Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про захист ділової репутації юридичної особи посилаючись на те, що 13 жовтня 2016 року на прес-конференції, яка проходила в інформаційному агентстві УНІАН, [PERSON], яка була заявлена як член штабу з розробки генерального плану міста Бровари, архітектором, було повідомлено, що « Ми знаємо, що у даного інвестора є великі проблеми із іншими людьми, він є власником банку Михайлівський і вкладники вже потерпіли і зараз залишилися без своїх внесків, в такий же ситуації можуть залишитися інвестори даного мікрорайону і забудовник не зможе довести будівництво до кінця…». Дане висловлювання є недостовірною інформацією, розповсюджені в висловлюваннях відповідача данні не відповідають дійсності, паплюжать честь та гідність позивача, що негативно впливає на його ділову репутацію. Висловлювання [PERSON] містять завідомо недостовірні та наклепницькі відомості про позивача, які мають явно виражений негативний вплив на формування громадської думки про позивача, принижують ділову репутацію позивача та підлягають спростуванню. За формою викладення, змісту, наведені в висловлюваннях відповідача відомості не містять характер оціночного судження, особистої думки, вони містять відомості, достовірність яких може бути перевірена на предмет їх відповідності дійсності. Висловлювання відповідача сприймаються журналістами, які були присутні на прес-конференції та користувачами, які переглядали трансляцію у мережі Інтернет як цільний об'єкт, що складається з окремих фраз. Оцінити характер висловлювань неможливо без оцінки всіх складових. При цьому, жодними документальними даними відповідач в своїх висловлюваннях не оперує. Таким чином, висловлювання відповідача про те, що позивач є власником Банку Михайлівський, в якому вкладники втратили свої вклади та те, що інвестори будівництва втратять свої інвестиції в будівництво, яке веде позивач, є фактичними даними, і тому не можуть вважатися оціночними судженнями. Товариство з обмеженою відповідальністю «Альянс Новобуд» (надалі ТОВ «Альянс Новобуд») не є і ніколи не був акціонером Банку Михайлівський, зокрема акціонером ПАТ «Банк Михайлівський» є товариство з обмеженою відповідальністю «Екосіпан», реєстраційний код за ЄДРПОУ 34980352, яке володіє 100 % акцій банку. Власник Банку не є пов'язаною особою з ТОВ Альянс Новобуд», юридичний вплив та керування ПАТ «Банк Михайлівський» у ТОВ «Альянс Новобуд» відсутній. Позивач є надійним забудовником, всі об'єкти здаються вчасно і якісно у повній відповідності до вимог проектної документації та нормативів, встановлених чинним законодавством України. Позивач має бездоганну репутацію на ринку будівництва та нерухомості. Завдяки професійній діяльності компанія ТОВ «Альянс Новобуд» один із об'єктів, які вона будує - ЖК «Лісовий квартал» був нагороджений премією «Український будівельний Олімп», про ще 22.07.2014 року був виданий відповідний сертифікат. Крім того, за підсумками конкурсу Держархбудінспекції України на кращі будинки і споруди, збудовані та введені в експлуатацію на території України у 2015 році, перше місце в номінації «Об'єкти житлового будівництва» посів багатоквартирний житловий комплекс ЖК «Лісовий квартал», який будується ТОВ «Альянс Новобуд». Протиправними діями відповідача, які виразилися у поширенні негативної недостовірної інформації про позивача, позивачеві була спричинена немайнова шкода, яка виразилася у тому, що ділова репутація позивача постраждала, внаслідок чого у потенційних покупців нерухомого майна, що будує позивач, через поширення вказаної недостовірної інформації склалася негативна думка про те, що позивачем можуть бути не виконані зобов'язання перед інвесторами будівництва, яке веде позивач, окрім того, дії відповідача свідчать про явний намір завдати шкоди позивачу, як забудовнику. На адресу позивача постійно надходять чисельні телефонні дзвінки та звернення потенційних покупців, а також осіб, що вже придбали об'єкти нерухомості у ЖК «Лісовий квартал» та ЖК «Зелений квартал», які сильно занепокоєні ситуацією, що склалася, та вимагають від позивача надання пояснень та доказів, які б спростували негативну інформацію. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просить суд: визнати недостовірними та такими, що не відповідають дійсності, порушують права, ганьблять ділову репутацію Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс Новобуд», відомості поширені громадянкою [PERSON] 13 жовтня 2016 року на прес-конференції, яка проходила в інформаційному агентстві УНІАН, - « Ми знаємо, що у даного інвестора є великі проблеми із іншими людьми, він є власником банку Михайлівський і вкладники вже потерпіли і зараз залишилися без своїх внесків, в такий же ситуації можуть залишитися інвестори даного мікрорайону і забудовник не зможе довести будівництво до кінця…»; зобов'язати [PERSON] у строк 10 календарних днів з дня набрання законної сили рішенням спростувати поширену нею 13 жовтня 2016 року на прес-конференції, яка проходила в інформаційному агентстві УНІАН, недостовірну інформацію у такий же спосіб, у якій вона була поширена, шляхом оголошення на прес-конференції в інформаційному агентстві УНІАН з участю представників ЗМІ, які брали участь у прес-конференції 13 жовтня 2016 року, повідомлення ( без власних зауважень та коментарів) наступного змісту: «13 жовтня 2016 року на прес-конференції, яка проходила в інформаційному агентстві УНІАН, інформація, яка була викладена у висловлюваннях громадянки [PERSON], є недостовірною, не відповідає дійсності та принижує ділову репутацію Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс Новобуд»; витрати пов'язані зі спростуванням відомостей поширених відповідачем 13 жовтня 2016 року на прес-конференції, яка проходила в інформаційному агентстві УНІАН покласти на відповідача; стягнути з відповідача на користь позивача 1 грн. немайнової шкоди. Відповідач та її представник в судовому засіданні позов не визнали та пояснила, що позов не визнає та обґрунтовує наступним. Висловлювання, яке позивач вважає недостовірною інформацією, вирвано з контексту прес-конференції з 32 хв. 52 с. триває до 33 хв. 22 с. Потягом виступу відповідач називала ТОВ «Альянс Новобуд» з забудовником, інвестором називала власника «Банку Михайлівський» - [PERSON], який у 2013 році представляв інтереси і був власником позивача, і ніяк навпаки. Про пов'язаність юридичних осіб ведеться в ухвалі Печерського районного суду м. Києва від 05.09.2016 року та продубльовано в ухвалі Дніпровського районного суду м. Києва від 07.04.2017 року. Позивач є фігурантом кримінальних проваджень, що вже свідчить про заплямовану репутацію юридичної особи та підтверджується висновком експертизи. Також позивач та [PERSON] фігурують у статтях місцевої преси з 2013 року та пов'язаність ТОВ «Альянс Новобуд» з [PERSON] не раз висловлювалась о офіційних ЗМІ регіону. Позивач не є першоджерелом інформації, та має право на підставі Конституції України вільно висловлювати свою думку. Позивач, звертаючись з такими позовом, здійснює на неї тиск, оскільки вона, разом з громадою міста захищає свої права гарантовані Конституцією України та законами, про що і йшлося на прес-конференції. Відповідач не є джерелом висловленої інформації, а тому не може бути в даному випадку відповідачем. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, її представника, свідка, дослідивши матеріали справи, оглянувши відеозапис прес-конференції, яка проходила 13 жовтня 2016 року в інформаційному агентстві УНІАН приходить до наступного висновку. Як вбачається з пояснень та матеріалів справи, 13 жовтня 2016 року в інформаційному агентстві УНІАН проходила прес-конференція. Учасником даної конференції була відповідач [PERSON] Під час свого виступу, [PERSON] повідомила наступне: «…при тому ми знаємо, що у даного інвестора є великі проблеми з іншими людьми, він є власником банку «Михайлівський» і вкладники вже потерпіли і зараз залишилися без своїх внесків, в такій же ситуації можуть залишитися й інвестори даного мікрорайону і, в результаті, забудовник не доведе до кінця будівництво …». В судовому засіданні відповідача та її представник пояснили, що спірне висловлювання відповідача складається з двох частин, які взаємно не зв'язані і вирвані з контексту прес-конференції. Так, з дослідження відеозапису в судовому засіданні достовірно встановлено, що [PERSON] під час прес-конференції висловила зокрема наступну інформацію: «…Саме цей забудовник «Альянс Новобуд» наразі сплачує міській раді пайовий внесок близько 1%, при максимально можливому 4%. Тобто бюджет міста не отримує коштів, за рахунок яких ми б могли використати також на придбання квартир і АТОвцям. Зараз ринок нерухомості, в принципі, пробиває дно і сам забудовник вже застосовує 25 % знижки, залучаючи інвесторів до купівлі цих квартир. Зрубання дерев на даній ділянці, закладення нового масиву при тому, що знаємо, що у даного інвестора є великі проблеми з іншими людьми, він є власником банку «Михайлівський» і вкладники вже потерпіли і зараз залишилися без своїх внесків, в такий же ситуації можуть залишитися й інвестори даного мікрорайону і, в результаті, забудовник не доведе до кінця будівництво і сосни будуть знищені…» Дослідивши дане висловлювання суд приходить до наступного. Фраза « … ми знаємо, що у даного інвестора є великі проблеми з іншими людьми, він є власником «Банку Михайлівський»…», є твердженням відповідача, має смислову прив'язку до попереднього речення і не може рахуватись як окрема інформація та припущення. Попереднє смислове твердження в попередньому реченні було тільки одне: «І сам забудовник вже застосовує 25 процентні знижки». Тобто, в попередньому реченні мається на увазі ТОВ «Альянс Новобуд». І далі йде смислова прив'язка: «При тому, що ми знаємо, що у даного інвестора є великі проблеми з іншими людьми, він є власником Банку «Михайлівський»». При цьому, відповідачем жодного разу не було згадано ні прізвище [PERSON], ні «Банк Михайлівський», ні те, що [PERSON] є інвестором, ні те, що [PERSON] є власником Банку Михайлівський. Фраза «…і забудовник не зможе довести будівництво до кінця» є твердженням відповідача та не може рахуватись як припущення. В разі якщо б відповідач дану фразу висловила в наступній формі, а саме: - «Я особисто допускаю, що теоретично забудовник може не довести будівництво до кінця», це було б припущенням. Ця ж фраза була висловлена наступним чином: «і забудовник не зможе довести будівництво до кінця». В даній фразі відповідач чітко озвучив Результат: «І забудовник не зможе довести будівництво до кінця». Зазначене висловлювання стосуються безпосередньо ТОВ «Альянс Новобуд» та є недостовірними. Зазначений висновок суду ґрунтується на наступному. Щодо недостовірності інформації слід зазначити наступне. Законодавство України не містить визначення недостовірної інформації і не окреслює фактичних ознак, які вказують на недостовірність інформації. Встановлюються тільки ознаки недостовірності, які можуть бути спростовані. Частина 3 статті 277 Цивільного кодексу України встановлює презумпцію недостовірності негативної інформації, а саме - негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Тобто, будь-яка негативна інформація має розглядатися судом як недостовірна, якщо поширювач інформації не доведе, що ця негативна інформація відповідає дійсності. Щодо порушення права позивача на недоторканість ділової репутації відповідачем суд звертає увагу на наступне. Постановою Пленуму Верховного суду України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз'яснено судам, що чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об'єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. В обґрунтування своїх заперечень відповідач надала публікації в пресі та статті інтернет-порталах не приймаються до уваги оскільки на підставі наступного. Публікації в пресі та статті на інтернет-порталах не є встановленими чинним законодавством України документами, які містять норми права чи встановлюють, змінюють або припиняють юридичні факти. Такі публікації є особистою думкою особи, яка є їх автором. Також, судом не приймається до уваги посилання відповідача на інформацію з сайтів Броварської міської ради, Національного банку України тощо виходячи з наступного. Відповідно до ст. 302 ЦК України, фізична особа, яка поширює інформацію, зобов'язана переконатися в її достовірності. Фізична особа, яка поширює інформацію, отриману з офіційних джерел (інформація органів державної влади, органів місцевого самоврядування, звіти, стенограми тощо), не зобов'язана перевіряти її достовірність та не несе відповідальності в разі її спростування. Фізична особа, яка поширює інформацію, отриману з офіційних джерел, зобов'язана робити посилання на таке джерело. Постановою Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" пунктом 22 роз'яснено, що Крім того, відповідно до частини другої статті 302 ЦК фізична особа, яка поширює інформацію, отриману з офіційних джерел (інформація органів державної влади, органів місцевого самоврядування, звіти, стенограми тощо), не зобов'язана перевіряти її достовірність та не несе відповідальності в разі її спростування. При цьому фізична особа, яка поширює інформацію, отриману з офіційних джерел, зобов'язана робити посилання на таке джерело. Таким чином, відповідач була зобов'язана на прес-конференції зробити посилання на таке джерело. Лише в такому випадку буде вважатись, що відповідач використовувала у своєму висловлюванні не власну думку, а офіційні джерела інформації, що є підставою для звільнення від відповідальності за недостовірну інформацію. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], який є депутатом Броварської міської ради, помічником якого є [PERSON], не надав пояснень саме щодо предмету доказування. Що стосується наданих у якості доказу наступних документів, а саме: ухвали Апеляційного суду міста Києва від 21.03.2017 року по справі № 752/762/17, ухвали Печерського районного суду міста Києва по справі № 757/29060/17-к від 25.05.2017 року, ухвали Голосіївського районного суду міста Києва по справі № 752/333/17 від 12.01.2017 року, то дата ухвалення судових рішень датована 2017 роком. Тобто ці ухвали суду ухвалені пізніше, ніж 13 жовтня 2016 року (коли проходила Прес-конференція) і Відповідач не могла їх використовувати. Крім цього, інформація, яка міститься в даних ухвалах не стосується предмету позову. Що стосується ухвали Шевченківського районного суду міста Києва по справі № 761/30703/16-к від 26.09.2016 року, то слід зазначити наступне зі змісту вказаної ухвали не вбачається, що ТОВ «Альянс Новобуд» є пов'язаною особою із ПАТ «Банк Михайлівський», а інформація яку містить дана ухвала повністю спростована ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 09.06.2017 року якою встановлено, що ТОВ «Альянс Новобуд» не є пов'язаною особою із ПАТ «Банк Михайлівський» (т.2 а.с.30). Також суд враховує, що представником позивача на спростування недостовірності інформації, висловленої відповідачем, надано наступні докази : витяг з ЄДРПОУ ТОВ «Альянс Новобуд» (т.1 а.с.3-10); витяг з ЄДРПОУ Банку «Михайлівський» (т.1 а.с.11-13); сертифікатами, виданими на підставі акта готовності об'єкта до експлуатації (т.1 а.с.106-109, 111-114, 122, 128, ); дозволами на виконання будівельних робіт (т.1 а.с.110, 115, 135- 137), актами готовності об'єкта до експлуатації( т.1 а.с.117, 121, 123-127, 129-134), Деклараціями про готовність до експлуатації (т.1 а.с.138-141), яка засвідчує будівництво та своєчасне введення в експлуатацію ЖК «Зелений Квартал» та ЖК «Лісовий Квартал», ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 09 червня 2017 року по справі № 755/1774/17, рішення Господарського суду м. Києва від 20.02.2017 року № 910/20972/16 (т.1 а.с.142-149). Оцінивши висловлювання відповідача щодо ТОВ «Альянс Новобуд» та приймаючи до уваги викладені роз'яснення Верховного суду України суд, а також не доведення відповідачем фактів, викладених у висловлюваннях під час прес-конференції, яка проходила в інформаційному агентстві УНІАН 13 жовтня 2016 року, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача в цій частині та їх задоволення, а саме - визнання такої інформації недостовірною та такою, що зачіпає ім'я та ділову репутацію ТОВ «Альянс Новобуд». Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявних ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. ППВСУ «Про судове рішення» № 14 від 18.12.2009 року пунктом 3 роз'яснено, що відповідно до положень статей 10 і 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Відповідно до статті 19 Конституції України, статті 1 ЦПК та з урахуванням положення частини четвертої статті 10 ЦПК вийти за межі заявлених вимог (вирішити незаявлену вимогу, задовольнити вимогу позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено) суд має право лише у випадках, прямо передбачених законом. Наприклад, суд має право вийти за межі заявлених вимог і з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину одночасно з позбавленням батьківських прав (частина друга статті 166 Сімейного кодексу України; застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину (частина п'ята статті 216 Цивільного кодексу України. Згідно позовної заяви позивач просить суд визнати недостовірними та такими, що не відповідають дійсності, порушують права, ганьблять ділову репутацію Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс Новобуд», відомості поширені громадянкою [PERSON] 13 жовтня 2016 року на прес-конференції, яка проходила в інформаційному агентстві УНІАН, - « Ми знаємо, що у даного інвестора є великі проблеми із іншими людьми, він є власником банку Михайлівський і вкладники вже потерпіли і зараз залишилися без своїх внесків, в такий же ситуації можуть залишитися інвестори даного мікрорайону і забудовник не зможе довести будівництво до кінця…». В судовому засіданні достовірно встановлено, що висловлювання [PERSON] згідно відеозапису звучить з деякими відмінностями ніж викладено в позовних вимогах, а саме: «…при тому ми знаємо, що у даного інвестора є великі проблеми з іншими людьми, він є власником банку «Михайлівський» і вкладники вже потерпіли і зараз залишилися без своїх внесків, в такий же ситуації можуть залишитися й інвестори даного мікрорайону і, в результаті, забудовник не доведе до кінця будівництво …». Так, в оригінальному висловлюванні відсутнє слово «… зможе…», та навпаки присутня фраза «…в результаті…». На виконання вимог ст. 11 ЦПК України, суд дану частину вимог задовольняє відповідно до вимог позову. Статтею 91 ЦК України встановлено, що юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині. Відповідно ст. 94 ЦК України юридична особа має право на недоторканність її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати. Згідно з ч.4 ст.277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Ч.6 ст.277 ЦК України передбачено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Відповідно до ч.7 ст.277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Згідно зі ст.ст.94,277 ЦК України, ч.4 ст.32 Конституції України, ст.10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожному гарантується право на захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації особою, яка поширила таку інформацію. У відповідності до роз'яснень, викладених у п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року №1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", відповідно до статей 94, 277 ЦК фізична чи юридична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. При цьому суди повинні враховувати такі відмінності: а) при спростуванні поширена інформація визнається недостовірною, а при реалізації права на відповідь - особа має право на висвітлення власної точки зору щодо поширеної інформації та обставин порушення особистого немайнового права без визнання її недостовірною; б) спростовує недостовірну інформацію особа, яка її поширила, а відповідь дає особа, стосовно якої поширено інформацію. Відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року №1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі, права на недоторканість ділової репутації, належить позивачеві. Разом із тим, особа, право якої порушено, може обрати як загальний, так і спеціальний способи захисту свого права, визначені законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. У зв'язку з цим суди повинні брати до уваги, що відповідно до статті 275 ЦК захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, встановлений главою 3 цього Кодексу, а також іншими способами відповідно до змісту цього права, способу його поширення та наслідків, що їх спричинило це порушення. До таких спеціальних способів захисту відносяться, наприклад, спростування недостовірної інформації та/або право на відповідь (стаття 277 ЦК), заборона поширення інформації, якою порушуються особисті немайнові права (сатття 278 ЦК) тощо. Задовольняючи позов, суд повинен у резолютивній частині рішення зазначити, чи було порушено особисте немайнове право особи, яка саме інформація визнана недостовірною та порочить гідність, честь чи ділову репутацію позивача, а також вказати на спосіб захисту порушеного особистого немайнового права. Якщо суд ухвалює рішення про право на відповідь або про спростування поширеної недостовірної інформації, то у судовому рішенні за необхідності суд може викласти текст спростування інформації або зазначити, що спростування має здійснюватися шляхом повідомлення про ухвалене у справі судове рішення, включаючи публікацію його тексту. За загальним правилом, інформація, що порочить особу, має бути спростована у спосіб, найбільш подібний до способу її поширення (шляхом публікації у пресі, повідомлення по радіо, телебаченню, оголошення на зібранні громадян, зборах трудового колективу, відкликання документа тощо). У судовому рішенні також має бути зазначено строк, у межах якого відповідь чи спростування повинно бути оприлюднене. Спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація. У разі, якщо спростування недостовірної інформації неможливо чи недоцільно здійснити у такий же спосіб, у який вона була поширена, то воно повинно проводитись у спосіб, наближений (адекватний) до способу поширення, з урахуванням максимальної ефективності спростування та за умови, що таке спростування охопить максимальну кількість осіб, що сприйняли попередньо поширену інформацію (п.25 постанови ВСУ). Приймаючи до уваги визнання судом інформації, розповсюдженої відповідачем на прес-конференції в інформаційному агентстві УНІАН 13 жовтня 2016 року, недостовірною, а також норму ч. 4 ст. 227 ЦК України, суд вважає вимогу позивача щодо зобов'язання відповідача спростувати відомості поширені [PERSON] такою, що ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому підлягає задоволенню. Не підлягає задоволенню вимога позивача про покладення витрат пов'язаних зі спростуванням відомостей поширених відповідачем 13 жовтня 2016 року на прес-конференції, яка проходила в інформаційному агентстві УНІАН на відповідача, оскільки вона не ґрунтується на доказах та нормах закону. Щодо відшкодування немайнової шкоди, яку позивач оцінив 1 грн., зазначена вимога є недоведеною та не обґрунтованою. В обґрунтування немайнової шкоди позивач посилається на ту обставину, що розповсюдження відповідачем недостовірної інформації призвело до того, що ділова репутація позивача постраждала, внаслідок чого у потенційних покупців нерухомого майна, що будує позивач, склалася негативна думка про те, що позивачем можуть бути невиконані зобов'язання перед інвесторами будівництва. Від протиправних дій відповідача потерпає позивач та його партнери, оскільки значення для забезпечення стійких конкурентних переваг на ринку нерухомого майна мають позитивна ділова репутація, інтелектуальний капітал позивача. Позивач змушений витрачати зусилля та час на спростування в судовому порядку поширення негативної недостовірної інформації про себе, заспокоєння потенційних та існуючих клієнтів, повернення минулої довіри до сласної господарського діяльності. При цьому жодних доказів в підтвердження зазначених наслідків дій відповідача суду не надано. За таких обставин суд вважає, що вимоги позивача в цій частині не обґрунтовані та не доведені. Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс Новобуд» до [PERSON] про захист ділової репутації юридичної особипідлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений в дохід держави судовий збір в розмірі 2880 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial