Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-28 00:00:00

Позивач звернулась з позовом про стягнення з відповідача аліментів на своє утримання, а якому вказала, що являється матір'ю відповідача , інвалідом 3 групи, хворіє , стан її здоров'я потребує постійного лікування. Відповідач допомоги не надає, хоча працює, отримує заробітну плату, аліменти не сплачує. Просила стягнути з відповідача на її користь довічно аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів). В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала та пояснила, що відповідач не цікавиться її здоров'ям, не надає допомоги. Вона отримує пенсію в розмірі 1900 грн., її чоловік - 1350 грн., після перенесеної операції додаткових доходів не отримує, чоловік травмував руку, тому також не може підробляти. У власності має житловий будинок. Матеріальної допомоги потребує з грудня 2016 року. Відповідач позовні вимоги не визнала та пояснила, що не має можливості сплачувати аліменти на утримання позивача, оскільки отримує невелику заробітну плату, утримує дитину, яка часто хворіє. Вважає, що позивач подала позов з метою особистої помсти. Вона подарувала матері належну їй частину житлового будинку. Вона припинила спілкуватись з матір'ю через неправомірні дії матері відносно неї. Вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши подані ними докази та проаналізувавши їх в сукупності, судом встановлено наступне: Між сторонами виник спір щодо обов'язку повнолітньої дочки утримувати батьків, який регулюється положеннями глави 17 Сімейного кодексу України (далі: СК України). Згідно ст.202 ч.1 СК України, повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Доведенню в такому спорі підлягають дві обставини: батьки є непрацездатними, непрацездатні батьки потребують матеріальної допомоги. Згідно ст.10,ч.3 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. До працездатних осіб належать особи, які не досягли встановленого законом пенсійного віку (Закон України "Про прожитковий мінімум" від 15.07.99 р. N 966-XIV). До осіб, які втратили працездатність, належать особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку, особи, які досягли пенсійного віку, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, та непрацюючі особи, визнані інвалідами в установленому порядку (Закон України "Про прожитковий мінімум" від 15.07.99 р. N 966-XIV). Особами, які потребують матеріальної допомоги, є такі, щомісячний дохід яких не перевищує прожитковий мінімум. Прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України "Про прожитковий мінімум" від 15.07.99 р. N 966-XIV). Суми прожиткового мінімуму на 2017 рік встановлено Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" від 21.12.2016 р. N 1801-VIII. Свідок [PERSON] (чоловік позивача) дав показання про те, що відповідач допомоги матері не надає. Коли та потрапила у лікарню, то навіть не приїхала перевідати. Він з дружиною отримують лише пенсію, інших доходів не мають. Свідки позивача [PERSON], [PERSON], [PERSON] дали свідчення про те, що сторони не спілкуються, відповідач допомоги позивачеві не надає, хоча позивач перенесла операцію, на яку потрібні були значні кошти. Свідки відповідача [PERSON], [PERSON] показали, що їм відомо про те, що чоловік позивача займався ремонтом транспортних засобів. Позивач досягла 57 річного віку, є інвалідом 3 групи захворювання, пов'язаного з наслідками аварії на ЧАЕС, згідно довідки до акту огляду МСЕК їй протипоказана праця з психоемоційними навантаженнями, отримує пенсію за віком. Вказане свідчить про те, що позивач є непрацездатною особою. В той же час, вона отримує пенсію, розмір якої перевищує прожитковий мінімум непрацездатної особи на 597,69 грн. (розмір пенсії становить 1909,69 грн., розмір прожиткового мінімуму для особи непрацездатного віку на час постановлення рішення становить 1312 грн.), перебуває у шлюбі (чоловік працездатного віку, отримує пенсію як інвалід 3 групи у розмірі 1412,00 грн., що перевищує прожитковий мінімум), має у власності житловий будинок. Відповідач отримує заробітну плату в розмірі 3200 грн. (з врахування податків), розлучена, має на утриманні малолітню дитину, яка має хронічне захворювання, в зв'язку з яким несе постійні витрати на її лікування. Доказів існування у відповідача інших доходів позивачем не представлено. Дослідивши представлені сторонами докази, суд дійшов висновку про те, що позивачем не доведено, що вона потребує матеріальної допомоги, оскільки щомісячний дохід сім'ї позивача перевищує заробіток відповідача, на утриманні якої знаходиться малолітня дитина, розмір отримуваної нею пенсії перевищує встановлений законодавством прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність. За таких обставин, суд дійшов висновку про недоведеність відповідачем своїх вимог, тому задоволенню вони не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed