Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

12 жовтня 2016 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розподіл особових рахунків між співвласниками квартири з оплат житлово-комунальних послуг. В обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що вони з відповідачем є співвласниками квартири [ADDRESS]. На даний час відповідач не мешкає у зазначеній квартирі. Вона намагалася погодити з відповідачем дії щодо спільної часткової власності на вказану квартиру, однак щодо розподілу між ними, як співвласниками оплати вартості житлово-комунальних послуг, що в цій квартирі надаються, вони згоди не дійшли. Отже, вважає, що між ними існує спір відносно участі кожного зі співвласників по утриманню житла відповідно до належних часток. Оскільки відповідач не проживає в спірній квартирі, а відповідно не є користувачем послуг з газопостачання, вивезення побутових відходів, електроенергії та постачання води, вона просить розділити особові рахунки по оплаті витрат по утриманню квартири № 133, яка розташована за адресою: місто Маріуполь вулиця Лютнева 46, по оплаті послуг з централізованого опалення та надання послуг по утриманню будинку та прибудинкової території; провести поділ особових рахунків по оплаті централізованого опалення та витрат по утриманню будинку та прибудинкової території на зазначену квартиру, між її співвласниками, виходячи з частки права власності на квартиру кожного співвласника, та закріпити за ними особові рахунки по оплаті централізованого опалення на 29,37 кв.м. кожному та по оплаті витрат по утриманню будинку та прибудинкової території на 31,15 кв.м. кожному. У судове засідання позивачка не зявилася, надала заяву з проханням розглядати справу в її відсутності, просила позовні вимоги задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що позивачка є його матірю, відносини в них не дуже добрі, в тому разі й з приводу користування квартирою № 133 будинку № 46 по вулиці Лютневій в місті Маріуполі. В зазначеній трьохкімнатній квартирі на теперішній час проживає його рідна сестра з дитиною. Він проживав в даній квартирі кілька місяців після розірвання шлюбу, однак потім в нього мати забрала ключі, і він змушений був піти. Він не заперечує проти розподілу особливих рахунків, однак вважає, що повинні бути розподілені усі комунальній послуги, а не тільки з оплати централізованого опалення та витрат по утриманню будинку та прибудинкової території. Крім того, вважає, що необхідно за ним та за позивачкою закріпити окремі кімнати, щоб не порушувались його права на користування зазначеним житлом. Втім, ні він, ні позивачка, з цього питання не зверталися ані до житлової організації, ані до суду. Зазначив, що він згодний разом із позивачкою піти до житлових організацій та розподілити особливі рахунки щодо надання усіх комунальних послуг. Просив постановити справедливе рішення на розсуд суду. Представники третіх осіб ЖКП «Азовжитлокомплекс» та ККП «Маріупольтепломережа» у судове засідання повторно не зявилися, про день та час розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином. Суд, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню, за наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 09 квітня 1998 року Управлінням міського майна, зареєстрованого за № 7143 (а.с. 7). З позовної заяви вбачається, що позивачка фактично бажає розподілити витрати, які вони з відповідачем мають нести, як співвласники квартири відповідно до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитись про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною власністю. Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобовязаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обовязкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобовязаннями, повязаними із спільним майном. Правовідносини з приводу користування та утримання квартир, у тому числі тих, що належать громадянам на праві власності, регулюються, зокрема, Законами України "Про житлово-комунальні послуги", Законом України "Про теплопостачання", Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року №572 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року №45), Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630, Правилами користування тепловою енергією, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2007 року №1198. Статтями 20, 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначені обовязки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обовязком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обовязком виконавця надання послуг своєчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Згідно з пунктом 2 Правил користування приміщеннями житлових будинків користування приміщеннями житлових будинків здійснюється згідно зі свідоцтвом на право власності або договором найму (оренди), а згідно з пунктом 7 - власник зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг та оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з пунктом 10 мешканці квартири, в яких проживає два і більше співвласники, наймачі (орендарі): мають рівні права на користування підсобними приміщеннями і обладнанням; можуть обирати відповідальну за виконання встановлених правил особу; встановлюють за узгодженням порядок використання підсобних приміщень, а також черговість їх прибирання; розподіляють за узгодженням загальні витрати на оплату житлово-комунальних та інших послуг. За умови відсутності поквартирного (покімнатного) обліку та відсутності згоди між мешканцями квартири, щодо оплати житлово-комунальних та інших послуг плата розподіляється: за електроенергію при загальному лічильнику - пропорційно потужності побутового електричного обладнання кожного співвласника, наймача (орендаря); за газ, водопостачання та водовідведення, освітлення підсобних приміщень - за чисельністю членів сім'ї, що проживають у квартирі, та осіб, які проживають у квартирі, більше ніж місяць; за послуги з централізованого опалення, з утримання житлових будинків і споруд та прибудинкових територій - за встановленими тарифами відповідно до опалюваної та загальної площі приміщення, яким користується власник, співвласник, наймач (орендар). Спори між власниками у квартирах, в яких проживає два і більше власників, при розподілі витрат на оплату комунальних та інших послуг розвязуються судом. Отже, виходячи з вищезазначених норм, враховуючи пояснення відповідача, який не заперечує проти розподілу особливих рахунків щодо надання усіх комунальних послуг, сторони як співвласники спірної квартири, яка належить їм на праві спільної часткової власності, без виділа часток в натурі, можуть в добровільному порядку домовитись про порядок участі кожного з них в утриманні квартири та сплати житлово-комунальних послуг, при цьому укладається один договір на надання житлово-комунальних послуг з одним із співвласників (користувачів) за угоди письмової згоди всіх інших співвласників (користувачів) про що робиться відмітка в договорі. За умови відсутності поквартирного (покімнатного) обліку та у разі коли між співвласниками квартири відсутня згода щодо оплати житлово-комунальних послуг та інших послуг плата між ними розподіляється відповідно до п. 10 вищезазначених Правил. При цьому позивач не позбавлений можливості звернутися до конкретних виконавців (субєктів господарювання), які надають житлово-комунальні послуги з приводу укладення з ним окремого договору на надання житлово-комунальних послуг, якщо укладення такого договору є можливим відповідно до нормативно-правових актів, що регулюють надання конкретних-житлових послуг. Так як оплата житлово-комунальних послуг здійснюється на підставі договору про надання таких послуг, то відкриття окремих особових рахунків для оплати житлово-комунальних послуг здійснюється відповідною організацією після укладення з кожним із співвласників окремого договору. Таким чином, оскільки цивільним законодавством України не встановлено прямої норми, яка б регулювала правовідносини з приводу поділу особового рахунку з оплати житлово-комунальних послуг між співвласниками квартири, то вирішити питання про поділ особових рахунків, як це передбачено Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, суд може лише у випадку визначення конкретної житлової площі, якою користується кожна з осіб, яка претендує на оформлення особового рахунку на своє ім'я, у житловій власності повинна бути як мінімум одна ізольована кімната, квадратна площа кімнати має відповідати частці власника, яка виявила бажання про поділ рахунку та визначення площі приміщень, що перебуватимуть у спільному користуванні. Як вбачається з технічного паспорту на квартиру [ADDRESS], вона складається з трьох кімнат, дві з яких є суміжними між собою, а одна ізольованою (а.с. 5-6). Як пояснив відповідач, порядок користування спірною квартирою між ним та позивачкою з визначенням площі приміщень, не встановлено, окремі кімнати за ними не закріплені, вони з позивачкою на теперішній час навіть не користуються зазначеною квартирою. Відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі ст.3 ЦПК України кожна сторона має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.10, ч.1 ст.11, ч.1 ст.60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. В порушення зазначених процесуальних норм, [PERSON] не надала суду допустимих, змістовних та достовірних доказів на підтвердження того, яким чином відповідач порушує її права, чи дійсно ухиляється від добровільного укладання окремого договору на оплату комунальних послуг, чи зверталася вона до житлової організації з питанням про поділ особового рахунку про сплату житлово-комунальних послуг, та чи укладення окремого договору на надання житлово-комунальних послуг є можливим відповідно до нормативно-правових актів, що регулюють надання конкретних житлових послуг. Крім того, необхідно зазначити, що позивачка просить суд провести поділ особових рахунків тільки по оплаті централізованого опалення та витрат по утриманню будинку та прибудинкової території, а в решті частині надання послуг, залишити без змін, що на думку суду є неможливим, тому як у разі розподілу особових рахунків житловою організацією, усі комунальні послуги розподіляються відповідно до розподілених рахунків. На підставі викладеного, суд приходе до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про розподіл особових рахунків між співвласниками квартири з оплат житлово-комунальних послуг. У зв'язку з відмовою в задоволенні позовних вимог понесені позивачкою судові витрати по сплаті судового збору відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed