУ Дніпровського району м. Дніпродзержинська від 14.05.2015 року, становить: 1194,79грн+1147,00грн.+1147,00грн.+1287,19грн.+1339,50грн.+1147,00грн.+1147,00грн.+1256,89грн.+0,00 = 9666,37 грн. Кількість календарних днів за період з 01.01.2013 року по 01.10.2013 року включно становить: у січні 31, у лютому 28, у березні -31, у квітні 30, у травні 31, у червні - 30, у липні 31, у серпні - 31, у вересні 30, у жовтні - 1. Разом 274 дня. Таким чином, розмір компенсації за невикористану відпустку становить 1693,38 грн. (9666,37 грн. / 274 дні х 48 днів = 1693,38 грн.), в той час як позивачем заявлено 2297,76 грн. Тому вимоги в цій частині також підлягають частковому задоволенню в сумі 1693,38 грн. без утримання прибуткового податку та інших обов'язкових платежів. Згідно вказаного в позові розрахунку середньої заробітної плати за час затримки розрахунку зазначено, що період з 02.10.2013 р. по 31.12.2014 р. (включно) містить 316 робочих днів, зокрема: 22 дн. + 21 дн. + 22 дн. (2013 рік) + 251 дн. (2014 рік) = 316 робочих днів, що обраховані згідно листів Міністерства соціальної політики України № 9050/14-12/13 від 21.08.2012 року «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2013 рік» та відповідно № 9884/0/14-13/13 від 04.09.2013 року «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2014 рік» (а.с.9-10). Згідно наданих представником позивача [PERSON] відомостей про застраховану особу, які видані Управлінням ПФУ Дніпровського району м. Дніпродзержинська від 14.05.2015 року, позивач за два повних відпрацьованих місяців роботи до звільнення серпень-вересень 2013 року, отримав заробітну плату за серпень 2013 року 1256,89 грн., і за вересень 2013 року 1147,00 грн.\~ Однак, на думку представника позивача, сумарно заробітна плата за 6 місяців до звільнення (01.10.2013 р.) склала 7324,58 грн., виходячи з наступного : (квітень 2013 р. = 1287,19) + (травень 2013 р. = 1339,5) + (червень 2013 р. = 1147,00) + (липень 2013р. = 1147,00) + (серпень 2013р. = 1256,89) + (вересень 2013р. = 1147,00). Представником позивача обраховано середньоденну заробітну плату як: 7324,58 грн. / 153 дн. = 47,87 грн. Проте, суд

Outcome: partial