Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-01 00:00:00

У квітні 2020 року позивач - Об`єднання співвласників багатоквартирного [ADDRESS] звернулось до суду з позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості зі сплати внесків на утримання житлового приміщення у розмірі 4 295, 41 грн. Позовна заява мотивована тим, що відповідач є спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] , якій належала квартира, загальною площею 48, 0 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . Відповідач постійно проживав з [PERSON] , а отже є таким, що прийняв спадщину відповідно до положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України. 22.06.2017 року проведено загальні збори співвласників, на яких прийнято рішення про встановлення внеску, який визначено у розмірі 2,32 грн. / кв.м. Таким чином, з урахуванням площі квартири 48, 0 кв.м. місячний внесок [PERSON] становить 111, 36 грн. Строк оплати - щомісячно по 20 число місяця. 05.11.2017 року проведено загальні збори співвласників будинку, на яких прийнято рішення про збільшення внеску до 3,00 грн. за 1 кв.м., а отже сума до сплати щомісячно складає 144, 00 грн. Проте відповідач не сплачує періодичні внески, внаслідок чого за ним обліковується заборгованість зі сплати внесків у розмірі 4 295, 41 грн. за період з липня 2017 року по лютий 2020 року. Тому позивач просить суд стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість по сплаті внесків на утримання житлового приміщення у розмірі 4 295, 41 грн. 14.05.2021 року до суду надійшов уточнений розрахунок заборгованості [PERSON] , відповідно до якого його борг станом на квітень 2021 року становить 7 839, 25 грн. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Рішенням Вищої ради правосудді від 07.07.2020 р. № 2049/0/15-20 суддю Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Сліщенко Ю.Г. було звільнено з посади судді у зв`язку з поданням заяви про відставку. Протоколом повторного автоматизованого розподілу від 26.01.2021 р. справа передана судді Кондрашову І.А. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 лютого 2021 року справа прийнята в провадження судді Кондрашова І.А., ухвалено продовжувати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї зі сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Судом було встановлено зареєстроване місце проживання відповідача. На його адресу судом було направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі, копію позову разом з доданими матеріалами, а також запропоновано відповідачу подати заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження та відзив на позовну заяву. Будь-яких заяв, клопотань, відзиву від [PERSON] не надходило. Отже, оскільки до суду не надійшло клопотання відповідача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін та проведенням судового засідання, суд, враховуючи ціну позову, категорію та складність справи, характер і обсяг доказів, дійшов висновку про розгляд спору за наявними у справі матеріалами (доказами), без проведення судового засідання. В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до таких висновків. Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань співвласників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначені Законами України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» та "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку". Виходячи з положень ч. 1 ст. 17, ст. 20, ч. ч. 6, 7, 8 ст. 22, ч. 4 ст. 23 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» власники квартир у багатоквартирному будинку, функції по утриманню якого і прибудинкової території здійснює об`єднання співвласників, зобов`язані нести витрати по утриманню спільного неподільного майна. Згідно ст. 17 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків об`єднання має право вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання внесків і платежів, звертатися до суду в разі відмови співвласника відшкодовувати заподіяні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені цим Законом та Статутом об`єднання внески і платежі. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про особливості здійснення прав власності у багатоквартирному будинку", витрати на управління багатоквартирним будинком в тому числі включають: витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічної переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку; витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна багатоквартирного будинку та інше. Частиною 2 ст. 12 Закону України "Про особливості здійснення прав власності у багатоквартирному будинку" визначено, що витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток, якщо рішенням зборів співвласник або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат. Частиною 3 ст. 12 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» встановлено, що невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком. Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», об`єднання має право відповідно законодавства та Статуту об`єднання, зокрема, встановлювати порядок сплати, перелік, розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного ремонтного фондів; визначати підрядника, укладати договори про управління експлуатацію, обслуговування, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення майна з будь-якою фізичною або юридичною особою; здійснювати контроль за своєчасною сплатою внесків та платежів. Відповідно до статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Згідно статті 162 ЖК України власники (споживачі) повинні щомісячно здійснювати оплату за отримані комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. Плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Як вбачається зі змісту статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються, зокрема, на комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Згідно з пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно частини шостої статті 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач має право звертатися до суду про звернення стягнення на майно осіб, які відмовляються оплачувати рахунки за споживання житлово-комунальних послуг або відшкодувати завдані збитки майну, що перебуває у нього на балансі. Судом встановлено, що [PERSON] проживав разом з матір`ю [PERSON] у квартирі за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою КП ДМБТІ № 9525 від 02.07.2019 року. Відповідно до правового висновку, викладеного у Постанові Верховного суду від 18 березня 2018 року по справі № 401/710/15-ц, обов`язок власника квартири, набутої як спадщини, оплачувати житлово-комунальні послуги виникає з моменту прийняття спадщини, а не з моменту отримання свідоцтва про право на спадщину та реєстрації права власності. Отже, [PERSON] вважається таким, що прийняв спадщину у відповідності до положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки був зареєстрований та проживав разом з матір`ю, а тому повинен нести тягар утримання майна та приймати участь в управлінні неподільним майном та утриманні житлового будинку шляхом сплати відповідних внесків. Витягом з протоколу № 2 від 22.06.2017 р. загальних зборів співвласників ОСББ «[ADDRESS]» підтверджується встановлення тарифу на утримання житлового будинку та прилеглої території у розмірі 2,32 грн. за 1 кв.м. житлової площі, яка перебуває у власності жильця. Витягом з протоколу № 3 від 05.11.2017 року загальних зборів співвласників ОСББ «[ADDRESS]» збільшено тариф на обслуговування будинку до 3,00 грн. за 1 кв.м. Витягом з протоколу загальних зборів співвласників ОСББ «[ADDRESS]» № 4 від 27.06.2018 року затверджено тариф за обслуговування будинку для фізичних осіб у розмірі 4,50 грн. Із наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на лютий 2020 року заборгованість [PERSON] складає 4 295, 41 грн. В силу ст.ст. 526, 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Аналіз вищезазначених норм дає підстави для висновку про те, що відповідач зобов`язаний сплачувати вартість житлово-комунальних послуг, в т.ч. витрат на утримання житлового будинку. Відсутність договору або не проживання в квартирі не може бути підставою для звільнення відповідача від оплати внесків у повному обсязі. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача заборгованості по внескам на утримання житлового приміщення у розмірі 4 295, 41 грн. за період з липня 2017 р. по лютий 2020 року. Суд не приймає до уваги розрахунок заборгованості станом на квітень 2021 року у розмірі 7 839, 25 грн., оскільки окрім розрахунку заборгованості жодного іншого доказу в підтвердження боргу позивачем не надано, зокрема, відсутні копії протоколів про встановлення збільшеного розміру витрат (тарифу) за обслуговування будинку у 2021 - му році. Крім того, позивачем не подана до суду заява про збільшення розміру позовних вимог, тому суд ухвалює рішення виходячи із розміру позовних вимог станом на момент звернення позивача до суду 13.04.2020 року. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Ураховуючи, що суд дійшов висновку про обґрунтованість позову в частині стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 4 295, 41 грн., з відповідача підлягає стягненню сума боргу, тому позов належить задовольнити. В силу вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved