Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-13 00:00:00

У жовтні 2018 р. [PERSON] звернулась з вказаним позовом, у якому просить змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються з [PERSON], за рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 01.02.2010 р. у справі № 2-874/10, та стягувати аліменти у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) [PERSON], але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, посилаючись на те, що змінився її матеріальний стан, законодавством України було збільшено мінімальний розмір аліментів для дитини, який не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. [PERSON] позов визнав, про що зазначено у його заяві від 14.01.2019 р. Судом з'ясовано, що рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 01.02.2010 р. у справі № 2-874/10 було, зокрема, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки - [PERSON], яка народилась [INFO], в розмірі 250,00 грн. щомісячно, починаючи з 12.01.2010 р. і до повноліття дочки (а.с. 6). Зазначене рішення набрало законної сили 11.02.2010 р. 16.04.2018 р. [PERSON] було звільнено з роботи на КП "Бердичівтеплоенерго", з квітня 2018 р. вона перебуває на обліку 3 Бердичівському міському центрі зайнятості та отримує матеріальну допомогу (а. с. 9, 10). Згідно з частиною першою статті 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи викладене, Суд вважає, що є підстави для зміни розміру аліментів, визначеного рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 01.02.2010 р. у справі № 2-874/10, а саме - зміна матеріального стану одержувача аліментів. Визначаючи новий розмір аліментів, Суд враховує висновок, наведений у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 05.02.2014 р. у справі N 6-143цс13: "З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду, у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Під час розгляду позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм щодо обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", ст. 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", ст. 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі")". Частиною першою та другою статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Визнання [PERSON] позову вказує на те, що він може сплачувати аліменти на утримання дочки [PERSON] у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, тобто у тому розмірі, у якому просить [PERSON]. Таким чином позов [PERSON] підлягає задоволенню. При цьому Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням, про що зазначено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12.09.2018 р. у справі № 459/2181/17 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/76596523). Частиною четвертою статті 206 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи викладене та зважаючи, що визнання [PERSON] позову [PERSON] не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, Суд задовольняє позов. На підставі статі 141 Цивільного процесуального кодексу України з [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved