Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

До суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 16571,65 грн., моральної шкоди у розмірі 80000 грн. та витрат за надання правової допомоги у розмірі 1000 грн. 06.07.2015 року позивачем було уточнено позову заяву в якій просив стягнути з [PERSON] та Публічного акціонерного товариства «Нацiональна акцiонерна страхова компанiя «Оранта» матеріальну шкоду у розмірі 16571,65 грн., моральну шкоду у розмірі 80000 грн. та витрат за надання правової допомоги у розмірі 1000 грн. 16.09.2015 року позивачем надано уточнену позовну заяву в якій просив стягнути з Публічного акціонерного товариства «Нацiональна акцiонерна страхова компанiя «Оранта» матеріальну шкоду у розмірі 16571,65 грн., моральну шкоду у розмірі 5000 грн. та стягнути з [PERSON] моральну шкоду у розмірі 75000 грн. та витрат за надання правової допомоги у розмірі 1000 грн. 29.09.2015 року позивачем зменшено розмір матеріальної шкоди, яку просив позивач стягнути з Публічного акціонерного товариства «Нацiональна акцiонерна страхова компанiя «Оранта» у розмірі 14234,65 грн. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 04.10.2013 року приблизно о 20.50 год. [PERSON], керуючи технічно справним автомобілем «Mitsubishi Galant», реєстраційний номер [NUMBER], здійснюючи рух по лівій смузі проїзної частини вул. Приморська з боку Газового провулку в напрямку спуска Марінеска, не вжив заходів для зупинки керованого ним транспортного засобу в зазначеному місці, продовжив рух, в'їхав на пішохідний перехід, де скоїв наїзд на пішохода [PERSON], який перетинав проїзну частину на зелений сигнал світлофору, рухаючись зліва направо по ходу руху вказаного автомобілю. Дії водія [PERSON] кваліфіковано за ч. 1 ст. 286 КК України. Вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 02.09.2014 року [PERSON], [INFO], визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України, та призначено йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 6800 (шість тисяч вісімсот) гривень в доход держави з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Звільнено [PERSON] від відбування призначеного судом покарання на підставі ст. 1 п. «в» Закону України "Про амністію у 2014 році" від 08.04.2014 року. Після ДТП позивача було направлено до Одеської міської клінічної лікарні №1, однак згодом було переведено до Одеської клінічної лікарні №11 в якій була проведена операція по усуненню отриманої травми та вживлена металічна пластина. Витрати на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON] документально підтверджені квитанціями та довідкою КУ "Одеська клінічна лікарня №11", що знаходяться в матеріалах справи. 13.11.2014 року [PERSON] в Одеській клінічній лікарні №11 була зроблена повторна операція по видаленню металічної пластини, в результаті чого позивачем також були понесені витрати у розмірі 1878,23 грн. [PERSON] рекомендовано в 2015 р. пройти санаторно-курортне лікування, як реабілітація після травм отриманих після ДТП. Згідно рахунку-фактури № 147 від 17.09.2015 року дане лікування коштує 10410 грн. Позивач та його представник підтримали уточнені позовні вимоги, наполягали на їх задоволенні. [PERSON] та його представник заперечували проти задоволення позовних вимог. Представник ПАТ НАСК «Оранта» частково визнав позовні вимоги, про що зазначив в своїх запереченнях (а.с.165-167). Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що вищевказаний позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що 04.10.2013 року приблизно о 20:50 год. [PERSON], керуючи технічно справним автомобілем «Mitsubishi Galant», реєстраційний номер [NUMBER], здійснюючи рух по лівій смузі проїзної частини вул. Приморська з боку Газового провулка в напрямку спуска Марінеска, наближався до регульованого світлофорним об'єктом пішохідного переходу, розташованого поблизу будинку № 64 «а» (вул. Приморська), був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою та допустив порушення вимог п.п. 2.3 «б», 8.10, 8.7.3 «г», «є», 12.3 «Правил дорожнього руху» України. При включенні червоного сигналу світлофору в його напрямку руху, [PERSON] не вжив заходів для зупинки керованого ним транспортного засобу в зазначеному місці, продовжив рух, в'їхав на пішохідний перехід, де скоїв наїзд на пішохода [PERSON], який перетинав проїзну частину на зелений сигнал світлофору, рухаючись зліва направо по ходу руху вказаного автомобілю. Згідно з висновком судово-медичної експертизи №337 від 25.02.2014 року у [PERSON] виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому хірургічної шийки правої плечової кістки зі зміщенням уламків. Дії водія [PERSON] кваліфіковано за ч. 1 ст. 286 КК України, а саме: порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження. Вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 02.09.2014 року [PERSON], [INFO], визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 6800 (шість тисяч вісімсот) гривень в доход держави з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Звільнено [PERSON] від відбування призначеного судом покарання на підставі ст. 1 п. «в» Закону України "Про амністію у 2014 році" від 08.04.2014 року. (а.с.5-10). Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою (ч.4 ст.61 ЦПК України). Після ДТП позивача було направлено до Одеської міської клінічної лікарні №1, однак згодом було переведено до Одеської клінічної лікарні №11 в якій була проведена операція по усуненню отриманої травми та вживлена металічна пластина. Витрати у розмірі 1946,42 грн. на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON] в період з 04.10.2013 р. по 29.10.2013р. документально підтверджені квитанціями та довідкою КУ " Одеська клінічна лікарня №11", що знаходяться в матеріалах справи. 13.11.2014 року [PERSON] в Одеській клінічній лікарні №11 була зроблена повторна операція по видаленню металічної пластини, в результаті чого позивачем також були понесені витрати у розмірі 1878,23 грн. [PERSON] рекомендовано в 2015 р. пройти санаторно-курортне лікування, як реабілітація після травм отриманих після ДТП (23). Згідно рахунку-фактури № 147 від 17.09.2015 року дане лікування коштує 10410 грн. Майнова шкода, завдана неправомірними діями фізичної особи майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою, яка її завдала (ч.1 ст.1166 ЦК України). Відповідно до п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана майну одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ст.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України (254к/96-ВР), Цивільним кодексом України (435-15), Законом України "Про страхування" (85/96-ВР), цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Згідно ст.3 Закону метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Згідно статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон), при настанні страхового випадку страховик, відповідно до лімітів відповідальності страховика, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Пунктом 24.1. статті 24 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відшкодування шкоди, пов'язаної з лікуванням потерпілого, відшкодовуються обґрунтовані витрати, які пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та купівлею лікарських препаратів. Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимоги позивача про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Нацiональна акцiонерна страхова компанiя «Оранта» матеріальної шкоди у розмірі 14 234,65 грн. Крім матеріального збитку позивачу була заподіяна також і моральна шкода. Відповідно до ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику по справам про відшкодування моральної шкоди» №4 від 31.03.95 р. встановлене Конституцією та законами України на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян. Пункт 3 вказаної Постанови під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичні особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у принижені честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральний переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності, прав, наданих споживачам, інших цивільних прав у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення). Зокрема, суд враховує стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Згідно ч.2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Фізичній особі, яка зазнала ушкодження здоров'я під час ДТП, моральна шкода відшкодовується в розмірі 5% страхової виплати за шкоду заподіяну здоров'ю, відповідно до ст.26-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Таким чином, діюче законодавство України гарантує поновлення немайнових прав шляхом їх грошової компенсації. В моменті ДТП кожна людина відчуває фізичні та моральні страждання, факт спричинення людині моральної шкоди не потребує доведення. Відновлення ж фізичного та психічного здоров'я після ДТП у кожної людини відбувається по різному. При цьому встановленню в даному випадку підлягає не наявність фізичних і моральних страждань, а розмір їх компенсації. Враховуючи поведінку [PERSON], який одразу після ДТП не залишив позивача на призволяще, оплачував необхідні послуги та ліки під час невідкладної медичної допомоги [PERSON], виходячи з принципів виваженості, розумності та справедливості, суд вважає можливим частково задовольнити вимоги позивача стягнувши з [PERSON] моральну шкоду в розмірі 5000 гривень. Одночасно із цим, Публічне акціонерне товариство «Нацiональна акцiонерна страхова компанiя «Оранта» визнала позовні вимоги в частині стягнення з ПАТ на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 5000 грн. (а.с.166-167). Відповідно до статті 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір, що передбачено ч.2 та ч.3 ст. 60 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях згідно з ч.4 ст. 60 ЦПК України. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному та повному з'ясуванню обставин по справі, роз'яснює їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках передбачених цим Кодексом. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку щодо частково задоволення позовних вимог. Крім того, згідно квитанції до прибуткового касового ордеру №14/11/20 від 20.10.2014 року позивачем було сплачено ПП «Сєнов» грошові кошти за надання правової допомоги у розмірі 1000 грн. (а.с.25). Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial