Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з вказаним позовом до відповідача [PERSON] з вимогами про стягнення витрат з експертної оцінки вартості арештованого майна в розмірі 3004 грн. В обгрунтування позову вказує, що заочним рішенням Красноградського районнного суду № 626/1417/18 від 26.09.2018 р. з [PERSON] на користь позивача стягнуто заборгованості за договором позики в розмірі 75000 грн. та судовий збір - 750,00 грн. На виконання вказаного рішення видано виконавчий лист, який пред`явлено до виконання до Красноградського районного відділу ВДВС СМУ МЮ (м.Харків). 07.02.2019 року відкрито виконавче провадження № 58323346. В добровільному порядку [PERSON] рішення суду не виконав. 19.01.2021 року головний державний виконавець Косенко О.Є. повідомив позивача, про те, що 07.10.2020 року описано та арештовано майно, яке належить на праві власності боржнику [PERSON] , а саме земельну ділянку площею 1,68720 га, розташовану та території Володимирівської сільської ради Красноградського району Харківської області. Для підготовки арештованого майна для реалізації необхідно виконати експертну оцінку початкової вартості арештованого майна для реалізації на електронних торгах. Згідно калькуляції вартості проведення оцінки арештованого майна здійсненого ФОП [PERSON] , вартість послуг з оцінки арештованого майна складає 2500,00 грн. Запропоновано здійснити оплату праці експерта, що і здійснив позивач 29.01.2021 року. У зв`язку з викладеним, [PERSON] просить стягнути з [PERSON] витрати пов`язані з оцінкою арештованого майна, та судовий збір, а всього 3004 грн. В судове засідання позивача не з`явився, відповідно до поданої заяви просив розглядати справу без його участі, позов підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Так як відповідач в судове засідання не прибув, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений у встановленому порядку, від ньогої до суду не надходило заяви про розгляд справи за його відсутності, не подавав відзив, згідно ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним ухвалити заочне рішення по справі на підставі наявних у справі доказів, так як позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів не здійснюючи фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що не підлягає до задоволення. З матеріалів справи вбачається, що 26.09.2018 року рішенням Красноградського районного суду стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто заборгованість за договором позики від 01.01.2016 року у розмірі 75 000 грн. та судовий збір 750 грн. На виконання вказаного рішення, 29.10.2018 року видано два виконавчі листи № 626/1417/18, які пред`явлено для примусового виконання до Красноградського районного відділу ВДВС СМУ МЮ (м.Харків). 07.02.2019 року відкрито виконавче провадження . 19.01.2021 року головний державний виконавець Косенко О.Є. повідомив [PERSON] про те, що 07.10.2020 року описано та арештовано майно, яке належить на праві власнику боржнику [PERSON] , а саме земельну ділянку, площею 1,68720 га, розташовану та території Володимирівської сільської ради Красноградського району Харківської області, запропонував здійснити оплату послуг експерта з приводу оцінки арештованого майна. Рахунком №50/20 від 15.12.2020 року вартість вказаної послуги становить в сумі 2500 грн. Було укладено договір 09.02.2021 року № 50/1/20 між ФОП [PERSON] та [PERSON] про проведення оціночних робіт у виконавчому провадженні. 29.01.2021 року [PERSON] сплачено 2500 грн. в рахунок оплати послуг з оцінки нерухомого майна. Актом прийому-передачі робіт з оцінки арештованого майна від 11.02.2021 року встановлено, що ФОП [PERSON] , як виконавець, надав, а [PERSON] , як замовник, прийняв послуги з оцінки арештованого майна - земельної ділянки. Статтею 10 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" передбачено, що оцінка майна проводиться на підставі договору між суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання та замовником оцінки або на підставі ухвали суду про призначення відповідної експертизи щодо оцінки майна. Отже, суб`єкт оціночної діяльності як учасник виконавчого провадження, може залучатися до участі для виконання покладених на нього законодавством України завдань по оцінці майна боржника згідно договору, який і було укладно між позивачем та ФОП [PERSON] 09.02.2021 року. Замовник ( [PERSON] ) здійснює оплату вартості робіт в сумі 2500 грн. до виконання виконавцем (ФОП [PERSON] ) оціночних робіт. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. З матеріалів справи вбачається, що державний виконавець Красноградського РВДВС СМУЮ, пропонував позивачу здійснити оплату послуг з оцінки майна. У свою чергу, позивач уклав договір №50/1/20 від 09.02.2021 року з суб`єктом оціночної діяльності - ФОП [PERSON] , предметом якого було здійснення оцінки арештованого майна, а результати оцінки у вигляді висновків про вартість майна передав державному виконавцю для використання у виконавчому провадженні. Згідно ст.1 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України "Про виконавче провадження" випадках - на приватних виконавців. Частинами 1- 3 статті 42 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів". Відповідно до ч.1 ст. 14 Закону України "Про виконавче провадження", учасниками виконавчого провадження є виконавець, сторони, представники сторін, прокурор, експерт, спеціаліст, перекладач, суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання, особи, права інтелектуальної власності яких порушені, - за виконавчими документами про конфіскацію та знищення майна на підставі статей 176, 177 і 229 Кримінального кодексу України, статті 51-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Приписами Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 за №512/5, передбачено, що для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторін призначає своєю постановою експерта або спеціаліста (у разі необхідності - кількох експертів або спеціалістів), для оцінки майна (майнових прав) - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання, а також у разі потреби - перекладача. Згідно із частинами 1-3 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна. У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання. При цьому, п. 4 ст. 20 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що експерт, спеціаліст і суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання мають право на винагороду за надані ними послуги. Винагорода та інші витрати, пов`язані з проведенням експертизи, наданням висновку спеціаліста або звіту суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання, належать до витрат виконавчого провадження. Відповідно до статті 42 Закону України "Про виконавче провадження" витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, які складаються з авансового внеску стягувача та/або стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Якщо під час примусового виконання рішення органом ДВС (приватним виконавцем) було здійснено додаткові витрати, виконавець на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум виносить постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень ЄСПЛ), в якій зазначає розміри та види додаткових витрат, що здійснені у відповідному виконавчому провадженні. Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення витрат виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі. Якщо витрати було здійснено за рахунок авансового внеску стягувача, ці кошти перераховуються стягувачу як повернення авансового внеску за рахунок стягнутих з боржника витрат виконавчого провадження. У разі закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа невикористаний авансовий внесок повертається стягувачу не пізніше трьох робочих днів з дня винесення відповідної постанови. Аналіз норм Закону України "Про виконавче провадження", а також положень Інструкції №512/5 у сукупності дають достатні підстави для висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів в сумі 3004 грн., як збитків заподіяних позивачу по не виконанню рішення суду та збитків за оцінку нерухомого майна , з посиланням на ст.591 ЦК України, задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed