Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до Розвадівської сільської ради Миколаївського району Львівської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті її батька [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог наведено наступне. 09.10.2005 року помер батько позивача. Він був власником будинку №197 на вул. Біласа і Данилишина в с. Розвадів Миколаївського району Львівської області. За життя батьки позивача проживали та були офційно зареєстровані у вищевказаному будинку. Мати позивача померла 01.07.2015 року. Батько позивача за життя склав заповіт, відповідно до якого заповів все належне йому на день смерті майно позивачу. Позивач не прийняла спадщину, оскільки після смерті батька погіршився стан її здоров'я. 09.10.2015 року позивач звернулася у нотаріальну контору для прийняття спадщини за заповітом, однак, їй було відмовлено, оскільки вона пропустила строк для прийняття спадщини. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала та просила такий задоволити. Їй було роз'яснено, що позов нею пред'явлено до неналежного відповідача, однак, позивач проти заміни відповідача заперечила. Представник відповідача, Розвадівської сільської ради Миколаївського району Львівської області, у судове засідання не з'явився, хоча був належно повідомлений про час та місце проведення судового засідання у справі, про причини неявки суд не повідомив. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечила, пояснила суду, що після смерті [PERSON] його майно фактично успадкувала його дружина [PERSON], яка за життя склала заповіт, згідно якого заповіла все своє майно відповідачу [PERSON] Відповідач у свою чергу подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] і оскільки станом на 11.01.2016 року 6 - місячний строк для прийняття спадщини закінчився, вона вважається такою, що спадщину прийняла у повному обсязі, а позивачу належить обов'язкова частка у спадщині. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. 09.10.2005 року помер батько позивача та відповідача [PERSON] - [PERSON]. 01.07.2015 року померла мати позивача та відповідача [PERSON] - [PERSON]. Це стверджується свідоцтвами про смерть. Відповідно до заповіту, посвідченого 07.03.2000 року [PERSON] заповів усе належне йому майно позивачу - [PERSON]. Відповідно до довідки Розвадівської сільської ради Миколаївського району Львівської області [PERSON] до дня смерті проживав та був зареєстрований за адресою: вул. Біласа і Данилишина, 197 в с. Розвадів Миколаївського району Львівської області. З ним за даною адресою була зареєстрована та проживала [PERSON] Відповідно до ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Позивач у встановлений законодавством 6-місячний строк спадщину не прийняла. Зазначає, що поважною причиною пропуску строку визначеного для прийняття спадщини було погіршення стану її здоров'я. У підтвердження незадовільного стану здоров'я позивач надала виписку з медичної карти амбулаторного хворого, відповідно до якої вона перенесла інсульт та є інвалідом ІІ групи загального захворювання з 2009 року, епікриз, відповідно до якого їй була проведена операція та вона перебувала у стаціонарі з 02.12.2009 року по 07.12.2009 року, витяг з історіх хвороби [PERSON], відповідно до якого він перебував у стаціонарі з 01.07.2008 року по 23.07.2008 року. Однак, всупереч вимогам ст.60 ЦПК України, не надала доказів, відповідно до яких вона не могла з поважної причини у період з 09.10.2005 року по 09.04.2006 року звернутися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті її батька [PERSON] (як особисто, так і шляхом надсилання даної заяви засобами поштовог зв'язку). Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2003 року № 7 відповідачами у справі про надання додаткового строку для прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України у разі неприйняття спадщини спадкоємцями за заповітом, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Позивач, як спадкоємець за заповітом, спадщину не прийняла у встановлений законом строк. Тому, право на спадкування отримали спадкоємці за законом. Спадкоємцями І черги до майна [PERSON] були його дружина [PERSON] та діти. Відповідно до ч.2 ст.1270 ЦК України якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини. До нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини спадкоємці І черги за законом, протягом встановленого законом строку, не зверталися. Однак, відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що на час смерті [PERSON] з ним постійно проживала його дружина [PERSON] Сторони підтвердили, що [PERSON] проживала у будинку №197 на вул. Біласа і Данилишина в с. Розвадів Миколаївського району Львівської області до своєї смерті 01.07.2015 року. Таким чином, [PERSON] прийняла спадщину після смерті її чоловіка [PERSON], але не оформила право на спадщину у встановленому законом порядку. За життя [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого заповіла все своє майно, де б воно не було, та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла відповідачу [PERSON] Відповідно до довідки приватного нотаріуса, згідно матеріалів спадкової справи №30/2015 від 09.11.2015 року відповідач [PERSON] є спадкомцем за заповітом після смерті матері [PERSON], яка померла 01.07.2015 року. Позивач є спадкоємцем обов'язкової частки після смерті матері [PERSON], яка померла 01.07.2015 року. Таким чином, позов повинен бути пред'явлений до [PERSON], оскільки вона є правонаступником [PERSON], яка була б належним відповідачем у даній справі, якщо була б живою на момент подачі позову. Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року № 2 у разі, якщо норма матеріального права, яка підлягає застосуванню за вимогою позивача, вказує на те, що відповідальність повинна нести інша особа, а не та, до якої пред'явлено позов, і позивач не погоджується на її заміну, суд залучає до участі в справі іншу особу як співвідповідача з власної ініціативи. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Відповідно до п.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 у разі пред'явлення позову до неналежного відповідача суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом. Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача, суд повинен відмовляти у задоволенні позову. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed