Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «УСК «Гарант-авто» (м. Івано-Франківськ вул. Північний Бульвар ім. Пушкіна, 4) про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 3350,50 грн. та моральної шкоди в сумі 100000 грн. Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 22 лютого 2014 року, вона згідно придбаного квитка була пасажиркою автобуса марки «Jelcz» реєстрації Польської республіки [NUMBER], який слідував за маршрутом Коломия - Варшава, рейс № 579. На час проїзду зазначеним рейсом позивачка згідно виданого касиром № 219 чека від 22.02.2014 р. була застрахована в ПАТ «УСК «Гарант-Авто» за обов'язковим особистим страхуванням пасажирів від нещасних випадків на транспорті. 22 лютого 2014 року на автодорозі Мукачево - Львів км. 326+770 внаслідок порушення Правил дорожнього руху водієм автомобіля «Volkswagen Transporter» реєстраційний номер [NUMBER], відбулось зіткнення з попутнім автомобілем марки «FIAT Doblo» реєстраційний номер [NUMBER], після чого виїхав на смугу зустрічного руху, де зіткнувся із зустрічним автобусом марки «Jelcz» реєстрації Польської республіки [NUMBER] маршруту Коломия - Варшава. Внаслідок даної дорожньо-транспортної події (ДТП) водій автомобіля «Volkswagen Transporter» загинув на місці події, а пасажир автобуса «Jelcz» позивачка [PERSON] отримала тілесні ушкодження, була госпіталізована та проходила лікування. 27.02.2014 р. позивачка звернулась до відповідача з приводу виплати їй страхового відшкодування. 30.10.2014 р. отримала відмову у виплаті страхового відшкодування. Позивачка зазначила, що згідно квитанцій та чеків, які збереглися, вона затратила на придбання ліків 3350,5 грн., продовжує лікуватись. Також позивачка зазнала моральної шкоди, яку вона оцінила в сумі 100000 грн., просить стягнути з відповідача в її користь матеріальну та моральну шкоду. В подальшому позивачка подала до суду заяву про уточнення позовних вимог, просить замінити неналежного відповідача належним - ПАТ «УСК «Гарант-Авто» (код ЄДРПОУ 16467237), місцезнаходження: 01042, м. Київ, провулок Новопечерський, буд.19/3. Одночасно вказала, що згідно з Виписками із медичної карти амбулаторного хворого (Форми № 027/о) вона перебувала на стаціонарному лікуванні в періоди: 22.02.2014р. - 04.03.2014 р., 11.03.2014р. - 21.03.2014 р., 02.04.2014р. - 11.04.2014 р., 14.04.2014р. - 28.04.2014 р., 22.05.2014р. - 03.06.2014 р., 18.08.2014р. - 28.08.2014 р., 26.09.2014р. - 07.10.2014 р. Крім перелічених виписок, 20.03.2015 р. Городенківською ЦРЛ видано довідку 01-10 № 6 про те, що [PERSON] дійсно знаходилась на стаціонарному лікуванні з 22.02.2014 р. по 07.10.2014р. Покликаючись на Положення про обов'язкове особисте страхування від нещасних випадків на транспорті, яким передбачено, що у разі тимчасової втрати застрахованим працездатності страховики за кожну добу - виплачують страхові суми - 0,2 відсотка страхової суми, але не більше 50 відсотків страхової суми. Оскільки загальний період лікування становить 228 днів, за кожний день розмір страхової суми становить 204 грн. (0,2% від 102000 грн.), тому з відповідача просить стягнути суму страхового відшкодування 46512 грн. В судовому засіданні позивачка та її представник уточнені позовні вимоги підтримали з підстав, викладених в заяві про уточнення позовних вимог. Позивачка суду пояснила, що квиток на автобус Коломия-Варшава вона придбала 22.02.2014 р. в касі автостанції в м. Івано-Франківськ (Пасічна), автобус відправився біля 18 год. Внаслідок ДТП, яка сталась неподалік с. Ямниця, позивачка отримала тілесні ушкодження та була доставлена до Івано-Франківської обласної клінічної лікарні. Спочатку лікувалась В ОКЛ, продовжувала лікування в Городенківській ЦРЛ. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Із надіслано факсом заперечення слідує, що відповідач позов не визнає. Підставою для відмови позивачці у виплаті страхового відшкодування зазначає те, що договір страхування не було укладено належним чином, оскільки після ДТП за зверненням позивачки підприємство перевізник повернуло їй вартість проїзного квитка, куди входила сума страхового платежу, який мав би надійти на рахунок ПАТ «УСК «Гарант-Авто». Заява про розгляд справи у відсутності представника відповідача до суду не надходила. Відповідно до ст. 224 ЦПК, за згодою позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних в справі доказів. Вислухавши пояснення позивачки, її представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що [PERSON] 22 лютого 2014 року на автостанції в м. Івано-Франківськ придбала квиток № 5581174 на автобус до Варшави на рейс № 579 «Коломия -Варшава», відправлення якого 22.02.2014р. 17.50. На час проїзду зазначеним рейсом позивачка згідно виданого касиром № 219 чека від 22.02.2014 р. була застрахована в ПАТ «УСК «Гарант-Авто» за обов'язковим особистим страхуванням пасажирів від нещасних випадків на транспорті. З Постанови про закриття кримінального провадження від 29.04.2014 р., винесеної слідчим відділу розслідування ДТП СУ УМВС України в Івано-Франківській області, слідує, що 22 лютого 2014 року о 18 год. на автодорозі Мукачево - Львів км. 326+770 між селами Ямниця та Тязів Тисменицького району сталася дорожньо-транспортна пригода внаслідок порушення Правил дорожнього руху водієм, який керував автомобілем марки «Volkswagen Transporter» державний реєстраційний номер [NUMBER], рухаючись в напрямку м.Івано-Франківська і вчинив зіткнення із задньою частиною попутного автомобіля марки « FIAT Doblo» державний реєстраційний номер [NUMBER], після чого виїхав на смугу зустрічного руху, де зіткнувся із зустрічним автобусом марки «Jelcz» реєстрації Польської республіки [NUMBER] маршруту «Коломия-Варшава». Внаслідок ДТП від отриманих тілесних ушкоджень водій автомобіля марки «Volkswagen Transporter» помер на місці події, а водій та чотири пасажири автобуса «Jelcz» отримали тілесні ушкодження. Одним із пасажирів, які отримали тілесні ушкодження внаслідок вищезазначеної ДТП, була позивачка [PERSON]. Відповідно до п. 2 Положення про обов'язкове особисте страхування від нещасних випадків на транспорті, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 14 серпня 1996 р. № 959 (далі - Положення) застрахованими вважаються пасажири з моменту оголошення посадки в морське або річкове судно, поїзд, автобус або інший транспортний засіб до моменту завершення поїздки. П. 3 Положення визначено, що кожному застрахованому перевізник, що виступає агентом страховика, видає страховий поліс. Він може видаватися на окремому бланку або міститися на зворотному боці квитка. Документом, що підтверджує страхування пасажирів під час здійснення регулярних пасажирських перевезень автомобільним транспортом, є квиток. Про те, що дійсно [PERSON] в касі Івано-Франківських автостанцій придбала квиток № 5581174 на рейс «Коломия-Варшава», з відправленням 22.02.2014 року, до станції Варшава, свідчить відповідь ТОВ «Івано-Франківське обласне підприємство автобусних станцій» від 04.03.2014 р. на запит ПАТ «УСК «Гарант-Авто». Відповідно до квитка № 5581174 на проїзд автобусом рейсом № 579 Коломия - Варшава страхувальником обов'язкового особистого страхування від нещасних випадків на транспорті є ПАТ «УСК «Гарант-Авто» м. Київ, страхова сума - 600 неоп. мін. доходів громадян. Відповідно до ст. 979 ЦК України, ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Відповідно до статті 7 Закону України „Про страхування" - для здійснення обов'язкового страхування Кабінет Міністрів України, якщо інше не визначено законом, встановлює порядок та правила його проведення, форми типового договору, особливі умови ліцензування обов'язкового страхування, розміри страхових сум та максимальні розміри страхових тарифів або методику актуарних розрахунків. Згідно вимог статті 999 Цивільного кодексу України - законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). Частина 2 згаданої статті передбачає: до відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Відповідно до ст. 983 Цивільного кодексу України договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором. За п. 2 Положення застрахованими вважаються пасажири з моменту оголошення посадки в морське або річкове судно, поїзд, автобус або інший транспортний засіб до моменту завершення поїздки. В п. 3 Положення зазначено, що страховий платіж за обов'язковим особистим страхуванням від нещасних випадків на транспорті утримується з пасажира перевізником, який діє від імені страховика за винагороду на підставі договору доручення. Як вбачається з матеріалів справи, позивачка здійснила оплату страхового платежу в момент оплати вартості проїзду. Ст. 997 ЦК України та ст. 28 Закону України «Про страхування» визначений повний перелік строку дії договору страхування та порядок його припинення. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. П. 7 Положення встановлено, що страховими випадками є: а) загибель або смерть застрахованого внаслідок нещасного випадку на транспорті; б) одержання застрахованим травми внаслідок нещасного випадку на транспорті при встановленні йому інвалідності; в) тимчасова втрата застрахованим працездатності внаслідок нещасного випадку на транспорті. Якщо випадки, зазначені у підпунктах "а", "б", "в" цього пункту, сталися внаслідок неправомірних або навмисних дій застрахованого, вони не вважаються страховими і страхова сума при цьому не виплачується. Страховики виплачують страхові суми: в) у разі тимчасової втрати застрахованим працездатності за кожну добу - 0,2 відсотка страхової суми, але не більше 50 відсотків страхової суми, передбачено п. 8 Положення. Згідно з п. 6. Положення розмір страхової суми для кожного застрахованого становить 6000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. П. 10 Положення визначено, що страхова виплата застрахованому здійснюється страховиком на підставі заяви застрахованого про її виплату; акта про нещасний випадок; листа непрацездатності (для працюючої особи) або довідки закладу охорони здоров'я, що засвідчив тимчасову непрацездатність громадян (для непрацюючої особи), або довідки спеціалізованих установ про встановлення інвалідності; у разі загибелі чи смерті застрахованого внаслідок нещасного випадку - копії свідоцтва про смерть, а також страхового поліса або документа, що його замінює (для пасажира пільгової категорії - документа, що підтверджує право на пільги). Страхова сума виплачується не пізніше як через 10 діб з дня одержання необхідних документів через касу страховика або перераховується на розрахунковий рахунок, зазначений застрахованим у заяві, відповідно до рівня неоподатковуваного мінімуму доходів громадян на день виплати. З метою отримання страхового відшкодування позивачка 27.02.2014 р. звернулася до Івано-Франківської філії відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування по договору обов'язкового особистого страхування від нещасних випадків на транспорті у зв'язку з отриманням тимчасової непрацездатності внаслідок нещасного випадку на транспорті. Листом від 30 жовтня 2014 року позивачці відмовлено у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на те, що 24.02.2014р. квиток був повернутий і повернута вартість квитка, разом із страховим платежем, тому ПАТ «УСК «Гарант-Авто» не може здійснити страхове відшкодування [PERSON] Відповідно до п. 37 Постанови КМУ від 18 лютого 1997 р. № 176 «Про затвердження Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту» - у разі виходу з ладу автобуса (припинення перевезення через настання надзвичайної або невідворотної за даних умов події) приміського чи міжміського сполучення водій здійснює пересадку пасажирів в інший автобус, яким пасажири будуть доставлені до найближчої автостанції чи кінцевого пункту призначення. У такому разі на приміському маршруті пасажиру повертається повна, а на міжміському невикористана вартість квитка. Наведене свідчить про те, що на момент настання події (ДТП) договір страхування діяв, а на позивачку розповсюджувався страховий захист згідно договору страхування, тому посилання відповідача, що в зв'язку з поверненням квитка страхова компанія не може здійснити страхове відшкодування не можуть бути прийняті судом до уваги. Відповідно до п. 1.3. Наказу Міністерства охорони здоров'я України від 9 квітня 2008 року N 189 «Про затвердження Положення про експертизу тимчасової непрацездатності» зазначено, що непрацездатність (утрата працездатності) - це стан здоров'я (функцій організму) людини, обумовлений захворюванням, травмою тощо, який унеможливлює виконання роботи визначеного обсягу, професії без шкоди для здоров'я. Тимчасова непрацездатність - це непрацездатність особи внаслідок захворювання, травми або з інших причин, що не залежить від факту втрати працездатності (пологи, карантин, догляд за хворим тощо), яка має тимчасовий зворотний характер під впливом лікування та реабілітаційних заходів, триває до відновлення працездатності або встановлення групи інвалідності, а в разі інших причин - до закінчення причин відсторонення від роботи. Тимчасова непрацездатність застрахованих осіб засвідчується листком непрацездатності. Випадок тимчасової