Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

В липні 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачів про зняття (припинення) обтяження з нерухомого майна, посилаючись на те, що вона як спадкоємець за законом своєчасно прийняв спадщину після смерті спадкодавця [PERSON], який помер [INFO] року. Під час державної реєстрації спадкового домоволодіння, яке розташовано по [ADDRESS] Чернівецької області було встановлено обтяження у формі заборони на вказане нерухоме майно, яке накладено Новоселицькою державною нотаріальною конторою за повідомленням Чернівецького відділення Будбанку без номеру від 17 квітня 1986 року, внесене до Єдиного державного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за реєстраційним номером 6846538 від 24 березня 2008 року. За інформацією Національного банку України Будбанк був ліквідований. Спадкодавець [PERSON] будь-яких невиконаних зобов'язань перед банком не мав, а обтяження на нерухоме майно залишилось протягом тривалого часу формально і на даний час перешкоджає у вільному розпорядженні власністю, у зв'язку із чим просила зняти (припинити) обтяження. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив задовольнити позов. Відповідачі звернулися до суду з заявами про розгляд справи у їх відсутності. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20 червня 2017 року приватним нотаріусом Новоселицького районного нотаріального округу Чернівецької області було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого позивач [PERSON] є спадкоємцем майна померлого [INFO] року [PERSON], а саме домоволодіння, яке розташовано по [ADDRESS] Чернівецької області. З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження вбачається, що за повідомленням Чернівецького відділення Будбанку без номеру від 17 квітня 1986 року, Новоселицькою державною нотаріальною конторою було накладено обтяження на вказане нерухоме майно, яке внесено до Єдиного державного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за реєстраційним номером 6846538 від 24 березня 2008 року. Повідомлення Чернівецького відділення Будбанку не збереглося у справах Новоселицької державної нотаріальної контори. Доказів отримання відповідачем повідомлення банку про зняття заборони матеріали справи не містять. З довідки Національного банку України № 27-0006/27135 від 12 квітня 2017 року слідує, що згідно з Указом Президії Верховної Ради СРСР від 07.04.1959 «Про реорганізацію системи банків довгострокових вкладень» та. Постанови Ради Міністрів СРСР від 07.04.1959 № 369 «Питання, пов'язані з реорганізацією системи банків довгострокових вкладень» функції Сільгоспбанку та комунальних банків було покладено на Будбанк СРСР та Держбанк СРСР. Відповідно до постанови ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР від 17.07.1987 № 821 «Про вдосконалення системи банків в країні і посилення їх впливу на підвищення ефективності економіки» (даті - Постанова) було створено систему банків у складі: Державній банк СРСР (Держбанк СРСР), Банк зовнішньоекономічної діяльності СРСР (Зовнішекономбанк СРСР), Промислово-будівельний банк СРСР (Промбудбанк СРСР), Агропромисловий банк СРСР (Агропромбанк СРСР), Банк Житлово-комуншвьного господарства і соціального розвитку СРСР (Житлосоцбанк СРСР), Банк трудових заощаджень і кредитування населення СРСР (Ощадний банк СРСР). Пунктом 8 зазначеної Постанови було передбачено створення банками СРСР в союзних республіках відповідних республіканських банків з прямим підпорядкуванням банкам СРСР. Згідно з пунктом 2 Постанови Верховної Ради Української PCP «Про порядок введення в дію Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 20.03.1991 № &73- ХИ (далі - Постанова BP) У критський республіканський банк державного комерційного промислово-будівельного банку «Укрпромбудбанк» з його мережею, обчислювальними центрами, усіма активами, пасивами був оголошений Верховною Радою України власністю України. 27 вересня 1991 року Національним банком України було зареєстровано статут Державного комерційного промислово-будізельшіго банку України (далі - Промбудбанк України), про що внесено запис до Республіканської книги реєстрації банків за номером 1. Відповідно до статті 1 даного статуту банку Промбудбанк України виступав правонаступником Українського республіканського державно-комерційного банку Промбудбанк СРСР. Реєстрацію Промбудбанку України було анульовано 09.04.1992р. (протокол засідання Правління Національного банку України від 09.04.1992 № 1), про що здійснено відповідний запис до Республіканської книги реєстрації банків. Національним банком України не було зареєстровано банк, який є правонаступником Будбанку СРСР. ПАТ "Промінвестбанк", як правонаступник Республіканського банку Промбудбанку СРСР в України, через свої установи, фактично продовжував виконувати комплексне банківське обслуговування фізичних осіб за кредитними та депозитними договорами, що були укладені установами Промбудбанку України та відповідно, установами Будбанку СРСР на Україні до створення ПАТ "Промінвестбанк", тобто добровільно в цій частині приймав на себе обов'язки за такими договорами. Відповідно до Переліку документів Будбанку СРСР і підвідомчих йому установ із вказівкою строків зберігання матеріалів, затвердженим наказом Будбанку СРСР від 29.09.1976 № 2236, та відповідно до діючого на сьогодні переліку документів, що утворюються в діяльності Національного банку України та банків України, із зазначенням строків зберігання, затвердженого постановою Правління НБУ від 08.12.2004 № 601, строк зберігання документів по кредитах (позиках), що надавались у 1973 році Будбанком СРСР через його установи на Україні (в тому числі і через Чернівецьке відділення Будбанку СРСР), сплив, що вбачається листа ПАТ "Промінвестбанк" від 19 жовтня 2017 року за № 09-88/1669. З довідки Новоселицького районного відділу державної виконавчої служби № 13821 від 06 листопада 2017 року вбачається, що будь-яких виконавчих проваджень по відношенню до померлого [INFO] року [PERSON] на виконанні не перебувають. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 41 Конституції України та ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 319 ч.1 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Об'єктом власності особи може бути зокрема житло - жилий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права (ст. 391 ЦК України). Враховуючи, що обтяження на нерухоме майно на даний час перешкоджає позивачці у вільному розпорядженні власністю, суд вважає обґрунтованим звернення позивачки до суду з вказаним позовом до ПАТ «Промінвестбанк», який як правонаступник Республіканського банку Промбудбанку СРСР в України, через свої установи, фактично продовжував виконувати комплексне банківське обслуговування фізичних осіб за кредитними та депозитними договорами, що були укладені установами Промбудбанку України та відповідно, установами Будбанку СРСР в Україні до створення ПАТ "Промінвестбанк", тобто добровільно в цій частині приймав на себе обов'язки за такими договорами. За вказаних обставин, позовні вимоги до ПАТ "Промінвестбанк" в частині зняття обтяження з майна позивачки підлягають задоволенню, оскільки остання звернулася до суду за захистом свого оспорюванного права у обраний нею спосіб, що повністю відповідає вимогам ст.16 ЦК України та ст.13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. В частині позовних вимог до відділу реєстрації виконавчого комітету Новоселицької міської ради Чернівецької області та Новоселицької державної нотаріальної контори Чернівецької області слід відмовити виходячи з наступного. Положенням про Єдиний реєстр для реєстрації заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 27.05.1997 № 41/5 було встановлено порядок створення Єдиного реєстру для реєстрації заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, внесення реєстраційних записів до нього, а також одержання, обігу та надання інформації щодо заборон та арештів, накладених на об'єкти нерухомого майна. У подальшому в Положення внесені зміни та доповнення, в тому числі наказом Міністерства юстиції України від 18.08.2004 року № 85/5 Про внесення змін та доповнень до деяких нормативно-правових актів Міністерства юстиції України" . Відповідно до п. 3 вказаного наказу державному підприємству "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України наказано: створити програмне забезпечення Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, яке відповідало б новим сучасним стандартам збереження та захисту інформації; забезпечити належне перенесення бази даних електронного Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна до нової бази; забезпечити безперебійну роботу державних нотаріальних контор та приватних нотаріусів у перехідний період. Пунктом 6 вказаного наказу установлено, що до припинення функціонування бази даних раніше створеного реєстру, у порядку, передбаченому пунктом 4 цього наказу, перевірка відсутності або наявності заборони відчуження та арештів об'єктів нерухомого майна здійснюється за допомогою баз даних раніше створеного та модернізованого реєстрів. Згідно пункту 2.1. Положення про Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна (у редакції наказу від 18.08.2004 року № 85/5) підставами для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об'єкти нерухомого майна є: накладення (зняття) державною нотаріальною конторою або приватним нотаріусом - Реєстратором заборони відчуження на об'єкти нерухомого майна; заява про реєстрацію (вилучення) обтяження об'єкта нерухомого майна (додатки 1 - 3), що подається: державною нотаріальною конторою та приватним нотаріусом, які не є Реєстраторами, - у зв'язку з накладенням (зняттям) ними заборони відчуження на об'єкти нерухомого майна; посадовою особою виконавчого комітету сільської, селищної, міської ради - у зв'язку з накладенням (зняттям) ними заборони відчуження на об'єкти нерухомого майна; судами і слідчими органами - у зв'язку з накладенням ними арешту на об'єкти нерухомого майна (звільненням з-під арешту). На виконання вимог законодавства 24 березня 2008 року Новоселицькою державною нотаріальною конторою дані з паперових носіїв про обтяження від 17 квітня 1986 року були перенесені до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, у зв'язку з його запровадженням. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси). Порядок вчинення нотаріальних дій регламентується вказаним законом та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. На час внесення до Єдиного державного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна обтяження за реєстраційним номером 6846538 від 24 березня 2008 року, був чинний Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5, зареєстрований в Мінюсті 03 березня 2004 року за № 283/8882. Згідно з пунктом 26 постано\-ви Пленуму Верховного суду Украї\-ни від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійс\-ними» особами, які беруть участь у справі про визнання правочину не\-дійсним, є насамперед сторони пра\-вочину. Нотаріуси, що посвідчува\-ли правочини, залучаються до участі у справі як треті особи, які не заявля\-ють самостійних вимог щодо предме\-та спору. Аналіз вказаних правових норм дає підстави вважати, що якщо у конкретній справі виникає спір щодо накладеного обтяження між спадкодавцем [PERSON] та правонаступником певних прав та обов'язків Будбанку СРСР в Україні ПАТ «Промінвестбанк», в інтересах якого було накладено вказане обтяження. Оскільки державний реєстратор та нотаріус не заявляють будь-які права на предмет спору, а лише вчинили процесуальні реєстраційні та нотаріальні дії щодо спірного майна в межах їх повноважень та у спосіб, передбачений законодавством, то вони є неналежними відповідачами у даній справі, а тому пред'явлені до них позовні вимоги є безпідставними. На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 319, 321, 391 ЦК України, суд

Outcome: partial