Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

Орган опіки і піклування Ратнівської районної державної адміністрації Волинської області (надалі-Позивач) звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] (надалі-Відповідачі) про позбавлення батьківських прав щодо [PERSON], [PERSON], [PERSON] та стягнення з Відповідачів аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення ними повноліття, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. В обґрунтування своїх вимог вказує, що 07 вересня 2004 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] Відомості про батька малолітньої [PERSON] зазначені відповіднодо ст.135 Сімейного кодексу України (надалі-СК України), що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст.135 СК України. На даний час [PERSON] тимчасово влаштована до Волинського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей в м.Ковелі. Неповнолітній [PERSON] навчається в Заболоттівській спеціальній загальноосвітній школі-інтернат, а [PERSON] навчається в ДПТНЗ "Камінь-Каширське ВПУ". Неповнолітні [PERSON], [PERSON] перебувають на профілактичному обліку дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах в службі у справах дітей Ратнівської райдержадміністрації. Спеціалістами служби неодноразово проводилися профілактичні бесіди з [PERSON] та [PERSON], їх було неодноразово попереджено про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов'язків. Відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по утриманню та вихованню дітей, порушують їх законні права та інтереси, чим завдають значної шкоди їхньому душевному та моральному стану.На підставі вищенаведеного Відповідачів слід позбавити батьківських прав щодо дітей та стягнути на їх утримання аліменти. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, зазначив, що два роки не надавав допомоги своєму синові, проте в судових дебатах зазначив, що позовні вимоги не визнає. Заслухавши пояснення сторін у справі, дослідивши матеріали справи, Суд дійшов висновку, що позов підставний, обґрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав: Відповідно до вимог ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. У силу ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні - ч. 2 ст. 157 СК України. Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України, наданих у пунктах 15, 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно п. 18 вказаної Постанови, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши досліджені в суді першої інстанції надані Сторонами докази в їх сукупності, Суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог, зазначених у позовній заяві, доведеними обставинами, які свідчать про беззаперечні факти умисного ухилення Відповідачами від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дітей, свідомого нехтування ними. Так, згідно свідоцтва про народження [NUMBER] від 17.09.2002 року встановлено, що [PERSON] народилася [INFO], її батьками є Відповідачі у даній справі. Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] від 02 липня 2010 року встановлено, що [PERSON] народився [INFO], його батьками є Відповідачі у даній справі. Згідно свідоцтва про народження від 06.07.2006 року встановлено, що [PERSON] народилася [INFO], її батьками є [PERSON] та [PERSON]. Відомості про батька малолітньої [PERSON] зазначені відповіднодо ст.135 СК України, що підтверджується витягом № 00017701727 від 23.02.2017 року з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Відповідно до інформації від 17.11.2017 року №365 з Гірниківської сільської ради Ратнівського району, [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS], проте не проживає за вказаною адресою. [PERSON] зареєстрований по [ADDRESS], проте проживає по [ADDRESS], разом із неповнолітньою дочкою [PERSON]. [PERSON] не цікавиться сином [PERSON], не спілкується з ним, не бере участі в його вихованні та матеріально не утримує. Відповідно до інформації "Волинського обласного центру соціально- психологічної реабілітації дітей" від 24.11.2017 року, [PERSON], [INFO], зарахована до складу вихованців центру з 07 червня 2017 року. За період перебування в центрі [PERSON] дитину не відвідувала, не телефонували, не передавали їй подарунків, не цікавились її життям та здоров'ям взагалі. Згідно інформації про взаємовідносини з сім'єю учня 8-класу Заболоттівської спеціальної загальноосвітньої школи- інтернат від 29.11.2017 року №342, [PERSON] навчається в 8 класі, проживає у багатодітній, малозабезпеченій сім'ї. Він живе разом з мамою, братом і сестрами, які часто змінюють своє місце проживання. Протягом навчального періоду, мама дуже рідко телефонувала і цікавилася справами сина. Останній раз приїжджала до сина весною 2016 року. Відповідно до інформації Державного професійно-технічного навчального закладу «Камінь-Каширського вищого професійного училища» від 04.12.2017 року №2313, [PERSON] навчається на І курсі за професією оператор комп'ютерного набору, обліковець з реєстрації бухгалтерських даних. За час навчання показала достатній рівень навчальних досягнень. Постійно відвідує заняття, відповідальна, сумлінно виконує учнівські обов'язки. Батьки по різному відносяться до своїх обов'язків. Мама з педагогами контактів не підтримує, жодного разу не з'являлась в навчальному закладі, не телефонувала, не цікавилась життям дочки. Тато постійно цікавиться успіхами [PERSON]. Під час хвороби учениці, відвідував дочку у лікарні та привозив кошти на лікування. [PERSON] регулярно в телефонному режимі спілкується з педагогами, він дбає про добробут дитини. Відповідно до повідомлення Ратнівського районного центру зайнятості від 22.11.2017 року №655/05-6, [PERSON], [INFO] на обліку як безробітна не перебуває. Згідно повідомлення Старовижівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України від 16.11.2017 року №5316/06-50-20, [PERSON] та [PERSON] ніяких видів пенсій та допомог в управлінні не одержують. Згідно інформації Управління соціального захисту населення Ратнівської райдержадміністрації від 14.11.2017 року №2356/10/2-17 [PERSON] та [PERSON] державних допомог не отримують. Відповідно до довідки, виданої Ратнівським ВП ГУНП у Волинській області від 20.11.2017 року № 878/66/01-2017, громадяни [PERSON] та [PERSON] до адміністративної та кримінальної відповідальності згідно бази «АРМОР» не притягувались, не перебували на профілактичному обліку. Згідно довідки, виданої Ратнівською центральною районною лікарнею від 15.11.2017 року №908/01.08/2.17, [PERSON] та [PERSON] на «Д» обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога Ратнівської ЦРЛ не перебувають. Відповідно до інформації Ратнівського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді від 14.11.2017 року №285/01-19 слідує, що сім'я [PERSON] перебуває на обліку сімей, які опинились в складних життєвих обставинах з 05.07.2012 року, під соціальним супроводом перебувала у 2012 році. З мамою проводилися профілактичні бесіди з питань підвищення виховного потенціалу сім'ї, щодо ведення здорового способу життя. [PERSON] під соціальним супроводом та на обліку сімей, які опинилися в складних життєвих обставинах не перебуває. Актом обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] за листопад 2017 року встановлено, що сім'я проживає в житловому будинку в с.Броди. В будинку є всі необхідні меблі для проживання, опалюють дровами, є водопровід. [PERSON] на даний час ніде не працює, розлучений. На утриманні у нього неповнолітня дочка. Дохід сім'ї- ві підробітків, наявні транспортні засоби- трактор, мопед, земельний пай-2,46 га. Згідно висновку органу опіки та піклування Ратнівської районної державної адміністрації №1938/22/2-17 від 29.12.2017 року визнано за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно її неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], батьківських прав щодо його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 р. звернув увагу на те, що при позбавленні батьківських прав треба підходити виважено і в найкращих інтересах дитини. Статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено право на повагу до приватного і сімейного життя. Неврахування положень цієї норми міжнародного права при розгляді справ про позбавлення батьківських прав призводить до того, що в окремих випадках діти невиправдано стають соціальними сиротами. Завдання держави - захистити і підтримати сім'ю, а не позбавляти дитину права на виховання у родинному середовищі, навіть за складних життєвих обставин. Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Савіни проти України" від 18 грудня 2008 р. наголошує, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції. Хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. У будь-якому разі передання дитини під державну опіку слід зазвичай розглядати як тимчасовий захід, здійснення якого має одразу припинятися, коли це дозволяють обставини. Отже, такий захід не може бути санкціонований без попереднього розгляду можливих альтернативних заходів і має оцінюватися в контексті позитивного обов'язку держави вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз'єднанню дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою та, якщо це можливо, не допускаючи розлучення братів і сестер. В розрізі наведеного Ратнівський районний суд Волинської області звертає увагу на ту обставину, що національне сімейне законодавство (ст. 170 СК України) передбачає можливість відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав, в тому числі у випадку, встановленому п. 2 ст. 164 СК України, тобто при ухиленні батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Отже є законодавчо встановлена можливість перед застосуванням крайнього і виняткового заходу впливу на батьків у вигляді позбавлення батьківських прав, вжити альтернативний засіб впливу на них з метою збереження сім'ї та зміни батьками свого ставлення до дитини. Враховуючи, що профілактична робота, проведена з [PERSON] та [PERSON] не дала позитивних результатів, питання про доцільність їх позбавлення батьківських прав відносно неповнолітніх дітей було винесене на розгляд районної комісії з питань захисту прав дитини. Проаналізувавши вищенаведені матеріали та узагальнивши отриману інформацію районна комісія з питань захисту прав дитини одноголосно прийняла рішення від 30 листопада 2017 року № 11/1, згідно з яким позбавлення батьківських прав [PERSON], відносно її неповнолітніх дітей: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON] - є доцільним. Таким чином, Суд зазначає, що передбачені законом альтернативні заходи впливу на Відповідачів, які ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків відносно дітей, хоч і в позасудовому порядку, проте були реалізовані та не спричинили належного впливу на поведінку Відповідачів, останні не зробили відповідних висновків та не змінили своє відношення до батьківських обов'язків, які слід виконувати відносно дітей належним чином. З врахуванням наведеного, Суд, при дотриманні вимог ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), а також з врахуванням висновків зазначеного вище рішення Європейського суду з прав людини та виключно в інтересах дитини дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення, оскільки Відповідачі ухиляються від батьківського обов'язку з виховання дітей, не проявляють до них належної турботи, не займаються їх вихованням, матеріально не утримують, а подальше зволікання з таким крайнім заходом, як позбавлення батьківських прав Відповідачів призведе до того, що діти будуть позбавлені права на вільний і всебічний розвиток особистості, передбачене ст.23 Конституції України. У відповідності до частин 1, 2, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дітей визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дітей той із них, хто проживає окремо від дітей, може брати участь у їх утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дітей (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому, відповідно до ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, як передбачає ч. 2 ст. 182 СК України. Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи вік дітей, матеріальне становище Відповідачів, слід стягнути з [PERSON], на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [PERSON], [PERSON], аліменти в твердій грошовій сумі на кожну дитину по 1000 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення ними повноліття, а з [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON]- аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 930 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, частково задовольнивши заявлені позовні вимоги про стягнення аліментів. Частиною 2 ст. 184 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. У відповідності до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення підлягає до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з Відповідачів в користь держави слід стягнути судові витрати у виді судового збору, які пов'язані із розглядом справи, є обґрунтованими та пропорційними до предмета спору.

Outcome: partial