непрацездатності - тимчасова непрацездатність, яка триває безперервно від початку визначеного захворювання, травми тощо, підтверджується видачею листка непрацездатності з можливим продовженням лікування в одному або декількох закладах охорони здоров'я до відновлення працездатності, що підтверджується закриттям листка непрацездатності - "стати до роботи". Відповідно до п. 10 Положення страхова виплата застрахованому здійснюється страховиком на підставі заяви застрахованого про її виплату; акта про нещасний випадок; листа непрацездатності (для працюючої особи) або довідки закладу охорони здоров'я, що засвідчив тимчасову непрацездатність громадян (для непрацюючої особи), або довідки спеціалізованих установ про встановлення інвалідності; у разі загибелі чи смерті застрахованого внаслідок нещасного випадку - копії свідоцтва про смерть, а також страхового поліса або документа, що його замінює (для пасажира пільгової категорії - документа, що підтверджує право на пільги). Пунктами 1.1, 1.2 Наказу Міністерства охорони здоров'я України від 13 листопада 2001 року N 455 «Про затвердження Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян» (далі - Інструкція) визначено, що тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком непрацездатності. Видача інших документів про тимчасову непрацездатність забороняється, крім випадків, обумовлених п. 1.13, 2.7, 2.16, 2.17, 2.18, 2.19, 2.20, 3.4, 3.16, 6.6. У разі захворювання чи травми на весь період тимчасової непрацездатності до відновлення працездатності або до встановлення групи інвалідності медико-соціальною експертною комісією (МСЕК) видається листок непрацездатності, що обраховується в календарних днях (п. 2.1 Інструкції). Відповідно до п. 2.18. Довідка довільної форми, засвідчена підписом завідувача відділення та печаткою лікувально-профілактичного закладу, видається: у разі тимчасової непрацездатності громадян, які шукають роботу, і безробітних, враховуючи період їх професійної підготовки та перепідготовки; особам, які проходять діагностичне обстеження в закладах охорони здоров'я незалежно від форми власності, за відсутності ознак тимчасової непрацездатності. Про те, що [PERSON] перебувала на лікуванні внаслідок ДПТ, що сталася 22.02.2014 р., свідчать: Виписка № 3663-14 з історії хвороби стаціонарного хворого про перебування на лікуванні в Івано-Франківській ОКЛ з 22.02.2014р. по 04.03.2014 р., виписки із медичних карт стаціонарного хворого Городенківської ЦРЛ: № 1777 - з 11.03.2014р. по 21.03.2014 р., № 361 - з 14.04.2014р. по 28.04.2014 р., № 458 - з 22.05.2014р. по 03.06.2014 р., № 5598 - з 18.08.2014р. по 28.08.2014 р., № 6517- з 26.09.2014р. по 07.10.2014 р., витяг з історії хвороби № 2348 про перебування на лікуванні в Городенківській центральній районній лікарні з 22.02.2014 року по 07.10.2014 року. Городенківською ЦРЛ 20.03.2015 р. видано довідку 01-10 № 6 про те, що [PERSON] дійсно знаходилась на стаціонарному лікуванні з 22.02.2014 р. по 07.10.2014 р., всього 228 днів. Відповідно до п. 6. Положення розмір страхової суми для кожного застрахованого становить 6000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Згідно з п. 8 «в» Положення страховики виплачують страхові суми у разі тимчасової втрати застрахованим працездатності за кожну добу - 0,2 відсотка страхової суми, але не більше 50 відсотків страхової суми. Виходячи із наведеного, приймаючи до уваги визначений п. 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян - 17 грн. та період непрацездатності позивачки - 228 днів, суд приходить до висновку, що в користь [PERSON] слід стягнути 46 512 грн. (6000 неоподатк.мінімум.дох. гром. * 17 грн. = 102000 грн.; 102000 грн. * 0,2 : 100 = 204 грн. розмір страхової суми за кожну добу тимчасової втрати застрахованим працездатності; 204 грн. х 228 днів = 46512 грн.). Отже, уточнений позов [PERSON] слід задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача на користь [PERSON] страхову суму в розмірі 46 512 (сорок шість тисяч п'ятсот дванадцять) гривень. Питання розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі ст.ст. 22, 23, 1166, 1187, 1192, 1194 ЦК України, ст.ст. 7, 8, 16, 28 Закону України «Про страхування», Положення про обов'язкове особисте страхування від нещасних випадків на транспорті, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 14 серпня 1996 р. № 959,

Outcome: approved