Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Лохвицького районного суду Полтавської області із вищевказаним позовом, позовні вимоги мотивує тим, що він з червня 2008 року відкрито, безперешкодно користується господарською будівлею, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Власник будівлі не відомий. [PERSON] здійснював догляд, ремонт даної будівлі, облаштував прилеглу територію, відновив зруйновані приміщення, відкрито і безперервно користується більше десяти років даним об"єктом нерухомості. Відповідно до довідки Гирявоісковецької сільської ради Лохвицького району від 10.01.2020 року господарська будівля, якою користується позивач, знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна щодо об"єкта нерухомого майна № 197945611 від 28.01.2020 року право власності на дану господарську будівлю за жодним власником не зареєстровано, у Єдиному реєстрі заборон відчуження об"єктів нерухомого майна та Державному реєстрі іпотек відомості також відсутні. За даними інформаційної довідки № 195 від 16.01.2020 року, виданої ПП "Бюро послуг та консультацій" в [ADDRESS] , на вище вказану господарську будівлю право власності в КП Лубенське МБТІ не зареєстровано. Рішенням двадцять першої сесії сьомого скликання Гирявоісковецької сільської ради від 21.03.2019 року земельну ділянку з кадастровим номером 5322682401:01:001:0436, площею 0,6830 га, на якій знаходиться господарська будівля, передано позивачу в оренду терміном на 15 років. Відповідно до Витягу № 196863887 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 20.01.2020 року право оренди земельної ділянки зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 15.01.2020 року (номер запису про інше речове право 35097058). У січні 2020 року позивач виготовив на своє ім"я технічний паспорт на вказаний об"єкт нерухомості - господарську будівлю, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Рік спорудження будівлі - 1984. Враховуючи викладене, позивач просить суд винести рішення, яким визнати за ним право власності за набувальною давністю на господарську будівлю (літ.А), загальною площею 1990,4 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У судове засідання позивач не з"явився, направивши заяву про підтримання позовних вимог, справу просить розглядати без його участі. Відповідач, Гирявоісковецька сільська рада, в судове засідання не з"явилася, подавши заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованою Верховною Радою України 17.07.1997р., кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов`язків або встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Суд зазначає, що Конвенція про захист прав і основоположних свобод людини є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України. Згідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Судом встановлено, що з червня 2008 року [PERSON] відкрито, безперешкодно користується господарською будівлею, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Власник будівлі не відомий. [PERSON] здійснював догляд, ремонт даної будівлі, облаштував прилеглу територію, відновив зруйновані приміщення, відкрито і безперервно користується більше десяти років даним об"єктом нерухомості. Відповідно до довідки Гирявоісковецької сільської ради Лохвицького району від 10.01.2020 року господарська будівля, якою користується позивач, знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна щодо об"єкта нерухомого майна № 197945611 від 28.01.2020 року право власності на дану господарську будівлю за жодним власником не зареєстровано, у Єдиному реєстрі заборон відчуження об"єктів нерухомого майна та Державному реєстрі іпотек відомості також відсутні. За даними інформаційної довідки № 195 від 16.01.2020 року, виданої ПП "Бюро послуг та консультацій" в [ADDRESS] , на вище вказану господарську будівлю право власності в КП Лубенське МБТІ не зареєстровано. Рішенням двадцять першої сесії сьомого скликання Гирявоісковецької сільської ради від 21.03.2019 року земельну ділянку з кадастровим номером 5322682401:01:001:0436, площею 0,6830 га, на якій знаходиться господарська будівля, передано позивачу в оренду терміном на 15 років. Відповідно до Витягу № 196863887 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 20.01.2020 року право оренди земельної ділянки зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 15.01.2020 року (номер запису про інше речове право 35097058). У січні 2020 року позивач виготовив на своє ім"я технічний паспорт на вказаний об"єкт нерухомості - господарську будівлю, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Рік спорудження будівлі - 1984. Згідно ч.1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно володіла чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п"яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. У розумінні цієї статті володілець має бути визнаний таким, що добросовісно заволодів нерухомим майном, якщо не буде доведено, що він, набуваючи майно у володіння, знав або повинен був знати про незаконність такого набуття, зокрема про те, що особа, у якої він придбав майно, не мала права його відчужувати: тобто якщо не спростовується факт його добросовісності як обов`язкової умови володіння з метою набуття права власності. Враховуючи, що право власності на спірний об"єкт нерухомості - господарську будівлю ні за ким не зареєстроване, власник даного об"єкта на даний час невідомий, як не був відомий і в 2008 році на час заволодіння майном позивачем, позивач починаючи з 2008 року добросовісно заволодів і володіє нерухомим майном. Частиною 4 ст. 344 ЦК України визначено, що право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 397 ЦК України володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" № 5 від 07.02.2014 року можливість пред"явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статтей 15,16 ЦК України, а також ч. 4 ст. 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв"язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник . У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. З огляду на вказані обставини, а саме факт добросовісного і відкритого користування [PERSON] нерухомим майном - господарською будівлею за адресою: [ADDRESS] , а також на те, що визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси осіб, є всі підстави для визнання права приватної власності за набувальною давністю за [PERSON] на вказану господарську будівлю, а тому суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: approved