Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-23 00:00:00

21 червня 2019 року АТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду з вказаним позовом. Так, відповідно до укладеного договору № б/н від 10 червня 2011 року [PERSON] отримав кредит в розмірі 10300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. [PERSON] порушив умови договору щодо своєчасності сплати платежів за договором, внаслідок чого у нього виникла заборгованість. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Згідно наданої відповіді державного нотаріуса Куйбишевської державної нотаріальної контори, спадкоємці померлого з заявами про прийняття спадщини чи відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ "ПриватБанк". 05 травня 2019 року спадкоємцям померлого [PERSON] був направлений лист-претензія, але ніяких дій щодо погашення забогованості не було виконано. Станом на дату смерті [PERSON] , заборгованість позичальника перед банком становить 8663,67 грн, яка складається з : 8625,86 грн.- тіло кредиту, 37,81грн. - відсотки за користування кредитом. Відповідачі в добровільному порядку не вжили заходів щодо погашення заборгованості, тому АТ КБ "ПриватБанк" вимушений звернутись до суду із вищевказаним позовом.. ( а.с.2-4). Представник позивача у судове засідання не з`явився, просить суд розглянути справу за відсутності представника банку, вказуючи на те, що позивач підтримує заявлені вимоги у повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення в разі неявки відповідача в судове засідання. ( а.с.56). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з"явились, про час і місце розгляду повідомлені, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач [PERSON] надав заяву, якою повідомив суд, що позов АТ КБ "ПриватБанк" не визнає та прохає відмовити в його задоволенні. В обгрунтування своїх заперечень відповідач [PERSON] вказав, що його син [PERSON] помер [INFO] в м.Маріуполь Донецької області. На час смерті він постійно проживав і працював в м.Маріуполь. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не заявив про відмову від неї. Проте він як спадкоємець після померлого сина, до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не звертався, будь-якого майна після смерті сина не успадковував, крім того відповідно до ст.1268 ЦК України не являється таким, що прийняв спадщину після смерті [PERSON] , оскільки на момент смерті сина разом з ним не проживав тривалий час.( а.с.70). Відповідач [PERSON] в судове засідання надала заяву, в якій повідомила, що позов АТ КБ"ПриватБанк" не визнає та прохає відмовити в його задоволенні. В обгрунтування своїх заперечень відповідач [PERSON] вказала, що її син [PERSON] помер [INFO] в м.Маріуполь Донецької області, який на час смерті постійно проживав і працював в м.Маріуполь. Вона як спадкоємець після померлого сина, до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не зверталась, будь-якого майна після смерті сина не успадковувала. Крім того надала копію заяви, якою вона повідомляла АТ "КБ "ПриватБанк" про відсутність правових підстав стягнення з неї боргу за кредитом спадкодався на підставах зазначених вище. ( а.с.68,69) Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності представника позивача та відповідачів на підставі наявних у суду матеріалів. У відповідності до вимог ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надавши їм оцінку, вважає, що позов задоволенню не підлягає виходячи з наступного. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Згідно статуту акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК", за рішенням єдиного акціонера банку від 21 травня 2018 року було змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на акціонерне товариство комерційний банк "ПРИВАТБАНК", про що 14 червня 2018 року були внесені відповідні зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ( а.с.53,54-55). 10 червня 2011 року між публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н, згідно з яким Банк надав останньому кредит у розмірі 10300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до ч.2 ст.639 ЦК України - якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалась. Відповідно до стст.526,1054 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається та позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. [PERSON] порушив умови договору щодо своєчасності сплати платежів за договором, внаслідок чого у нього виникла заборгованість. Згідно свідоцтва про смерть ( а.с.37), серії [NUMBER] від 04 березня 2014 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Куйбишевського районного управління юстиції у Запорізькій області, [PERSON] помер [INFO] у віці 24 років, місце смерті м.Маріуполь, Іллічівський район Донецької області. Відповідно до копії паспорту, [PERSON] до дня смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ( а.с.33). Відповідно до ст. 608,1218,1219, 1231 ЦК - у зв`язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов`язання, які нерозривно пов`язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини і не припинилися у наслідок його смерті. До спадкоємця переходить обов`язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові зі спадкодавця за життя спадкодавця. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. 21 грудня 2014 року позивач звернувся до Куйбишевської державної нотаріальної контори ( а.с.43) з претензією кредитора. Як слідує з матеріалів справи, після померлого [INFO] [PERSON] спадкова справа не заводилася, так як спадкоємці із заявами про прийняття спадщини та з заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину до нотаріальної контори не звертались. Відповідно до довідки, наданою державним нотаріусом Куйбишевської державної нотаріальної контори Запорізької області ( а.с.44), спадкова справа була заведена Куйбишевською державною нотаріальної конторою Запорізької області на претензію кредитора ПАТ "КБ ПриватБанк" (спадкова справа № 309/2014). Інші спадкоємці по даній справі відсутні. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За положеннями ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. А тому, виходячи із наведеного, при вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора, судом підлягає встановленню, яке саме майно спадкоємець отримав у спадщину та яка його вартість. У пункті 32 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" №5 від 30.03.2012 року роз`яснено, що з урахуванням положення ст.1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Аналіз зазначених норм права дає можливість зробити висновок про те, що спадкоємці можуть задовольняти вимоги кредиторів лише: у разі прийняття майна у спадщину; у межах вартості успадкованого майна; у розмірі, яка виникла за життя спадкодавця. Проте, представник позивача в своїй позовній заяві як на підставу задоволення позову посилається на те, що відповідачі постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а тому вважаються такими, що прийняли спадщину і повинні нести цивільно-правову відповідальність за борги спадкодавця. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку, що обов`язковою умовою для прийняття спадщини є фактичне проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, однак доказів фактичного проживання відповідачів із спадкодавцем на час відкриття спадщини суду надано не було. На вимогу суду Більмацькою селищною радою Запоріької області на адресу суду було направлено відповідь про те, що [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , однак доказів їх фактичного проживання із спадкодавцем суду надано не було. Крім того, як слідує з пояснень відповідачів та матеріалів справи, [PERSON] помер у м.Маріуполь Донецької області, де постійно проживав і працював. Позивач також не надав суду доказів, які підтверджують, яке саме майно прийняли у спадок відповідачі та яка його вартість, що унеможливлює стягнення з них заявлених позивачем грошових коштів. Клопотання про витребування відомостей щодо наявності у спадкодавця на час відкриття спадщини рухомого та нерухомого майна заявлено не було, обставин, які б вказували на неможливість подання вказаного клопотання до суду першої інстанції, або наявність поважних причин для його неподання, АТ КБ «ПриватБанк» не наведено. Крім того, позивачем не надано доказів, що містять підтвердження того факту, що саме відповідачі дійсно є спадкоємцями після смерті [PERSON] . Враховуючи недоведеність позивачем наявності, об`єму та вартості спадкового майна після смерті [PERSON] та факту постійного проживання відповідачів разом із спадкодавцем, суд приходить до висновку, що правових підстав для задоволення позовних вимог АТ КБ "ПриватБанк" про стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором боргу спадкодавця у суду не має.

Outcome: dismissed