Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що В середині грудня 2020р., на адресу [PERSON] (надалі Позивач) надійшла постанова приватного виконавця Виконавчого округу Донецької області Гореликова Є.Б. про відкриття виконавчого провадження №63842272 від 07.12.2020р. З даної постанови, Позивачу стало відомо про, що 03.10.2020р. приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. був вчинений виконавчий напис №4044 щодостягнення на користь Акціонерного Товариства «Альфа-Банк» (надалі Відповідач): -1500 грн. сплати Відповідачем за вчинення виконавчого напису №4044 від 03.10.2020р.; - заборгованості за кредитним договором №21-08/М від 28.03.2008р. укладеного між Позивачем та АТ «Укрсоцбанк» у розмірі 39065,59 дол. США (в еквіваленті на 03.10.2020р. - 1 106728, 16 грн.) яка виникла у період з 01.06.2017р. по 01.06.2020р. У той же час, будь - яких інших документів, окрім як тих які були прийняті приватним виконавцем в межах виконавчого провадження №63842272 від 07.12.2020р., станом на день отримання постанови про відкриття виконавчого провадження Позивач не отримував. Тобто, ані тертя особа, ані відповідач не повідомили та як наслідок не направили Позивачу навіть копії виконавчого напису №4044 від 03.10.2020р. вчиненого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. на кредитному договорі №21-08/М від 28.03.2008р. Зазначене обумовило звернення,за допомогою електронного листа, до приватного виконавця Гореликова Є.Б. з заявою щодо направлення на електронну пошту Позивача сканованих копій матеріалів виконавчого провадження № 63842272. 05.01.2021р. Позивачем від приватного виконавця Гореликова Є.Б. були отримані скановані копії наступних документів: заяви представника Відповідача щодо відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису №4044 від 03.10.2020р.; виконавчого напису №4044 від 03.10.2020р. вчиненого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. щодо стягнення з Позивача на користь Відповідача 1500 грн. сплати Відповідачем за вчинення виконавчого напису№4044 від 03.10.2020р. та заборгованості за кредитним договором №21-08/М від 28.03.2008р. укладеного між Позивачем та АТ «Укрсоцбанк» у розмірі 39065,59 дол. США (в еквіваленті на 03.10.2020р. - 1 106728, 16 грн.). Внаслідок отримання від приватного виконавця Гореликова Є.Б. вищенаведених документів та після ознайомлення з ними, Позивач прийшов до висновку, що виконавчий напис №4044 від 03.10.2020р., прийнятий приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В., підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, оскільки відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. з виконавчого напису №4044 від 03.10.2020р., по - перше, не вбачається чи направляв Відповідач Позивачу письмову вимогу про усунення порушень, та докази які підтверджують отримання Позивачем такої вимого; По - друге, не можливо достовірно встановити чи були подані нотаріусу документи з Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів. На думку Позивача, третя особа вчинила нотаріальну дію без наявності правової підстави - за відсутності документів передбачених п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів. Зазначене твердження підтверджується тим фактом, що для одержання виконавчого напису додаються оригінал кредитного договору і засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. У той же час, на час вчинення оскаржуваного виконавчого напису пройшов не лише строк позовної давності, а і строк наданий стягувачу для звернення до нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису. Адже, сторонами не заперечується той факт, що 28.03.2008р. між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та Позивачем було укладено Договір кредиту №21-08/М в сумі 41850,00 доларів США на поточні потреби, що на дату укладання кредитного договору було еквівалентно сумі 211342,00 грн., зі сплатою за користування кредитом 15 процентів річних, з кінцевою датою погашення 05 березня 2011р. Таким чином, строком до 05.03.2011р. Позивач повинен був виконати взяті на себе зобов`язання за кредитним договором №21-08/М від 28.03.2008р. щодо повернення кредитних грошових коштів, але цього ним зроблено не було. Тобто, з 06.03.2011р. Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» став обізнаним про те, що його права та інтереси були порушені Позивачем і саме з цього часу нього виникло право на судовий захисті і як наслідок почав відлік строк позовної давності і строк на звернення до нотаріусу з метою вчинення виконавчої дії. Просить суд визнати таким, що не підлягає виконання виконавчий напис №4044 від 03.10.2020р. вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. щодо стягнення з [PERSON] ( [ADDRESS] , ІПН - [NUMBER] ) на користь Акціонерного Товариства «Альфа-Банк» (03150, м. Київ, вул. В.Васильківська, 100, код за ЄДРПОУ-23494714)1500 грн., сплати за вчинення виконавчого напису №4044 від 03.10.2020р. та заборгованості у розмірі 39065,59 дол. США (в еквіваленті на 03.10.2020р. - 1 106728, 16 грн.), яка виникла у період з 01.06.2017р. по 01.06.2020р., за кредитним договором №21-08/М від 28.03.2008р. укладеного між [PERSON] та АТ «Укрсоцбанк». Позивач та його представник адвокат Краснопьорова О.С. надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують та наполягають на їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. 29.04.2021 року направив на адресу суду заперечення в яких вказав, що відповідач не погоджується з доводами позивача, заборгованість позивача перед відповідачем підтверджується наданими нотаріусу документами, виключний перелік яких визначений законодавством. Надати будь-які інші документи відповідач був зобов`язаний Треті особи в судове засідання не з`явились з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. З огляду на те, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємодію сторін,справа розглянута заочно, у відсутності представника відповідача. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності до ч.2ст.247 ЦПК України, у зв`язку із розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03.10.2020р. приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. був вчинений виконавчий напис №4044 щодо стягнення на користь Акціонерного Товариства «Альфа-Банк» з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №21-08/М від 28.03.2008р. укладеного між позивачем та АТ «Укрсоцбанк» у розмірі 39065,59 дол. США (в еквіваленті на 03.10.2020р. - 1 106728, 16 грн.) яка виникла у період з 01.06.2017р. по 01.06.2020р. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Аналогічний висновок зроблений і Верховним Судом України в постанові від 05 липня 2017 року в справі № 6-887цс17. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є Порядком вчинення нотаріальних дій, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 (далі за текстом Порядок). Для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (стаття 87 Закону України «Про нотаріат»). Згідно зі статтею 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Вимоги до змісту виконавчого напису закріплені у статті 89 Закону України «Про нотаріат». Так, у виконавчому написі повинні зазначатися: дата його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника -це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцюта боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотнього. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувсядо нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Для правильного застосування положень статей87,88 Закону України «Про нотаріат» суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, так і необґрунтованість вимог до боржника. Наведена правова позиція викладена у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17.09.2020 року № 759/6167/18 від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17, а також у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц, від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 та від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц з подібних правовідносин. Пунктом 2 Розділу "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються:а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Тобто саме вказані зміни до Переліку дозволяли банкам звертатися до нотаріусу для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, оформленими не тільки в нотаріальному порядку, але і в простій письмовій формі. Разом з цим, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно з пунктом 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 "Про судове рішення в адміністративній справі", визнання акту суб`єкта владних повноважень не чинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акту. Київський апеляційний адміністративний суд, взявши до уваги зазначений пункт 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 "Про судове рішення в адміністративній справі", дійшов висновку про необхідність визнання не чинною Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, з моменту її прийняття. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" № 1172 в редакції від 29.11.2001. Така позиція суду узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 29 січня 2019 року, справа № 910/13233/17. Пунктом 1 зазначеного Переліку в редакції від 29.11.2001 передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. З тексту виконавчого напису №4044 від 03.10.2020 року вбачається, що стягується борг за кредитним договором №21-08/М від 28.03.2020р. який було укладено між АТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] . При цьому самий кредитний договір , який би був нотаріально посвідчений і визначав умови кредитування ( суму кредиту, строки повернення, розмір процентів та інші умови) відсутній. З цього вбачається, що нотаріусу не було надано оригіналу кредитного договору від 28.03.2020р. за №21-08/М разом зі всіма його додатками, як документа, який би встановлював безспірність заборгованості боржника. Приватним нотаріусом при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису, залишено поза увагою, що норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи по кредитних договорах, укладених у простій письмовій формі визнані не чинними, з дня їх прийняття. Отже, суд вважає, що оспорюваний виконавчий напис, вчинений без надання нотаріусу оригіналу нотаріально посвідченого договору, чим порушено вимоги Переліку №1172, є порушенням вимогст.87 Закону «Про нотаріат». Таким чином, беручи до уваги, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Є.В. при вчиненні оспорюваного виконавчого напису допущено порушення вимог статті 87 та 88 Закону України «Про нотаріат» та помилкове застосування не чинного законодавства (пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172), тому вказаний виконавчий напис має бути визнаним таким, що не підлягає виконанню. Відповідно ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого нею судового збору у повному розмірі, а саме по сплаті судового збору за подання позову в розмірі 908 гривень та за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 454 гривень.

Outcome: approved