Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

11 червня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом в інтересах неповнолітньої [PERSON],[INFO], до матері дитини [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення коштів на утримання дитини в розмірі 1/4 частки заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо виховання та утримання неповнолітньої доньки. [PERSON] є рідною онукою позивачки, починаючи з 2009 року, вона проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідачка [PERSON] з 20 грудня 2008 року по 27 вересня 2014 року відбувала покарання за вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області. Після звільнення з місць позбавлення волі участі у вихованні своєї дитини не приймає, не піклується про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток. Посилаючись на викладене, позивачка просить постановити рішення, яким позбавити відповідачку батьківських прав щодо її неповнолітньої доньки [PERSON] та стягнути з неї на утримання доньки аліменти в розмірі 1/4 частки від усіх видів щомісячного доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позовну заяву підтримала, просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON] та стягнути аліменти. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, направила суду заяву про розгляд справи без її участі, позов визнає в повному обсязі. Представник третьої особи - служби у справах дітей Білопільської РДА Головаченко С.О. в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримала у повному обсязі. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Кальченківської сільської раи Білопільського району Сумської області в судове засідання не з'явився, голова сільської ради Ворона Г.М. направила суду заяву про розгляд справи без участі їх представника. Заслухавши позивачку [PERSON], представника служби у справах дітей Білопільської РДА Головаченко С.О., дослідивши матеріали цивільної справи, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що матір'ю неповнолітньої [PERSON], [INFO], є [PERSON], яка в свідоцтві про народження доньки записана як [PERSON], а у паспорті записана як [PERSON] (а.с. 5, 7). Батько [PERSON] в свідоцтві про народження дитини записаний зі слів матері згідно з ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Також судом встановлено, що вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області [PERSON] була засуджена за скоєнння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, з призначенням покарання за цим законом у виді позбавлення волі строком на 7 років (а.с. 11-13). Розпорядженням голови Білопільської РДА від 09 квітня 2009 року позивачку [PERSON] було призначено опікуном над онукою, [PERSON], [INFO] (а.с. 14). 08 травня 2009 року розпорядженням голови Білопільської РДА №264 [PERSON], [INFO], надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с. 15). Як вбачається з довідки про звільнення, відповідачка [PERSON] була звільнення з виправної колонії 27 вересня 2014 року (а.с. 16). Стаття 150 Сімейного кодексу України передбачає обов'язок батьків піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідачка [PERSON] після звільнення з місць позбавлення волі участі у вихованні своєї дитини не приймає, не піклується про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток. Неповнолітня [PERSON] навчається на 1 курсі вищого комунального навчального закладу Сумської обласної ради "Путивльський педагогічний коледж імені С.В. Руднєва" І-ІІ рівня акредитації (а.с. 18). З характеристики вищого комунального навчального закладу Сумської обласної ради "Путивльський педагогічний коледж імені С.В. Руднєва" від 02 квітня 2015 року №84 вбачається, що [PERSON] поведінкою та успіхами доньки не цікавиться (а.с. 19). З висновку органу опіки та піклування Кальченківської сільської ради від 30 квітня 2015 року вбачається, що [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав відносно її неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], оскільки після звільнення з місць позбавлення волі [PERSON] не цікавиться життям та духовним розвитком доньки, матеріальної допомоги не надає, не підтримує жодних зв'язків з дитиною (а.с. 9-10). У відповідності з ч. 3 ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно з п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. У п. 18 названої постанови Пленуму Верховного Суду України роз'яснено, що відповідно до статті 165 СК з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. [PERSON] свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, не проявляє ніякого інтересу та турботи до дитини, ніякої участі у вихованні доньки не приймає, матеріально не допомагає, не цікавляться станом її здоров'я, фізичним та духовним розвитком. Дитина з народження проживає разом з бабою [PERSON] та перебуває на повному її утриманні. Даний факт суду підтвердила і сама відповідачка [PERSON], зазначивши у своїй заяві, що з тримісячного віку доньки її вихованням та піклуванням взагалі не займається. На підставі викладено, суд прийшов до висновку про необхідність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її неповноітньої доньки [PERSON], [INFO]. Крім того, згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно з п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. Таким чином суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON], на утриманні якої на даний час знаходиться дитина, аліменти в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) на утримання доньки [PERSON], [INFO], але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття, починаючи стягнення з 11 червня 2015 року. З огляду на положення п. 1 ч. 1 ст. 367 СК України рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць необхідно допустити до негайного виконання. Вирішуючи питання про судові витрати в справі, суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України, згідно якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином з відповідачки на користь позивачки слід стягнути 243,60 грн. судового збору, який вона сплатила при звереннні з позовом до суду за вимогу немайнового характеру. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідачки необхідно стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. за вимогу майнового характеру. На підставі викладеного,

Outcome: approved