Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-02 00:00:00

заявник [PERSON], звернулася 03.11.2017 року до Дружківського міського суду з заявою, в якій посилається на те, що 12 серпня 2017 року її донька [PERSON], яка перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], у лікарні м. Сімферополь АР Крим народила дитину чоловічої статі. На підставі лікарського свідоцтва про народження дитини серії 35 № 019214, виданого 11 вересня 2017 року у медичному закладі м. Сімферополь АР Крим вона звернулася до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції у Донецькій області. Однак, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про народження дитини, оскільки надане нею свідоцтво про народження дитини, видане на тимчасово окупованій території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, є незаконним та не створює правові наслідки, тому орган державної реєстрації актів цивільного стану не може зареєструвати факт народження дитини. У зв'язку з вищезазначеним просить встановити факт, що 12 серпня 2017 року у [PERSON] та [PERSON] у місті Сімферополь Автономної Республіки Крим, Україна, народилась дитина чоловічої статі [PERSON]. Заявник [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, у якій вказала, що наполягає на заявлених вимогах з підстав викладених в заяві, просить заяву задовольнити. Представник зацікавленої особи ВДРАЦС Дружківського міського управління юстиції у Донецької області у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином - телефонограмою. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно ч.4. ст. 197 ЦПК України у разі невки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюєься. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України та п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом вони породжують юридичні наслідки. Пунктом 7 частини 1 ст. 256 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ст. 256 ЦПК України). Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 та п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України та роз'яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Відповідно до ст. 257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Справи про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Судом встановлено, що, заявник [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO], що підтверджується актовим записом про народження №196 від 13 квітня 1996 року, зроблений у відділі реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції Донецької області (а.с. 11). Згідно свідоцтва про шлюб серії І-НО №454957, виданого Дружківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, 17 березня 2017 року укладено шлюб між [PERSON], [INFO], уродженцем [INFO] Крим та [PERSON], [INFO], уродженкою [INFO] (а.с.12). Відповідно до лікарського свідоцтва про народження серія 35 № 019214 від 11.09.2017 року, [PERSON], [INFO] у лікарському закладі міста Сімферополь Автономної Республіки Крим о 22 годині 03 хвилин народила хлопчика, вагою 4075 г та довжиною тіла 57 см (а.с.13 ). \~ \~ \~ \~На підтвердження факту народження онука, заявник [PERSON], також надала лікарняну довідку та фотографії, на яких зображені її донька із новонародженою дитиною, заявник з донькою та онуком, заявник з онуком. (а.с.14-17). Відповідно до ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01 липня 2010 року № 2398-VI підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є: 1) документи встановленої форми про народження, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту народження особи . На звернення [PERSON] до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції у Донецькій області їй було роз'яснено, що для державної реєстрації народження дитини необхідно пред'явити паспорти та надати лікарське свідоцтво про народження (форма 103/о), затвердженої наказом Міністерства охорони здоров"я України від 08.08.2006 року №545. Оскільки заявником для підтвердження факту народження дитини пред"явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, [PERSON] було відмовлено в державній реєстрації народження. Надати таке лікарське свідоцтво у заявника немає можливості, оскільки дитина її доньки народилась на території тимчасово не підконтрольній державній владі Україні і лікарське свідоцтво про народження дитини видане за формою, яка не відповідає наказу Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 року №545 і вони мають лише лікарське свідоцтво серія 35 № 019214 від 11.09.2017 року, видане в медичній установі м. Сімферополь Автономної Республіки Крим . Статтею 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014\~№ 1207-VII\~від 15.04.2014\~№ 1207-VII сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води цих територій визначені як тимчасово окупована. Згідно Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" від 15 квітня 2014 року будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними якщо ці органи створені у порядку,не передбаченому законом. Будь-який акт (документ),виданий цими органами є недійсним і не створює правових наслідків. Тобто, свідоцтво про народження дитини у [PERSON] та [PERSON], від 11 вересня 2017 року, видане їм в м. Сімферополь Автономної Республіки Крим - на території тимчасово не підконтрольній владі України, не створює правових наслідків. \~Відповідно до\~ ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України. \~ \~ \~ \~Вирішуючи питання щодо оцінки зазначених доказів, суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, зокрема «Лоізіду проти Туреччини», «Кіпр проти Туреччини», а також Молдови та Росії (зокрема, «Мозер проти Республіки Молдова та Росії»), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. \~ \~ \~ \~ Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. \~ \~ \~ \~ Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також той факт, що за встановлених обставин, встановлення факту смерті породжує юридичні наслідки, тобто від нього залежить виникнення особистих чи майнових прав заявника; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт смерті, що має юридичне значення для послідуючого отримання документів для прийняття спадщини. \~ За встановлених обставин, встановлення факту народження породжує юридичні наслідки, тобто від нього залежить виникнення особистих чи майнових прав заявника; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт народження, що має юридичне значення для послідуючого отримання документів. Таким чином є всі підстави для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту народження дитини її донькою [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved