Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], третя особа: Орган опіки та піклування м. Черкаси про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька до досягнення дитиною шістнадцяти років. Свої вимоги мотивує тим, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 24 квітні 2010 р. по 04 листопада 2013 р. Шлюб розірвано на підставі рішення № 711/5897/13-ц Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.11.2013 року. Від шлюбу вони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO] року народжечня. За рішенням суду місце проживання доньки, після розлучення, визначено разом з нею. Вона матеріально утримує та належним чином піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. З моменту розлучення і по сьогоднішній день відповідач не бере участі у вихованні дитини, маючи реальну можливість приймати участь у вихованні та забезпеченні дитини, відповідач з власної ініціативи самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків не цікавиться життям, здоров'ям, духовним та моральним розвитком дочки, створює перешкоди для всебічного розвитку. Вказує, що вона має намір забезпечити повноцінний відпочинок дочці [PERSON] в країнах ближнього та дальнього зарубіжжя, за для підвищення рівня світогляду дитини, покращення стану її здоров'я, фізичного, духовного та морального розвитку, що є забезпеченням інтересів дитини в межах здійснення батьківських прав та обов'язків. Вона неодноразово зверталась в усній формі до відповідача по питанню виїзду дочки на оздоровлення та відпочинок, але постійно отримувала категоричні відмови. Відповідач відмовляється надавати дозвіл на виїзд дитини, та рекомендує дитині після того, як виросте побачити світ. Згодом нею було відправлений рекомендований лист з проханням надати дозвіл на виїзд дитини за кордон, але дані прохання були залишені відповідачем без відповіді. Відповідач свідомо створює перешкоди для всебічного розвитку дитини, не дає добровільної згоди на виготовлення проїзних документів та на виїзд дитини не аргументуючи свою відповідь. А тому, просить суд надати їй дозвіл на виготовлення дитячого проїзного документу її дочці [PERSON], яка народилась [INFO]. Надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України до країн ближнього та дальнього зарубіжжя, неповнолітній [PERSON], яка народилась [INFO], без згоди та супроводу батька [PERSON], [INFO], до досягнення нею 16 років, тобто до [INFO] року. Зобов'язати орган опіки та піклування м. Черкаси підготувати висновок про доцільність виїзду моїй дочці [PERSON], яка народилася [INFO], у її супроводі, без згоди та супроводу батька. До початку судового засідання позивач надала суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просила надати їй дозвіл на виготовлення дитячого проїзного документу її дочці [PERSON], яка народилась [INFO] року та надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України до країн ближнього та дальнього зарубіжжя, неповнолітній [PERSON], яка народилась [INFO], без згоди та супроводу батька [PERSON], [INFO] в період з 01 травня по 31 грудня 2017 року. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримала та просила його задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] заперечував проти задоволення позову. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування м. Черкаси Сень Н. М. в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову. Суд, заслухавши представника позивача [PERSON], представника відповідача [PERSON], представника третьої особи - Органу опіки та піклування м. Черкаси Сень Н. М.., вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи приходить до висновку про задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з з 24 квітні 2010 р. по 04 листопада 2013 р. Шлюб розірвано на підставі рішення № 711/5897/13-ц Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.11.2013 року. Від шлюбу вони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO] року народжечня. За рішенням суду місце проживання доньки, після розлучення, визначено разом з нею. З моменту припинення спільного проживання та до теперішнього часу дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на повному її утриманні. Відповідач участі в утриманій дитини не приймає, життям доньки не цікавиться. Згідно ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися в Україну. У відповідності до ст. 313 Цивільного кодексу України фізична особа, яка не досягла 16 років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків, піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до ст. 4, 7 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", п.п.16,18 "Правил оформлення і видачі паспортів громадянина України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення", затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1995р., № 231, відомості про дітей, які не досягли 18-річного віку і їдуть за кордон разом з батьками, записуються в паспорті батьків; самостійний виїзд за кордон дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за нотаріально засвідченою згодою батьків; за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. За умовами ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документу дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. З відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Згідно п. 4. Постанови КМ України від 27.01.1995, №57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України" виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків, або його нотаріально засвідченої копії. Статтями 7, 155 Сімейного Кодексу України встановлено - дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Статтями 3,6 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, учасником якої Україна стала 27.09.19991р., встановлено - в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Стаття 27 цієї Конвенції передбачає - держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов підлягає до задоволення ,оскільки, дочка проживає з позивачкою, вона одноособово її виховує, несе усі основні матеріальні витрати на її утримання, то вона фактично несе основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для нормального та здорового розвитку дитини, відповідає інтересам дитини, оскільки позивачка має намір забезпечити повноцінний відпочинок дочці в країнах ближнього та дальнього зарубіжжя, задля підвищення рівня світогляду дитини, покращення стану її здоров'я, фізичного, духовного та морального розвитку. На підставі: ст. 33 Конституції України; ст. 2, 4, 7 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України"; п.п.16,18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянина України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених Постановою КМ України від 31.03.1995р. №231; п. 4. Постанови КМ України від 27.01.1995, №57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України"; ст.ст. 7, 155 Сімейного Кодексу України; Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року,ст..ст. 8, 10, 11, 60, 88, 212, 213 ЦПК України, суд-,

Outcome: approved