Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

18.08.2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» \~звернулося до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. У своєму позові позивач зазначив, що 13.05.2008 року між між ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк») та відповідачем [PERSON], було укладено кредитний договір № ML-404/010/2008, згідно якого відповідач отримав від Банку кредит в сумі 71\~300,00 доларів США, строком до 12.05.2038 року зі сплатою за користування кредитом плаваючої процентної ставки, розмір якої становить FIDR+5,49% відсотків річних. В подальшому ПАТ "ОТП Банк" відповідно до Договору купівлі-продажу кредитного портфелю уступило своє право вимоги за вищевказаним кредитним договором ТОВ "ОТП Факторинг України". В якості забезпечення виконання зобовязань по кредитному договору між банком та відповідачем був укладений договір іпотеки № PML-404/010/2008 від 13.05.2008 року нерухомого майна, а саме: квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. У зв'язку з тим, що відповідач порушив зобовязання за кредитним договором, в нього станом на 04.08.2015 р. утворилась заборгованість в розмірі 72 097,96 доларів США та 5\~715 119,88 грн., що разом згідно офіційного курсу валют НБУ становить гривневий еквівалент 7280906,17 грн., з яких: - заборгованість по тілу кредиту: 70\~992,83 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 1541785,64 грн.; - заборгованість по відсоткам: 1105,13 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 24000,64 грн.; - сума пені за прострочення виконання зобовязання: 5715119,88 грн. Виходячи з вищенаведеного, позивач просив, задовольнити позовні вимоги та в рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки, шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності/ незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, а також стягнути з відповідача судовий збір. В судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву з проханням слухати справу у його відсутність, позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач також в судове засідання не зявився, судом про дату і час розгляду справи був повідомлений належним чином, доказів про поважність причин неявки суду не надав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, з наступних підстав. Судом встановлено, що 13 травня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (далі - ЗАТ «ОТП Банк»), який змінив назву на Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі - ПАТ «ОТП Банк»), та [PERSON] був укладений кредитний договір № ML-404/010/2008, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 71300 доларів США на споживчі цілі зі строком повернення кредиту до 12 травня 2038 року, зі сплатою 5,99 % річних за користування кредитом. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та [PERSON] був укладений договір іпотеки № PML-404/010/2008 (далі - Договір іпотеки), згідно з яким [PERSON] передав в іпотеку банку нерухоме майно, а саме: трикімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належить [PERSON] на праві власності відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] 13 травня 2008 року, за р. № 1782, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 13 травня 2008 року, витяг № 5908258. 05.02.2009 року між банком та відповідачем був укладений додатковий договір № 1 до кредитного договору № ML-404/010/2008, відповідно до якого графік платежів викладено в новій редакції. (а.с. 20). 22.06.2009 року між банком та відповідачем був укладений додатковий договір № 2 до кредитного договору № ML-404/010/2008, відповідно до якого графік платежів викладено в новій редакції , встановлено пільговий період та надано транш з метою погашення прострочених відсотків. (а.с. 28). 27.05.2011 р. між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» був укладений договір про відступлення прав вимоги, згідно якого ПАТ «ОТП Банк» передало ТОВ «ОТП Факторинг Україна» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, в тому числі за кредитним договором № ML-404/010/2008 від 13.05.2008 р. та договором іпотеки № PML-404/010/2008 від 13.05.2008 р., укладеним з [PERSON] (а.с. 45) Відповідно до ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.1 ст. 1048 ЦК України\~кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч.1 ст. 1049, ч.1 ст. 1050 ЦК України\~позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором. З матеріалів справи вбачається, що Банк повністю виконав взяті на себе зобов'язання, що підтверджується кредитною заявкою від 13.05.2008 р. (а.с. 15). Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором порушив, у зв'язку з чим утворилась заборгованість по сплаті кредиту в сумі 70992,83 доларів США, процентів у розмірі 1105,13 долари США, які повинні бути відшкодовані відповідачем в повному обсязі та 5715119,88 грн. - пені. Разом з тим, при вирішенні питання про розмір пені слід врахувати наступне.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Конституційний Суд України у рішенні від 11 липня 2013 року по справі щодо офіційного тлумачення положень ЗУ «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання, повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Крім того, вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509, ч. 1,2\~ст.\~627 ЦК України\~засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати зі споживача надмірні грошові кошти як неустойку спотворює її дійсне значення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання, неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитора. Такий висновок Конституційного Суду України узгоджується з положеннями Резолюції Асамблеї ООН "Керівні принципи для захисту інтересів споживачів" від 09 квітня 1985 року № 39/248, в якій наголошено: визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах. Тому Конституційний Суд України зазначив, що захист від цих зловживань базується на положеннях законодавства, зокрема, ч. 3\~ст. 551 ЦК України. Враховуючи, що розмір нарахованої банком на підставі умов кредитного договору пені (5715119,88 грн.) є великий порівняно з розміром заборгованості за договором, та враховуючи положення ч. 3\~ст. 551 ЦК України, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перебільшує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, суд вважає за можливе зменшити розмір нарахованої відповідачу пені до 1541785,64 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором ML-404/010/2008 від 13.05.2008 року, в розмірі 3107571,92 грн. яка сладається з: - заборгованість по тілу кредиту: 70992,83 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 1541785,64 грн.; - заборгованість по відсоткам: 1105,13 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 24000,64 грн.; - сума пені за прострочення виконання зобовязання: 1541785,65 грн. Згідно ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Враховуючи, те що, зобов'язання за кредитним договором відповідачем не виконане, заборгованість не погашена, суд приходить до висновку, що у позивача виникло право звернути стягнення на предмет іпотеки для задоволення своїх вимог до відповідача [PERSON] за кредитним договором, і такі вимоги позивача є повністю обґрунтованими та законними. Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання, а також право на відшкодування витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки. Отже виходячи з вище наведеного позов про звернення стягнення на предмет іпотеки підлягає частковому задоволенню. При цьому, згідно роз'яснень, які містяться в п. 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року № 5, суд не може одночасно звернути стягнення на предмет іпотеки та стягнути суму заборгованості за кредитним договором. У такому випадку суд має зазначити в резолютивній частині рішення лише про звернення стягнення на предмет іпотеки із зазначенням суми заборгованості за кредитним договором, а сам розрахунок суми заборгованості має наводитись у мотивувальній частині рішення. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також слід стягнути судовий збір в розмірі 3654 грн. 00 коп.

Outcome: partial