Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до ПрАТ «ОТІС» про скасування наказу, яким просить визнати незаконним та скасувати наказ генерального директора ПрАТ «ОТІС» № 263 від 02.12.2015 року «Про накладення дисциплінарного стягнення» про оголошення [PERSON] догани, посилаючись на те, що 11.04.2011 року позивача прийнято на посаду оператора автоматичних та напівавтоматичних ліній холодно-штампувального устаткування 5-го розряду цеху виготовлення Індустріального центру приватного акціонерного товариства «ОТІС», де працює по теперішній час. 02.12.2015 року наказом генерального директора ПрАТ «ОТІС» № 263 на позивача було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді оголошення догани за організацію та проведення несанкціонованого письмового опитування працівників цеху виробництва ліфтів. [PERSON] вважає наказ № 263 від 02.12.2015 року незаконним і таким, що винесений з особистих мотивів адміністрації роботодавця, оскільки він не вчиняв жодних дисциплінарних проступків, не порушував трудової дисципліни та належним чином і в повному обсязі виконував всі покладені на нього обов'язки визначені Технологічною інструкцією № 2 та Інструкції з охорони праці № 7 з якими його було ознайомлено, а дії спрямовані організацією роботи профспілки, відбувалися у вільний від роботи час без порушення законодавства. В судовому засіданні позивач підтримав позов в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в ньому. Представник ПрАТ «ОТІС» в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, пояснивши, що позивачем було допущено порушення трудової дисципліни, що виявилось в тому, що працівник в робочий час виконував функції, які не обумовлені трудовим договором з працівником. Крім того, зазначив, що відповідачем було чітко дотримано порядок застосування дисциплінарного стягнення передбаченого ст. 148 КЗпП України, в результаті чого і було оголошено наказом № 263 від 02.12.2015 року. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив. 11.04.2011 року [PERSON] було прийнято на роботу на посаду оператора автоматичних та напівавтоматичних ліній холодно-штампувального устаткування 5-го розряду цеху виготовлення ліфтів ІЦ ПрАТ «ОТІС», де він працює по даний час. 02.12.2015 року генеральним директором ПрАТ «ОТІС» Файзулліним М.Р. видано наказ № 263 «Про накладення стягнення на працівників», відповідно до якого за організацію та проведення несанкціонованого письмового опитування працівників цеху виробництва ліфтів ІЦ на предмет переобрання голови профспілкової організації працівників ІЦ та про підтримання кандидатури [PERSON] на посаду голови профспілки, розповсюдження серед працівників цеху виробництва ліфтів ІЦ неправдивої інформації, яка цілеспрямовано направлена на завдання шкоди іміджу ПрАТ «ОТІС» та враховуючи факт, що подібні письмові опитування мають систематичний характер - оператору автоматичних та напівавтоматичних ліній холодно-штампувального устаткування 5-го розряду ІЦ ПрАТ «ОТІС» [PERSON] оголошено догану (а.с. 4). Обставини щодо проведення несанкціонованого письмового опитування працівників цеху виробництва ліфтів ІЦ підтверджується наданими представником відповідача листами «голосування з питання» та письмовими поясненнями працівників даного цеху. 17.11.2015 року [PERSON] було ознайомлено особисто під підпис з вимогою директора з персоналу ПрАТ «ОТІС» Добринець Г.П. від 17.11.2015 року про надання письмових пояснень з приводу виявлення факту проведення несанкціонованого письмового опитування працівників цеху виробництва ліфтів ІЦ в робочий час на території підприємства 03.11.2015 року та факту розповсюдження серед працівників цеху інформації, яка направлена на завдання шкоди іміджу ПрАТ «ОТІС». Позивачем 18.11.2015 року було вручено ПрАТ «ОТІС» заяву від 18.11.2015 року щодо надання додаткових письмових роз'яснень на письмову вимогу від 17.11.2015 року. 25.11.2015 року [PERSON] було вручено під підпис письмову вимогу у відповідь на заяву [PERSON] від 18.11.2015 року. Крім того, директором з персоналу ПрАТ «ОТІС» Добринець Г.П. 30.11.2015 року повторно було вручено вимогу [PERSON] про надання письмового пояснення з приводу виявлення факту проведення несанкціонованого письмового опитування працівників цеху виробництва ліфтів ІЦ в робочий час на території підприємства 03.11.2015 року та факту розповсюдження серед працівників цеху інформації, яка направлена на завдання шкоди іміджу ПрАТ «ОТІС», яке необхідно передати до відділу кадрів до 01.12.2015 року. 01.12.2015 року працівниками ПрАТ «ОТІС» було складено акт про те, що [PERSON] відмовився від надання письмового пояснення на повторну вимогу від 30.11.2015 року. Відповідно до п. 4.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку ПрАТ «ОТІС» затверджених Зборами трудового колективу ПрАТ «ОТІС» № 1 від 12.09.2013 року, що є невід'ємною частиною колективного договору, основними обовязками та правами працівників є: працювати чесно і сумлінно, дотримуватись дисципліни праці, своєчасно і точно виконувати розпорядження роботодавця, використовувати весь робочий час для продуктивної праці, утримуватись від дій, які заважають іншим працівникам виконувати трудові обов'язки. Крім того, відповідно до п. 4.20 Правил внутрішнього трудового розпорядку ПрАТ «ОТІС» працівникам забороняється: псування майна товариства, а також дії або бездіяльність, що можуть нанести товариству матеріальні збитки, а також зашкодити іміджу товариства. Статтєю 140 КЗпПУ передбачено, що Трудова дисципліна на підприємствах, в установах, організаціях забезпечується створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохочення за сумлінну працю. У трудових колективах створюється обстановка нетерпимості до порушень трудової дисципліни, суворої товариської вимогливості до працівників, які несумлінно виконують трудові обов'язки. Щодо окремих несумлінних працівників застосовуються в необхідних випадках заходи дисциплінарного і громадського впливу. Глава Х визначає засоби забезпечення трудової дисципліни, до яких відноситься заохочення, та стягнення за порушення трудової дисципліни. Відповідно до ст. 147 КЗпПУ за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. Згідно ст. 149 КЗпПУ дисциплінарне стягнення застосовується до працівника за порушення трудової дисципліни, при цьому враховується ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини за яких вчинено проступок і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Порядок застосування дисциплінарних стягнень встановлено ст. 148-149 КЗпП України. Підставою для застосування дисциплінарного стягнення є дисциплінарний проступок, під яким розуміється противоправне винне невиконання або неналежне виконання працівником його трудових обов'язків. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов'язковому порядку має бути встановлена провина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності. В судовому засіданні встановлено та пояснювальними записками підтверджується факт опитування позивачем в проміжок часу працівників ПрАТ "ОТІС", який не відноситься до пункту 6.7.1. Правил внутрішнього трудового розпорядку ПрАТ "ОТІС", а також позивачем не заперечується факт розповсюдження між працівниками підприємства анкет опитування та листівок, які можуть зашкодити іміджу товариства в технічні перерви під час робочого часу, які не передбачені Правилами внутрішнього трудового розпорядку ПрАТ "ОТІС". Виходячи з аналізу зазначених норм та матеріалів справи суд приходить висновку про наявність в діях позивача порушень трудової дисципліни, що не спростовані позивачем належними та допустимими доказами. Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Відповідно до п. 1 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З огляду на вищенаведене, позовні вимоги [PERSON] не знайшли свого підтвердження, а тому задоволенню не підлягають. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed