Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

Адвокат [PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся в суд з позовом до Семаківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, в якому просить визнати за позивачем, [PERSON], [INFO] (ідентифікаційний номер [NUMBER]) в порядку спадкування право на земельну частку (пай) площею 55,0 умовних кадастрових гектарів, що розташована на території Семаківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] мав право на земельну частку (пай) розміром 55,0 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться на території Семаківської сільської ради Городенківського району, Івано-Франківської області відповідно до копії Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER]. [INFO] помер [PERSON]. Після його смерті залишилось спадкове майно, а саме, вищевказане право на земельну частку (пай) розміром 55,0 в умовних кадастрових гектарах. На момент смерті [PERSON], з ним проживала його дружина - [PERSON]. На час смерті [PERSON] був чинним ЦК УРСР 1963 р. Померлий [PERSON] заповіту не вчиняв, спадкоємцями першої черги за законом є його дружина, [PERSON]. Після смерті [PERSON], позивач звернулася до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Проте, згідно із постанови державного нотаріуса від 28.11.2017, позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа та рекомендовано звернутися до суду. Для визначення ціни позову, отримано відповідь Відділу Держгеокадастру у Городенківському районі Івано-Франківської області від 26.10.2017, в якій зазначено, що нормативно-грошова оцінка земельної частки (паю), площею 55,0 в умовних кадастрових гектарах згідно сертифікату серії [NUMBER] становить - 61 482,84 грн. 15.12.2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів». Згідно з підпунктом 9 пункту 1 Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Враховуючи вищевикладене, справа № 342/1311/17 (провадження №2/342/162/2018) розглядається за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу. У зв'язку із тим, що під час відкриття провадження у справі була відсутня норма, що зобов'язувала суд визначитися, за правилами якого позовного провадження (загального чи спрощеного) буде розглядатися справа, суд вважає за необхідне зазначити, що вказана справа розглядається за правилами загального позовного провадження. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі із підстав викладених в ньому та просив задовільнити. Представник відповідача Семаківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області в судове засідання не з'явився. З поданої до суду довідки слідує, що виконком Семаківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області просить розглядати справу у їхній відсутності, позовні вимоги визнають у повному обсязі. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як слідує з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого Семаківською сільською Радою народних депутатів, [PERSON] помер [INFO] в с. Семаківці у віці 66 років, про що в книзі реєстрації актів про смерть [INFO] зроблено запис за № 10. Померлий заповіту не вчиняв. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2004 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, а саме право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності спілки селян «Рідна земля» с. Семаківці Городенківського району Івано-Франківської області, розміром 55,0 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що підтверджено сертифікатом на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER] від 31.07.2000 року. З довідки № 699 від 06.11.2017 року, виданої виконавчим комітетом Семаківської сільської ради, встановлено, що земельна ділянка [PERSON] на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) [NUMBER] від 31.07.2000 року в натурі не виділялась. Згідно листа Відділу держгеокадастру у Городенківському районі № 29-28-0.4-1138/2-17 від 26.10.2017 року, встановлено, що вартість земельної частки (паю) згідно сертифікату серія [NUMBER], виданого гр. [PERSON] розміром 55,0 ум.кад.га станом на 2017 рік становить 61482,84 грн. Згідно ст.ст. 524, 529 ЦК УРСР, який діяв на час смерті [PERSON], спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом; при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв; визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. [PERSON] та [PERSON] з 23.06.1959 року перебували у шлюбі, що стверджено копією повторного свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 31.05.2013 року Відділом державної реєстрації Судом встановлено, що спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON] (позивач). Спадкоємець [PERSON] прийняла спадщину та вступила в управління спадковим майном після смерті [PERSON], оскільки на день смерті чоловіка була зареєстрована та спільно з ним проживала в жилому будинку за адресою [ADDRESS], про що свідчить довідка № 459 від 12.06.2017 року, видана виконкомом Семаківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого кодексу - спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як слідує з копії спадкової справи № 506/2003 р. [PERSON], який помер [INFO] року та копії свідоцтва про право на спадщину за законом № 1357, спадкоємцем майна [PERSON], померлого [INFO] року є його дружина [PERSON]. З постанови в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори К.С. Білоконь № 2215/02-31 від 28.11.2017 р. встановлено, що позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка [PERSON], померлого [INFO] року, на земельну частку (пай), площею 55,0 умовних кадастрових гектарах, оскільки спадкоємець не надав оригінал сертифікату на земельну частку (пай), що підтверджує право власності на неї спадкодавця. Як роз'яснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відтак, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємця з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Одним із способів захисту цивільних прав, передбачених ч. 2 ст. 16 ЦК України, є визнання права. Відповідно до ст. 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вказується на те, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Пункт 3 Указу Президента України "Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва" від 10 листопада 1994 року №666/94 передбачає, що право на земельну частку (пай) може бути об`єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Відповідно до п. 1 ст. 1, ч.ч. 1, 2 ст.2 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" від 05.06.2003 року № 899-15 право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідчені сертифікатом. Основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). В силу вимог ч. 2 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до п. «а» ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, і сумніву не викликають, також не встановлено неправомірності набуття позивачем права на земельну частку (пай) площею 55,0 умовних кадастрових гектарів, що розташована на території Семаківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, визнання права не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, у зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню при визнанні їх відповідачем. На підставі ст.ст. 524, 529, 548, 549 ЦК УРСР,

Outcome: approved