Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до ПАТ "МГЗК" про відшкодування моральної шкоди, вказуючи, що працювала в ПАТ "МГЗК" на різних посадах з 2001 року. Під час роботи захворіла хронічним професійним захворюванням, 20.05.2014 року, згідно висновку МСЕК їй встановлено 35 % втрати працездатності. В зв'язку з цим втратила нормальні життєві показники. Просить стягнути завдану моральну шкоду в розмірі 10 000 гривень. Позивач надав суду заяву про слухання справи без його участі. В наданій заяві зазначила, що позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Представник позивача у судовому засіданні просив позов задовольнити у повному об'ємі. Представник відповідача ПАТ "МГЗК" Буряк Д.А. позов не визнав та пояснив суду, що позивач свідомо працювала після того як захворіла, не звільнялася, під час роботи її було забезпечено спец. одягом, належними умовами праці. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного: Позивач [PERSON] працювала у ПАТ "МГЗК" з березня 2001 року по червень 2014 року, звільнена в зв'язку з невідповідністю виконуваній роботі, внаслідок стану здоров'я, згідно копії трудової книжки (а.с. 4-7). Під час роботи на підприємстві захворіла професійними захворюваннями, наслідками захворювання стали: вплив на протязі трудової діяльності у ПАТ "МГЗК" дії шкідливих факторів виробничого середовища: фізичне перевантаження, шуму. 19.03.2014 року було складено Акт розслідування хронічного захворювання відповідно до якого причинами професійного захворювання є вплив на протязі трудової діяльності фізичне перевантаження, шуму (а.с. 8). Згідно довідки МСЕК від 20.05.2014 року [PERSON] встановлено 35 % втрати професійної працездатності (а.с. 20). Виходячи з медичних висновків, акту про розслідування хронічного професійного захворювання, суд прийшов до висновку про те, що у зв'язку з небезпечними умовами праці, низьким рівнем техніки безпеки та впливом комплексу виробничих шкідливих факторів в кар'єрі , позивач отримала професійні захворювання. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті. Згідно абзацу 9 пункту 5 Рішення Конституційного Суду України №20-рп/2008 від 08.10.2008 року, положеннями пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзацу третього пункту 10, пункту 11 розділу І Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до вказаного закону. Проте, право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 1167 ЦК України та ст. 237-1 КЗпПУ їм надано право відшкодувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавством розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам ст. 22 Конституції України. Частиною 1 ст. 237-1 КЗпП України встановлено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. В судовому засіданні встановлено, що позивач після розслідування професійного захворювання неодноразово проходила курс лікування стаціонарно та амбулаторно в міській та обласній лікарнях, повинна була звільнитися і на даний час не працює. Данні обставини призвели до порушення нормальних життєвих зв`язків, що призвело до моральних страждань. Відповідно до ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Тому, вирішуючи питання про розмір завданої позивачу моральної шкоди, суд враховує значні тяжкі зміни його життєвих зв'язків, ступінь втрати ним професійної працездатності, глибину фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого та позбавлення його можливості їх реалізації, інших обставин справи, з урахуванням вимог розумності і справедливості, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди суму 4 000 гривень. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial