Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-21 00:00:00

21.09.2018\~року до\~суду надійшла\~вказана позовна\~заява,\~відповідно до\~якої позивачі\~просять:\~визнати дійсним,\~укладений 07.03.1996\~року на\~Харківській універсальній\~біржі між\~[PERSON],\~[PERSON],\~[PERSON] (до\~шлюбу [PERSON])\~І.Ю.,\~[PERSON] (до\~шлюбу [PERSON])\~М.Ю.\~і [PERSON]\~та [PERSON],\~договір купівлі-продажу\~двохкімнатної квартири\~[ADDRESS];\~визначити ідеальні\~частки права\~власності співвласників\~у квартирі\~[ADDRESS],\~встановивши що\~частка кожного\~із співвласників:\~[PERSON],\~[PERSON],\~[PERSON],\~[PERSON]\~і [PERSON]\~буде складати\~по 1/5\~замість права\~спільної сумісної\~власності співвласників,\~як вказано\~у договорі\~купівлі-продажу\~вказаної квартири\~від 07.03.1996\~року,\~укладеному на\~Харківській універсальній\~біржі,\~зареєстрованому 19.03.1996\~року у\~Дергачівському МБТІ\~у реєстровій\~книзі №\~28\~під реєстровим\~№ 3541,\~в цілому\~за ними\~у спільну\~сумісну власність\~без визначення\~часток кожного\~із співвласників;\~визнати за\~позивачем [PERSON]\~право власності\~в порядку\~спадкування після\~померлої 30.12.2005\~року її\~доньки [PERSON]\~на 1/5\~частину квартири\~[ADDRESS]. Свої вимоги позивачі мотивували тим, що 07.03.1996 року між ними, у тому числі і нині померлою [PERSON]В, та відповідачем [PERSON] на Харківській універсальній біржі було укладено договір купівлі-продажу двокімнатної квартири [ADDRESS], який було зареєстровано у встановленому порядку. Угода про визначення ідеальних часток у спільному майні між співвласниками не укладалася. 30.12.2005 року померла [PERSON], спадщину після якої прийняла її мати [PERSON] Проте при зверненні до нотаріальної контори останній було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після [PERSON], оскільки за договором купівлі-продажу квартири долі співвласників не зазначені, а тому нотаріальна контора не має можливості визначити обсяг спадкової маси та видати свідоцтво про право на спадщину за законом. У звязку з чим співвласники не можуть розпорядитися своїми частками в квартирі, тому в даний час змушені звернутися до суду, оскільки їхнє право не визнається і вони не можуть розпорядитися своєю власністю. У підготовче судове засідання позивачі не з'явилися, завчасно через канцелярію суду надали письмові заяви з проханням справу розглядати без їхньої участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в підготовче судове засідання також не з`явилися, завчасно подали через канцелярію суду письмові заяви, в яких не заперечують проти позовних вимог позивачів, позов визнають, просять суд слухати справу без їхньої участі. Крім того відповідач [PERSON] в своїй письмовій заяві зауважив, що 07.03.1996 року він продав свою двокімнатну квартиру [ADDRESS] позивачам згідно діючого на той час законодавства. Представник третьої особи ПАО «Харківська універсальна біржа» у судове засідання також не зявився, причини неявки суду не повідомив. Однак позивачем [PERSON] до суду було надано копію постанови Харківського окружного адміністративного суду від 17.06.2014 року, згідно якої було припинено юридичну особу Відкрите акціонерне товариство «Харківська універсальна біржа» код ЄДРПОУ 14060558, адреса: м. Харків, вул. Клочківська, 29. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч.2\~ст.247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 17 квітня 1990 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований Золочівським відділом РАЦС Харківської області, актовий запис № 35 та того ж дня видано свідоцтво про укладення шлюбу серії ІІІ-ВЛ № 430608. Після укладення шлюбу подружжя обрало спільне прізвище [PERSON]. 21 травня 1980 року в родині [PERSON] та [PERSON], народилася донька [PERSON], про що 03 липня 1980 року складено актовий запис № 82, та цього ж дня Галенковською сільською радою Жовтневого району Приморського краю видано свідоцтво про народження серії ІІ-ВС №383794. 24 лютого 2001 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований Золочівським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківської області, актовий запис № 16 та того ж дня видано свідоцтво про одруження серії І-ВЛ № 128991. Після укладення шлюбу подружжя обрало спільне прізвище [PERSON]. 16 березня 1983 року в родині [PERSON] та [PERSON], народилася донька [PERSON], про що 24 березня 1983 року складено актовий запис № 46, та цього ж дня Галенковською сільською радою Жовтневого району Приморського краю видано свідоцтво про народження серії ІІІ-ВС №333824. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00020577790 від 17.07.2018 року 24.02.2001 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Золочівського районного управління юстиції у Харківській області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 17. Після укладення шлюбу подружжя обрало спільне прізвище [PERSON]. 27.05.2004 року шлюб між сторонами було розірвано, актовий запис № 61. 16 серпня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Золочівського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 82 та того ж дня видано свідоцтво про одруження серії І-ВЛ № 099160. Після укладення шлюбу подружжя обрало спільне прізвище [PERSON]. 16 жовтня 1991 року в родині [PERSON] та [PERSON], народилася донька [PERSON], про що 11 листопада 1991 року складено актовий запис № 168, та цього ж дня Золочівським відділом РАГС Харківської області видано свідоцтво про народження серії V-ВЛ №331433. Згідно договору купівлі-продажу № У-03-220-Н від 07.03.1996 року, зареєстрованому на Харківській універсальній біржі [PERSON] продав [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] квартиру [ADDRESS]. З відміткою, що право власності на вказану квартиру в цілому зареєстроване в Дергачівському міжміському бюро технічної інвентаризації на праві особистої власності за [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] від 19.03.1996 року в реєстровій книзі № 28 за реєстровим номером 3541. Як вбачається з копії технічного паспорту на квартиру, що знаходиться у власності [PERSON], квартира [ADDRESS] зареєстрована Дергачівським МБТІ на підставі приватної спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності і записана у реєстрову книгу за № 1-333-п 28-3541. Квартира знаходиться на 1-ому поверсі одноповерхового будинку та складається з 2-х кімнат, загальною площею 52, 0 кв. м., житловою площею 27,2 кв.м. Рішенням виконавчого комітету Золочівської селищної ради народних депутатів Золочівського району Харківської області від 09.04.1996 року № 66-9 за [PERSON] було закріплено земельну ділянку площею 870 кв.м. по фактичному користуванню в смт Золочів по вулиці Зінченко, 55. Згідно інформації директора КП «Архітектурно-інвентаризаційне бюро Золочівського району» [PERSON], наданої на запит адвоката [PERSON] вих. № 193 від 07.08.2018 року, згідно архівних матеріалі бюро квартира № 2 (двокімнатна) житловою площею 27.2 кв.м., загальною площею 52,0 кв.м., розташована за адресою: Харківська область, смт Золочів, вулиця Зінченко, 55 станом на 31.12.2012 року зареєстрована на праві приватної часткової власності за [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] згідно договору купівлі-продажу від 07.03.1996 року № У-03-220-Н, посвідченого Харківською універсальною біржею. Реєстрація проведена Дергачівським МБТІ 12.03.1996 року в реєстровій книзі № 28, реєстровий номер 3541. 30 грудня 2005 року у віці 14 років померла [PERSON], про що 04 січня 2006 року Золочівською селищною радою Золочівського району Харківської області складено актовий запис № 4 та видано відповідне свідоцтво про смерть серії І-ВЛ № 047532. Відповідно до інформації Золочівського селищного голови [PERSON] № 02-18/1550 від 11.07.2018 року, наданої державному нотаріусу Четвертої Харківської державної нотаріальної контори [PERSON], в картотеці реєстраційного обліку станом на 30.12.2005 року (день смерті померлої) значилася зареєстрована за адресою: [INFO] [PERSON], [INFO]. Разом з нею на день її смерті 30.12.2005 року у домоволодінні за вказаною адресою зареєстровані: [PERSON] бабуся, [PERSON] мати, [PERSON] племінник, [PERSON] сестра, [PERSON] племінник. Як вбачається з листа завідувача Четвертої Харківської державної нотаріальної контори в порядку виконання обовязків завідувача Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області [PERSON] від 19.01.2019 року № 136/01-16 після смерті [PERSON], померлої 30.12.2005 року в Золочівській державній нотаріальній конторі Харківської області заведена спадкова справа № 269/2018. 01.08.2018 року до Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на майно, яке належало [PERSON], померлій 30.12.2005 року, звернулася мати спадкодавця [PERSON]. Батько спадкодавця, [PERSON], спадщину в установлений законом строк не прийняв, на неї не претендує та не буде звертатися до суду для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, про що в матеріалах справи є його заява. 01.08.2018 року державним нотаріусом була винесена вмотивована постанова про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину. Інших заяв про прийняття або про відмову від спадщини до нотаріальної контори не надходило, свідоцтва про право на спадщину нікому не видавалися. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 31.07.2018 року винесеною державним нотаріусом Четвертої Харківської державної нотаріальної контори, в порядку виконання обов'язків державного нотаріуса Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області [PERSON], [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті дочки [PERSON], померлої 30.12.2005 року, оскільки згідно матеріалів спадкової справи квартира № 2, що розташована за адресою: Харківська область, смт Золочів, вул. Зінченко, 55 належить власникам на праві спільної сумісної власності, проте долі власників не зазначені, у звязку з чим не має можливості визначити обсяг спадкової маси. При вирішення спору суд виходить з того, що спірні правовідносини врегульовані положеннями Конституції України, ЦК України, ЦК УРСР, Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на обєктив нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних і фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету України будівництва, архітектури та житлової політики України від 9 червня 1998 року №121, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 р. №1952-ІV, Закону України «Про нотаріат», Наказом Мін'юст України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22.02.2012 № 296/5, Закону України "Про власність". У ч.1\~ст. 55 Конституції України\~зазначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Згідно із ч. 1\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 206 ЦПК України\~передбачена можливість визнання позову відповідачем. Так, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі ст. 41 Конституції України, ст. 317, ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України позивачі, як власники майна, мають право розпоряджатися своїми частками квартири. Як передбачається ч. 2 ст. 370, ч. 2 ст. 372 ЦК України, розмір часток співвласників майна у спільній сумісній власності вважається рівним, якщо інше не встановлено домовленістю між ними законом або рішенням суду. Згідно ч.1 ст.368, ч.3 ст.372 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю, у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно положень\~ст.ст.\~1268,\~1269,1270\~ЦК України\~спадкоємець за\~заповітом чи\~за законом\~має право\~прийняти спадщину\~або не\~прийняти її. Не\~допускається прийняття\~спадщини з\~умовою чи\~із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1258\~ЦК України\~спадкоємці за\~законом одержують\~право на\~спадкування почергово.Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст. 1261 ЦК України\~ У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до положень\~ст. 49 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 № 3425-XII\~нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Пунктом 4.15 Глави 10 Розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої\~Наказом Мін'юст України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22.02.2012 № 296/5\~встановлено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до п. 4\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 16 січня 2003 року, який діє з 01 січня 2004\~року, Цивільний кодекс України\~застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності\~Цивільним кодексом України, положення цього\~Кодексу\~застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Згідно зі статтею 227 ЦК УРСР, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією зі сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. За змістом статей 128, 153 ЦК УРСР (1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 224 ЦК УРСР (1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобовязується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобовязується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 227 ЦК УРСР передбачалася обов'язкова нотаріальна форма договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири) і його реєстрація органами місцевого самоврядування. Згідно зі статтею 15 Закону України "Про товарну біржу" не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі. Відповідно до п. 4\~постанови Пленуму Верховного [PERSON] УРСР від 28.04.1978 року № 3, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обовязковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу, в тому числі при придбанні на біржових торгах, міни або дарування жилого будинку (квартири) чи його (її) частини; дарування іншого майна на суму понад 500 крб. і валютних цінностей на суму понад 50 крб. Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі ч. 2\~ст. 47 ЦК\~за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Однак це правило не може бути застосовано, якщо сторонами не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені законом обмеження (наприклад, статтями\~105,\~114 ЦК). Реєстрація КП «Архітектурно-інвентаризаційне бюро Золочівського району» за позивачами права власності на спірний будинок на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Харківською товарною біржею, а не нотаріусом, станом на березень 1996 року не суперечило чинному законодавству. Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на обєктив нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних і фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету України будівництва, архітектури та житлової політики України від 9 червня 1998 року №121, передбачали підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, зареєстрованих на біржі. Відповідно до пункту 5 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" від 1 липня 2004 року за № 1952-ІVправо власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визначаються державою. На підставі цього Закону реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) майна. Таким чином, покупець, тобто позивачі, повністю виконали умови договору купівлі-продажу квартири, сплатили за придбане майно 910 000 карбованців. Договір відповідно до частини 2 статті 227 ЦК УРСР зареєстрований в КП «Архітектурно-інвентаризаційне бюро Золочівського району», у передбаченому законом порядку, угода купівлі-продажу з підстав недотримання нотаріальної форми судом не визнавалася недійсною. Відтак, сторонами досягнуто згоди зі всіх його істотних умов, позивачі та померла [PERSON] на підставі статей 128, 153 ЦК УРСР і статті 49 Закону України "Про власність", який діяв на той час, в рівних частках набули право власності на спірну квартиру і правомірно володіють нею. З огляду на зазначені обставини суд дійшов до висновку про наявність передбачених законом підстав для визнання в судовому порядку дійсним договору купівлі-продажу спірної квартири, оскільки один з покупців помер, а оформлення спадщини, без визнання угоди дійсною та визначення часток є неможливим, відтак, сторони позбавлені можливості здійснити нотаріальне оформлення угоди. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі на 1/5 частину спірної квартири. Позивач [PERSON] як спадкоємець, за законом першої черги відповідно до положень ст.ст. 1258,1261,1268, 1269, 1270 ЦК України прийняла спадщину після смерті доньки так як проживала разом із нею на момент смерті останньої та крім того протягом 6 місячного строку подала заяву про прийняття спадщини. Відповідно [PERSON] набула у власність 1/5 частину спірної квартири в порядку спадкування за законом після смерті доньки [PERSON] Одночасно суд вважає, що визначення ідеальних часток позивачів в праві спільної власності на квартиру ніяким чином не порушує прав співвласників квартири, а тому є всі підстави для задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved