Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] посилаючись на те, що відповідачі протягом чотирьох років не проживають у квартирі, не користуються нею, не приймають участі в оплаті комунальних послуг. Позивачі в судове засідання не з'явилися, подали заяву про слухання справи без їх участі, позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, не повідомили про причини неявки, хоча належно повідомлені про час та місце слухання справи, подавши заяву про визнання позову та розгляд справи у їх відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що у справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін без фіксування судового процесу. Відповідно до ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наслідки визнання позову відповідачці відомі та зрозумілі. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно п.10 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування Житлового кодексу України", у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 Житлового кодексу України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Судом встановлено, що спірна квартира знаходиться за адресою: [ADDRESS], складається з трьох житлових кімнат площею 39,90 кв.м., загальна площа квартири становить 65,70 кв.м., державної форми власності. У квартирі зареєстровані [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], що вбачається з довідки ЛКП "Сонячне" №1787 від 06 квітня 2015 року. Відповідачі без поважних на те причин не проживають у спірній квартирі понад шестимісячний строк, встановлений ст.71 ЖК України, перешкод в користуванні не чинилось, що стверджується представленими суду доказами, зокрема - актами ЛКП "Сонячне" від 08.09.2014 року, 04.12.2014 року, 25.03.2015 року, а тому такі втратили право користування ним. Оскільки, в судовому засіданні встановлено, що відповідачі не проживають у спірній квартирі без поважних причин значно довше встановленого строку, жодної домовленості щодо користування житлом між ним та позивачем не було, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, тому відповідачів слід визнати такими, що втратили право на користування житлом у спірному будинку.

Outcome: approved