Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-20 00:00:00

У березні 2021 року позивач Центр забезпечення службової діяльності Міністерства оборони та Генерального штабу Збройних Сил України звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що утримання та експлуатацію будівлі (казарми) № [NUMBER] військового містечка [ADDRESS], здійснює Центр забезпечення службової діяльності МО та ГШ ЗСУ. Центр забезпечення службової діяльності МО та ГШ ЗСУ стверджував, що приміщенням № [NUMBER] будівлі (казарми) № [NUMBER] військового містечка [ADDRESS] , користується відповідач, проте не сплачує у повному обсязі за спожиті житлово-комунальні послуги. За період з березня 2018 року до березня 2019року заборгованість відповідача з оплати наданих йому житлово-комунальних послуг становить 9321,62 грн, яку позивач просив суд стягнути з відповідача. Також Центр забезпечення службової діяльності МО та ГШ ЗСУ просило суд присудити з відповідача судовий збір у сумі 2270,00 грн. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд постановити рішення, яким позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні проти наданого позову заперечив, посилаючись на те, що в даному приміщенні не проживає більше ніж два роки, тому жодними комунальними послугами не користувався. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до такого висновку. Наказом Міністерства оборони України від 02 жовтня 2017 року № 506 "Про передачу будівлі військового містечка № 41 (м. Київ)" за Центром забезпечення службової діяльності МО та ГШ ЗСУ на праві оперативного управління закріплено будівлю № [NUMBER] військового містечка [ADDRESS] . На виконання указаного наказу Міністерства оборони України Центру забезпечення службової діяльності МО та ГШ ЗСУ за актом приймання-передачі від 05 березня 2018 року передано для утримання та експлуатації будівлю (казарму) [ADDRESS] . Судом з`ясовано, що приміщенням № [NUMBER] будівлі (казарми) № [NUMBER] військового містечка [ADDRESS] , користується відповідач у справі [PERSON] . Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги" від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII. Учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг (ч. 1 ст. 6 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII). Відповідно до ст. 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком, яка включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Хоч і ч. 1 ст. 12 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах, проте відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 цього Закону споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів При цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Отже, згідно з наведеними законодавчими нормами споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг саме по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, сформульованій у постановах від 14 листопада 2018 року у справі № 461/12597/15-ц, від 09 серпня 2019 року № 459/3958/15-ц). За положеннями ч. 1 ст. 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що [PERSON] , який користується приміщенням № [NUMBER] будівлі (казарми) № [NUMBER] військового містечка [ADDRESS], зобов`язаний своєчасно та у повному обсязі сплачувати Центру забезпечення службової діяльності МО та ГШ ЗСУ за спожиті житлово-комунальні послуги, незважаючи на відсутність укладеного між сторонами договору на надання житлово-комунальних послуг. За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Оскільки відповідачу надавались житлово-комунальні послуги, в відповідач отримував їх і користувався ними, у нього виник обов`язок оплатити ці послуги. Однак відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі сплачував за надані йому житлово-комунальні послуги, допустив заборгованість з їх оплати, яка за період з березня 2018 року до березня 2019 року становить 9321,62 грн. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якшо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За положеннями з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд приходить до висновку про необхідність позовні вимоги Центру забезпечення службової діяльності МО та ГШ ЗСУ задовольнити, стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за надані житлово-комунальні послуги у сумі 9321,62 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 2270,00 грн.

Outcome: approved