Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про визнання права власності на земельну частку (пай), зазначивши, що [PERSON] являлася власником земельної частки (паю), розміром 3,87 га в умовних кадастрових гектарах в межах Чигиринської міської ради Черкаської області, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], який був виготовлений та виданий у 1996 році на ім'я [PERSON] та зареєстрований у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №197, що підтверджується архівною довідкою, виданою архівним сектором Чигиринської РДА від 29.06.2017 року. [INFO] [PERSON] померла. Після смерті [PERSON] спадщину в установленому законом порядку прийняв її син [PERSON], оскільки до шести місяців після її смерті звернувся з заявою про прийняття спадщини до Чигиринської державної нотаріальної контори. Представник позивача у судове засіданння не з'явився, надавши заяву про підтримання позовних вимог. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, надіславши заяву в якій позов визнав і згідний на задоволення позовних вимог. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO], відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 20.10.1999 року, померла [PERSON] (а.с.7). Після її смерті на території Чигиринської міської ради Черкаської області відкрилася спадщина. [PERSON] являвся власником земельної частки (паю), розміром 3,87 га в умовних кадастрових гектарах в межах Чигиринської міської ради Черкаської області, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], який був виготовлений та виданий у 1996 році на ім'я [PERSON] та зареєстрований у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №197, що підтверджується архівною довідкою виданою архівним сектором Чигиринської районної державної адміністрації Черкаської області від 29.06.2017 року № 123/04-02(а.с. 10). Спадкоємцем майна [PERSON] є позивач, як її син, що вбачається із свідоцтва про народження [NUMBER] від 24.02.1968 року (а.с.9). Як вбачається з постанови про нотаріальну відмову завідувача Чигиринської державної нотаріальної контори Цинди Р.М. № 100/02-31 від 12.02.2019 року гр. [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме на право на земельну частку (пай) розміром 3,87 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки у натурі (на місцевості), яка знаходиться на території Чигиринської міської ради Черкаської області, що залишилася після смерті його матері - [PERSON], яка померла 20.10.1999 року (а.с.11). Згідно даних Черкаського обласного державного нотаріального архіву №338/01-24 від 18.03.2019 року, вбачається, що 15 березня 2000 року Чигиринською державною нотаріальною конторою було заведено справкову справу №217 після померлої 20.10.1999 року [PERSON] Заяву було подано сином [PERSON], на його ім'я було видано свідоцтва про право на спадщину за законом на автомобіль марки М-20, випуску 1956 року, та жилий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.26). Так, з огляду на те, що спадщина після смерті [PERSON] відкрилася та була прийнята до 01 січня 2004 року, то правовідносини, що виникли, регулюються нормами Цивільного кодексу Української РСР 1963 року. За змістом ст.6 ЦК УРСР кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права. За загальними положеннями про спадкування за ЦК УРСР 1963 року, зокрема згідно зст.524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця (ст.525 ЦК УРСР). Відповідно до ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст.549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. Європейський суд з прав людини в своїх рішенням вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року, "Новоселецький проти України" від 11 березня 2003 року, "Федоренко проти України" від 1 червня 2006 року). На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що оскільки інших спадкоємців, які б прийняли спадщину після померлої [PERSON] не має, тому суд вважає можливим позов задовольнити, визнати за позивачкою право власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом.

Outcome: approved