Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], який діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей: [PERSON], [PERSON], третя особа: орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Орджонікідзевському району про виселення, в обґрунтування якого зазначив наступне. 28.02.2008 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] укладено кредитний договір №ZPD0GI0000003755, згідно до вимог якого, Банк зобов'язався надати Відповідачу кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 284 000 грн. строком до 28.02.2033 року, а Відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені кредитним договором. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 28.02.2008 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] укладено договір іпотеки №ZPD0GI0000003755, згідно до умов якого, Відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 50.20, житловою площею 28.30 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS] та належить Відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. Свої зобов'язання за кредитним договором ПАТ КБ "Приватбанк" виконав в повному обсязі, надавши Відповідачу кредит в розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. У зв'язку з неналежним виконанням Позичальником своїх зобов'язань за Кредитним та Іпотечним договорами, Позивач звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки. Позовні вимоги судом було задоволено рішенням суду від 01.04.2013 року, звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру загальною площею 50.20, житловою площею 28.30 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмета іпотеки ПАТ КБ "ПриватБанк". Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Таким чином, Відповідач та його неповнолітні діти, які зареєстровані у вказаній квартирі підлягають виселенню з квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. На підставі викладеного, позивач просить суд виселити Відповідача та його неповнолітніх дітей, які зареєстровані у квартирі (предмет іпотеки), розташованій за адресою: [ADDRESS]. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився про день та час судового засідання повідомлявся в установленому законом порядку, причин неявки суду не повідомив. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх позовних вимог та заперечень на позовну заяву, суд приходить до наступного висновку. У відповідності зі ст. ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Як вбачається з матеріалів справи, 28.02.2008 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] укладено кредитний договір №ZPD0GI0000003755. Відповідно до п. 1.1. кредитного договору Банк зобов'язався надати Відповідачу кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 284 000,00 грн. строком до 28.02.2033 року, а Відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені кредитним договором. Для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 28.02.2008 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] укладено договір іпотеки №ZPD0GI0000003755. Згідно з п. 1.1. договору іпотеки Відповідач передав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 50.20 кв.м, житловою площею 28.30 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS], та належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01.04.2013 року, яке набрало законної сили, звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру загальною площею 50,20 кв. м., яка розташована за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ "ПриватБанк". Згідно зі ст. 40 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Як вбачається з довідки Центру обслуговування абонентів № 1 МКП "Основаніє" від 14.07.2014 року, у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 3 ст. 109 ЖК України звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Згідно з ч. 4 ст. 9 ЖК України, статей 39, 40 Закону України "Про іпотеку" виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому, суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки, за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення його мешканців. При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Відповідно до ч. 2 ст. 109 ЖК УРСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Таким чином, частина друга статті 109 ЖК УРСР встановлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Отже, за змістом зазначених норм особам, яких виселяють із жилого будинку (жилого приміщення), що є предметом іпотеки і придбаний не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла, при зверненні стягнення на предмет іпотеки в судовому порядку одночасно надається інше постійне житло. При цьому за положенням частини другої статті 109 ЖК УРСР постійне житло вказується в рішенні суду. При виселенні в судовому порядку з іпотечного майна, придбаного не за рахунок кредиту і забезпеченого іпотекою цього житла, відсутність постійного жилого приміщення, яке має бути надане особі одночасно з виселенням, є підставою для відмови в задоволенні позову про виселення. Як свідчать матеріали справи, [PERSON] за договором іпотеки від 28.02.2008 року передав в іпотеку квартиру, яка належить йому на праві власності на підставі договору купівлі - продажу, посвідченого Бургазли І.І. приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу 27.11.2003 року за реєстровим №2270. Отже, квартира, передана в іпотеку для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором від 28.02.2008 року, була придбана не за рахунок кредитних коштів. Таким чином, оскільки Позивачем не заявлено вимог про виселення мешканців з квартири, яка є предметом іпотеки з наданням іншого житлового приміщення, а вимоги про виселення мешканців без надання житлового приміщення відповідно до вимог закону не можуть бути задоволені, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" про виселення мешканців квартири за адресою: м. Запоріжжя, вул. Дунайська, б. 14 кв. 328 задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати залишаються за позивачем.

Outcome: dismissed