Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-01 00:00:00

[PERSON] , який діє в інтересах позивачки [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовною заявою до КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА «КРИВБАСВОДОКАНАЛ» про зобов`язання вчинити певні дії, відшкодування моральної та матеріальної шкоди. В позовній заяві просили: (а) зобов`язати КП «КРИВБАСВОДОКАНАЛ» внести до особового рахунку № [NUMBER] , відкритого на ім`я [PERSON] уточнення про обсяг використаної води та оплату за неї та строки (за грудень 2018 року, січень грудень 2019 року), згідно з показниками квартирного лічильника та квитанціями споживача послуги про оплату за використану воду; прибрати з даних особового рахунку № [NUMBER] кубічних метри води на суму 424 грн. 50 коп.; (б) зобов`язати КП «КРИВБАСВОДОКАНАЛ» надалі облік і нарахування по особовому рахунку № [NUMBER] , відкритому на ім`я [PERSON] , згідно договору «Про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення» № 13650 від 18.08.2017 року, проводити виключно по показниках квартирного лічильника води і квитанцій про оплату послуги. Оплату за воду відображати тільки в тих місяцях, які вказані в квитанціях [PERSON] ; (в) стягнути з КП «КРИВБАСВОДОКАНАЛ» на користь [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 6\~155 гривень 56 копійок; (г) стягнути з КП «КРИВБАСВОДОКАНАЛ» на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 4 723 гривень 00 копійок. На обґрунтування своїх вимог зазначили, що позивачка [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS] . Між позивачкою та КП «КРИВБАСВОДОКАНАЛ» 18 серпня 2017 року було укладено договір № 13650 «Про надання послуг централізованого постачання холодної води і водовідведення» . До цього в квартирі був встановлений та опломбований лічильник води ЛК-15 ( № 2842906), про що був складений акт від 17.01.2014 року. 25 лютого 2019 року лічильник був повірений, про що було видано свідоцтво та за результатами перевірки встановлено, що він відповідає вимогам МПУ 333/03-2015 Метрологія, а 05 березня 2019 року відповідачем видано Акт опломбування вузла питної води. Не зважаючи на наявність в квартирі повіреного лічильника води з грудня 2018 року, нехтуючи вимогами Постанови КМУ № 630 від 21.07.2005 року в якій зазначено, що справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, відповідач КП «КРИВБАСВОДОКАНАЛ» визначило додаткове споживання позивачці 18, 32 кубічних метрів води на загальну суму 376 гривень 34 копійки та нарахувало суму заборгованості в сумі 149 гривень 34 копійки, в квітні 2019 року нарахувало 9,6 кубічних метрів використаної води на суму 84 гривні 44 копійок. Вважає, що вказаними неправомірними діями КП «КРИВБАСВОДОКАНАЛ» позивачці завдано матеріальної шкоди, яка полягала в тому, що через незаконні дії відповідача, їй довелося покривати із сімейного бюджету додаткові витратина оплату житловокомунальних послуг, на послуги нотаріуса, адвокатів та на оплату судового збору в період підготовки документів до суду. Крім того, з представником позивача, який вів переговори та листування з відповідачем, стався серцевий напад. Він тривалий час проходив лікування в лікарні та в період з 16 по 28 травня 2019 року на ліки для [PERSON] позивачці довелося виділити з сімейного бюджету 6\~155 гривень 56 копійок. Зазначені в позові обставини вплинули на психічну стійкість позивачки [PERSON] , що призвело до пригніченого стану та психологічних страждань, у зв`язку з чим просить стягнути моральну шкоду в сумі 4\~723 гривні 00 копійок. Судові витрати просила покласти на відповідача та стягнути витрати в розмірі 1\~500 гривень на правову допомогу та послуги нотаріуса. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02.09.2020 року позовну заяву прийнято до свого провадження та призначено розгляд в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі доказами. Представниця відповідача КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА «КРИВБАСВОДОКАНАЛ» Книга І.Л. скористалася правом подання відзиву в якому просила в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, оскільки вважає їх безпідставними, необґрунтованими. Вказала, що між позивачем та КП «КРИВБАСВОДОКАНАЛ» було укладено договір № 13650 відповідно до якого споживач зобов`язаний своєчасно сплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки та на умовах цього договору. Нарахування плати за послуги питного водопостачання та водовідведення здійснюється за показниками приладу обліку холодної води, згідно діючих тарифів. Позивачкою періодично несвоєчасно вносилися показники лічильнику за надані послуги водопостачання та водовідведення. Позивачка чітко фіксувала показники власного лічильника води останнім днем місяця та нею частково здійснювалися оплати за послуги на підставі п. 20 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» та типового договору про надання послуг централізованого опалення. Звернула увагу суду, що позивачка [PERSON] вчасно та в повному об`ємі отримує безперебійно якісні послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, а сплачує за ці послуги кошти на свій розсуд, у зв`язку з чим станом на 01.09.2020 року заборгованість складає 464 грн. 07 коп. . Щодо відшкодування моральної та матеріальної шкоди зазначила, що ці вимоги не підлягають задоволенню з огляду на те, що до позовної заяви не надано належних та допустимих доказів завдання такої шкоди останній діями відповідача. Витрати на правову допомогу не підтверджені документами та до суду не надані. Сторони та учасники судового провадження подали клопотання про розгляд справи без їх участі. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно положень до ст. ст. 15, 16\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке вона може здійснити шляхом звернення до суду у визначеному ЦПК України порядку (ст. 4 ЦПК України) і що також гарантованост.124 Конституції України. Статтею 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод проголошено: кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Статтею 89 ЦПК України\~встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва на право власності від 15 вересня 1999 року № [NUMBER] [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS] (а.с.110). 18 серпня між сторонами укладено Договір № 13650 "Про надання послуг централізованого постачання холодної води і водоведведення" (а.с. 74-76). В цій квартирі 17 січня 2014 року було встановлено і опломбовано лічильник води ЛК-15 (№2842906), про що був складений відповідний акт (а.с. 105) Лічильник повірений 25 лютого 2019 року та 05 березня 2019 року видано акт опломбування вузла питної води (а.с. 106-107). Ці обставини сторонами не заперечувались, а отже доведенню не підлягають. Спір виник з приводу порядку нарахування та розрахунку за послуги з централізованого водопостачання і водовідведення, оскільки відповідач вказував на відсутність фактичних показників засобу обліку на останній день календарного місяця та нараховував заборгованість виходячи із затверджених норм водовідведення. Позивач навпаки стверджує, що завжди вчасно повідомляла про покази лічильника та сумлінно сплачувала, а відповідач свідомо не враховував цю інформацію та не корегує заборгованість. Сторони намагалися врегулювати вказані розбіжності шляхом досудового врегулювання (а.с. 17-71). Зокрема, відповідно до листа КП "КРИВБАСВОДОКАНАЛ" від 31.10.2019 року вих. № 11621 10.10.2019 року контролером зафіксовано фактичні показники приладу обліку що дорівнює 00724 м3. Згідно бухгалтерської\~довідки про\~стан розрахунків\~за період\~з 01.09.2016\~року по\~23.10.2019\~року по\~особовому рахунку\~№ [NUMBER] \~нарахування за квітень, травень та червень 2019 року з підстав відсутності фактичних показів використаної води з урахуванням засобу обліку. ... Після отримання показань квартирних засобів обліку, якщо вони відрізняються від розрахованих за показаннями будинкових засобів обліку, виконавець здійснює коригування плати за надану послугу в наступному розрахунковому періоді шляхом зменшення або збільшення обсягів спожитої послуги, що відображається у платіжному документі (а.с.46-47). Листом КП\~"КРИВБАСВОДОКАНАЛ"\~від 16.10.2019\~року вих.\~№ 3863-01\~повідомлено,\~що станом\~на 01.05.2019\~року по\~особовому рахунку\~№ [NUMBER] \~рахувалась дебіторська\~заборгованість у\~сумі 523,93\~грн.,\~яка утворилась\~в результаті\~систематичної недоплати\~заявницею отриманих\~послуг (а.с.71).\~Листом КП\~"КРИВБАСВОДОКАНАЛ"\~від 17.01.2020\~року вих.\~№ 615\~позивачку повідомлено,\~що:\~"...\~станом по\~особовому рахунку\~№ [NUMBER] \~нарахування за квітень, травень та червень 2019 року проводились за нормативами водоспоживання з підстав відсутності фактичних показів використаної води з урахуванням засобу обліку. ...Станом на 26.12.2019 року заборгованість за послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення за адресою: [ADDRESS] відсутня (а.с. 50-52). Відповідно до ч.2 ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством. Пунктом 9 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. № 630\~(в редакції, що діяла на час виникнення правовідносин) визначено, що квартирні засоби обліку беруться виконавцем на абонентський облік. Згідно з п.10 вказаних Правил справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п`ятим пункту 16 цих Правил. Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку. Відповідно до п.15 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), передбачено, що засоби обліку води і теплової енергії, встановлені у квартирі (будинку садибного типу) та на вводі у багатоквартирний будинок, підлягають періодичній повірці. Стаття 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), норми пунктів 10, 15 Правил не суперечать ст. 41 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) згідно якої облік у сфері питного водопостачання здійснюється підприємствами питного водопостачання і споживачами за допомогою технічних засобів, що внесені до державного реєстру засобів вимірювальної техніки. У разі відсутності таких технічних засобів облік питної води тимчасово здійснюється розрахунковим шляхом згідно з установленими нормами. Оскільки в квартирі позивача був встановлений засіб обліку води, єдиною підставою для переведення споживача на плату за послуги згідно з нормативами (нормами) споживання є виявлена несправність засобів обліку води, що не підлягає усуненню. Такі нарахування здійснюються лише з моменту виявлення несправності засобів обліку води. Відповідачем не надано суду доказів про несправність засобу обліку води, який встановлений в квартирі позивача, з огляду на що нарахування плати за послуги з централізованого водопостачання і водовідведення за нормами споживання здійснене в порушення п. 10,15 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (в редакції яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) при цьому коригування цих показників до показників лічильника належним чином проведено не було. За змістом ст. ст. 11, 15 ЦК України\~цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено ст.16 ЦК України. Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (ст.ст.8,9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений\~ст.16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Зазначений правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 12 червня 2013 року у справі №6-32цс13. Відповідно до пункту 5 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право на зменшення розміру плати за надані послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості в порядку, визначеному договором або законодавством. Правовий аналіз наведених положень ЦПК України, ЦК України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дозволяє дійти висновку про те, що обраний позивачами спосіб захисту своїх прав, а саме захист його прав як споживача та зобов`язання відповідача, виконавця послуг з водопостачання та водовідведення, вчинити певні дії, зокрема, проведення перерахунку плати за водопостачання та водовідведення, не суперечить положенням статті 16 ЦК України. Зокрема, у частині другої указаної статті передбачено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом також не враховано, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Ефективність як критерій способу захисту цивільного права полягає у тому, що його реалізація призведе до відновлення порушених майнових або немайнових прав та інтересів управомоченої особи. З урахуванням викладеного, суд погоджується з позицією позивача, що відповідачем при розрахунках безпідставно не було взято показники лічильника позивача та обґрунтованість розрахунків не відповідає вимогам законодавства про захист прав споживачів, оскільки містить неточності та суперечності.. Посилання представників відповідача на недоліки програмного забезпечення білінгової системи, які потребують вирішення не може братися до уваги, оскільки споживач не повинен нести збитки через недосконалість у роботі ліцензіата. Вказана позиція викладена у листі НАЦІОНАЛЬНОЇ КОМІСІЇ, ЩО ЗДІЙСНЮЄ ДЕРЖАВНЕ РЕГУЛЮВАННЯ У СФЕРАХ ЕНЕРГЕТИКИ ТА КОМУНАЛЬНИХ ПОСЛУГ від 13.02.2020 року № 1694/19.3/7-20. Приймаючи це до уваги, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок оплати вартості послуг з централізованого водопостачання та водовідведення з урахуванням показань, встановленого в квартирі лічильника води. При цьому суд з огляду на свободу господарської діяльності та дискреційні повноваження суду не може зобов`язати "прибрати" з даних конкретного особового рахунку конкретно визначену суму та обліковий показник, оскільки на момент винесення рішення у суду відсутні дані про ці показники. Щодо вимоги зобов`язати КП «КРИВБАСВОДОКАНАЛ» надалі облік і нарахування по особовому рахунку № [NUMBER] , відкритому на ім`я [PERSON] , згідно договору «Про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення» № 13650 від 18.08.2017 року, проводити виключно по показниках квартирного лічильника води і квитанцій про оплату послуги. Оплату за воду відображати тільки в тих місяцях, які вказані в квитанціях [PERSON] то вказана вимога є передчасною, оскільки суб`єкт господарювання здійснює свою господарську діяльність відповідно до законодавства України та на власний розсуд. Більш того, сторони не заперечують того факту, що зараз показники З огляду на це порушення права позивача по цим вимогам не відбулося, а отже і захист його є передчасним. Щодо витрат на лікування [PERSON] то вказані вимоги не можуть бути задоволені судом, оскільки [PERSON] є третьою стороною по справі, без самостійних вимог на предмет спору. Тому відшкодування шкоди, яка завдана у зв`язку із лікуванням третьої особи/представника позивача задоволенню не підлягає. Щодо стягнення моральної шкоди слід зазначити наступне: Стаття 23 ЦК України передбачає підстави моральної шкоди. Моральна шкода, зокрема, полягає у фізичному болі і стражданнях, що особа зазнала в зв`язку з каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, що фізична особа зазнала в зв`язку з протиправною поведінкою у відношенні його; у душевних стражданнях, що фізична особа зазнала в зв`язку з ушкодженням чи знищенням майна; у приниженні честі, достоїнства, а також ділової репутації. Моральна шкода стягується незалежно від стягнення майнової шкоди. Тлумачення статей 11 та 1167\~ЦК України\~дозволяє зробити висновок, що за загальним правилом, підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала моральної шкоди, та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. Головною умовою покладення на особу обов`язку компенсувати моральну шкоду є наявність такої шкоди. Так, за загальним правилом зобов`язання з відшкодування шкоди (майнової та немайнової) є прямим наслідком порушення охоронюваних законом суб`єктивних особистих немайнових і майнових прав та інтересів учасників цивільних відносин. При цьому одне і те ж правопорушення може призводити до негативних наслідків як у майновій, так і немайновій сферах, тобто\~виступати підставою для відшкодування майнової та моральної шкоди одночасно. Суд враховує, що відповідач протиправними діями щодо споживача послуги призвів до пригніченого стану та психологічних страждань [PERSON] .. Вирішуючи спір щодо відшкодування моральної шкоди за порушення споживчого договору, суди мають враховувати, що моральна шкода за порушення цивільно-правового договору може бути компенсована і в тому разі, якщо це прямо не передбачено законом або тим чи іншим договором, і підлягає стягненню на підставі статей 16 та 23 ЦК України і статей 4 та 22 Закону про захист прав споживачів навіть у тих випадках, коли умовами договору право на компенсацію моральної шкоди не передбачено. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду при розгляді справи № 216/3521/16-ц від 01 вересня 2020 року. Заподіяння моральної шкоди та компенсація відповідних немайнових втрат може мати місце як в договірних, так і в деліктних правовідносинах (поза межами існуючих між потерпілим і завдавачем шкоди договірних чи інших правомірних зобов`язальних відносин). Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; З огляду на те, що внаслідок порушень прав споживача [PERSON] зазнала душевних страждань, враховуючи вимоги розумності і справедливості, на думку суду, моральна шкода, яка заподіяна може бути оцінена у розмірі 1000 (тисячу) гривень 00 копійок. Щодо витрат на правову допомогу та послуги нотаріуса суд зазначає наступне: Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. гідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт\~12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір\~доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно із частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано:копію квитанції про оплату за правову допомогу від 24.08.2020 року на суму 600 грн. (призначення консультація з приводу спору з Кривбасводоканалом та консультація щодо складання позову проти Кривбасводоканалу); квитанція № 17 від 07 серпня 2020 року на суму 200 грн. за правову допомогу по позовній заяві; ); квитанція № 14 від 03 серпня 2020 року на суму 200 грн. консультація по законодавству (а.с. 132-133). При цьому позивачем не надано доказів щодо факту надання правничої допомоги по цій справі, а саме договорів на правову допомогу, актів приймання-передачі наданих послуг, розрахунку таких витрат тощо, а отже підстав для стягнення цих витрат не має. Щодо стягнення витрат на посвідчення довіреності представника (довідка на суму 500 грн. за посвідчення довіреності (а.с. 132)) то такі витрати не відносяться до витрат на професійну правничу допомогу, а отже стягненню не підлягають. З огляду на те, що позовні вимоги задоволено частково, позивач звільнений від сплати судового збору, враховуючи приписи статті 141 ЦПК України, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 1681 гривня 60 копійок (840,80 за вимогу нематеріального характеру та 840,80 за вимогу матеріального характеру моральної шкоди).

Outcome: partial