Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача, який в подальшому неодноразово уточнював та просив визнати наказ № 227 Товариства з обмеженою відповідальністю "Керуюча Компанія "ДомКом" від 09.12.2013 року про оголошення догани інженеру [PERSON] за невиконання правил внутрішнього трудового розпорядку - незаконним та скасувати його; визнати наказ № 235 Товариства з обмеженою відповідальністю "Керуюча Компанія "ДомКом" від 17.12.2013 року про оголошення догани інженеру [PERSON] за неналежне невиконання своїх обов'язків незаконним та скасувати його; визнати наказ № 236 Товариства з обмеженою відповідальністю "Керуюча Компанія "ДомКом" від 19.12.2013 року про оголошення догани інженеру [PERSON] за неналежне невиконання своїх обов'язків незаконним та скасувати його; визнати наказ № 353 Товариства з обмеженою відповідальністю "Керуюча Компанія "ДомКом" від 19.12.2013 року про звільнення [PERSON] з посади інженера у зв'язку із систематичним невиконанням без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку, за п.3 ст. 40 Кзпп України незаконним та скасувати його; поновити [PERSON] на посаду інженера Товариства з обмеженою відповідальністю "Керуюча Компанія "ДомКом" з 19 грудня 2013 року. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Керуюча Компанія "ДомКом на користь [PERSON] середню заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 19 грудня 2013 року по 18 серпня 2014 року у розмірі 24 220 грн. 17 коп., моральну шкоду у сумі 10000 грн., та витрати на правову допомогу в сумі 1200 грн., допустити рішення до негайного виконання в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць. Позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що з 1 квітня 2013 року на підставі наказу № 8 від 01.04.2013г. він був прийнятий на посаду інженера з ТОВ "Керуюча компанія " Дом.Ком ". 19 грудня 2013 він був звільнений наказом № 53 від 19.12.2013 року по ст. 40 п.3 Кзпп України за систематичне невиконання без поважних причин своїх обов'язків, покладених трудовим договором. Вважає своє звільнення незаконним з наступних причин. Практично з самого початку його роботи на даному підприємстві у нього склалися неприязні взаємовідносини з директором підприємства [PERSON]. Так, приблизно в травні місяці 2013 р. керівництвом підприємства було прийнято рішення про проведення хронометражу робочого часу всіх працівників управління, але насправді хронометражиста приставили тільки до нього, і на протязі тижня за ним буквально по п'ятах ходив "спостерігач" і фіксував всі його дії. Більше хронометраж робочого часу ні з одним працівником не проводився. Так само директор [PERSON] в грубій формі, на підвищених тонах, звертався до нього в присутності майстрів на виробничих нарадах, така його поведінка по відношенню до нього, присутніми була сприйнята з обуренням. В серпні місяці 2013 року в присутності начальника юр.відділу підприємства Полтавця І.В., тех.директора [PERSON] та інших працівників підприємства [PERSON] запропонував йому написати заяву про звільнення з роботи за власним бажанням без дати, від чого він, відмовився. Потім, після бесіди з директором [PERSON] і під його тиском він, в кінці серпня 2013 року, написав заяву про звільнення з роботи за власним бажанням з 25.12.2013р. без зазначення дати підпису і залишив дану заяву у [PERSON] Дата 25.12.2013р. була вибрана не випадково - це дата його виходу на пенсію, і він дійсно бажав піти з роботи в цей день за власним бажанням. Кілька разів, після написання цієї заяви, [PERSON] говорив співробітникам підприємства: "Ось [PERSON] подумав і написав заяву ...". Наприкінці листопада місяця 2013р. йому було запропоновано спочатку підписати договір про повну матеріальну відповідальність, який він не підписав, так як це суперечить законодавству, потім йому запропонували підписати посадову інструкцію інженера, підписати яку він теж відмовився, так як вона містила, зокрема, пункт, що інженер повинен укласти договір про повну матеріальну відповідальність. За відмову від підпису в посадовій інструкції наказом по підприємству № 227 від 9.12.2013р. йому було винесено стягнення у вигляді догани, після чого, так як на підприємстві не обрано комісію по трудових спорах, 11.12.2013 р. він подав заяву на ім'я директора підприємства про зняття з нього догани, яка залишилась нерозглянутою. 17.12.2013 р. наказом № 235 йому знову оголосили догану за неналежне виконання своїх обов'язків. Так як він вважав цей наказ незаконним, 19.12.2013 р. подав заяву на ім'я директора підприємства про скасування даного наказу. Цього ж дня, 19.12.2013 р, під кінець робочого дня він був викликаний до директора підприємства, де його ознайомили з черговими наказами: № 236 від 19.12.2013 р. про притягнення його до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за неналежне виконання своїх обов'язків і з наказом № 353 від 19.12.2013г. про його звільнення. Всі накази про притягнення його до відповідальності вважає незаконними. Наказ № 227 від 9.12.2013р.- з причин, вказаних в його заяві від 11.12.2013 р. Наказ № 235 від 17.12.2013р. - з причин, вказаних в його заяві від 19.12.2013г. Наказ № 236 від 19.12.2013 р. - він, як інженер, перевіряє види робіт, зазначені в актах приймання виконаних робіт та перевіряє розцінки на їх відповідність Державним будівельним нормам. Фактично дані роботи були виконані на будинку по [ADDRESS], а не по [ADDRESS], що відображено в листі підрядного підприємства ТОВ "ОРЕЗОНТ", який виконав роботи. Вести контроль за проведенням робіт підрядними організаціями не є обов'язком інженера. Наказ № 353 від 19.12.2013.г - оскільки обов'язки інженера, з якими він був ознайомлений в усній формі при прийомі його на роботу, виконував сумлінно і вважає необґрунтованими звинувачення на його адресу про систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором. В колективі склалася така обстановка, що, співробітники, перебуваючи в непрямому підпорядкуванні у директора підприємства, могли давати необхідні пояснення, з якими він не був ознайомлений, але які могли посприяти причинам його звільнення. В наказі № 353 про його звільнення, як підставу, зазначені: а), доповідна записка [PERSON] від 03.12.2013р., з якою він не був ознайомлений; б). Акт відмови від дачі пояснень від 03.12.2013р. Даний акт є фальсифікацією, так як йому навіть не було запропоновано написати пояснення, і йому не відомо, з якого приводу він мав дати пояснення, а хто склав і підписав акт - йому до сих пір взагалі не відомо, та й про існування акту він дізнався тільки з наказу. Від пропозицій написати пояснення він ніколи не відмовлявся, бо розумів, чим це може обернутися. Все вище перелічене є прямим підтвердженням звільнення без законних підстав та з порушенням порядку звільнення. Діями відповідача йому завдано моральної шкоди, оскільки звільнення призвело до втрати засобів для існування для себе, потрясінь, втрати ним нормальних життєвих зв`язків, та вимагає додаткових зусиль для організації його життя. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити у повному обсязі, посилаючись на ті самі підстави. Представник відповідача проти вимог заперечував у повному обсязі, вважає, що дії щодо звільнення [PERSON] є такими, що відповідають чинному законодавству, жодних неправомірних дій відносно нього відповідачем не здійснювалось. На підтвердження своїх пояснень надав суду заперечення, у задоволенні позовних вимог просив відмовити у повному обсязі. Допитаний в судовому засідання в якості свідка [PERSON] пояснив, що розпорядження стосовно виробничої діяльності яка стосується підприємства готує відповідний відділ. Порядок ознайомлення робітників з розпорядженням проводиться керівником в усному порядку, крім того готується інструкція відділом, з якими ознайомлюють робітників. Розпорядження про проведенню робіт по ліфтам [PERSON] надавалось директором підприємства. На об'єктах відділу освіти виконкому Сакаганської районної у місті ради спочатку працював Вовк, потім доручили виконання робіт [PERSON]. Посадову інструкцію розробляють відповідні відділи, підписують начальники та затверджує директор. [PERSON] надавалось розпорядження на використання 53 ліфтів, який відмовився від підпису даного розпорядження. Розпорядження на отримання дозволів на технічну експлуатацію ліфтів надавалось в серпні-вересні 2013 року. Свідок [PERSON] пояснила, що приймала участь в готуванні посадової інструкції в серпні-вересні 2013 року. Станом на 01 квітня 2013 року посадової інструкції не було. Розпорядження по експлуатації ліфтів надавалось [PERSON] безпосередньо директором підприємства. Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердила факт відмови [PERSON] від підпису розпорядження про проведенню робіт по ліфтам, про що був складений акт про відмову від підпису. Мотиви відмови [PERSON] від підпису їй не відомі. При складанні акту та відмови від дачі пояснення, вона знаходилась у сусідньому кабінеті. Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків, проаналізувавши наявні докази, а також письмові пояснення позивача та відповідача, приходить до висновку, що заявлений позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю "Керуюча Компанія "ДомКом" про відміну наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню. У судовому засіданні встановлено та матеріалами справи доведено, що записом № 38 від 01.04.2013 року на підставі Наказу № 8 від 01.04.2013 року позивач прийнятий на посаду інженера ТОВ "Керуюча компанія "ДОМ.КОМ". Записом № 39 від 19.12.2013 року на підставі наказу № 353 від 19.12.2013 року позивача звільнено на підставі п.3 ст.40 Кзпп України за систематичне невиконання без поважних причин своїх обов'язків, покладених трудовим договором ( копія трудової книжки а.с. 12-18). Вирішуючи питання щодо правомірності звільнення позивача суд приходить до наступного. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 40 Кзпп України трудовий договір може бути розірвано з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в разі систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо раніше до нього застосовувались заходи дисциплінарного стягнення. ч.2 ст. 147 Кзпп України встановлено, що за порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. Заходами стягнення є догана і звільнення (ч. 1 ст. 147 Кзпп України). Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться в п. 22 постанови від 6 листопада 1992 р. № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно виявилося порушення, що стало приводом до звільнення, що стало приводом до звільнення за п.3 ч. 1 ст. 40 Кзпп України. Зокрема у справі про звільнення за п.3 ч. 1 ст. 40 Кзпп України суд повинен з'ясувати, чи передував безпосередньо звільненню дисциплінарний проступок, за який не застосовувались інші заходи дисциплінарного стягнення, то чи можна вважати його вчинення систематичним невиконанням працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. Отже необхідна наявність застосованого й такого, що не втратив юридичної сили за давністю, або не знятого заходу дисциплінарного стягнення, а не фактична наявність сукупності застосованих заходів дисциплінарного стягнення. Так, згідно наказу № 227 від 09 грудня 2013 року [PERSON] був притягнутий до дисциплінарної відповідальності за відмову від підпису 28.11.2013 року посадової інструкції, оскільки був не згодний з деякими пунктами вказаної інструкції. Суд не вбачає порушення позивачем [PERSON] трудової дисципліни у випадку не підписання посадової інструкції, у зв'язку з чим вищезазначений наказ підлягає скасуванню. Наказом № 235 від 17.12.2013 року [PERSON] був притягнутий до дисциплінарної відповідальності, оскільки 25.05.2013 року керівництвом Товариства з обмеженою відповідальністю "Керуюча Компанія "ДомКом" було надано розпорядження на організацію та проведення робіт по повірці термоперетворювачів та засобів обліку теплової енергії на об'єктах відділу освіти виконкому Сакаганської районної у місті ради. Однак, через відсутність належного контролю з боку інженера [PERSON] за проведенням робіт, та підбір некваліфікованого персоналу для виконання таких робіт, призвело до неналежного виконання відповідачем своїх обов'язків за договором на виконання робіт, та завдання матеріальної шкоди підприємству. Судом встановлено, що до обов'язків [PERSON], підбір персоналу для виконання робіт не входить. Позивач виконував належний контроль за роботою [PERSON], який здійснював підключення лічильників теплової енергії, однак перевірити правильність їх підключення не надалось можливим по незалежним від нього причинам, а саме через відсутність гарячої води на об'єктах. В серпні 2013 року, при подачі гарячої води, було виявлено неналежне підключення лічильників, що також підтверджується листом відділу освіти виконкому Саксаганської районної у місті ради, та докладної записки [PERSON] на ім'я директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Керуюча Компанія "ДомКом". 01.10.2013 року ТОВ "Керуюча компанія ДОМ.КОМ" був укладений договір на виконання робіт із [PERSON] по усуненню недоліків. Таким чином, відповідач виявив проступок позивача в серпні-вересні 2013 року, а притягнутий [PERSON] до дисциплінарної відповідальності лише 17.12.2013 року, що суперечить ч.1 ст. 148 Кзпп України, яка передбачає, що дисциплінарне стягнення застосовується власником, або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, у зв'язку з чим вищезазначений наказ підлягає скасуванню. Згідно Наказу № 236 від 19.12.2013 року, [PERSON] оголошено догану за неналежне виконання своїх обов'язків, та в якому зазначено що 30 листопада 2013 року інженером ТОВ "Керуюча компанія "ДОМ.КОМ" [PERSON] без фактичної перевірки об'ємів виконаних робіт, було погоджено акт здачі виконаних робіт підрядною організацією ТОВ "Орезонт" по ремонту міжпанельних швів за адресою: [ADDRESS]. Даний акт було надано майстром дільниці № 2 [PERSON] без перевірки факту виконання таких робіт. Але фактично роботи за даною адресою не виконувалися. На підставі даного акту, мешканцям будинку [ADDRESS] був виставлений тариф із врахуванням робіт, що фактично виконані не були, що стало наслідком відсутності зі сторони інженера [PERSON] та майстра дільниці № 2 [PERSON] належного контролю за проведенням робіт підрядною організацією. Дійсно були виконані роботи по ремонту панельних швів в будинку [ADDRESS]. Судом встановлено, що зазначений наказ був вручений позивачу одночасно з наказом про звільнення, що підтвердив представник відповідача в судовому засіданні. Однак, при звільненні не враховуються дисциплінарні стягнення, які не були своєчасно доведені до відома робітника, а оголошені йому лише разом з наказом про звільнення. Не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, доводи про надання [PERSON] розпорядження на отримання дозволів на технічну експлуатацію ліфтів, що знаходяться у експлуатації ТОВ "Керуюча компанія "ДОМ.КОМ" у кількості 54 шт. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що розпорядження на отримання дозволів на технічну експлуатацію ліфтів надавалось в серпні-вересні 2013 року. Таким чином, відсутнє систематичне невиконання робітником без поважних причин, покладених на нього обов'язків. На підставі наведеного, суд вважає, що Наказ № 353 від 19.12.2013 року про звільнення [PERSON] за п.3 ст.40 Кзпп України за систематичне невиконання без поважних причин своїх обов'язків, покладених трудовим договором, підлягає скасуванню, а [PERSON] - поновленню на посаді інженера Товариства з обмеженою відповідальністю "Керуюча Компанія "ДомКом" з 19 грудня 2013 року. Відповідно до ч. 2 ст. 235 Кзпп України при ухваленні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. На підставі вищевикладеного, на користь позивача підлягає стягненню з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу станом на 18.08.2014 року (на день подачі уточненої позовної заяви), яка розраховується наступним чином: 3269,95 грн. - середньомісячна заробітна плата. (3268,95 грн. х2 міс. = 6537,90 грн./ фактична заробітна плата за останні два місяці роботи/ : 44 дні /кількість фактично відпрацьованих днів за два останніх місяця роботи/= 148,59 грн. /середньоденний заробіток/ х 163 дні /кількість днів вимушеного прогулу/ = 24220,17 грн. Відповідно до ст. 235 Кзпп України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за весь період вимушеного прогулу по день ухвалення рішення 18 серпня 2014 року. Згідно п.п.2,4 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць; поновлення на роботі незаконно звільненого працівника. Суд також погоджується з доводами позивача, що йому було завдано моральної шкоди, але розмір відшкодування спричиненої моральної шкоди позивачу оцінює на суму 1000 грн., що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які зазнає позивач. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Представник відповідача, заперечуючи проти заявленого позивачем позову, у судовому засіданні, на підставі ст. 60 ЦПК України не надав доказів на спростування тверджень позивача. Розподіляючи судові витрати між сторонами суд керується ст. ст.79,84,88 ЦПК України, вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрати на оплату правової допомоги в розмірі 1200 грн.

Outcome: partial