Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на земельну частку (пай), зазначивши, що [PERSON] а являлася власницею земельної частки (паю), розміром 3,78 га в умовних кадастрових гектарах в межах Стецівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧР № 0123114 , виготовленого та зареєстрованого в 1996 році за № 174. [INFO] [PERSON] а померла. Після смерті [PERSON] спадщину фактично прийняв її син [PERSON] , оскільки він звернувся з відповідною заявою до нотаріальної контори, а також протягом шести місяців після її смерті користувався майном померлої, обробляв присадибну земельну ділянку, вступивши таким чином в управління та володіння майном померлої. Позивач звернувся до нотаріальної контори для видачі свідоцтва про право на спадщину, але нотаріус відмовив йому в оформленні спадкового майна і рекомендував звернутися до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно в зв`язку із відсутністю оригіналу сертифікату на право на земельну частку (пай). Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити додавши, що оскільки оригінал сертифікату відсутній і він не зміг нотаріально оформити вказане спадкове майно, то просить суд визнати за позивачем право власності на вказану земельну частку (пай). Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, надіславши заяву в якій позов визнав і згідний на задоволення позовних вимог. Суд, вислухавши представника позивача, задовольнивши заяву відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO], відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 09.01.1996 року померла [PERSON] а (а.с.6). Після її смерті на території Стецівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області (нині - територія Чигиринської міської ради Черкаської області) відкрилася спадщина. [PERSON] а була власницею земельної частки (паю), розміром 3,78 га в умовних кадастрових гектарах в межах Стецівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області (нині - територія Чигиринської міської ради Черкаської області) згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧР № 0123114, виготовленого в 1996 році на імя [PERSON] та зареєстрованого за № 174 , де у графі напроти прізвища останньої підпис власника про отримання сертифікату на руки та відмітка "Погашено" - відсутні, що підтверджується архівною довідкою архівного сектору Чигиринської РДА Черкаської області від 02.08.2019 року № 74/04-04 (а.с. 11). Відповідно до довідки Стецівського старостинського округу Чигиринської міської ради Черкаської області від 25.09.2019 року № 502 [PERSON] а на день своєї смерті [INFO] була зареєстрована та постійно проживала за адресою: [ADDRESS] , при цьому інші члени сім`ї, неповнолітні та малолітні діти, утриманці на день смерті останньої не були зареєстровані та не проживали зі спадкодавцем (а.с.9). Спадкоємцем майна [PERSON] є позивач, як її син, що вбачається зі свідоцтва про його народження серії [NUMBER] від 12.03.1966 року та Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 00023566578 від 02.08.2019 року (а.с. 7,8). Крім того, як вбачається з довідки Стецівського старостинського округу Чигиринської міської ради Черкаської області від 25.09.2019 року № 503 [PERSON] , [INFO] , протягом шести місяців після смерті своєї матері [PERSON] користувався майном та речами померлої, утримував її будинок, обробляв присадибну земельну ділянку, вступивши таким чином в управління та володіння спадковим майном померлої (а.с.10), що свідчить про те, що позивач фактично прийняв спадщину після померлої матері, вступивши в управління спадковим майном та користуючись її майном. Як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії завідувача Чигиринської державної нотаріальної контори Цинди Р.М. № 751/02-31 від 14.09.2019 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) розміром 3,78 га в умовних кадастрових гектарах в межах Стецівської сільської ради Чигиринського району Черкаської області, що залишилася після померлої [INFO] [PERSON] у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно (а.с.13). Згідно даних завідувача Чигиринської державної нотаріальної контори Цинди Р.М. № 848/01-16 від 10.10.2019 року, після померлої [INFO] [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину звертався [PERSON] . Інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини, із заявами про відмову від прийняття спадщини не зверталися. Так, з огляду на те, що спадщина після смерті [PERSON] відкрилася та була прийнята до 01 січня 2004 року, то правовідносини, що виникли, регулюються нормами Цивільного кодексу Української РСР 1963 року. За змістом ст.6 ЦК УРСР кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права. За загальними положеннями про спадкування за ЦК УРСР 1963 року, зокрема згідно зст.524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця (ст.525 ЦК УРСР). Відповідно до ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст.549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. Європейський суд з прав людини в своїх рішенням вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року, "Новоселецький проти України" від 11 березня 2003 року, "Федоренко проти України" від 1 червня 2006 року). На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що оскільки інших спадкоємців, які б прийняли спадщину після померлої [PERSON] , не має, тому суд вважає можливим позов задовольнити та визнати за позивачем право власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом.

Outcome: approved