Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-18 00:00:00

[PERSON] , звернулася до суду в інтересах неповнолітньої дитини Вишківського [PERSON] , з позовом, в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Вимоги мотивує тим, що рішенням суду від 01.07.2010 року шлюб між нею та відповідачем розірвано. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Батько не виконує своїх батьківських обов`язків, ніякої участі у його житті не приймає, вихованням не займається, не приймає участі у розвитку і матеріальному забезпеченні та утриманні, що свідчить про ухилення його від виконання своїх батьківських обов`язків по його вихованню. Позбавлення батьківських прав відповідача відповідає інтересам неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що і змусило звернутися до суду. Представник позивачки [PERSON] - адвокат Орловська В.А. в судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просять справу розглянути без її участі, позов підтримує та просить його задовольнити ( а.с.39). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надійшла заява, в якій просить справу розглянути без його участі, з позовними вимогами згоден, не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 36-37). Третя особа Орган опіки та піклування Дарницького району м. Києва в судове засідання не з`явилися, надали висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 38). Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За нормами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи положення ч. 3 ст. 200 ЦПК України, в зв`язку з визнанням відповідачем позову судове рішення може бути ухвалене в підготовчому судовому засіданні. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Встановлено судом, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] (а.с.4). З копії свідоцтва про розірвання шлюбу вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 01.07.2010 року про що зроблено актовий запис № 539 (а.с.5). За даними довідки Конотопського МВДВС ПН-СХ МРУМЮ (м. Суми) виконавчий документ про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] у них на виконанні згідно даних автоматизованої системи виконавчого провадження станом на 07.07.2021 року не перебуває (а.с.6). Згідно довідки Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації середнього загальноосвітнього закладу І-ІІІ І ступенів №303 суспільно-природничого профілю [PERSON] , 2007 року народження навчається у 8-Б класі ліцею. Батько дитини протягом терміну навчання [PERSON] не з`являвся до навчального закладу (а.с.8). З тексту висновку органу опіки та піклування Дарницького районну міста Києва про доцільність позбавлення батьківських прав від 13.10.2021 р. № 101-7573/04 вбачається, що [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав по відношенню до неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 38). Відповідно до ст. ст.11, 12 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками та на піклування батьків. Виховання в сім`ї є первоосновою розвитку особистості дитини. За приписами ст.14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Відповідно до частин другої та третьої статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною третьою статті 157 СК України закріплено, що той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох із урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити у задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і при наявності вини у діях батьків. У силу частини шостої статті 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі "Хант проти України" від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграфи 57, 58). У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У справі "Мамчур проти України" від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (параграф 100). Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи викладене та те, що відповідач повністю погодився із позовними вимогами, не заперечував проти позбавлення його батьківських прав, що підтверджується його заявою, наданою в судове засідання, також приймаючи до уваги те, що [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток сина [PERSON] , його навчання, підготовку до самостійного життя, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, суд приходить до висновку про переконливість наданих позивачем доказів та необхідність позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Окрім того, слід зауважити, що сам факт позбавлення відповідача батьківських прав щодо його дитини не є остаточним, оскільки відповідно до ст.169 СК України, в разі зміни його поведінки, суд за його позовом може поновити батьківські права. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню в дохід Державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі 840,80 грн., оскільки позивача звільнено від його сплати при подачі позову на підставі п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved