Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до ТОВ «Радуга - Сіті ЛТД» про визнання майнових прав, посилаючись на те, що відповідач не виконав умов Попереднього договору від 18.01.2015. Відповідно до умов цього Договору ТОВ «Радуга - Сіті ЛТД» зобов'язалось укласти договір купівлі-продажу (Основний договір) квартири у житловому будинку [ADDRESS], а позивач зобов'язався прийняти та належним чином оплатити її вартість. За вказаним договором позивач частково сплатив вартість квартири, але до цього часу будівництво не завершено, відповідач свої зобов'язання за договорами не виконує. На підставі викладеного, позивач звертається до суду з даним позовом, в якому просить суд: визнати за [PERSON] майнове (речове) право на фактично оплачені квадратні метри у розмірі 23,4516 кв.м, що складає 63,025% від загальною площі квартири [ADDRESS]. Позивач також просить стягнути з відповідача на його користь понесені ними судові витрати у вигляді сплаченого судового збору. В судове засідання позивач, його представник не з'явились, позивач надав заяву в якій просив розгляд справи провести без його участі, позов підтримав, роти заочного рішення не заперечує. Представник відповідача в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за адресою реєстрації, причини неявки суду не повідомляв. Суд вважає, за можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити заочне рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 18.01.2015 року між [PERSON] та ТОВ "Радуга Сіті ЛТД" був укладений Попередній договір, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Ляхар О.М. за реєстровим № 43. Відповідно до умов Договору Товариство зобов'язалось укласти договір купівлі-продажу (Основний договір) квартири [ADDRESS]. За умовами Попереднього договору виконання зобов'язання щодо укладання та виконання Основного договору повинно бути забезпечене шляхом укладання Сторонами договору про забезпечення виконання зобов'язань. Згідно Договору про забезпечення виконання зобов'язань № 8/12 від 18.01.2015, укладеного між [PERSON] та ТОВ "Радуга Сіті ЛТД", сторони визначили, що на підтвердження зобов'язань за Попереднім договором та виконання основного договору позивач повинен сплатити на користь Товариства суму коштів, що становить 367 262, 70 грн. Позивачем було частково виконано умови договору, сплачено грошові кошти у розмірі 228 200, 00 грн, що підтверджується відповідними квитанціями. Таким чином, [PERSON] оплатила 62,025 % вартості квартири, що дорівнює 37,21 кв.м. Відповідач зобов'язувався протягом другого кварталу 2016 року укласти з позивачем Основний договір, проте з боку Товариства жодних дій на виконання даних зобов'язань вчинено не було. Незважаючи на часткове виконання позивачем взятого на себе обов'язку щодо сплати вартості квартири, на даний час відповідач не уклав з ним Основний договір та не передав останньому квартиру за відповідним Актом. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди) виникає з моменту завершення будівництва. Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ст. 177 ЦК України, об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Статтею 190 ЦК України, встановлено, що майном, як особливим об'єктом, вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Майнові права є неспоживною річчю. Таким чином, майнові права визнаються речовими правами. Згідно із ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 статті 11 ЦК України, встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. ст. 202, 204 ЦК України, правочином є дія, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. З урахуванням того, що згідно із ст. 626 ЦК України, договором є домовленість, спрямована на виникнення, зміну та припинення прав та обов'язків, укладення з позивачкою Попереднього договору та Договору про забезпечення виконання зобов'язань є дією, спрямованою на набуття цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, і у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплатою неустойки і відшкодування збитків та моральної шкоди. Так, у позивача у зв'язку з виконанням зобов'язання щодо сплати вартості квартири виникло право вимоги й оформлення права власності на квартиру шляхом укладання Основного договору, а у Товариства виникло право на отримання вартості квартири та кореспондуючий обов'язок укласти з позивачами Основні договори купівлі-продажу квартир та передати їх останнім за відповідним Актом приймання-передачі. Статтею 3 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", визначено, що майновими правами визнаються будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права та права вимоги. Оскільки квартира є оплаченою позивачем об'єктом, які після завершення будівництва стає окремим майном, то до завершення будівництва об'єкту нерухомого майна, в якому знаходиться квартира, та прийняття його до експлуатації - позивачу належить не право власності на квартиру, а майнові права на неї. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 282 грн 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved