Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-11 00:00:00

Керівник Могилів-Подільської місцевої прокуратури Кравченко Є.Г. звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Вінницькій області та Рівненської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої навколишньому природному середовищу внаслідок вирубування дерев. Позовні вимоги мотивовані тим, що 18.04.2019 [PERSON] здійснив знищення захисних лісових насаджень, а саме, здійснив незаконну порубку 8 дерев породи дуб в лісозахисній смузі на околиці с. Рівне на території Рівненської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області, неподалік кварталу 68, виділ 8 ДП «Мурованокуриловецький райагроліс» ВОКСЛП «Віноблагроліс» за що його 19.08.2019 постановою державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Вінницької області № 06/268 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, а справу закрито на підставі ст. 38 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Згідно розрахунків розмірів лісопорушення та заподіяної ним шкоди, загальна сума спричинених збитків складає 123319 грн 27 коп., які прокурор і просив стягнути з відповідача на користь держави, а також вирішити питання по судових витратах. Ухвалою Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 10.08.2020 було прийнято до розгляду позовну заяву керівника Могилів-Подільської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Вінницькій області та Рівненської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої навколишньому природному середовищу внаслідок вирубування дерев та відкрито провадження у справі. Розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач копію ухвали суду від 10.08.2020 та доданих до неї матеріалів позовної заяви отримав 14.08.2020, відзив до суду не направив. Жодних заяв чи клопотань від нього не надходило (а.с. 40). Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до таких висновків. Відповідно до ст. 66 Конституції України, кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки. За змістом ст. 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, організаціями здійснюється з додержанням обов`язкових екологічних вимог, зокрема, щодо раціонального і економного їх використання, здійснення заходів щодо запобігання псуванню, виснаженню природних ресурсів та негативному впливу на стан навколишнього природного середовища. Згідно з ст. 40 Закону України «Про рослинний світ», порушення законодавства про рослинний світ тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно з законами України. Відповідальність за порушення законодавства про рослинний світ, зокрема, несуть особи, винні у протиправному знищенні або пошкодженні об`єктів рослинного світу. Статтею 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" та статтями 105, 107 Лісового кодексу України передбачена відповідальність за порушення лісового законодавства, яка покладається на осіб, винних у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників. Підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України. Відповідно до ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації, як правило, в повному обсязі без застосування норм зниження розміру стягнення та незалежно від збору за забруднення навколишнього природного середовища та погіршення якості природних ресурсів. Судом встановлено, що 15 серпня 2019 року відносно відповідача Державною екологічною інспекцією у Вінницькій області було складено протокол про адміністративне правопорушення № 010343 за ст. 65-1 КУпАП згідно якого в вину [PERSON] було поставлено те, що він 18 квітня 2019 року здійснив знищення захисних лісових насаджень, а саме: здійснив незаконну порубку дерев в лісозахисній смузі на околиці с. Рівне, на території Рівненської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області, неподалік кварталу 68 виділ 8 ДП «Мурованокуриловецький райагроліс» ВОКСЛП «Віноблагроліс», що є порушенням ст.ст. 67, 69 Лісового кодексу України (а.с. 16). Постановою Державної екологічної інспекції у Вінницькій області № 06/268 від 19.08.2019 було встановлено, що [PERSON] за обставин, викладених у зазначеному вище протоколі вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.ст. 105, 107 Лісового кодексу України, однак справа про адміністративне правопорушення була закрита на підставі ст. 38 КупАП (а.с. 17). Згідно розрахунку розмірів лісопорушення та заподіяної ним шкоди у відповідності з листом СВ Мурованокуриловецького ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області від 12.06.2019, проведеного у відповідності з додатком № 1 до постанови КМУ від 23.07.2008 № 665 «Про затвердження такс для обчислення шкоди, заподіяної лісу», розмір збитків завданих [PERSON] у зв`язку з порубкою ним дерев становить 123319 грн 27 коп. (а.с. 19). 18.11.2019 відповідачу Державною екологічною інспекцією було направлено претензію з пропозицію добровільно сплатити вказані кошти до місцевого бюджету Мурованокуриловецького району (а.с. 18). Разом з тим, згідно довідки Рівненської сільської ради № 66 від 09.06.2020, кошти в бюджет сільської ради від громадянина [PERSON] за період 2019-2020 років не надходили (а.с. 20). Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Таким чином, суд вважає, що прокурором відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України доведено позовні вимоги, а відповідачем не надано належних доказів на спростування позовних вимог та жодним чином не спростовано його вини у спричиненні шкоди. Статтею 11 Закону України "Про державний бюджет на 2020 рік" установлено, що джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України на 2020 рік у частині доходів є надходження, визначені частиною третьою статті 29 Бюджетного кодексу України, з урахуванням особливостей, визначених пунктами 17 і 43-2 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України. Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 29 Бюджетного кодексу України джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України в частині доходів є, зокрема, 30 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності. Згідно п. 4 ч. 1 ст. 69-1 Бюджетного кодексу України до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать, зокрема, 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до сільських, селищних, міських бюджетів, бюджетів об`єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад - 50%, обласних бюджетів та бюджету АРК-20%, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70%. В главі 4 Порядку казначейського обслуговування доходів та інших надходжень державного бюджету, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.01.2013 р. №43, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.02.2013 за №291/22823, передбачено, що платежі, які відповідно до Бюджетного кодексу України та закону про Державний бюджет України є доходами спеціального фонду державного бюджету, крім власних надходжень бюджетних установ, зараховуються на відповідні рахунки, відкриті в Казначействі на ім`я відповідного органу Казначейства у розрізі територій та кодів класифікації доходів бюджету. Таким чином, заподіяні відповідачем збитки підлягають стягненню на користь держави до спеціального фонду Державного бюджету України відповідно до норм розподілу вказаних сум між державним бюджетом та місцевим бюджетом Рівненської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області. Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про підставність та обґрунтованість позовних вимог керівника Могилів-Подільської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Вінницькій області та Рівненської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області, а тому вважає за необхідне їх задоволити у повному обсязі. Крім того, судом враховано, що згідно повідомлення Державної екологічної інспекції у Вінницькій області № 1545/12/20 від 05.05.2020, інспекція не зверталася до суду із позовною заявою про стягнення збитків з [PERSON] у примусовому порядку у зв`язку з відсутністю фінансування на сплату судового збору (а.с. 14). У зв`язку з цим, з відповідним позовом до суду звернулася саме прокуратура, якій у відповідності до положень ст. 56 ЦПК України та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» надані відповідні повноваження. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь прокуратури Вінницької області слід стягнути 2102 гривні сплаченого судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved