Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на земельну частку (пай), зазначивши, що [PERSON] являлася власницею земельної частки (паю), розміром 3,41 га в умовних кадастрових гектарах в межах Іванівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], зареєстрованого 05.03.1998 року за № 505. [INFO] [PERSON] померла. Після смерті [PERSON] спадщину фактично прийняла її дочка [PERSON], оскільки вона на час смерті матері проживала з нею разом, була зареєстрованою з нею за однією адресою та протягом шести місяців після її смерті користувалась майном померлої, обробляла присадибну земельну ділянку, вступивши таким чином в управління та володіння майном померлої. Але для можливості оформити свої спадкові права позивачу потрібно встановити факт прийняття спадщини після померлої. Позивач звернулась до нотаріальної контори для видачі свідоцтва, але нотаріус відмовив їй в оформленні спадкового майна і рекомендував звернутися до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно в зв'язку із втратою оригіналу сертифікату на право на земельну частку (пай). Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити та визнати за позивачем право власності на вказану земельну частку (пай), згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], після померлої [PERSON], пояснивши, що [PERSON] є дочкою померлої [PERSON] і єдиною спадкоємицею її майна згідно закону та прийняла спадщину. Але оскільки оригінал сертифіката відсутній і вона не змогла нотаріально оформити вказане спадкове майно, тому, просить суд встановити факт прийняття спадщини та визнати за позивачем право власності на вказану земельну частку (пай). Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, надіславши заяву в якій позов визнав і згідний на задоволення позовних вимог. Допитані в судовому засіданні свідки пояснили, що знають позивача з тривалий час, оскільки є її односельцями та сусідами, також їм відомо те, що [PERSON] здійснювала догляд за своєю померлою матір'ю - [PERSON] та провела її поховання. Після смерті [PERSON] позивач користувалась майном померлої, проводила ремонт її будинку, обробляла присадибну земельну ділянку. Також підтвердили той факт, що [PERSON] та [PERSON] є однією і тою самою особою. Суд, вислухавши представника позивача, свідків, задовольнивши заяву відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO], відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 08.07.1999 року, померла [PERSON] (а.с.7). Після її смерті на території Іванівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області відкрилася спадщина. [PERSON] являлася власницею земельної частки (паю), розміром 3,41 га в умовних кадастрових гектарах в межах Іванівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], зареєстрованого 05.03.1998 року за № 505, що підтверджується довідкою відділу у Чигиринському районі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 31.07.2017 року № 759-01/17 (а.с. 12). Відповідно до довідки виконавчого комітету Іванівської сільської ради Чигиринського району від 10.08.2017 року № 422/02-09, [PERSON] та [PERSON], яка померла [INFO], являються однією й тою самою особою (а.с.13). Оригінал сертифіката було втрачено, про що свідчить оголошення опубліковане у газеті «Чигиринські вісті» від 08.07.2017 року № 27 (12765) (а.с.17). Спадкоємцем майна [PERSON] є позивач, як її дочка, що вбачається із відновленого свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 24.04.1956 року (а.с.8). Крім того, як вбачається з довідок виконавчого комітету Іванівської сільської ради Чигиринського району від 01.08.2017 року № 313/02-09, № 314/02-09, гр. [PERSON] до дня своєї смерті [INFO] була зареєстрована та проживала в [ADDRESS], та мала такий склад сім'ї: дочка - [PERSON], [INFO], яка протягом шести місяців після смерті своєї матері користувалась майном та речами померлої, її будинком, обробляла присадибну земельну ділянку, вступивши таким чином в управління та володіння спадковим майном померлої, прийнявши таким чином спадщину (а.с.14-15). Судом також встановлено факт прийняття спадщини позивачем після смерті [PERSON], що також підтверджується показами свідків. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] фактично прийняла спадщину після померлої матері, вступивши в управління спадковим майном та користуючись її майном. Як вбачається з постанови про нотаріальну відмову завідувача Чигиринської державної нотаріальної контори Цинди Р.М. № 571/02-31 від 06.09.2017 року гр. [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) розміром 3,41 га в умовних кадастрових гектарах в межах Іванівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області, що залишилася після померлої [INFO] [PERSON] (а.с.16). Згідно даних завідувача Чигиринської державної нотаріальної контори Цинди Р.М. № 797/01-16, після померлої [INFO] [PERSON], із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину звертався [PERSON], що діяв від імені [PERSON] Інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини, із заявами про відмову від прийняття спадщини не зверталися (а.с.24). Так, з огляду на те, що спадщина після смерті [PERSON] відкрилася та була прийнята до 01 січня 2004 року, то правовідносини, що виникли, регулюються нормами Цивільного кодексу Української РСР 1963 року. За змістом ст.6 ЦК УРСР кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права. За загальними положеннями про спадкування за ЦК УРСР 1963 року, зокрема згідно зст.524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця (ст.525 ЦК УРСР). Відповідно до ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст.549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. Європейський суд з прав людини в своїх рішенням вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року, "Новоселецький проти України" від 11 березня 2003 року, "Федоренко проти України" від 1 червня 2006 року). На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що оскільки інших спадкоємців, які б прийняли спадщину після померлої [PERSON] не має, тому суд вважає можливим позов задовольнити, встановивши факт прийняття спадщини позивачем та визнати за нею право власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом.

Outcome: approved