Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

Лікар-психіатр 2-Б відділення Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ім. О.Ф. Мальцева [PERSON] звернувся до суду із заявою про визнання госпіталізації та стаціонарного лікування недієздатного [PERSON] до психіатричного закладу за згодою опікуна доцільними. Заява обґрунтована тим, що 26 вересня 2017 року о 12 год. 00 хв. за направленням лікаря ПОПНД, заявою опікуна [PERSON] на лікування до Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ім. О.Ф. Мальцева поступив хворий [PERSON], [INFO], з діагнозом: Шизофренія, параноїдна форма, загострення. Враховуючи наявність тяжкого психічного розладу, психічний стан на момент огляду, специфічні розлади в сфері мислення, в емоційно-вольовій сфері, слухові обмани сприйняття, тривогу, недієздатність хворого, письмову заяву опікуна про прохання госпіталізації та лікування в стаціонарі, лікар просив суд винести рішення про визнання госпіталізації недієздатного [PERSON] до психіатричного закладу за згодою опікуна та його стаціонарне лікування доцільними. В судовому засіданні лікар заяву підтримав та просив задовольнити. Хворий проти задоволення заяви, проти лікування не заперечує. Прокурор в судовому засіданні заяву підтримав, проти її задоволення не заперечує. Суд, заслухавши пояснення лікаря, думку хворого та прокурора, вивчивши докази у справі, приходить до наступних висновків. Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 05 січня 2011 року, яке набрало законної сили 17 січня 2011 року, [PERSON] визнаний недієздатним, його опікуном призначено його мати - [PERSON] (а.с.8). Як встановлено судом, [PERSON] з 1999 року по 2004 рік неодноразово проходив стаціонарне лікування з приводу алкогольної залежності. Неодноразово переносив алкогольний делірій. З 2003 року на фоні алкоголізації почав змінюватися за характером, став замкненим, дратівливим, часом агресивним. В подальшому з'явилося відчуття, що його думки хтось краде. Почав підозрювати сестру у неблаговидних вчинках. Безпричинно плакав, сміявся, приставав до дітей на уроках. У зв'язку з цим був направлений на лікування в ПОКПЛ, де йому встановлений діагноз: «Шизоафективний розлад».Після проведеного лікування був виписаний в задовільному стані, але через рік повторилася та ж поведінка. Виказував маячні ідеї, що йому пороблено, що його заряджено негативною енергією, конфліктував з батьками. Періодично виникали «голоси», що коментували його дії. З цього приводу був госпіталізований повторно та встановлений діагноз: «Шизофренія, параноїдна форма» (2005 рік). З того часу неодноразово лікувався в ПОКПЛ з приводу психічного захворювання, яке ускладнювалось вживанням алкоголю. Є інвалідом ІІІ групи з дитинства. Психічний стан погіршився в останні тижні: з'явилися слухові галюцинації, тривога, став вживати алкоголь запоями по 3-5 днів, конфліктував з матір'ю. Був оглянутий психіатром ППНД та направлений у дану лікарню згідно заяви матері-опікуна. 27 вересня 2017 року [PERSON] оглянутий комісією лікарів-психіатрів, якою йому встановлено діагноз: шизофренія, параноїдна форма (шизофренія Гретера), епізодичний тип перебігу з частими загостреннями, вираженою прогредієнтністю, парафренний етап, стан загострення (галюцинаторно-параноїдний синдром, маячні ідеї релігійно-мнестичного змісту) з помірно вираженим дефектом змішаного (психопатоподібного та параноїдного) типу. Враховуючи наявність тяжкого психічного розладу, психічний стан на момент огляду, специфічні розлади в сфері мислення, в емоційно-вольовій сфері, слухові обмани сприйняття, тривогу, недієздатність хворого, письмову заяву опікуна про прохання госпіталізації та лікування в стаціонарі, комісією зроблений висновок про доцільність госпіталізації [PERSON] Крім пояснень осіб, які беруть участь в судовому засіданні, зазначене підтверджується письмовими доказами - висновком комісії лікарів-психіатрів, заявою опікуна хворого - [PERSON], рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 05 січня 2011 року. Відповідно до ст.13 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. Рішенням Конституційного суду України від 1 червня 2016 року № 2-рп/2016 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" (справа про судовий контроль за госпіталізацією недієздатних осіб до психіатричного закладу) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" від 22 лютого 2000 року № 1489-III з наступними змінами у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. Зважаючи на наявність у [PERSON] тяжкого психічного розладу, психічний стан на момент огляду, недієздатність хворого, письмову заяву опікуна, враховуючи висновок комісії лікарів-психіатрів, суд вважає за необхідне поміщення [PERSON] до психіатричного стаціонару визнати доцільним. За таких обставин суд приходить до висновку, що заява лікаря-психіатра підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved