Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

14.11.2014 року позивач [PERSON] звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Гарант Авто" про стягнення страхового відшкодування. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 16.12.2013 року в м. Києві по вул. О.Кошового відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «Пежо», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON], та автомобіля [NUMBER], що належить [PERSON]. Внаслідок вказаної події автомобіль позивача зазначив механічних пошкоджень. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 31.01.2014 року водія [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована ПАТ "Українська страхова компанія "Гарант Авто", в зв'язку з чим 06.03.2014 року позивач звернулася до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування. Згідно складеного відповідачем розрахунку сума відшкодування складає 4915,30 грн., та листом від 08.04.2014 року [PERSON] було повідомлено, що позивач зобов'язується перерахувати вказану суму на рахунок позивача. Незважаючи на вказане, а також на повторне звернення позивача до ПАТ "Українська страхова компанія "Гарант Авто", станом на дату розгляду справи страхова виплата здійснена не була. З огляду на таке, посилаючись на відповідні норми цивільного законодавства, позивач просила суд стягнути з відповідач суму страхового відшкодування в розмірі 4 915,30 грн.. пеню в розмірі 465,39 грн., інфляційні втрати в розмірі 393,22 грн., три відсотки річних в розмірі 58,17 грн. та судові витрати. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду повідомлявся належним чином, відповідно до законодавства. За таких обставин, враховуючи заяву представника позивача, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що стався за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Відповідно до статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до страхових сум відшкодовує у встановленому законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ч.2 статті 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] є власником автомобіля «КІА», д.н.з. [NUMBER], що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER]. Як вбачається з довідки Державної автомобільної інспекції МВС, 16.12.2013 року в м. Києві по вул. О.Кошового, 2 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «КІА», д.н.з. [NUMBER]. Внаслідок події вищевказаний транспортний засіб зазнав механічних пошкоджень, що також відображено в Довідці. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 31.01.2014 року визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП іншого учасника пригоди - водія [PERSON]. Цивільно-правову відповідальність [PERSON] застраховано ПАТ "Українська страхова компанія "Гарант Авто" згідно Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/5393959. 06.03.2014 року [PERSON] пождала до ПАТ "Українська страхова компанія "Гарант Авто" заяву про страхове відшкодування. Як вбачається з листа ПАТ "Українська страхова компанія "Гарант Авто" від 08.04.2014 року за вих.. №2087/6, останнє здійснило розрахунок страхової виплати та визначило її в розмірі 4 915,30 грн.. Також в листі зазначено, що вказана сума страхового відшкодування буде перерахована на вказаний [PERSON] рахунок. Листом листа ПАТ "Українська страхова компанія "Гарант Авто" від 11.09.2014 року за вих.. №6176/6, товариство повторно зобов'язалося найближчим часом здійснити [PERSON] виплату страхового відшкодування. Водночас, станом на дату подання позовної заяви до суду, страхова виплата проведена не була, що є порушенням прав позивача, як особи, яка має право на отримання відшкодування. Таким чином позовна вимога про стягнення з відповідача суми відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, на думку суду, є доведеною та підлягає стягненню в розмірі 4 915,30 грн.. Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення 465,39 грн. пені. Відповідно до статті 992 ЦК України, у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Відповідно до ч.2 статті 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його. Відповідно до ч.5 статті 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Як вбачається з розрахунку в матеріалах справи, загальна кількість днів прострочення здійснення страхової виплати, станом на 13.11.2014 року, становить 144 дні. За таких обставин, враховуючи розмір облікової ставки Національного банку України, яка діяла протягом періоду, за який нараховується пеня, стягненню підлягає пеня в розмірі 465,39 грн.. Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За таких обставин, з ПАТ "Українська страхова компанія "Гарант Авто" на користь позивача також підлягають стягненню інфляційні втрати в розмірі 393,22 грн. та 3% річних в розмірі 58,17 грн.. Таким чином, враховуючи, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а відповідач заперечень щодо позову не надав, своїх зобов'язань перед позивачем добровільно не виконав та не виконує, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, на підставі ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 243,60 грн.. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 22, 23, 113, 1166, 1187, 1194, Цивільного кодексу України, ст.ст.10, 88, 213, 215, 224-228 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved