Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

11 грудня 2013 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Веселинівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON], про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права на земельну частку (пай) у порядку спадкування. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що [INFO] в с. Звенигородка Веселинівського району помер його батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина, до складу якої, зокрема, ввійшло право на земельну частку (пай) розміром 5,53 в умовних кадастрових гектарах в землях, переданих у колективну власність КСП ім.. Шевченка, право спадкодавця на яку було посвідчено Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії МК № 0083512, виданим Веселинівською районною державною адміністрацією 9 січня 1997 року, зареєстрованим в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 2381. За життя [PERSON] заповіту не залишив, тому у відповідності зі ст. 529 ЦК Української РСР право на спадкування за законом у першу чергу набув позивач, як син спадкодавця, та його дружина [PERSON]. Після поховання батька, за взаємною згодою спадкоємців позивач прийняв на зберігання Сертифікат на право на земельну частку (пай), повідомив про прийняття спадщини Фермерське господарство «Горизонт», яке використовувало належну земельну частку (пай) на підставі договору оренди земельної частки (паю) та отримав від ФГ «Горизонт» належну батькові орендну плату за 2003 рік. Інший спадкоємець [PERSON] заявила небажання приймати спадщину, а тому дій, передбачених ст. 549 ЦК Української РСР не вчиняла. До нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини він не звертався, оскільки вважав, що звертатися було не обов'язково, так як він вступив в володіння спадковим майном, а саме: прийняв на зберігання правовстановлюючий документ та отримував орендну плату. В теперішній час йому стало відомо, що, відповідно до вимог нового ЦК України, який набув чинності з 1 січня 2004 року, спадкоємець зобов'язаний отримати свідоцтво про право на спадщину за законом. У зв'язку з цим він звернувся до нотаріальної контори з приводу отримання свідоцтва про право на спадщину, але йому було відмовлено з посиланням на те, що ним не надано незаперечних доказів, що він прийняв спадщину шляхом вчинення протягом шести місяців з дня її відкриття дій, передбачених ст.. 549 ЦК УРСР, а тому відповідно до ст. 1272 ЦК України вважається таким, що не прийняв спадщину та одночасно вказала на те, що [PERSON] відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину. В зв'язку з цим він звернувся до суду, просить встановити факт прийняття ним спадщини, яка відкрилася після [PERSON] та визнати за ним у порядку спадкування право на земельну частку (пай) розміром 5,53 в умовних кадастрових гектарах в землях, переданих у колективну власність КСП ім. Шевченка, успадковане ним після смерті [PERSON], який помер [INFO] в с. Звенигородка Веселинівського району Миколаївської області. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовну заяву підтримали повністю в тому ж обсязі і з тих же підстав. Просять встановити факт прийняття позивачем спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] та визнати за позивачем у порядку спадкування право на земельну частку (пай) розміром 5,53 в умовних кадастрових гектарах в землях, переданих у колективну власність КСП ім.. Шевченка, успадковане ним після [PERSON], який помер [INFO] в с. Звенигородка Веселинівського району Миколаївської області, при цьому позивач суду пояснив, що після смерті батька відкрилася спадщина, зокрема на право на земельну частку (пай) розміром 5,53 га. Оскільки батько заповіту не залишив, то він набув право на спадкування за законом у першу чергу, а також його дружина [PERSON], яка заявила про небажання приймати спадщину, а тому ніяких дій щодо її прийняття не вчиняла. До нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини він не звертався, оскільки вважав, що звертатися було не обов'язково, так як він вступив в володіння спадковим майном, а саме: прийняв на зберігання Сертифікат на право на земельну частку (пай) та отримав орендну плату за 2003 -2004 роки. Просить суд задовольнити його вимоги повністю. Представник відповідача Веселинівської селищної ради Улусян В.В. в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю та не заперечував щодо задоволення позову. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON], в судовому засіданні суду пояснила, що вона не заперечує щодо задоволення позову. Суду пояснила, що вона з 1992 року по день смерті [PERSON] перебувала з ним в зареєстрованому шлюбі та після його смерті до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину не зверталася. Дійсно померлому належала земельна частка (пай) розміром 5,53 га, право на яку посвідчене Сертифікатом на право на земельну частку (пай), яка знаходилася у фермерському господарстві "Горизонт", так як це господарство користувалося земельним паєм та сплачувало орендну плату. Приблизно в жовтні - листопаді 2003 року вона забрала Сертифікат у ФГ "Горизонт" та через декілька днів передала його позивачу, щоб той оформляв спадщину на себе, окільки в неї у самої є земельна ділянка та на той час у неї не було коштів для оформлення свого спадкового права. Заслухавши пояснення позивача [PERSON], представника позивача [PERSON], представника відповідача Улусяна В.В. та третьої особи [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд в межах заявлених вимог та наданих доказів, дійшов висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] в с. Звенигородка Веселинівського району Миколаївської області помер батько позивача [PERSON], про що було зроблено актовий запис № 112, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії ІІ-ФП № 172975 (а.с. 7). Після смерті батька відкрилася спадщина, до складу якої, зокрема, ввійшло право на земельну частку (пай) розміром 5,53 в умовних кадастрових гектарах в землях, переданих у колективну власність КСП ім. Шевченка, право спадкодавця на яку було посвідчено Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії МК № 0083512, виданим Веселинівською районною державною адміністрацією 9 січня 1997 року, зареєстрованим в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 2381. (а.с. 14). За життя [PERSON] заповіту не залишив, тому у відповідності зі ст. 529 ЦК Української РСР право на спадкування за законом у першу чергу набули позивач, як син спадкодавця, та його дружина [PERSON]. До нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини позивач не звертався, оскільки вважав, що звертатися було не обов'язково, так як він вступив в володіння спадковим майном, а саме: прийняв на зберігання правовстановлюючий документ та отримував орендну плату. В теперішній час йому стало відомо, що відповідно до вимог нового ЦК України, який набув чинності з 1 січня 2004 року, спадкоємець зобов'язаний отримати свідоцтво про право на спадщину за законом. У зв'язку з цим позивач звернувся до нотаріальної контори з приводу отримання свідоцтва про право на спадщину, але йому було відмовлено з посиланням на те, що ним не надано незаперечних доказів, що він прийняв спадщину шляхом вчинення протягом шести місяців з дня її відкриття дій, передбачених ст. 549 ЦК Української РСР, а тому відповідно до ст. 1272 ЦК України вважається таким, що не прийняв спадщину, та одночасно вказано на те, що [PERSON] відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину. Суд вважає, що урегулювання правовідносин та заявлених вимог позивача необхідно вирішувати на підставі Цивільного кодексу, який діяв на час смерті [PERSON], тобто в ред. 1963 р. Відповідно до ст. ст. 548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Пунктом 113 Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №18/5 від 14.06.1994 року, яка діяла на час відкриття спадщини, передбачено, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власнсоті на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Факт прийняття спадщини позивачем післі смерті свого батька [PERSON] шляхом вступу у фактичне володіння спадковим майном підтверджується наданими позивачем доказами: Сертифікатом на право на земельну частку (пай), який позивач прийняв на зберігання від третьої особи [PERSON] восени 2003 року та даними довідки фермерського господарства "Горизонт" від 25.03.2014 р. № 6 про те, що [PERSON] отримав орендну плату за оренду земельного паю [PERSON] у 2003-2004 роках, показаннями свідка [PERSON] про те, що Сертифікат на право на земельну частку (пай) [PERSON] передала позивачу для оформлення ним спадкового права на земельну частку (пай). Оскільки позивач [PERSON] прийняв на зберігання правовстановлюючий документ та отримував орендну плату, то суд вважає, що в судовому засіданні підтвердився факт прийняття позивачем [PERSON] спадщини після смерті батька [PERSON] Судом встановлено, що позивач фактично вступив у володіння спадковим майно протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. З огляду на викладене суд вважає, що позовна вимога позивача в частині встановлення факту прийняття ним спадщини, яка відкрилася після [PERSON], який помер [INFO] в с.Звенигородка Веселинівського району Миколаївської області, є обгрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до положень Закону України "Про нотаріат" оформлення спадкових прав та видача правовстановлюючого документа, який посвідчує право на спадщину здійснюється нотаріусами, за виключенням випадків, коли таке право оспорюються, чи втрачена можливість отримання свідоцтва про право на спадщину. Дослідженими в судовому засіданні доказами встановлено, що право позивача на спадщину іншим спадкоємцем [PERSON] не оспорюється, та державним нотаріусом було надано роз`яснення позивачу про неможливість видачі свідоцтва в зв`язку з тим, що він не надав незаперечних доказів вчинення протягом шести місяців з дня відкриття спадщини дій, передбачених ст.549 ЦК РСР, а тому вважаєтьтся таким, що не прийняв спадщину. Врахавуючи, що в судовому засіданні факт прийняття спадщини позивачем підтвердився наданими ним доказами, і що відповідно до положень ст.548 ЦК Української РСР прийнята спадщина визнається належною спадкодавцеві з моменту відкриття спадщини, то таким чином суд вважає, що позивач не втратив можливість звернутися до нотаріуса для оформлення спадкового права. За таких обставин, суд приходить до переконання, що позовна вимога позивача про визнання за ним у порядку спадкування права на земельну частку (пай) розміром 5,53 в умовних кадастрових гектарах в землях, переданих у колективну власність КСП ім.. Шевченка, успадковане ним після [PERSON], який помер [INFO] в с. Звенигородка Веселинівського району Миколаївської області, чиє право було посвідчене Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії МК № 0083512, виданим Веселинівською районною державною адміністрацією 9 січня 1997 року, зареєстрованим в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 2381, є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved