Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до відділу ДВС Коростенського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області про скасування постанови про накладення арешту на майно боржника та заборони на його відчуження, зняття арешту з майна боржника та виключення його з Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна. У своєму позові він зазначив, що 03 листопада 2004 року між ним (покупцем) та продавцями [PERSON], яка діяла від себе і від імені [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі - продажу 71/100 частини квартири [ADDRESS], який посвідчено приватним нотаріусом Коростенського міського нотаріального округу Житомирської області [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 6855. Після укладення вказаного договору купівлі-продажу він не зареєстрував цей договір у зв'язку з тим, що йому не було відомо про необхідність його реєструвати в КП "Коростенське міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради, для внесення його до Єдиного реєстру об'єктів нерухомого майна. На даний час він звернувся до Державної реєстраційної служби Коростенського міськрайонного управління юстиції про реєстрацію вказаного договору купівлі - продажу і оформлення права власності на 71/100 частини квартири [ADDRESS]. Йому повідомили, що відділ Державної виконавчої служби Коростенського міськрайонного управління юстиції виніс постанову серії АА № 948122 від 30.03.2007 року про арешт майна боржника та заборону відчуження об'єктів нерухомого майна на належну йому частку вказаної квартири. Під час придбання ним 71/100 частини квартири [ADDRESS] - обтяжень та заборон на це майно не існувало. Тому він вважає, що відповідач своєю постановою про арешт майна боржника та заборону відчуження об'єктів нерухомого майна порушує його права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися власним майном, як це передбачено ст.317 Цивільного кодексу України. Державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Коростенського міськрайонного управління юстиції в Житомирській області не вжито дій направлених на опис арештованого майна та встановлення Власника спірного житла, що призведе до порушення його особистих майнових прав. Він не має можливості одержати будь - якої інформації щодо арешту належного йому майна, оскільки, як йому повідомили, він не являється стороною виконавчого провадження. Просив суд скасувати постанову державного виконавця відділу ДВС Коростенського управління юстиції від 30.03.2007 року та зняти арешт з майна боржника, а саме з 71/100 частини квартири [ADDRESS]. Також зобов'язати виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна обтяження за реєстраційним № 4768272 у вигляді арешту і заборони на його відчуження - на 71/100 частини житлової квартири [ADDRESS]. В судове засідання позивач не з'явився, однак надав заяву, в якій свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просив розглянути справу без його участі. Відповідач - відділу ДВС Коростенського міськрайонного юстиції Житомирської області, в судове засідання не з'явилися, хоч про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не відомі. У відповідності до ч.4 ст.169 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності відповідача та представника третьої особи, на підставі наявних в матеріалах справи доказах. Судом встановлено, що відповідно до 03 листопада 2004 року між [PERSON] та [PERSON], яка діяла від себе і від імені [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі - продажу 71/100 частини квартири [ADDRESS], який посвідчено приватним нотаріусом Коростенського міського нотаріального округу Житомирської області [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №6855 (а.с.5). Зі змісту цього договору вбачається, що "…Під забороною відчуження (арештом) згідно з витягом, виданим з єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна [PERSON] приватним нотаріусом Коростенського міського нотаріального округу від 03 листопада 2004 року за № 1428786, 71/100 частини квартири не перебувають…" Також судом встановлено, що у провадженні відділу Державної виконавчої служби Коростенського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області знаходиться виконавче провадження відносно боржника [PERSON] про стягнення боргу в сумі 25000 грн. на користь [PERSON], в якому державним виконавцем 30 березня 2007 року постановою накладено арешт на 71/100 частини квартири [ADDRESS], яка згідно довідки Коростенського МБТІ від 02.02.2007 року, належала [PERSON]. Вирішуючи даний позов суд виходить з того, що на момент укладення договору купівлі - продажу 71/100 частини квартири [ADDRESS] 03 листопада 2004 року [PERSON] не було зареєстровано право власності на це нерухоме майно у Коростенському МБТІ, оскільки така реєстрація на той час не вимагалась. Разом з тим, державним виконавцем на виконання виконавчого провадження відносно боржника [PERSON] не було відомо на час накладення арешту на спірне майно про перехід права власності, оскільки Коростенське МБТІ видало саме довідку про те, що це нерухоме майно знаходиться у власності боржника [PERSON]. Тобто державним виконавцем не було допущено порушень при виконанні виконавчого провадження відносно боржника [PERSON] і його дії в даному випадку правомірні та законні. Однак суд приходить до висновку, що постановою державного виконавця відділу ДВС Коростенського управління юстиції від 30.03.2007 року про накладення арешту на 71/100 частини квартири [ADDRESS], порушується право власника цього майна [PERSON] на вільне володіння, користування та розпорядження власним майном. Відповідно до приписів ст.ст.321, 328 Цивільного кодексу України - "Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів…" В зв'язку з такими обставинами суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а порушене право [PERSON] підлягає відновленню. Тому арешт на спірне нерухоме майно, накладений за постановою державного виконавця відділу ДВС Коростенського управління юстиції від 30.03.2007 року про накладення арешту на 71/100 частини квартири [ADDRESS] - слід зняти. У відповідності до ст.154 Цивільного процесуального кодексу України, яка на даний час врегульовує питання скасування заходів забезпечення позову, вбачається, що таке питання розглядається судом в межах тієї справи, в якій вжито заходи забезпечення позову. Статтею 60 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. В даному випадку визнання права власності за позивачем на спірне нерухоме майно не потрібно, оскільки таке право за ним визнано при укладенні договору купівлі-продажу. Відповідно до ст.41 Конституції України право приватної власності є непорушним. Між сторонами виникли правовідносини, які витікають з права приватної власності та виконання судового рішення, що регулюються Цивільним кодексом України та Законом України "Про виконавче провадження". Дані обставини ніким не спростовані та стверджуються документами, зібраними в справі та дослідженими в судовому засіданні. Позов в даному випадку є обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved