Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання [PERSON] такою, що втратила право на проживання в будинку, що належить іншій особі на праві особистої власності. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] в позовній заяві зазначив, що йому на праві особистої власності належить житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідачка, являється його дочкою, яка у березні 2010 року з його згоди зареєструвалася як за місцем проживання та стала проживати у його будинку на правах члена сім'ї. Проте, через кілька місяців після цього, приблизно у серпні-вересні 2010 року відповідачка виселилася з будинку та пішла жити до свого співмешканця до його будинку за адресою: [ADDRESS], де і до цього часу постійно проживає. За місцем своєї реєстрації відповідачка не з'являється, з ним не спілкується. Даний факт підтверджується довідкою Петрівської сільської ради Красноградського району Харківської області № 397 від 11.12.2014 року. Сторони в судове засідання не з'явилися. Від позивача 13.01.2015 року до суду надійшла письмова заява в якій він просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Від відповідача 13.01.2015 року до суду надійшла письмова заява в якій вона просить справу розглянути без її участі, позов визнає. Враховуючи те, що сторони по справі про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому порядку, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін за наявними у справі доказами на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України не здійснюючи фіксування судового процесу. Дослідивши письмові докази, які є у справі, суд вважає позов [PERSON] таким, що підлягає задоволенню враховуючи наступне. Дані обставини визнаються сторонами по справі, а тому відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягають. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належить житловий будинок з надвірними будовами по [ADDRESS]. В будинку [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та його дочка [PERSON], яка на протязі 4 років не проживає та не з'являється за вказаною адресою, що підтверджується довідкою Петрівської сільської ради Красноградського району Харківської області № 397 від 11.12.2014 року (а.с. 8). Відповідно до ст. 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11 грудня 2003 року N 1382-IV громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. За змістом ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання. За вимогами ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11 грудня 2003 року N 1382-IV зняття з реєстрації місця проживання здійснюється органами реєстрації, зокрема, на підставі судового рішення , яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно ст. 391 ЦК України - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином судом встановлено, що [PERSON], дійсно не проживає приблизно з серпня-вересня 2010 року і по теперішній час в будинку за адресою: [ADDRESS], який належить позивачу на праві власності, але залишається зареєстрованою в ньому, чим порушує його право як власника на володіння та користування будинком. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщення за адресою: [ADDRESS]. На підставі викладеного та

Outcome: approved