Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить суд стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість по оплаті за надані послуги з теплозабезпечення та гарячого водопостачання за період часу з 01.01.2000 р. по 1.07.2012 року в сумі 8302,01грн. - основного боргу, 1456,85 грн. - витрати від інфляційних процесів, 625,35грн. - -з% річних, посилаючись на те, що послуга по забезпеченню відповідачів опаленням та гарячою водою позивачем була надана, відповідачі отримані послуги не оплатили. Представник позивача у судовому засіданні на позові наполягав, надав пояснення, аналогічні викладеним у позові. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно без поважних причин не прибув, просив суд відкласти слухання по справі . Враховуючи, що відповідач у судовому засіданні надавав пояснення та докази в обґрунтування своїх заперечень, у судове засідання не прибув без поважних причин, суд, не знаходячи підстав для відкладення слухання по справі, вирішив за можливе розглянути справу за відсутністю відповідача, згідно заперечень якого, останній позов не визнав, посилаючись на те, що він не є власником квартири в якій утворилась заборгованість і в ній не мешкає , в 2006 році вказана квартира була продана; ніяких договорів з ТКЕ про надання послуг він не укладав, а надані позивачем послуги з теплопостачання та гарячого водопостачання були неякісними, про що свідчать надані ним фотоматеріали ; просив застосувати строк позовної давності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причин неявки суду не повідомила, заперечень проти позову не надала . З пояснень сторін, наданих доказів, встановлено наступне: відповідачі зареєстровані в квартирі [ADDRESS], що підтверджено довідками ОАБ від 22.03.2013р.; квартира з 08.08.1994 року та станом на 31.12.2012р. перебуває у приватній власності відповідача [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про право власності на квартиру від 08.08.1994 року , виданим Луганським міським управлінням житлово-комунального господарства та довідкою МКП «БТІ» № 14/43-745 від 23.10.2013 року; особовий рахунок за центральне опалення і гаряче водопостачання [NUMBER] відкрито на ім»я відповідача [PERSON] Квартира відповідача розташована у багатоквартирному будинку, облаштованому внутрішньо будинковою системою централізованого опалення і гарячого водопостачання. Постачальником послуги є ЛМКП «Теплокомуненерго», яке створене на базі комунальної власності, є статутним суб'єктом, що має право юридичної особи; предметом діяльності даного підприємства, згідно Статуту, є надання комунальних послуг споживачам по централізованому постачанню гарячої води та централізованому опаленню, які були поставлені до квартири відповідачів, тому ЛМКП «Теплокомуненерго» є належним позивачем у спорі. Плата за комунальну послугу визначена згідно встановлених за рішенням Луганської міської ради тарифів, які є обов'язковими для виконання як виконавцями комунальних послуг, так і споживачами вказаних послуг. Письмового договору про надання послуг з теплопостачання та гарячого водопостачання між сторонами не укладалось . Разом з тим, у період часу з 01.01.2000 р. по 1.07.2012 року відповідачам така послуга ЛМКП «Теплокомуненеро» була надана і ними вона частково оплачувалась, що підтверджено даними розрахунку заборгованості . Таким чином, відповідачі є споживачами послуг з централізованого опалення, які виробляє позивач ЛМКП «Теплокомуненеро». Згідно розрахунку заборгованості, заборгованість відповідачів по теплопостачанню і гарячому водопостачанню за період часу з 01.01.2000 р. по 1.07.2012 року складає 8302,01грн. - основного боргу, 1456,85 грн. - витрати від інфляційних процесів, 625,35грн. - -з% річних. Умови надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води регулюються положеннями Закону України "Про Житлово-комунальні послуги", Законом України "Про "Теплопостачання", правилами надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженими постановою КМУ № 630. Згідно до ЗУ „Про житлово-комунальні-послуги" від 24.06.2004р. (надалі - Закону), виконавець- суб»єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги. Споживач зобов»язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору, оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, дотримуватися вимог житлового та містобудівного законодавства щодо здійснення ремонту чи реконструкції приміщень або їх частин, не допускати порушення законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг. Ст.1, п.3, п.5, п.8, ст.21 п.3 Закону передбачає, що виконавець - суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги; споживач зобов'язаний: укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору, оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, дотримуватися вимог житлового та містобудівного законодавства щодо здійснення ремонту чи реконструкції приміщень або їх частин, не допускати порушення законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг. Виконавець зобов'язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Закон України „Про захист прав споживачів" передбачає, що виконавець - суб»єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги; договір - усна або письмова угода між споживачем та продавцем виконавцем про якість, ціну, строки та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердженням укладеної угоди оформляється квитанцією, товарним або касовим чеком, білетом, талоном, або іншими документами. П. 1 ч. 1 ст. 20, ч.6 ст.26 Закону передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому, такому праву прямо відповідає визначений п.5 ч.3 ст.20 цього Закону обов»язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. У разі виникнення потреби в отриманні послуги або відмови споживача від користування послугою виконавця /виробника/ споживач має право розірвати договір у порядку, встановленому законом. Відповідно до ст.. 317, 319, 322, 383 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власність зобов»язує. Власник зобов»язаний утримувати майно, що йому належить. Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Ст.526 ЦК України передбачає, що зобов»язання повинні виконуватись належним чином і одностороння відмова від зобов»язання не допускається. Згідно до ст.ст.59,60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Аналізуючи надані сторонами докази та даючи оцінку їх діям, суд приходить до наступних висновків: суд вважає безпідставними посилання відповідача [PERSON] на відсутність письмового договору з позивачем , оскільки позивач надавав послуги з теплопостачання та гарячого водопостачання до квартири відповідача на підставі Статуту та рішень Луганської міської ради, такі послуги надходили і останні не відмовлялися від їх отримання, частково оплачували, тому суд вважає, що між сторонами фактично існували договірні відносини про надання послуг з теплопостачання та гарячого водопостачання , відповідно до ЗУ „Про захист прав споживачів " та ЗУ „Про житлово-комунальні послуги ". Відсутність конкретно визначеного письмового договору не звільняє відповідача від оплати отриманих послуг. Суд не бере до уваги ствердження відповідача [PERSON] про те, що його право власності на квартиру з 2006 року припинено , оскільки дані фактичні обставини спростовані належними доказами - свідоцтвом про право власності на квартиру від 08.08.1994 року , виданим Луганським міським управлінням житлово-комунального господарства та довідкою МКП «БТІ» № 14/43-745 від 23.10.2013 року. Суд не бере до уваги надані відповідачем [PERSON] фотознімки датовані від 23.01.2006р. та від 25.04.2013р. на підтвердження факту надання відповідачем неякісних послуг, на яких зображено промерзання та сніг на вікнах приміщення, утеплення фасаду будинку, оскільки дані докази не є належним, вони не мають відношення до спірного періоду стягнення заборгованості, крім того, з даних знімків не вбачається , що вони мають відношення до квартири відповідача. Враховуючи зміст права власності та обов'язок утримання майна саме власником, суд вважає за необхідне боргові зобов'язання по сплаті послуг з теплопостачання та гарячого водопостачання покласти на власника квартири - відповідача [PERSON] Підстав для покладення даного обов'язку на відповідачку [PERSON] , яка не являється власником вказаної квартири, суд не вбачає. Разом із тим, відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.3 ст.267 ЦКУ позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі , зробленої до винесення ним рішення. З матеріалів справи вбачається, що першочергово позивач звертався до суду з даними вимогами в порядку наказного провадження у грудні 2012 року, тому строк позовної давності має обчислюватись саме з цієї дати . Позивачем пропущено строк позовної давності звернення до суду з даним позовом у період часу з 01.01.2000 р. по 11 грудня 2009 р. Відповідач [PERSON] просить застосувати строк позовної давності . Таким чином , заборгованість відповідача [PERSON] перед позивачем за період з 01.01.2000 р. по 11 грудня 2009 р. не підлягає стягненню, оскільки ці позовні вимоги заявлені поза межами трирічного строку позовної давності, встановленого ст. 257 ЦК України. Доказів поважності причини пропуску цього строку позивачем суду не представлено, і суд не вбачає підстав для його поновлення. Тому в частині позовних вимог про стягнення боргу, виниклого за вказаний період слід відмовити за пропуском строку позовної давності. Стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає сума боргу за період часу з 11 грудня 2009р. по 01.07. 2012 року у сумі 6197,76грн. - у межах встановленого законом трирічного строку позовної давності. Стосовно позовних вимог про стягнення інфляційних нарахувань і 3 % річних суд не вбачає підстав для задоволення даних позовних вимог, оскільки позивач не довів правильності поданих ним розрахунків і не зміг їх обґрунтувати. Стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає судовий збір у сумі 229,40 грн. На підставі ст.ст. 257, 317, 319, 322, 383, 526, 541 ЦК України, Закону України "Про Житлово-комунальні послуги", Законом України "Про "Теплопостачання", Законом України «Про захист прав споживачів»,

Outcome: partial