Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

[PERSON], за участю заінтересованих осіб Виконавчого комітету Ужгородської міської ради Закарпатської області, Будинкового комітету "Беркут", звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факт постійного її місця проживання за адресою [ADDRESS]. В судове засідання заявник [PERSON] не з'явилася та явку уповноваженого представника не забезпечила. Однак, надала суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити та розглянути справу за її відсутності. В судове засідання представники заінтересованих осіб не з'явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені вчасно та належним чином, проте також подали заяви про розгляд справи за їх відсутності. З'ясувавши всі обставини у справі та перевіривши їх належними та допустимими доказами суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення з огляду на наступне. Судом встановлено, що у період з 02.02.1993 р. по 05.04.2000 р. [PERSON] працювала у професійно-технічному училищі № 6 м. Ужгород (у 2002 р. перейменованого на Ужгородське професійний ліцей сфери послуг Закарпатської області, а з 2007 р. - Ужгородське вище комерційне училище Київського національного торгівельно-економічного університету) на посаді чергової гуртожитку та у цей період, разом із сином [PERSON], була поселена у гуртожиток за адресою [ADDRESS], що підтверджується довідкою Ужгородського вищого комерційного училища КНТЕУ № 738 від 11.12.2014 р. Також встановлено, що факт постійного проживання [PERSON] у гуртожитку [ADDRESS] (з моменту поселення у вказаний гуртожиток по теперішній час) підтверджується наявними у матеріалах судової справи письмовими доказами: повіркою лічильника КП "Водоканал м. Ужгород" від 16.10.2009 р та актом обстеження водомірного вузла КП "Водоканал м. Ужгород" від 11.12.2009 р., згідно яких посадовими особами КП "Водоканал м. Ужгород" проводилося обстеження виконання вимог Правил користування системами комунального водопостачання за адресою [ADDRESS] у присутності користувача житла [PERSON]; договором на надання послуг з вивезення твердих побутових відходів № 1212795 від 01.01.2013 р. укладеного між ТОВ "АВЕ Ужгород" та [PERSON], яка є користувачем квартири [ADDRESS]; договором на користування електричною енергією № 04-15027 від 24.07.2003 р.; довідкою Управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради № 1981 від 31.07.2014 р., яка видання на ім'я [PERSON] щодо присвоєння після реконструкції гуртожитку у житловий будинок квартирі поштової адреси [ADDRESS]; розрахунковими книжками по оплаті за послуги з вивезення твердих побутових відходів та по розрахунках за водопостачання та водовідведення, а також квитанцій по оплаті за водопостачання, рахунками за електроенергію та квитанція про оплату за електроенергію. Згідно наявної у матеріалах справи довідки Будинкового комітету "Беркут" (в оперативному управління якого знаходиться відповідний житловий будинок) № 12 від 02.04.2015 р. також підтверджено, що [PERSON] дійсно постійно проживає за адресою [ADDRESS]. Імперативними нормами прямої дії статті 47 Конституції України визначено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно ч. 2. ст. 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" встановлено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Відповідно до ч. 1 та ч. 6. ст. 29 Цивільного кодексу України встановлено, що місце проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Статтею 379 цього ж Кодексу передбачено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них. Як вбачається із матеріалів справи, рішенням Ужгородської міської ради № 1497 від 16.07.2010 р. було вирішено прийняти у комунальну власність міста частини будівлі гуртожитку по вул. Українській, 18 у м. Ужгород. Також згідно декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 26.07.2011 р. вбачається, що відповідний гуртожиток було реконструйовано під житловий будинок, який згідно рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради № 128 від 16.04.2014 р. передано у комунальну власність громади міста та залишено в оперативному управлінні будинкового комітету "Беркут". 29 жовтня 2014 року виконавчим комітетом Ужгородської міської ради прийнято рішення № 429 стосовно укладення договорів найму на 32-х квартирний житловий будинок по [ADDRESS]. Водночас, згідно п. 4.21. цього Рішення [PERSON] в укладенні договору найму на квартиру № 17 було відмовлено у зв'язку з недотриманням вимог статей 64, 65 Житлового кодексу Української РСР та статей 6, 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні". Таким чином суд констатує, що у період з 2010 року по жовтень 2014 рік мали місце обставини пов'язанні із переданням гуртожитку по [ADDRESS] до комунальної власності міста Ужгорода, проведення його реконструкції у житловий будинок та укладення із мешканцями такого будинку договорів найму квартир з метою подальшої їх приватизації. Проте заявниці в укладені відповідного договорів найму квартири [ADDRESS] відмовлено у зв'язку з відсутністю здійснення нею реєстрації фактичного місця проживання за вказаною адресою у територіальному органі Державної міграційної служби України. Відтак, задоволення заяви [PERSON] має для неї юридичне значення, бо необхідне задля можливості отримання у безстрокове користування житла шляхом укладення договору найму квартири [ADDRESS], з метою здійснення подальшої її приватизації у встановленому законом порядку. Відповідно до приписів норм ст. 234 ч.2 п.5 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ст. 256 ч. 2 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що заява є обґрунтованою і підлягає до задоволення.

Outcome: approved