overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 11 березня 2016 року позовні вимоги ПАТ "Укрсоцбанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту були задоволені. 23.03.2016 року представник позивача ПАТ "Укрсоцбанк" [PERSON] звернулася до суду з клопотанням про стягнення з відповідачів [PERSON] та [PERSON] витрат, пов'язаних з публікацією оголошення про виклик відповідачів в пресі у розмірі 630 грн. Сторони по справі були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Згідно з ч. 3 ст. 220 ЦПК України суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до висновку про стягнення з відповідача по справі [PERSON] витрат, пов'язаних з публікацією оголошення про виклик відповідача в пресі, на користь позивача ПАТ "Укрсоцбанк" виходячи з наступного. Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 11 березня 2016 року позовні вимоги ПАТ "Укрсоцбанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту задоволені. Стягнуто з [PERSON] ([INFO], зареєстрований за адресою [INFO], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER]) на користь ПАТ "Укрсоцбанк" (юридична адреса 03150, м. Київ, вул. Ковпака, 29, ідентифікаційний номер за Єдиним державним реєстром юридичних осіб та фізичних осіб підприємців - 00039019, рахунок № 29092010130002, МФО 300023) заборгованість за кредитним договором в розмірі 13643 (тринадцять тисяч шісот сорок три) грн. 28 копійок, судовий збір в розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 копійок. (а.с. 53-55) Однак, суд в заочному рішенні не вирішив питання про витрати, пов'язані з публікацією оголошення про виклик відповідача в пресі понесені позивачем. Відповідно до п.4 ч.1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. За таких обставин суд вважає, що на підставі\~ст.88 ЦПК України позивачу, як стороні, на користь якої ухвалено рішення, необхідно компенсувати за рахунок відповідача [PERSON] витрати, пов'язані з публікацією оголошення про виклик відповідача в пресі понесені позивачем з урахуванням принципу пропорційності у розмірі 315 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 11 березня 2016 року позовні вимоги ПАТ "Укрсоцбанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту були задоволені. 23.03.2016 року представник позивача ПАТ "Укрсоцбанк" [PERSON] звернулася до суду з клопотанням про стягнення з відповідачів [PERSON] та [PERSON] витрат, пов'язаних з публікацією оголошення про виклик відповідачів в пресі у розмірі 630 грн. Сторони по справі були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Згідно з ч. 3 ст. 220 ЦПК України суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до висновку про стягнення з відповідача по справі [PERSON] витрат, пов'язаних з публікацією оголошення про виклик відповідача в пресі, на користь позивача ПАТ "Укрсоцбанк" виходячи з наступного. Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 11 березня 2016 року позовні вимоги ПАТ "Укрсоцбанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту задоволені. Стягнуто з [PERSON] ([INFO], зареєстрований за адресою [INFO], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER]) на користь ПАТ "Укрсоцбанк" (юридична адреса 03150, м. Київ, вул. Ковпака, 29, ідентифікаційний номер за Єдиним державним реєстром юридичних осіб та фізичних осіб підприємців - 00039019, рахунок № 29092010130002, МФО 300023) заборгованість за кредитним договором в розмірі 8669 (вісім тисяч шісот шістдесят дев'ять) грн. 88 копійок, судовий збір в розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 копійок. (а.с. 55-57) Однак, суд в заочному рішенні не вирішив питання про витрати, пов'язані з публікацією оголошення про виклик відповідача в пресі понесені позивачем. Відповідно до п.4 ч.1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. За таких обставин суд вважає, що на підставі\~ст.88 ЦПК України позивачу, як стороні, на користь якої ухвалено рішення, необхідно компенсувати за рахунок відповідача [PERSON] витрати, пов'язані з публікацією оголошення про виклик відповідача в пресі понесені позивачем з урахуванням принципу пропорційності у розмірі 315 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до СВК "Вільнянськ", в якому вимагає витребувати у відповідача належну йому земельну ділянку сільськогосподарського призначення. Як зазначив позивач у своїй позовній заяві, 01.07.2004 року він уклав з відповідачем договір оренди землі, згідно якого передав йому у користування свою земельну ділянку площею 10,59 га; договір було укладено строком на 10 років. Позивач вказав, що дія договору припинилася 01.07.2014 року, але до цього часу відповідач безпідставно утримує земельну ділянку і не повертає її, у зв'язку з чим вона й звернулася до суду із зазначеними вимогами. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позов, просить його задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві. При цьому представник позивача пояснив, що незважаючи на припинення дії договору, відповідач продовжує користуватися земельною ділянкою, тоді як позивач не має наміру продовжувати з ним орендні відносини. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав, пояснив суду, що після закінчення договору оренди земельна ділянка була повернута позивачу, і зараз відповідач нею не користується і ніяким чином не володіє; у зв'язку з цим просить у задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, та дослідивши надані йому докази, підстав для задоволення позову не знаходить. Так, 01.07.2004 року [PERSON] як орендодавець та СВК "Вільнянськ" як орендар уклали між собою договір оренди землі, згідно умов якого відповідачу в оренду була передана в строкове платне користування земельна ділянка сільськогосподарського призначення (кадастровий номер 2321585000:01:003:0017) площею 10,59 га. Згідно п.8 цього договору, він був укладений на 10 років. У встановленому законом порядку його дія не продовжувалася, інших договорів між сторонами щодо спірної земельної ділянки не укладалося. Крім того, рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 13.06.2016 року, зазначений договір визнаний припиненим. Згідно ст.ст.10, 60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, при цьому докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Заявляючи свої позовні вимоги та підтримуючи їх у суді, позивач та її представник не надали суду доказів того, що спірна земельна ділянка перебуває у володінні та/або користуванні СВК "Вільнянськ". Виходячи з обставин справи, на момент її розгляду відповідач не створює перешкод позивачу [PERSON] у здійсненні прав власника відносно спірної земельної ділянки, позивач має право вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своєю земельною ділянкою, у т.ч. здавати в оренду третім особам чи обробляти її самостійно. За таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення вимог про повернення земельної ділянки, оскільки позивач не довів їх та не обґрунтував належними доказами. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до СВК "Вільнянськ", в якому вимагає витребувати у відповідача належну йому земельну ділянку сільськогосподарського призначення. Як зазначив позивач у своїй позовній заяві, 01.07.2004 року він уклав з відповідачем договір оренди землі, згідно якого передав йому у користування свою земельну ділянку площею 9,60 га; договір було укладено строком на 10 років. Позивач вказав, що дія договору припинилася 01.07.2014 року, але до цього часу відповідач безпідставно утримує земельну ділянку і не повертає її, у зв'язку з чим вона й звернулася до суду із зазначеними вимогами. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позов, просить його задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві. При цьому представник позивача пояснив, що незважаючи на припинення дії договору, відповідач продовжує користуватися земельною ділянкою, тоді як позивач не має наміру продовжувати з ним орендні відносини. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав, пояснив суду, що після закінчення договору оренди земельна ділянка була повернута позивачу, і зараз відповідач нею не користується і ніяким чином не володіє; у зв'язку з цим просить у задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, та дослідивши надані йому докази, підстав для задоволення позову не знаходить. Так, 01.07.2004 року [PERSON] як орендодавець та СВК "Вільнянськ" як орендар уклали між собою договір оренди землі, згідно умов якого відповідачу в оренду була передана в строкове платне користування земельна ділянка сільськогосподарського призначення (кадастровий номер 2321585000:01:003:0006) площею 9,60 га. Згідно п.8 цього договору, він був укладений на 10 років. У встановленому законом порядку його дія не продовжувалася, інших договорів між сторонами щодо спірної земельної ділянки не укладалося. Крім того, рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 13.06.2016 року, зазначений договір визнаний припиненим. Згідно ст.ст.10, 60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, при цьому докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Заявляючи свої позовні вимоги та підтримуючи їх у суді, позивач та її представник не надали суду доказів того, що спірна земельна ділянка перебуває у володінні та/або користуванні СВК "Вільнянськ". Виходячи з обставин справи, на момент її розгляду відповідач не створює перешкод позивачу [PERSON] у здійсненні прав власника відносно спірної земельної ділянки, позивач має право вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своєю земельною ділянкою, у т.ч. здавати в оренду третім особам чи обробляти її самостійно. За таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення вимог про повернення земельної ділянки, оскільки позивач не довів їх та не обґрунтував належними доказами. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до СВК "Вільнянськ", в якому вимагає витребувати у відповідача належну їй земельну ділянку сільськогосподарського призначення. Як зазначила позивачка у своїй позовній заяві, 01.07.2004 року вона уклала з відповідачем договір оренди землі, згідно якого передала йому у користування свою земельну ділянку площею 10,59 га; договір було укладено строком на 10 років. Позивачка вказала, що договору припинилася 01.07.2014 року, але до цього часу відповідач безпідставно утримує земельну ділянку і не повертає її, у зв'язку з чим вона й звернулася до суду із зазначеними вимогами. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON] підтримав позов, просить його задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві. При цьому представник позивачки пояснив, що незважаючи на припинення дії договору, відповідач продовжує користуватися земельною ділянкою, тоді як позивачка не має наміру продовжувати з ним орендні відносини. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав, пояснив суду, що після закінчення договору оренди земельна ділянка була повернута позивачці, і зараз відповідач нею не користується і ніяким чином не володіє; у зв'язку з цим просить у задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, та дослідивши надані йому докази, підстав для задоволення позову не знаходить. Так, 01.07.2004 року [PERSON] як орендодавець та СВК "Вільнянськ" як орендар уклали між собою договір оренди землі, згідно умов якого відповідачу в оренду була передана в строкове платне користування земельна ділянка сільськогосподарського призначення (кадастровий номер 2321585000:01:003:0016) площею 10,59 га. Згідно п.8 цього договору, він був укладений на 10 років. У встановленому законом порядку його дія не продовжувалася, інших договорів між сторонами щодо спірної земельної ділянки не укладалося. Крім того, рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 10.06.2016 року, зазначений договір визнаний припиненим. Згідно ст.ст.10, 60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, при цьому докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Заявляючи свої позовні вимоги та підтримуючи їх у суді, позивачка та її представник не надали суду доказів того, що спірна земельна ділянка перебуває у володінні та/або користуванні СВК "Вільнянськ". Виходячи з обставин справи, на момент її розгляду відповідач не створює перешкод позивачці [PERSON] у здійсненні прав власника відносно спірної земельної ділянки, позивачка має право вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своєю земельною ділянкою, у т.ч. здавати в оренду третім особам чи обробляти її самостійно. За таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення вимог про повернення земельної ділянки, оскільки позивачка не довела їх та не обґрунтувала належними доказами. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до СВК "Вільнянськ", в якому вимагає витребувати у відповідача належну їй земельну ділянку сільськогосподарського призначення. Як зазначила позивачка у своїй позовній заяві, 01.07.2004 року вона уклала з відповідачем договір оренди землі, згідно якого передала йому у користування свою земельну ділянку площею 10,59 га; договір було укладено строком на 10 років. Позивачка вказала, що договору припинилася 01.07.2014 року, але до цього часу відповідач безпідставно утримує земельну ділянку і не повертає її, у зв'язку з чим вона й звернулася до суду із зазначеними вимогами. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON] підтримав позов, просить його задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві. При цьому представник позивачки пояснив, що незважаючи на припинення дії договору, відповідач продовжує користуватися земельною ділянкою, тоді як позивачка не має наміру продовжувати з ним орендні відносини. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав, пояснив суду, що після закінчення договору оренди земельна ділянка була повернута позивачці, і зараз відповідач нею не користується і ніяким чином не володіє; у зв'язку з цим просить у задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, та дослідивши надані йому докази, підстав для задоволення позову не знаходить. Так, 01.07.2004 року [PERSON] як орендодавець та СВК "Вільнянськ" як орендар уклали між собою договір оренди землі, згідно умов якого відповідачу в оренду була передана в строкове платне користування земельна ділянка сільськогосподарського призначення (кадастровий номер 2321585000:01:003:0018) площею 10,59 га. Згідно п.8 цього договору, він був укладений на 10 років. У встановленому законом порядку його дія не продовжувалася, інших договорів між сторонами щодо спірної земельної ділянки не укладалося. Крім того, рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 13.06.2016 року, зазначений договір визнаний припиненим. Згідно ст.ст.10, 60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, при цьому докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Заявляючи свої позовні вимоги та підтримуючи їх у суді, позивачка та її представник не надали суду доказів того, що спірна земельна ділянка перебуває у володінні та/або користуванні СВК "Вільнянськ". Виходячи з обставин справи, на момент її розгляду відповідач не створює перешкод позивачці [PERSON] у здійсненні прав власника відносно спірної земельної ділянки, позивачка має право вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своєю земельною ділянкою, у т.ч. здавати в оренду третім особам чи обробляти її самостійно. За таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення вимог про повернення земельної ділянки, оскільки позивачка не довела їх та не обґрунтувала належними доказами. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до СВК "Вільнянськ", в якому вимагає витребувати у відповідача належну їй земельну ділянку сільськогосподарського призначення. Як зазначила позивачка у своїй позовній заяві, 01.07.2004 року вона уклала з відповідачем договір оренди землі, згідно якого передала йому у користування свою земельну ділянку площею 11,24 га; договір було укладено строком на 10 років. Позивачка вказала, що договору припинилася 01.07.2014 року, але до цього часу відповідач безпідставно утримує земельну ділянку і не повертає її, у зв'язку з чим вона й звернулася до суду із зазначеними вимогами. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON] підтримав позов, просить його задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві. При цьому представник позивачки пояснив, що незважаючи на припинення дії договору, відповідач продовжує користуватися земельною ділянкою, тоді як позивачка не має наміру продовжувати з ним орендні відносини. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав, пояснив суду, що після закінчення договору оренди земельна ділянка була повернута позивачці, і зараз відповідач нею не користується і ніяким чином не володіє; у зв'язку з цим просить у задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, та дослідивши надані йому докази, підстав для задоволення позову не знаходить. Так, 01.07.2004 року [PERSON] як орендодавець та СВК "Вільнянськ" як орендар уклали між собою договір оренди землі, згідно умов якого відповідачу в оренду була передана в строкове платне користування земельна ділянка сільськогосподарського призначення (кадастровий номер 2321585000:01:003:0012) площею 11,21 га. Згідно п.8 цього договору, він був укладений на 10 років. У встановленому законом порядку його дія не продовжувалася, інших договорів між сторонами щодо спірної земельної ділянки не укладалося. Крім того, рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 27.05.2016 року, зазначений договір визнаний припиненим. Згідно ст.ст.10, 60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, при цьому докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Заявляючи свої позовні вимоги та підтримуючи їх у суді, позивачка та її представник не надали суду доказів того, що спірна земельна ділянка перебуває у володінні та/або користуванні СВК "Вільнянськ". Виходячи з обставин справи, на момент її розгляду відповідач не створює перешкод позивачці [PERSON] у здійсненні прав власника відносно спірної земельної ділянки, позивачка має право вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своєю земельною ділянкою, у т.ч. здавати в оренду третім особам чи обробляти її самостійно. За таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення вимог про повернення земельної ділянки, оскільки позивачка не довела їх та не обґрунтувала належними доказами. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed