Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] про стягнення коштів в порядку регресу, в якій просить суд стягнути з [PERSON] завдані збитки в розмірі 30992,88 грн. та судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначив, що 27 липня 2005 року в м. Дніпродзержинську на перехресті вул. Леніна - вул. Ковалевича, водій [PERSON], керуючи транспортним засобом "Форд" р/н [NUMBER], що належить [PERSON], допустив зіткнення з автомобілем "Ніссан" р/н [NUMBER], який був застрахований за договором "КАСКО" в ЗАТ СК "Український страховий альянс" правонаступником якого є АТ СК "АХА Страхування". В результаті ДТП був пошкоджений автомобіль "Ніссан" р/н [NUMBER], що належить [PERSON]. Постановою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 10 серпня 2005 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності. З цих підстав [PERSON] звернувся до страховика ЗАТ СК "Український страховий альянс" з заявою про виплату страхового відшкодування. Внаслідок ДТП розмір матеріального збитку складає 30992,88 грн. Позивачем зазначена сума страхового відшкодування була перерахована [PERSON], тому використовуючи своє право зворотної вимоги і регресу, він бажає її стягнути з власника автомобіля "Форд" р/н [NUMBER] - [PERSON] Представник позивача в судове засідання не з'явився, письмово просив суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду письмову заяву про залишення позову без розгляду, оскільки на його думку Апеляційний суд Дніпропетровської області двічі повертав справу до суду першої інстанції для нового розгляду питання про можливість розгляду позовної заяви, яка не відповідає вимогам ст.ст. 119, 120 ЦПК України, а не розгляду справи по суті. Представник відповідача [PERSON] подав до суду письмові заперечення проти позову, у судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі та надав пояснення, посилаючись на обставини, зазначені у запереченні. Відповідач [PERSON] позов не визнав у повному обсязі та пояснив, що автомобіль "Форд Транзит", р/н [NUMBER], на час ДПТ здавався в оренду КП "Автотранспортному підприємству 042802", але нотаріально посвідчений договір ними не оформлювався. З 01 січня 2005 року по 31 грудня 2005 року [PERSON] знаходився з ним у трудових відносинах. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав: В ході судового розгляду встановлено, що 27 липня 2005 року о 11 годині 30 хвилин біля будинку № 40 по вул. Леніна у м. Дніпродзержинську відповідач [PERSON] керуючи автомобілем "Форд Транзит" р/н [NUMBER], не витримав безпечну дистанцію та не прийняв заходи для зупинки автомобіля і скоїв наїзд на автомобіль "Ніссан Прем'єра" р/н [NUMBER], який зупинився перед пішохідним переходом для виконання правил дорожнього руху, чим порушив п. 12.3, 13. 1 ПДР України, ти самим скоїв правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП. Дані обставини підтверджується постановою Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 10 серпня 2005 року. На момент ДТП відповідач [PERSON] знаходився у трудових відносинах з відповідачем ПП [PERSON] та керував його автомобілем "Форд Транзит" р/н [NUMBER], що підтверджується копією трудової книжки [PERSON], довідкою ВДАІ м. Дніпродзержинська від 28 липня 2005 року та визнано сторонами по справі. Автомобіль "Ніссан Прем'єра" р/н [NUMBER], належить на праві приватної власності [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 23 червня 2005 року, та був застрахований у ЗАТ СК "Український страховий альянс", що підтверджується договором добровільного страхування наземного транспорту № 036049 від 23 червня 2005 року ЗАТ СК "Український страховий альянс". Внаслідок ДТП автомобіль [PERSON]. "Ніссан Прем'єра" р/н [NUMBER], отримав механічні пошкодження кришки багажнику, заднього бамперу, задніх блок-стопів, камери заднього виду, внутрішнього облицювання багажнику, деформована фальш панель, що підтверджується довідкою ВДАІ м. Дніпродзержинська від 27 липня 2005 року, актом огляду транспортного засобу спеціалістом відділу ДРД Петраковою О.М. від 28 липня 2005 року, заявою про пошкодження транспортного засобу [PERSON] від 19 серпня 2005 року, довідками ВДАІ з обслуговування м. Дніпропетровська від 19 листопада 2008 року, протоколом огляду транспортного засобу складеного експертом ТОВ "Агенція незалежних експертиз" від 01 серпня 2005 року. Згідно висновку авто-товарознавчої експертизи ТОВ "Агенція незалежних експертиз" № 016 від 10 серпня 2005 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля "Ніссан Прем'єра" р/н [NUMBER] складає 34159,20 гривень. Сума страхового відшкодування [PERSON] склала 30992,88 грн., що підтверджується страховими актами ЗАТ СК "Український страховий альянс" № 2092/05/04 від 13 вересня 2005 року і № 2333/05/04 від 18 жовтня 2005 року, розрахунками страхового відшкодування ЗАТ СК "Український страховий альянс" від 07 вересня 2005 року і від 12 жовтня 2005 року, калькуляцією ТОВ НТЦ "Галлак" від 09 серпня 2005 року, розрахунком вартості ремонтних робіт ПП [PERSON] від 09 серпня 2005 року, актом здачі-прийомки робіт № ОУ-00143 від 06 вересня 2005 року, наказом ЗАТ СК "Український страховий альянс" № 1316 від 15 вересня 2013 року, розрахунком коефіцієнту фізичного зносу ЗАТ СК "Український страховий альянс" від 09 вересня 2005 року 16 вересня 2005 року позивачем була перерахована на ім'я [PERSON] сума страхового відшкодування, яка складає 26701,98 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 2790 від 16 вересня 2005 року. 19 жовтня 2005 року позивачем була перерахована на ім'я [PERSON] сума страхового відшкодування, яка складає 4290,90 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 3431 від 19 жовтня 2005 року. Відповідно до п. 1. 6 ст. 1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах. Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", при настанні страхового випадку страховик відповідно до страхових сум відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованому у порядку, встановленому законодавством. Згідно зі ст. 27 Закону України "Про страхування", ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно зі ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно з ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 1191 ЦК України, ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги і регресу до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. На підставі п. 2,6 Постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27 березня 1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Відповідно до п. 4 вказаної вище постанови Пленуму Верховного Суду № 6 від 27 березня 1992 року, не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки й не несе відповідальності перед потерпілим за шкоду особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки й перебуває в трудових відносинах з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор тощо). Така особа може бути притягнена до відповідальності лише самим володільцем джерела підвищеної небезпеки в регресному порядку, враховуючи характер відносин, які між ними склалися. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд не приймає до уваги твердження відповідача [PERSON] про те, що на момент ДТП, тобто на 27 липня 2005 року, автомобіль "Форд Транзит", р/н [NUMBER], знаходився в оренді у КП "Автотранспортне підприємство 042802", оскільки відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження цього факту. Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] суму страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 30992,88 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача [PERSON] підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по справі.

Outcome: approved