Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

29.01.2015\~ року\~ [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] з вимогою про визначення їй додаткового строку 3 місяці для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті баби [PERSON], яка померла 17 січня 2013 року. В обґрунтування позовних вимог вказала, що після смерті баби [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить 1/2 частина квартири [ADDRESS]. Спадкоємцями першої черги відповідно до норм законодавства померлої баби є її двоє дітей: [PERSON], Бабич (дошлюбне прізвище [PERSON]) А.М. та її чоловік [PERSON] Її батько [PERSON] помер 12.05.1999 року помер, тобто, спадкоємицею за правом представлення є вона. 12.06.2014 року помер її дід [PERSON], який був власником 1/2 частини квартири [ADDRESS]. Відповідно до положення ст. 1217 ЦК України та ст. 1223 ЦК України вона, як онука померлої баби, є спадкоємицею її майна за правом представлення. Але вона не знала, що 1/2 частина квартири [ADDRESS] належить її бабі. Оскільки і сама баба і дід весь час в своїх розмовах говорили про те, що квартира оформлена на діда і він є її власником та особою, яка має право розпоряджатися цією квартирою. Тому, після смерті баби вона не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк, оскільки була впевнена, що у неї немає будь-якого майна. Лише в січні 2015 року їй стало відомо, що 1/2 частина квартири належить бабі, оскільки після смерті свого діда вона звернулася з відповідною заявою про прийняття спадщини та почала збирати всі необхідні документи для оформлення своїх спадкових прав. Вона звернулася до КП "Зміївське БТІ" з заявою про отримання інформації про вартість квартири, після чого отримала відомості про те, що квартира станом на 31.12.2012 року належала і [PERSON] Отже, саме відсутність інформації про наявність спадкового майна у спадкодавця і є поважною причиною того, що вона своєчасно не звернулася до Зміївської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлої 17.01.2013 року [PERSON] Позивачка [PERSON] та представник позивачки адвокат [PERSON] під час судового розгляду підтримали позов з підстав, викладених у позовній заяві. Водночас, позивачка [PERSON] пояснила, що за життя баба [PERSON] говорила їй, що частина квартири належить їй, але документів не показувала. Після смерті баби дід говорив, що квартира в цілому належить йому і, що він потурбується, щоб онука не залишилася без житла. При цьому жодних документів вона не бачила та не намагалася їх отримати. Відповідачка [PERSON] та представник відповідачки адвокат [PERSON] позов не визнали, вказали, що позивачці достовірно було відомо про місце та час відкриття спадщини після померлої баби, оскільки вона була присутньою на її похованні. Також їй було достовірно відомо про відсутність заповіту та про своє право на спадкування за законом в порядку представлення, оскільки її батько, а син спадкодавця, помер раніше своєї матері. Єдиною причиною пропуску встановленого законом строку для подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори позивачка зазначає те, що вона не була обізнаною щодо наявності у власності баби майна, а також, що зі слів баби і діда їй було відомо, що квартира оформлена на діда. Це твердження є надуманим та таким, що повністю спростовується фактичними обставинами. Її батьки, дід та баба позивачки, перебували в зареєстрованому шлюбі з 26 березня 1964 року, ніколи шлюбні відносини не розривали, проживали разом усе своє життя, були зареєстровані весь час за однією адресою. Квартира №28 в будинку №13 була приватизована її батьками, і позивачка не знала іншого місця проживання своїх баби та діда. Таким чином, враховуючи, що баба та дід перебували в шлюбі, були зареєстровані і проживали за однією адресою, у позивачки мали виникнути сумніви в тому, що ця квартира належить одному з подружжя (діду). Крім цього, будучи зареєстрованою в [INFO] вона фактично, постійно, безвиїзно проживала з 1982 року по теперішній час разом з матір'ю [PERSON] по день її смерті 17.01.2013 року, батьком [PERSON] по день його смерті 12.06.2014 року, в тому числі і на день їх смертей, а також з її дочкою [PERSON], [INFO]. За цей час позивачка лише декілька разів навідувала своїх бабу та діда. При цьому вона завжди була присутньою при таких відвідуваннях і жодного разу не обговорювалося питання щодо належності вказаної квартири її батьку чи матері. Її батьки були чесними та порядними людьми та ніколи б не дозволили собі обманювати рідну онуку. Після смерті її матері позивачка, яка є дорослою, дієздатною особою, мала можливість звернутися до нотаріуса, отримати роз'яснення щодо спадкових прав та порядку їх оформлення, отримати запити до відповідних органів, написати заяву про прийняття спадщини, але вона дій не вчиняла. Крім того, в компетенцію нотаріуса входить розшук спадкового майна. Позивачка на підтвердження факту смерті спадкодавця навіть не отримала свідоцтва про смерть баби, що також підтверджує відсутність її волевиявлення щодо прийняття спадщини після смерті своєї баби. Таким чином, позивачка не здійснила жодної дії, передбаченої чинним законодавством України, які б свідчили про її волевиявлення та намір прийняти перехід прав та обов'язків від померлої особи (спадкодавця) до неї. Строк на подання заяви про прийняття спадщини позивачкою пропущений не з поважної причини і вона втратила право на спадкування. Про те, що необізнаність спадкоємця про наявність спадкового майна не є поважною причиною пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини зазначає Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в листі від 16.05.2013 року №24-753/0/4/13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" та в Узагальненнях Пленуму цього суду від 01.03.2013 року, а саме роз'яснено, що судом не може бути визнана поважною така причина. Вважали, що у позивачки були відсутні поважні причини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для подачі заяви про прийняття спадщини, що має бути враховано судом відповідно до абз. 6 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7. Представник третьої особи Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області в судове засідання не з'явився про причини неявки не повідомив, його відсутність не перешкоджає судовому розгляду справи за його відсутністю. Вислухавши осіб, що беруть участь у розгляді справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Позивачка [PERSON] є спадкоємцем за правом представлення після померлої 17.01.2013 року баби [PERSON], що підтверджується: даними свідоцтв про народження та про шлюб [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) І.Е. (а. с. 7-9); даними свідоцтва про смерть, виданого 13.05.1999 року Комсомольською селищною радою Зміївського району Харківської області, про смерть 12.05.1999 року [PERSON] (а. с. 10); даними свідоцтва про смерть, виданого 18.01.2013 року Комсомольською селищною радою Зміївського району Харківської області, про смерть 17.01.2013 року [PERSON] (а. с. 11). Відповідачка [PERSON] є дочкою [PERSON] та [PERSON], що визнається сторонами та не підлягає доказуванню відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України. Згідно довідки ОСББ "Електромонтажник" від 17.12.2014 року вбачається, що подружжя [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані та проживали до дня своєї смерті в квартирі [ADDRESS], крім них з моменту смерті, в період з 17.01.2013 року по теперішній час, за вказаною адресою більше ніхто не зареєстрований в тому числі малолітні та неповнолітні діти. (а. с. 14). Чоловік [PERSON] [PERSON] помер 12.06.2014 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 13.06.2014 року Комсомольською селищною радою Зміївського району Харківської області. (а. с. 12). З довідки КП "Зміївське бюро технічної інвентаризації" від 23.01.2015 року вбачається, що квартира [ADDRESS], згідно архівних матеріалів БТІ станом на 31.12.2012 року, належала по 1/2 частці [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Комсомольської селищної ради від 08.04.2009 року, зареєстрованого в КП "Зміївське БТІ" 08.04.2009 року за р-р 47-4632. Дійсна інвентаризаційна вартість нерухомого майна становить 130474 грн. (а. с. 13). З листа Зміївської державної нотаріальної контори від 03.02.2015 року вбачається, що після померлої 17.01.2013 року [PERSON] з заявою про прийняття або відмову від спадщини, у встановлений законом шестимісячний термін, до нотаріальної контори ніхто із спадкоємців не звертався. Свідоцтво про право на спадщину не видавалося. (а. с. 41). У відповідністю зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У відповідністю з ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України сспадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У відповідністю з ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Позивачка [PERSON] не довела поважність причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини після померлої 17.01.2013 року баби [PERSON], зокрема неї не надано доказів причин, пов'язаних з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Доводи позивачки щодо її необізнаності про наявність спадкового майна не вказують на поважність причини пропуску шестимісячного терміну для подання заяви про прийняття спадщини і не можуть бути підставою для визначення їй додаткового строку для вчинення цієї дії. За таких обставин, позовна заява [PERSON] не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed