Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-26 00:00:00

Представник позивача ТОВ «Поділля Агропродукт» - адвокат Скакун Л.В. звернулася до суду з позовом до [PERSON] , приватного підприємства «Пульс природи», третя особа без самостійних вимог: державний реєстратор Брітан Юрій Дмитрович. В позовній заяві зазначає, що [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧР № 022541 є власником земельної ділянки площею 2,9015га з кадастровим номером 7124389300:02:000:0315, що розташована в адміністративних межах Шаринської сільської ради Уманського району Черкаської області. 20.11.2015 між Приватним акціонерним товариством «Райз-Максимко» та [PERSON] укладено Договір оренди земельної ділянки. Відповідно до ст. 6 ЗУ «Про оренду землі», право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації, тому право оренди на земельну ділянку орендарем було набуте 25.02.2017 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. 02.01.2018 між [PERSON] , ПАТ «Райз-Максимко» та ТОВ «Поділля Агропродукт» укладено додаткову угоду б/н про заміну сторони та внесення змін до Договору оренди землі б/н від 20.11.2015, на підставі чого були внесені зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що підтверджується Витягом з ДРРП, індексний номер витягу 138976781 від 25.09.2018. Відповідно до п. 1 вказаної Додаткової угоди, зі згоди орендодавця, орендар передає, а новий орендар приймає на себе права та обов?язки сторони орендаря, що передбачені в Договорі оренди, тобто орендарем стало ТОВ «Поділля Агропродукт». Пунктом 3.1 Договору визначено, що Договір укладається строком на 5 років, тобто право оренди в даному випадку діє до 25.02.2022. В п. 6.1 Договору визначено, що передача земельної ділянки в оренду здійснюється без розроблення проекту її відведення, а п. 6.3 передбачено, що передача земельної ділянки в оренду здійснюється в строк 3 робочих дні після державної реєстрації цього договору за актом приймання-передачі. Відповідно до п. 13.1 Договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Пунктом 9.2 Договору передбачено, що одним із обов?язків орендодавця є не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою; відповідно до п. 9.3 Договору, орендар має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов Договору оренди землі. Обов?язки орендаря визначені в п. 9.4, де зазначено, що він зобов?язаний приступити до використання земельної ділянки у строки, встановлені Договором оренди, зареєстрованим в установленому законом порядку виконувати встановлені щодо об?єкта оренди обмеження в обсязі, передбаченому законом або Договором оренди землі; дотримуватись режиму використання земель природно-заповідного та іншого природоохоронного значення. Також, в п.12.2 Договору визначені умови припинення, а саме вказано, що дія Договору припиняється у разі: закінчення строку на який його було укладено; придбання орендарем земельної ділянки у власність; викуп земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку встановленому законом; ліквідації юридичної особи. Крім того, за умовами Договору, він припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов?язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав визначених законом. Відповідно до п. 12.4 Договору, розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається. У квітні 2021 року до керуючого Монастирищенським відділом дільниці села Рижавка ТОВ «Поділля Агропродукт» звернувся представник ПП «Пульс природи» з вимогою передати йому вище зазначену земельну ділянку, оскільки між ним та її власником [PERSON] укладено Договір оренди від 23.11.2020 і право оренди на дану земельну ділянку зареєстровано ним відповідно до вимог чинного законодавства. Звернувшись до державного реєстратора, позивач отримав деталізовану Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єкта нерухомого майна та згідно даної Інформаційної довідки позивач дізнався, що право оренди між ним та [PERSON] було припинено на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 55441450 від 01.12.2020, державним реєстратором виконавчого комітету Іваньківської сільської ради Маньківського району Черкаської області Брітаном Юрієм Дмитровичем, на підставі листа-повідомлення [PERSON] б/н від 23.11.2020. Позивач вважає, що він незаконно позбавлений права оренди на вищевказану земельну ділянку, оскільки є добросовісним орендарем, не порушуючи умов договору, належним чином виконував обов?язки, покладені на нього Договором оренди землі, сплачував орендну плату, обробляв земельну ділянку, будь-яких порушень умов Договору з його сторони за весь період користування земельною ділянкою не було, тому просить визнати недійсним Договір оренди землі від 23.11.2020, укладений між [PERSON] та ПП «Пульс природи»; припинити право оренди на цю земельну ділянку та скасувати рішення № 55441450 від 01.12.2020, яким припинено у нього право оренди на земельну ділянку. Ухвалою судді від 14.07.2021 у справі відкрите спрощене позовне провадження, а також роз`яснено відповідачам право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Розгляд справи по суті вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. 30.07.2021 за вх. № 16429 від директора ПП «Пульс природи» надійшов відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що відповідач пред?явлені позовні вимоги не визнає, посилаючись на те, що у позовній заяві йдеться про те, що термін дії Договору оренди обчислюється з моменту реєстрації, а не з дати укладення Договору, а Договір оренди землі між [PERSON] та ПрАТ «Райз-Максимко» було укладено 20.11.2015 терміном на 5 років. Строк дії Договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років, дата закінчення дії Договору оренди обчислюється від дати 1ого укладення , право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації такого права. Ключові зміни в реєстрації права користування землею згідно ЗУ №340-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству» змінив особливості регулювання суспільних відносин, пов?язаних з користуванням земельними ділянками, а саме - на праві оренди, емфітевзису і суперфіцію. Ці зміни торкнулися обчислення строку дії договорів користування земельними ділянками. Строк дії договорів користування земельними ділянками, укладених після 01.01.2013, починає перебіг з дня укладення такого договору. Перебіг строку дії цих договорів залежить від того, чи було проведено реєстрацію такого договору в компетентних органах) якщо реєстрація договору була проведена, то перебіг строку починається з дати державної реєстрації договору. Якщо ж договір оренди земельної ділянки, укладений до 01.01.2013, не пройшов процедури державної реєстрації, то перебіг строку починається з дати укладення такого договору. [PERSON] виявила на свій особистий розсуд укласти договір оренди з ПП «Пульс природи», особисто поставила підписи на всіх примірниках договорів оренди, додатках до договорів оренди та подала необхідні копії документів. Договори оренди зареєстровано Державним реєстратором з дотриманням чинних вимог, у зв?язку з чим просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Вивчивши докази по справі, суд дійшов висновків про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Із матеріалів справи встановлено, що [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧР № 022541 є власником земельної ділянки площею 2,9015га з кадастровим номером 7124389300:02:000:0315, що розташована в адміністративних межах Шаринської сільської ради Уманського району Черкаської області. 20.11.2015 між Приватним акціонерним товариством «Райз-Максимко» та [PERSON] укладено Договір оренди земельної ділянки. Відповідно до вказаного Договору оренди землі об?єктом оренди є земельна ділянка площею 2,9015га з кадастровим номером 7124389300:02:000:0315. Пунктом 3.1 вказаного Договору визначено, що Договір укладається строком на 5 років. В п. 6.1 Договору визначено, що передача земельної ділянки в оренду здійснюється без розроблення проекту її відведення, а п. 6.3 передбачено, що передача земельної ділянки в оренду здійснюється в строк 3 робочих дні після державної реєстрації цього договору за актом приймання-передачі. Пунктом 9.2 Договору передбачено, що одним із обов?язків орендодавця є не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою; відповідно до п. 9.3 Договору, орендар має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов Договору оренди землі. Відповідно до п. 9.4 Договору оренди землі, орендар зобов?язаний приступити до використання земельної ділянки у строки, встановлені Договором оренди, зареєстрованим в установленому законом порядку, виконувати встановлені щодо об?єкта оренди обмеження в обсязі, передбаченому законом або Договором оренди землі; дотримуватись режиму використання земель природно-заповідного та іншого природоохоронного значення. Також, в п.12.2 Договору визначені умови припинення, а саме вказано, що дія Договору припиняється у разі: закінчення строку на який його було укладено; придбання орендарем земельної ділянки у власність; викуп земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку встановленому законом; ліквідації юридичної особи. Крім того, відповідно до п. 12.3 Договору, він припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов?язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав визначених законом. Відповідно до п. 12.4 Договору, розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається . Відповідно до п. 13.1 Договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Державна реєстрація вказаного Договору оренди землі від 20.11.2015 відбулася 25.02.2017 на підставі рішення про державну реєстрацію, внесеного до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права приватним нотаріусом Жашківського районного нотаріального округу Шелудько Валентиною Петрівною. 02.01.2018 між [PERSON] , ПАТ «Райз-Максимко» та ТОВ «Поділля Агропродукт» укладено додаткову угоду б/н про заміну сторони та внесення змін до Договору оренди землі б/н від 20.11.2015, на підставі чого були внесені зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що підтверджується Витягом з ДРРП, індексний номер витягу 138976781 від 25.09.2018. Відповідно до п. 1 вказаної Додаткової угоди, зі згоди орендодавця, орендар передає, а новий орендар приймає на себе права та обов?язки сторони орендаря , що передбачені в Договорі оренди, тобто орендарем стало ТОВ «Поділля Агропродукт». У квітні 2021 року до керуючого Монастирищенським відділом дільниці села Рижавка ТОВ «Поділля Агропродукт» звернувся представник ПП «Пульс природи» з вимогою передати йому вище зазначену земельну ділянку, оскільки між ним та її власником [PERSON] укладено Договір оренди від 23.11.2020 і право оренди на дану земельну ділянку зареєстровано ним відповідно до вимог чинного законодавства. Згідно з Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єкта нерухомого майна, право оренди між ТОВ «Поділля Агро» та [PERSON] було припинено на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 55441450 від 01.12.2020, державним реєстратором виконавчого комітету Іваньківської сільської ради Маньківського району Черкаської області Брітаном Юрієм Дмитровичем, на підставі листа-повідомлення [PERSON] б/н від 23.11.2020. Відповідно до ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон, який встановлює нові обов`язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі. Статтею 41 Конституції України закріплено принцип непорушності права приватної власності, тобто права власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею. Відповідно до положень ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути … припинення правовідношення. Відповідно до положень ст.ст. 84, 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Згідно вимог ст. 792 ЦК України за договором оренди земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату… Відносини щодо оренди земельної ділянки регулюються законом. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України « Про оренду землі » відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ч. 4 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (ст. 126 ЗУ України). Згідно ст.13 ЗУ «Про оренду землі» (на час укладення договору оренди) під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України , Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. (ст.6 Закону на час укладення договору оренди) Відповідно до положень ст. 14 цього Закону (на час укладення договору оренди) договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України. Так, статтею 15 Закону (на час укладення договору оренди) визначено істотні умови договору оренди землі: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки,яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови, зокрема якісний стан земельних угідь, порядок виконання зобов`язань сторін, порядок страхування об`єкта оренди, порядок відшкодування витрат на здійснення заходів щодо охорони і поліпшення об`єкта оренди, проведення меліоративних робіт, а також обставини, що можуть вплинути на зміну або припинення дії договору оренди, тощо. Укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Укладення договору оренди земельної ділянки може бути здійснено на підставі цивільно-правового договору або в порядку спадкування (ст.16 Закону на час укладення договору оренди). Відповідно до положень ст. 17 цього Закону (на час укладення договору оренди) передача об`єкта оренди орендарю здійснюється орендодавцем у строки та на умовах, що визначені у договорі оренди землі, за актом приймання-передачі. Строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. При передачі в оренду сільськогосподарських угідь для ведення товарного сільськогосподарського виробництва строк дії договору оренди земельних ділянок визначається з урахуванням періоду ротації основної сівозміни згідно з проектами землеустрою (ст.19 Закону на час укладення договору оренди). Відповідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст.627ЦК України). За змістом ч. 2 ст.792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, вони регулюються також актами земельного законодавства України, Законом України «Про оренду землі». Договір оренди земельної ділянки відповідно до положень ч.1 ст.210 ЦК України, ст.125 ЗК України, ч.5 ст. 6, 17 Закону України «Про оренду землі», ч. 2 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є вчиненим з моменту державної реєстрації цих прав, а саме право оренди виникає з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено. Відповідно до ст. 34 Закону України «Про оренду землі» у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. У разі невиконання орендарем обов`язку щодо умов повернення орендодавцеві земельної ділянки орендар зобов`язаний відшкодувати орендодавцю завдані збитки. Перевіривши наданий позивачем договір оренди землі від 20.11.2015, який міститься в матеріалах справи, на відповідність вимогам ЗУ «Про оренду землі», суд вважає його таким, що укладений в письмовій формі за згодою орендодавця та ПАТ «Райз-Максимко», між якими досягнуто всі істотні умови, в тому числі строк його дії - 5 років. Відповідно до п. 13.1 цього Договору, він набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Державна реєстрація вказаного Договору оренди землі від 20.11.2015 відбулася 25.02.2017 на підставі рішення про державну реєстрацію, внесеного до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права державним реєстратором - приватним нотаріусом Жашківського районного нотаріального округу Шелудько Валентиною Петрівною. При вирішенні спірних правовідносин судом враховано те, що Верховний Суд України неодноразово змінював свої висновки щодо визначення моменту, з якого договір оренди земельної ділянки вважається укладеним. Зокрема, спочатку Верховний Суд України вказав, що відповідно до Закону №161-XIV у момент державної реєстрації набирає чинності (набуває юридичної сили) договір, укладення якого вже відбулося, і така реєстрація не може змінювати моменту його укладення (постанова Верховного Суду України від 19 лютого 2014 року у справі № 0426/14068/2012). Проте, у постанові Верховного Суду України від 13 червня 2016 року у справі № 570/3056/15-ц (провадження № 6-643цс16) зроблено висновок, що цивільні права та обов`язки, на досягнення яких спрямоване волевиявлення сторін під час укладення договорів оренди, набуваються після відповідної державної реєстрації. З огляду на положення статті 638 ЦК України, статей 125, 126 Земельного кодексу України договір оренди земельної ділянки набуває чинності з дня проведення його державної реєстрації. Викладений у згаданій постанові Верховного Суду України висновок неодноразово застосовувався Верховним Судом, зокрема, у його постановах у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 лютого 2018 року у справі № 140/960/15-ц та від 15 березня 2018 року у справі № 136/2211/15-ц. У правових висновках Верховного Суду України, викладених у постановах від 19 лютого 2014 року у справі № 0426/14068/2012 (провадження № 6-162цс13) та 13 червня 2016 року у справі № 570/3056/15-ц (провадження № 6-643цс16), які також враховані та на які міститься посилання в постанові Верховного Суду від 15 березня 2018 року у справі №136/2211/15-ц (провадження № 61-5839св18) також йдеться про те, що моментом укладення договору оренди земельної ділянки є день, коли сторони дійшли згоди щодо істотних умов договору і скріпили його своїми підписами, однак договір набирає чинності в момент його державної реєстрації. Верховний Суд України також зробив висновок, що строк дії спірного договору оренди земельної ділянки починається після набрання ним чинності, а не з моменту його укладення. Набрання договором чинності є моментом у часі, коли починають діяти права та обов`язки за договором, тобто коли договір як підстава виникнення правовідносин та письмова форма, в якій зафіксовані його умови, стає правовідносинами, на виникнення яких було спрямоване волевиявлення сторін (постанови Верховного Суду України від 18 січня 2017 року у справі № 532/129/16-ц (провадження № 6-2777цс16) та 07 червня 2017 року у справі № 634/769/15-ц (провадження № 6-872цс17). У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 29 січня 2019 року у справі № 917/108/18 вказано, що набрання договором чинності є моментом у часі, коли починають діяти права та обов`язки за договором, тобто коли договір як підстава виникнення правовідносин та письмова форма, в якій зафіксовані його умови, стає правовідносинами, на виникнення яких спрямоване волевиявлення сторін. Колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду зауважила, що Верховний Суд України не відступав від висновку, зробленого у постановах від 19 лютого 2014 року у справі № 0426/14068/2012 (провадження № 6-162ц13) і 13 червня 2016 року у справі № 570/3056/15-ц (провадження № 6-643цс16), та вказала, що з огляду на тлумачення статті 210, частини третьої статті 640 ЦК України в редакції, чинній на момент укладення між сторонами договору оренди, правове значення державної реєстрації полягає в тому, що правочин (договір), який підлягає державній реєстрації, є вчиненим (укладеним) з моменту її проведення. Як наслідок, за відсутності державної реєстрації правочин (договір) слід вважати невчиненим (неукладеним). Враховуючи наявність суперечливих висновків Верховного Суду України, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду передала справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду для відступу від висновків Верховного Суду України, викладених у постановах від 19 лютого 2014 року у справі № 0426/14068/2012 (провадження № 6-162цс13) та 13 червня 2016 року у справі № 570/3056/15-ц (провадження № 6-643цс16) для уточнення правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду України від 18 січня 2017 року у справі № 532/129/16-ц (провадження № 6-2777цс16) і 07 червня 2017 року у справі № 634/769/15-ц (провадження № 6-872цс17) шляхом вказівки, що правочин (договір), який підлягав державній реєстрації, є вчиненим (укладеним) з моменту її проведення. Отже, для визначення початку перебігу та закінчення строку дії договору має значення не момент його підписання, а момент вчинення реєстраційних дій, тобто внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень як єдиної державної інформаційної системи, яка містить відомості про речові права на нерухоме майно, їх обтяження, суб`єктів речових прав, технічні характеристики об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд тощо), кадастровий план земельної ділянки, а також відомості про правочини, вчинені щодо таких об`єктів нерухомого майна, з якими закон пов`язує набрання чинності договору, а саме можливість реалізації сторонами своїх суб`єктивних прав та обов`язків. Таким чином, правове значення державної реєстрації полягає в тому, що правочин (договір), який підлягає державній реєстрації, є вчиненим (укладеним) з моменту її проведення. Як наслідок, за відсутності державної реєстрації правочин (договір) слід вважати невчиненим (неукладеним). Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 322/1178/17 (провадження 14-338цс19, ЄДРСРУ № 87857824). Стаття 31 Закону України «Про оренду землі» регулює питання припинення договору оренди землі, а саме договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи - орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи - орендаря; відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці; припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства). Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Згідно із частиною другою статті 90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають поновленню в порядку, встановленому законом. У пункті «ї» частини першої статті 211 ЗК України передбачено, що порушенням земельного законодавства є, зокрема, ухилення від державної реєстрації земельних ділянок. Згідно із частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, установлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Суди мають керуватися вимогами пункту 6 частини першої статті 3 ЦК України та враховувати загальні засади цивільного законодавства, зокрема справедливість, добросовісність та розумність. Згідно із частиною другою статті 5 ЦПК України у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Тобто, якщо момент укладення договору, а відтак і початок перебігу строку його дії сторони визначили та пов`язали з моментом державної реєстрації і інших строків чи термінів початку перебігу чи закінчення дії договору його текст не містить, то договір слід вважати неукладеним до моменту державної реєстрації, і навпаки, якщо державна реєстрація відбулась наприкінці «строків визначених сторонами», то строк дії такого договору не припиняється, оскільки відлік строків починає розраховуватися тільки з моменту державної реєстрації, а тому відсутні правові підстави для визнання такого договору припиненим та скасування його державної реєстрації. Отже, суд дійшов висновку, що [PERSON] , підписуючи договір оренди земельної ділянки надала своє волевиявлення на надання права оренди належної їй земельної ділянки на 5 років, починаючи з моменту державної реєстрації договору оренди землі, а саме з 25.02.2017, що і відображено у пункті 13.1 Договору оренди землі, та погоджено з орендарем, а тому договір набрав чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації, яка вчинена 25.02.2017 року, тобто договір оренди земельної ділянки діє до 25.02.2022 до закінчення строку, на який його було укладено. Із вище вказаного вбачається, що Договір оренди землі від 23.11.2020 укладений між [PERSON] та ПП «Пульс природи», був укладений під час дії Договору оренди, укладеного 20.11.2015 між [PERSON] та ПАТ «Райз-Максимко» та Додаткової угоди б/н від 02.01.2018, укладеної між [PERSON] , ПАТ «Райз-Максимко» та ТОВ «Поділля Агропродукт» про заміну сторони та внесення змін до Договору оренди землі б/н від 20.11.2015, на підставі чого були внесені зміни до Державного реєстру речових правна нерухоме майно, що підтверджується Витягом з ДРРП, індексний номер витягу 55441904 від 01.12.2020, тобто обидва Договори оренди землі укладені відносно однієї і тієї ж земельної ділянки. Крім того, судом встановлено, що на момент прийняття документів для реєстрації спірного Договору оренди землі, за позивачем було належно зареєстроване право оренди на земельну ділянку, що належить [PERSON] . Державна реєстрація прав на земельну ділянку проводиться виключно за наявності в Державному земельному кадастрі відомостей про зареєстровану земельну ділянку. Для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на земельні ділянки, що здійснюється з відкриттям розділу в Державному реєстрі прав, державний реєстратор обов`язково використовує відомості з Державного земельного кадастру про наявність/відсутність зареєстрованих речових прав щодо відповідної земельної ділянки до 1 січня 2013 року. Відповідно до ч. 4 ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам. Верховний Суд України і Верховний Суд неодноразово висловлювали правову позицію про те, що державний реєстратор під час проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно зобов`язаний перевірити інформацію про наявність або відсутність вже зареєстрованих речових прав з метою недопущення одночасного існування їх подвійної державної реєстрації, і що факт чинності попередніх договорів оренди землі унеможливлює державну реєстрацію прав оренди згідно договорів оренди землі, укладених пізніше (постанови ВС України від 29 вересня 2015 року у справі № 802/37191, від 30 березня 2016 року у справі № 21-1434а15, від 15 листопада 2016 року у справі № 825/1287/15-а). Рішення державного реєстратора підлягає скасуванню не лише із підстав недійсності оспорюваного договору оренди, але й з підстав порушення державним реєстратором норм законодавства у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно під час вчинення відповідних реєстраційних дій. Протиправні дії і рішення державного реєстратора призводять до виникнення ситуації з подвійною реєстрацією права користування землею на одну і ту саму земельну ділянку за різними особами. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27 січня 2020 року в справі № 761/26815/17 (провадження № 61-16353сво18) зроблено висновок, що "недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим". Велика Палата Верховного Суду у п. 74 постанови від 29.05.2019 № 367/2022/15-ц (14-376цс18) звертає увагу на те, що рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. А тому після внесення такого запису скасування зазначеного рішення не може бути належним способом захисту права або інтересу позивача. За певних умов таким належним способом може бути скасування запису про проведену державну реєстрацію права (п. 5.17 постанови від 4 вересня 2018 року у справі № 915/127/18). Питання щодо державної реєстрації права оренди земельної ділянки повинно розглядатися як спір, що пов`язаний із порушенням цивільних прав позивача на земельну ділянку іншою особою, за якою зареєстровано аналогічне право щодо тієї ж земельної ділянки. Належним відповідачем у такій справі є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено аналогічний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Участь державного реєстратора в якості співвідповідача (якщо позивач вважає його винним у порушені прав) не змінює цивільно-правового характеру цього спору. Такий спір є спором про цивільне право незалежно від того, чи здійснено на підставі оскарженого договору державну реєстрацію права оренди земельної ділянки з дотриманням державним реєстратором вимог законодавства, чи заявляється, окрім іншої, також вимога про визнання недійсним оскарженого договору, для виконання якого було прийняте оскаржене рішення, а також незалежно від того, яку з цих вимог позивач вважає основною, а яку - похідною. Відтак, визнаючи недійсним спірний договір оренди земельної ділянки від 23.11.2020, суд також скасовує рішення державного реєстратора про проведену державну реєстрацію відповідного права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з одночасним припиненням права оренди землі за відповідачем ПП «Пульс природи». З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача. На підставі ст.ст. 3, 5, 95, 141, 259, 264, 265, 274 ЦПК України, ст.ст. 210, 526, 626, 627, 629, 651, 792 ЦК України, Конституції України, Земельного Кодексу України, ЗУ «Про оренду землі», ЗУ «про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», суддя,

Outcome: approved