Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та розподіл спільного майна подружжя ,вказуючи ,що З листопада 2001 року в Черкаському міськвідділі РАЦС вона зареєструвала шлюб з відповідачем по даній справі ,актовий запис за № 1704.Дошлюбне прізвище [PERSON]. В період шлюбу у них народилось двоє дітей: [INFO] [PERSON] та [INFO] [PERSON]. Сім'я з відповідачем розпалась. Причина розпаду сім' ї полягає в тому, що у них різні погляди на життя та життєві проблеми. Це привело до того, що подружні відносини вони припинили і поновлювати їх не збирається. Вона прийшла до висновку, що їх шлюб носить формальний характер і його необхідно розірвати. Примирення між ними бути не може. Одночасно з розірванням шлюбу бажає провести розподіл спільного майна подружжя. В період шлюбу, а саме 25.03.2008 року по договору купівлі-продажу ними було придбано квартиру [ADDRESS], вартістю 279300 грн. Відповідно до ст. 60 СК України дана квартира є їхнім спільним майном /майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності/. Відповідно до ст.ст. 69, 70 СК України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Ч.З Ст.70 СК України передбачено, що за рішенням суду частка майна дружини може бути збільшена, якщо з нею проживають діти, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Відповідач працює на 0,5 ставки, аліменти в добровільному порядку їй не сплачує зовсім. В зв'язку з цим вони вимушена також подати до суду позов про стягнення аліментів на дітей. Тому вважає, що має право на 2/3 частини квартири, а відповідач на 1/3 частину. Ціна позову є вартість 2/3 частин квартири і становить 186200 грн. Доказом наведеного в позові є копії доданих документів. Просить суд постановити рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем. Розділити спільне майно подружжя, виділивши мені та визнавши за нею право власності на 2/3 частини квартири [ADDRESS] та стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати по справі. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити, суду пояснила як подружні стосунки припинені з грудня 2014 року, було надано термін для примирення півтора місяця,спроба з боку відповідача примирення була ,але на її погляд нічого не дало, відповідач не змусить її проживати з ним, вона не хоче щоб він управляв нею. Відповідач не контролює свої емоції, веде себе агресивно, що вона змогла те робила, але не в силах терпіти, діти свідки. Вона має захистити дітей, зберегти себе, 13 років терпіла, кредит виплачувала за квартиру в період шлюбу вона, ремонт робили разом, приходить відповідач додому нервовий, вважає це не сім"я, такого чоловіка вона не хоче . Інших варіантів крім розлучення не знаходить , вона зробила все для збереження сім"ї, подала на розлучення ,оскільки проживання в шлюбі в подальшому не можливо. Представник позивачки адвокат Хомік С.Г. підтримав пояснення позивачки. Відповідач позов не визнав ,суду пояснив ,що він не святий,не збирається бігати по квартирам, проживає разом дружиною в одній квартирі , з грудня 2011 року він в більшій кімнаті , позивачка у меншій, не дає згоди на розлучення, вважає , що сім"я не розпалась, один від одного ніколи не уходили, вважає за необхідне шукати альтернативу, примирення. Квартира спільна,куплена в період шлюбу на такий розподіл ,як зазначає позивачка не згідний. Заслухавши позивачку, представника позивачки адвоката Хомік С.Г. ,відповідача ,вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи ,суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. В судовому засіданні встановлено ,що сторони зареєстрували шлюб 03 листопада 2001 року у Черкаському міському відділі реєстрації актів громадянського стану , актовий запис № 1704. В період шлюбу у них народилось двоє дітей: [INFO] [PERSON] та [INFO] [PERSON]. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України ,суд постановляє рішення про розірвання шлюбу ,якщо буде встановлено ,що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них,їхніх дітей,що мають істотне значення. Судом встановлено , що сім"я розпалася ,причина розпаду сім'ї полягає в тому ,що в них різні погляди на життя та життєві проблеми, що вони не можуть порозумітися в різних питаннях і на цьому ґрунті в них часто виникають сварки та непорозуміння . Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу на думку суду недоцільно .З грудня 2014 року сторони не підтримують шлюбних відносин. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що подальше спільне життя суперечить інтересам один одного, на думку суду шлюб носить формальний характер, збереження сім'ї є неможливим , тому його необхідно розірвати. В період шлюбу сторони 25.03.2008 року купили квартиру [ADDRESS] ,яка зареєстрована на позивачку [PERSON], вартістю 279300,00грн.,позивачка просила виділити їй 2/3 квартири,відповідач заперечував проти такого поділу,оскільки вважає квартиру спільним майном подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 68 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Частинами 1 і 2 ст. 69 Сімейного кодексу України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Згідно ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Тому квартира [ADDRESS], суд вважає підлягає поділу між сторонами в рівних частинах. Відповідно до п.п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. В силу ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист всіх суб'єктів права власності. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення,суд присуждає з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково ,судові витрати присуждаються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог ,а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог,у задоволенні яких позивачеві відмовлено А тому суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] документально підтверджені судові витрати,а саме судовий збір в розмірі 243грн.60коп. Також підлягає до стягнення з [PERSON] в прибуток держави судовий збір в розмірі 1396,00грн. ,за розподіл спільного майна подружжя, оскільки вартість квартири складає 279300,00грн. :2 =139650,00грн., а 1 відсоток від ціни позову ,судовий збір становить 1396,50грн. В частині стягнення з відповідача судові витрати за правову допомогу в сумі 3000,00грн. на користь позивачки,суд вважає ,що дані вимоги не підлягають до задоволення ,оскільки дана квитанція не відповідає затвердженій формі документів суворої звітності та Інструкції щодо їх використання . Враховуючи вищевикладене ,суд вважає ,що позов підлягає до часткового задоволення. - Враховуючи вищенаведене,

Outcome: partial