Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

11 вересня 2015 року до суду звернулось Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» (далі ПрАТ "Українська пожежно-страхова компанія") з позовом до [PERSON] про відшкодування збитків в порядку регресу, обґрунтувавши позовні вимоги наступним. 04 березня 2013 року між ПрАТ "Українська пожежно-страхова компанія"та [PERSON]А.К. було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АЕ/0287218), відповідно до умов якого була застрахована цивільно-правова відповідальність водіїв, які на законних підставах керують автомобілем «ГАЗ», державний номер [NUMBER]. 21 грудня 2013 року відповідач [PERSON], керуючи вантажним автомобілем «ГАЗ», державний номер [NUMBER], який належить [PERSON]А.К., в с. Ківшарівка Харківської області, допустив зіткнення з транспортним засобом легковим автомобілем «NISSAN QASHQAI», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] В наслідок вищевказаної ДТП транспортним засобам завдано механічних пошкоджень. Постановою судді Купянського міськрайонного суду Харківської області від 27.01.2014 року [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. На підставі заяви [PERSON] про виплату страхового відшкодування, ПрАТ "Українська пожежно-страхова компанія" визнало вказану подію страховим випадком та здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 15057,05 грн. Позивач вважає, що відповідач в порушення вимог договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності та пунктів 33.1.4 та 33.1 статті 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не надав страховику письмового повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, встановленого МТСБУ зразка, а також інформацію про місцезнаходження свого транспортного засобу, пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу, а тому відповідно до ст. 1191 ЦК України має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Просить позовні вимоги задовольнити. Позивач, який належним чином повідомлений про дату час і місце розгляду справи (а.с. 60), в судове засідання представника не направив. Від представника позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності (а.с. 6), надійшла заява про розгляд справи без його участі в судових засіданнях. Третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] який належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи (а.с 66), в судове засідання не зявився. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав в повному обсязі суду пояснив, що 21 грудня 2013 року за усною разовою угодою з приватним підприємцем [PERSON], керуючи автомобілем марки «ГАЗ 33104» виконував поїздку з м. Красний Лиман Донецької області в Харківську область за товаром. Близько 11 години 21 грудня 2013 року с. Ківшарівка Харківської області рухаючись заднім ходом допустив зіткнення з автомобілем «NISSAN QASHQAI», державний номер [NUMBER]. Одразу, разом з водієм автомобіля «NISSAN QASHQAI» викликав працівників міліції та по телефону повідомив страхову компанію. В подальшому страховика про дорожньо-транспортну пригоду письмово не повідомляв, оскільки вважав достатнім поінформування в телефонному режимі. З розміром заподіяної матеріальної шкоди не згоден. Після розяснення судом положень статей 10, 11 ЦПК України від проведення судової автотоварознавчої експертизи [PERSON] відмовився. Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON]А.К., яка належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи (а.с 65), в судове засідання не зявилася. Дослідивши подані сторонами письмові матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вислухавши думку відповідача, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що власником транспортного засобу «ГАЗ 33104» державний номер АН5199Н є [PERSON]А.К. 04 березня 2013 року між ПрАТ "Українська пожежно-страхова компанія" та [PERSON]А.К. було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АЕ/0287218), відповідно до умов якого була застрахована цивільно-правова відповідальність водіїв, які на законних підставах керують автомобілем «ГАЗ», державний номер [NUMBER] (а.с. 7) Згідно довідки № 9323589 про дорожньо-транспортну пригоду, виданої ВДАІ Купянського МВ МВС України в Харківській області за вих. від 16.01.2014 року № 47 в с. Ківшарівка буд. 4, м. Купянськ Харківської області 21 грудня 2013 року в 11 годині 05 хвилин сталася дорожньо-транспортна пригода зіткнення транспортних засобів: вантажного ГАЗ 33104-318 , номерний знак [NUMBER], що належить [PERSON], під керуванням [PERSON], та легкового «NISSAN QASHQAI», під керуванням власника [PERSON] (а.с 13-14). Постановою судді Купянського міськрайонного суду Харківської області від 27.01.2014 року [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності (а.с. 36-37). Власник автомобіля «NISSAN QASHQAI» потерпілий [PERSON] 10.01.2014 року звернувся до ПрАТ "Українська пожежно-страхова компанія" з заявою-повідомленням (а.с. 8) та 24.02.2014 року - з заявою про страхове відшкодування витрат, повязаних з пошкодженням майна - автомобіля «NISSAN QASHQAI», державний знак [NUMBER] (а.с. 9-10). Звітом №7/2014 дослідження спеціаліста - автотоварознавця від 07.03.2014 року встановлений розмір матеріального збитку, завданого власникові легкового автомобіля «NISSAN QASHQAI», державний знак [NUMBER] в результаті його пошкодження в сумі 18668,46 грн. (а.с 19-35). Відповідно до Страхового акту № ОЦ/033/005/14/0055 (аварійний сертифікат) ПрАТ "Українська пожежно-страхова компанія" прийняло рішення про перерахування страхового відшкодування [PERSON] з врахуванням безумовної франшизи (500 грн.) у розмірі 15\~057,05 грн. (а.с. 11). Платіжним дорученням № 1085 від 11 квітня 2014 року підтверджується факт перерахування потерпілому суми страхового відшкодування (а.с 12). Позивач звертався до відповідача із регресною вимогою (а.с.38,39), проте останній не задовольнив її, вважаючи безпідставною. Суд вважає, що правовідносини сторін, крім положень\~Цивільного кодексу України, урегульовані також Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який відповідно до\~ст. 999 ЦК України має пріоритет перед нормами Цивільного кодексу України В обґрунтування позовних вимог ПрАТ "Українська пожежно-страхова компанія" посилається на передбачений законом обов'язок страхувальника повідомити страховика про страховий випадок. За правилом п.п.33.1.2. п.33.1.\~ст. 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (в редакції, чинній на момент настання страхового випадку) учасники дорожньо-транспортної пригоди зобов'язані вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, у випадках, передбачених цим Законом, МТСБУ про настання дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до вимог\~ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"\~страховик\~\~після\~\~виплати\~\~страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, зокрема,\~\~якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1\~статті 33 цього Закону\~(п.п. "ґ" п.п. 38.1.1. п. 38.1 ст. 38 цього Закону). Заперечуючи проти позову, [PERSON] пояснив суду, що він виконав вимоги п.п.33.1.2. п.33.1. ст. 33 Закону повідомивши страховика - ПрАТ\~\~"Українська пожежно-страхова компанія", про настання страхового випадку по телефону в день ДТП 21 грудня 2013 року за вказаним у страховому [PERSON] номером телефону. При цьому, допустимих (письмових) доказів яки б свідчили про наявність перешкод вчасно повідомити страховика письмово про настання страхового випадку, відповідачем суду не надано. Оцінюючи доводи та заперечення сторін у сукупності з наданими суду доказами, суд приходить до висновку про те, що при встановленні обставини належного повідомлення страховика про настання страхового випадку в основу рішення у даній справі слід покласти заяву [PERSON] про настання події з забезпеченим транспортним засобом від 10.01.2013 року (а.с. 8) відхиливши показання відповідача. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що [PERSON] не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 ЗаконуУкраїни "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"(в редакції, чинній на момент настання страхового випадку) про настання дорожньо-транспортної пригоди. Таким чином, ураховуючи положення п.п. "ґ" п.п. 38.1.1. п. 38.1 ст. 38 цього Закону, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявленого позову про стягнення з відповідача в порядку регресу сплаченого ПрАТ "Українська пожежно-страхова компанія" страхового відшкодування у розмірі 15 057 грн. 05коп. (а.с.6-7; 32-33). Суд вважає неприйнятними заперечення відповідача проти визначеного спеціалістом - автотоварознавцем в звіті від 07.03.2014 року розміру матеріального збитку, завданого власникові легкового автомобіля «NISSAN QASHQAI», державний знак [NUMBER] в результаті його пошкодження в сумі виходячи з наступного. Відповідно до частин 3 і 4 ст. 10 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджає про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЦПК письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяг із них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Отже, якщо позивач для підтвердження розміру сплаченого відшкодування надає звіт спеціаліста автотоварознавця, а відповідач, заперечуючи проти цього розміру, після виконання судом вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК, не надає ніяких доказів на підтвердження своїх заперечень; суд відповідно до вимог статей 212, 213 ЦПК ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач у порушення вимог статей 10, 60 ЦПК ухилився від доведення обставин, на які посилався. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмір 243,60 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 43161 від 10 липня 2015 року (а.с. 2). Тому задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved