Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

Позивач ПАТ "Укрсоцбанк" звернувся до Придніпровського районного суду м.Черкаси з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору від 22.12.2006 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 49300 доларів США. Відповідач, не повертаючи кредит (чергову частину) та не сплачуючи проценти за договором, порушує вимоги законодавства щодо обов»язку позичальника повернути кредит та сплатити проценти банку - кредитору. Станом на 19.05.2014р. загальна сума заборгованості становить 608746,71грн. Таким чином, просить стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість в розмірі 608746,71грн. та судові витрати - судовий збір в розмірі 3654грн. 00коп. В судове засідання представник позивача ПАТ «Укрсоцбанк» за довіреністю Довгей С.В. не з»явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, просить задовольнити позовні вимоги та не заперечує проти заочного розгляду справи. В судове засідання відповідач [PERSON] не з»явився, будучи належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. Про причини неявки не повідомив, не скористався правом надання заперечень проти позову. Суд ухвалив про заочний розгляд справи. Враховуючи думку позивача, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення за таких підстав: встановлено, що 22.12.2006р. між сторонами укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 49300 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами - 12,5% річних. Графіком визначено порядок погашення заборгованості. Термін погашення заборгованості по кредиту визначено до 21.12.2021р. Відповідальність сторін передбачена статтею 4 договору, а порядок надання кредиту та сплати процентів - статтею 2 цього ж договору. Сплата процентів за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту. Відповідно до п.4.2 договору, у разі прострочення позичальником терміну сплати процентів, визначених п.2.4 договору, позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочки, що діє у цей період. Останній платіж на погашення заборгованості за кредитним договором здійснено відповідачем 12 квітня 2011р., що вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості. Як зазначено, станом на 05.12.2013р. за офіційним курсом НБУ 1 долар США становить 7,9930грн. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості [PERSON] перед банком за вказаним кредитним договором, станом на 05.12.2013р. заборгованість становить: борг за кредитом - 32399,40 доларів США, що становить 258968,40грн.; борг за відсотками - 11419,94 доларів США, що становить 91279,61грн. Згідно із ст. 36 Закону України "Про Національний банк України" офіційний курс гривні до іноземних валют установлюється НБУ. Валютні курси встановлюються Нацбанком за погодженням із Кабінетом Міністрів України. Крім того, згідно з Положенням про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів, затвердж. постановою НБУ від 12.11.2003р. №496, офіційний курс гривні до іноземних валют, зокрема до долара США, установлюється щоденно. Для розрахунку курсу гривні до іноземних валют використовується інформація про коригування іноземних валют за станом на останню дату. Отже, незмінність курсу гривні до іноземних валют законодавчо не закріплена. Кредитний договір між сторонами по даній справі про отримання позичальником кредиту в іноземній валюті не суперечить положенням ст. 524 ЦК України та умовам зазначеного договору від 22.12.2006 року, з якими під час укладання погодився [PERSON] Відповідно до частини першої статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" від 19.02.1993 № 15-93 валюта України є єдиним законним засобом платежу на території України, який приймається без обмежень для оплати будь-яких вимог та зобов'язань, якщо інше не передбачено цим Декретом, іншими актами валютного законодавства України. Відтак, вимоги щодо застосування заходів відповідальності за порушення грошових зобов'язань, визначених в іноземній валюті, мають заявлятися в національній валюті України (гривнях) за офіційним курсом Національного банку України на день заявлення відповідної вимоги (крім випадків, коли стороною зобов'язання, у якому виник спір, одержано відповідну ліцензію Національного банку України). По справі відсутній спір між сторонами про те, що банк як фінансова установа, не мав право, дозвіл та генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій, в т.ч. на час укладення кредитного договору. Крім того, як вже зазначалось, стягнення заборгованості, в т.ч. відсотків за користування кредитними коштами може відбуватись в іноземній валюті з дотриманням вимог Декрету КМУ "Про систему валютного регулювання та валютного контролю" від 19.02.1993р. №15-93. Що стосується вимог щодо стягнення з відповідача пені, то вона підлягає до стягнення у розмірі 10504,96грн., розрахунок яких проведено у національній валюті - гривні, оскільки вищезазначені положення Декрету КМУ не підлягають до застосування при вирішенні цього питання. Як передбачено ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч.2,3 ст. 58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 59 ЦПК України). Як передбачено ст. 627 ЦК України (в ред., що діяла на час виниклих правовідносин), відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Загальні положення про договір визначені розділом ІІ гл. 52 Цивільного Кодексу України. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Як зазначено у ст. 1050 ч. 2 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати належних йому процентів. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання (неналежне виконання), що визначено ст. 610 ЦК України. Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання (ст.549 ч.1 ЦК України). Поняття та підстави виникнення права на неустойку визначені ст.ст.549, 550 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 625 ч.1 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За таких обставин, в судовому засіданні встановлено, що позивач виконав свої обов'язки та надав відповідачу кредит в сумі 49300 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,5% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, а відповідач, взяті по договору обов'язки не виконав, тіло кредиту, відсотки за користування кредитом не повернув, заборгувавши позивачу, станом на 05.12.2013р., борг за кредитом - 32399,40 доларів США, що становить 258968,40грн.; борг за відсотками - 11419,94 доларів США, що становить 91279,61грн., а тому суд приходить до висновку, що дана заборгованість підлягає до стягнення. Крім того, необхідно стягнути на користь позивача пеню в розмірі 10504грн. 96коп. Що стосується позовних вимог про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» боргу в розмірі 247993грн. 75коп. (608746,71грн. - 360752,96грн. = 247993,75грн.), яка у позовній заяві визначена, станом на 19.05.2014р., то вони не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, а тому не підлягають до задоволення. При цьому, позивач, в разі порушення свого права, не позбавлений можливості звернутися до суду з окремим позовом щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором від 22.12.2006р. Також, на підставі ст. 88 ЦПК України та Закону України "Про судовий збір" стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача [PERSON] на користь ПАТ "Укрсоцбанк" слід стягнути судові витрати в сумі 3441 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням від 12.12.2013р. Крім того, з [PERSON] в дохід держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 213грн. 00коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial