Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-27 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовною заявою в якій просить стягнути із відповідача заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у розмірі 15 860, 00 грн та вирішити питання судових витрат. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що сторони перебувають у договірних відносинах відповідно до договору приєднання. Позивач належним чином виконав умови договору. Відповідач зобов`язався своєчасно сплачувати вартість за отримані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, однак таких не виконує у зв`язку із чим утворилась заборгованість. Окрім цього, просить вирішити питання про розподіл судових витрат, згідно з ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідачем подано письмові пояснення на позов, у яких відповідач зазначає, що позовні вимоги заперечує у повному обсязі з наступних підстав. Зокрема, вважає, що позов підписаний [PERSON] - директором структурного підрозділу «Енергозбут» КП Виконавчого органу Київради (КМДА) «Київтеплоенерго», однак відсутні документи (наказ, контракт, чи інші) які підтверджують, що [PERSON] працює в системі КП Виконавчого органу Київради ( КМДА) «Київтеплоенерго», а також, відсутні документи з ЄДРПОУ, відповідно до яких Лопатін Костянтин Олександрович є «підписантом» від КП Виконавчого органу Київради ( КМДА) «Київтеплоенерго». Також позов не відповідає вимогам п.п.8 п.З ст. 175 та п.5 ст. 177 ЦПК України, бо до позову не надано документів-доказів про надсилання щомісячно споживачу платіжних документів (розрахунків) на оплату послуг з централізованого постачання гарячої води та з централізованого опалення. Також, відсутні будь-які докази щодо надання позивачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води до квартири [ADDRESS] за період 01.11.2018 - 31.05.2021 відповідно до умов типового договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, який було опубліковано в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 № 34 (5085), у т.ч. що стосується, наприклад, якісних характеристик (температури у квартирі щодо опалення, температури гарячої води). Також позивачем не було повідомлено споживачів - боржників (кожного споживача-боржника) про те, що він є «новим кредитором» щодо надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в період до 01.05.2018, наприклад, не було надіслано кожному споживачу-боржнику платіжні документи (розрахунки) на оплату послуг в період до 01.05.2018 з централізованого постачання гарячої води та з централізованого опалення. Крім того, з 01.05.2021 пройшов передбачений законодавством трьох - річний строк позовної давності в межах якого ПАТ «КиївЕнерго» та КП Виконавчого органу Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» відповідно до Договору про відступлення права вимоги (цесії) від 11.10.2018 № 602-18 мали звернутися до суду про захист свого цивільного права або інтересу щодо стягнення боргу з споживачів-боржників за отримані в період до 01.05.2018 послуги з централізованого постачання гарячої води та з централізованого опалення. Просить у позові відмовити повністю, проводити розгляд справи у її відсутності за присутності її представника [PERSON] . Позивачем подано до суду відповідь на відзив, яка містить пояснення на заперечення, які викладені у поясненні відповідача на позов. Зазначає, що підписання позовної заяви Директором [PERSON] щодо підпису позовної заяви директором Лопатіним К.О. зазначаємо, що Відповідно до п. 8. довіреності від 28.10.2020 №28/10/20-02 директор СП «Енергозбут» КП «Київтеплоенерго» Лопатін К.О. уповноважений вести від імені Підприємства (КП «Київтеплоенерго») справи в усіх судових органах судової системи незалежно від їх юрисдикції, в загальних, господарських та адміністративних судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій з усіма правами, наданими стороні в процесі, подавати та підписувати від імені Підприємства (КП «Київтеплоенерго») позовні заяви, апеляційні та касаційні скарги, заяви про перегляд судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами, клопотання, відзиви, заперечення та інші документи, що подаються до суду в ході розгляду справ. Також, на підтвердження повноважень надано копію довіреності, наказу № 45-к від 30.04.2018, наказу №226 від 27.08.2018. Також зазначає, що розрахунки надані за різні періоди, за період до 01.05.2018 розрахунок є довідковим для відстеження здійснення оплат заборгованості, як вбачається з таблиці, нарахувань в період з 01.05.2018 не здійснювалось, але відповідачем було здійснено часткові оплати за постачання гарячої води, внаслідок чого сума заборгованості зменшилась та становить - 5551,34 грн за період надання послуг до 01.05.2018. Інший розрахунок поданий за період надання послуг КП «Київтеплоенерго» з 01.05.2018 та містить щомісячні нарахування та оплати. Нарахування заборгованості здійснюється за адресою: [ADDRESS] . Відповідач зареєстрована, отримує кореспонденцію та є споживачем за цією адресою. Також від відповідача на відповідь на відзив надійшли заперечення, згідно з якими повторно зазначає, що пройшов строк позовної давності щодо стягнення боргу з споживачів-боржників за отримані в період до 01.05.2018 послуги з централізованого постачання гарячої води та з централізованого опалення, а також звертає увагу, що послуги з централізованого постачання гарячої води розраховуються відповідно до норм з урахуванням кількості осіб що мешкають в квартирі споживача. В квартирі споживача - [PERSON] - [ADDRESS] зареєстрована з 2011 року щодо проживання [PERSON] , [INFO] , яка вже померла ще у 2016 році, але до сьогодні не виписана з вказаної квартири. Таким чином, на думку відповідача, розрахунок за послуги з централізованого постачання гарячої води проведено позивачем неправильно. 28 липня 2021 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду за правилам спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судовому засіданні представник позивача підтримав позов повністю та просив такий задовольнити з підстав викладених у ньому. Представник відповідача просив у позові відмовити, з підстав викладених у поданих суду поясненнях та запереченнях сторони відповідача. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Судом встановлено, що 11.10.2018 між ПАТ «Київенерго» та КП (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» було укладеного Договір № 602-18 про відступлення права вимоги, за яким ПАТ «Київенерго» відступило право вимоги, а КП «Київтеплоенрго» набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 01.08.2018 з урахуванням оплат. Відповідно до Додатку №2 до Договору цесії позивач набув право вимоги заборгованості за спожиті послуги з постачання гарячої води у сумі 5551,34 грн за адресою: [ADDRESS] . Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004 року №1875-IV (у редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) та Законом України "Про житлово-комунальні послуги" від 09 листопада 2017 року №2189-VIII (введений в дію з 01 травня 2019 року, крім: ст. 1, ч. 1 ст. 2, ст. ст. 3-7, 9, 11, 12, ч. 2 ст. 26, ст. 27 та 29 (в частині регулювання послуги з управління багатоквартирним будинком), ч. 2 ст. 2, ч. ч. 3 та 4 ст. 8, ч. ч. 2 та 3 ст. 10, ст. 15, ч. ч. 1, 3 та 5 ст. 16, ст. 18, ч. 5 ст. 28, які введені в дію 10 червня 2018 року). Суб`єктами Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004 року №1875-IV є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень, будинків, споруд, житлових комплексів або комплексів будинків і споруд (ст. 1, ч. 2 ст. 3, ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"). Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 09 листопада 2017 року №2189-VIII учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004 року №1875-IV залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Ч. 1 ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004 року №1875-IV та ч. 1 ст. 12 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 09 листопада 2017 року №2189-VIII передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Проте відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004 року №1875-IV, п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 09 листопада 2017 року №2189-VIII споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Водночас такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004 року №1875-IV та п. 5 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 09 листопада 2017 року №2189-VIII обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Отже, згідно з наведеними законодавчими нормами споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. КП «Київтеплоенерго» підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 №34 (5085). Відповідно до умов оферти договір послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води є договором приєднання (далі - Договір). Цей договір вважається акцептованим усіма споживачами, які у встановленому порядку не надали заперечення щодо його умов. Таким чином, оскільки зазначений договір є публічним та договором приєднання, то відповідно відповідач приєднався до умов такого шляхом фактичного користування такими послугами. Підключення будинку до мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води свідчить про надання послуг позивачем. Відповідач у свою чергу від мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством не відмовлялася, не відключалася. Крім того, постановою Судової палати у цивільних та господарських справах Верховного суду України від 20 квітня 2016 року справа 6-2951цс15 містить висновок про те, що факт відсутності договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг. За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Отже, з 01.05.2018 року надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води здійснює КП «Київтеплоенерго». Мешканцям будинку за адресою: [ADDRESS] , в якому розташована квартира відповідача, послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води надаються КП виконавчого органу Київради (КМДА) "Київтеплоенерго". Судом встановлено, що [PERSON] є споживачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, постачання яких здійснює позивач. Відповідно до п. п. 1, 6, 9 ч. 2 ст. 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004 року №1875-IV, п. п. 1, 5, 8 ч. 2 ст. 8 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 09 листопада 2017 року №2189-VIII виконавець зобов`язаний: забезпечувати своєчасність, безперевність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; розглядати у визначений законодавством термін претензії та скарги споживачів і проводити відповідні перерахунки розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості; вести облік вимог (претензій) споживачів у зв`язку з порушенням порядку надання житлово-комунальних послуг, зміною їх споживчих властивостей та перевищенням термінів проведення аварійно-відновлювальних робіт. Водночас факт ненадання послуги або зниження якості наданої послуги (що є порушенням умов договору у розумінні ст. ст. 526, 530 ЦК України) повинен бути зафіксований належним чином (на це звертає увагу Верховний Суд у постанові від 20 листопада 2019 року у справі №640/18143/16-ц). У своїй постанові від 07 лютого 2018 року у справі №521/6969/15-ц Верховний Суд зазначив, що належним доказом ненадання житлово-комунальної послуги або зниження якості наданої послуги є звернення споживача до надавача послуг та складання сторонами акта-претензії. Оскільки КП виконавчого органу Київради (КМДА) "Київтеплоенерго" надавались послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] , які отримувала у тому числі відповідач (особистий рахунок абонента [NUMBER] ) і користувалася ними, у відповідача (споживача послуг) виник обов`язок оплатити ці послуги. Зі свого боку сторона відповідача не надали суду належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів на підтвердження того, що послуги не були надані відповідачу КП виконавчого органу Київради (КМДА) "Київтеплоенерго" чи надані неналежним чином (звернення з претензіями, скаргами). Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Пунктом 1.1 Договору виконавець зобов`язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води згідно з діючими нормативами, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором. Згідно з п. 14 цього Договору розрахунковим періодом є календарний місяць. За цим договором застосовується щомісячна система оплати послуг. Платежі вносяться споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Повертаючись до матеріалів справи, яка розглядається, суд зазначає, що позивач належним чином виконав умови договору, адже у строки та в порядку надав споживачеві погоджені між ними послуги за зазначеною вище адресою споживання. Доказів зворотнього стороною відповідача суду не надано. Згідно матеріалів справи, у зв`язку з неналежним виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором та простроченням виконанням грошового зобов`язання у відповідача виникла заборгованість: за послуги з постачання гарячої води станом до 01 травня 2018 року у сумі 5551,34 грн; за послуги з централізованого опалення станом з 01 травня 2018 року в розмірі 3454,28 грн, за послуги з постачання гарячої води станом з 01 травня 2018 року у сумі 6854,38 грн. Враховуючи наведене вище, суд прийшов до висновку, що відповідач взятих на себе зобов`язань в строки передбачені Договором належним чином не виконав, прострочив виконання грошового зобов`язання, а тому суд приходить до переконання, що позовна вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за послуги з централізованого опалення станом з 01 травня 2018 року в розмірі 3454,28 грн, за послуги з постачання гарячої води станом з 01 травня 2018 року у сумі 6854,38 грн, є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Щодо частини позовної вимоги за період до 01 травня 2018 року, суд прийшов до наступного. Відповідачем подано до суду заяву про застосування строків позовної давності. Позивач є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Київенерго» на підставі договору про відступлення права вимоги (цесії), укладеного між останнім та позивачем 11 жовтня 2018 року. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта ст. 256 ЦК України). Відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в судовому порядку. 27 липня 2021 року позов звернувся до суду за захистом свого порушеного права за період до 01 травня 2018 року, що підтверджено відбитком штампу Подільського районного суду м. Києва. Відтак, слід застосувати позовну давність до вимог про стягнення заборгованості за послуги з постачання гарячої води станом до 01 травня 2018 року у сумі 5551,34 грн, а тому суд прийшов до висновку про те, що у цій частині позову необхідно відмовити. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суд сплачено судовий збір у сумі 2270,00 грн, що підтверджено платіжним дорученням, яке міститься у матеріалах справи. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 1475,50 грн.

Outcome: partial