Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

18.12.2014 року позивач в особі КП "Харківські теплові мережі" звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути на його користь з відповідача вартість спожитої теплової енергії у приміщенні за адресою: вул.. Дерев'янка, 8 в розмірі 5950,48 грн. за період з 01.10.2010 року по 30.04.2011 року, суму інфляційних витрат в розмірі 62,16 грн., 3% річних в розмірі 14,87 грн., а всього 6027,51 грн. та судовий збір в розмірі 243,60 грн. Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 08.04.2015 року, ухваленим у зазначеній справі, позовні вимоги КП "Харківські теплові мережі" задоволено. Стягнуто з [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER], на користь Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" вартість спожитої теплової енергії у приміщенні за адресою: вул.. Дерев"янка, 8 за період з 01.10.2010 року по 30.04.2011 року в розмірі 5950,48 грн., суму інфляційних витрат в розмірі 62,16 грн., 3% річних в розмірі 14,87 грн., а всього 6027,51 грн. (шість тисяч двадцять сім гривень 51 коп.). Стягнуто з [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER], на користь Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" на користь Комунального підприємства "Харківські теплові мережі", понесені позивачем при зверненні з позовом до суду, що документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору, в розмірі 243,60 грн. За заявою відповідача ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.09.2016 року заочне рішення від 08.04.2015 року скасовано. Справу призначено до розгляду в загальному порядку. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідачу на праві власності належить приміщення в житловому будинку №8 по вул. Дерев'янка, 8 в м. Харкові з централізованою системою теплопостачання, яке здійснює КП "Харківські теплові мережі". Відповідач, уклавши договір на постачання теплової енергії безпідставно отримує теплову енергію за рахунок позивача, яку позивач подає в централізовану систему опалення та гарячого водопостачання житлового будинку, де розташоване приміщення. Постачання теплової енергії у житловий фонд на потреби опалення, здійснюється на підставі розпоряджень місцевих органів влади про початок та закінчення опалювального сезону, а на потреби гарячого водопостачання протягом року. За період користування тепловою енергією з 01.10.2010 року по 30.04.2011 року відповідачем спожито теплової енергії на суму 5950,48 грн. За кожен розрахунковий період відповідачу направлялися платіжні вимоги-доручення про сплату за спожиту теплову енергію. Постачання теплової енергії відповідачу підтверджується актами про підключення та відключення опалення. У зв'язку з тим, що приміщення відповідача, не обладнані пристроями обліку теплової енергії, зроблено згідно з нормативним документом "[PERSON] та вказівки по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також, на господарсько-побутові потреби в Україні" КТМ 204 України 244-94 з урахуванням теплового навантаження. Заборгованість відповідача за надану позивачем теплову енергію за період з 01.10.2010 року по 30.04.2011 року становить 5950,48 грн. Крім того, відповідачу здійснено індексацію боргу та нараховані 3% річних на суму спожитої теплової енергії. Сума інфляційних витрат складає 62,16 грн., сума 3% річних складає 14,87 грн. Внаслідок того, що відповідач в добровільному порядку не погашає суму заборгованості, позивач вимушений звернутися з даним позовом до суду. Уповноважений представник позивача [PERSON], що діє на підставі довіреності, підтримала заявлені КП "ХТМ" позовні вимоги, просила позов задовольнити. На судове засідання 06.10.2016 року не з'явилася, подала письмову заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутність. Відповідач [PERSON] не визнав позовні вимоги, просив відмовити в задоволенні позову, на судове засідання 06.10.2016 року не з'явився, подав письмову заяву, в якій просить застосувати позовну давність, посилаючись на те, що заборгованість, нарахована в межах позовної давності, встановленої законом, відсутня, оскільки починаючи з 22.03.2010 року, він був позбавлений права розпоряджатися приміщеннями за адресою: вул. Деревянка, 8. Ухвалою господарського суду Хар\-ківської області від 22.03.2010 року про порушення провадження у справі про банкрутство, було накладено арешт на все його майно, у тому числі на нежитлові приміщення за адресою: м. Ха\-рків, вул. Деревянка, буд. 8. Постановою Господарського суду Харківської області від 26.07.2010 року його було визнано банкрутом та позбавлено можливості розпоряджатися та користуватися вказаними приміщеннями. Внаслідок цього, вказане майно було продано у порядку, визначеному Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Таким чином, в період з 01.10.2010 року по 30.04.2011 року, за який стягується заборгова\-ність, він не мав можливості користуватись та розпоряджатись, а в подальшому був поз\-бавлений власності щодо приміщень за адресою: вул. Деревянка, 8. Суд, дослідивши матеріали справи та докази, надані в обґрунтування позову, доходить висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судовим розглядом справи встановлено, що відповідачу [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 31.03.2008 року, на праві власності належить приміщення в житловому будинку №8 по вул. Дерев'янка в м. Харкові, з централізованою системою теплопостачання, яке здійснює КП "Харківські теплові мережі". 05.01.2015 року надійшла інформація з [PERSON] України в Харківській області де зазначено, що відповідач [PERSON] проживав за адресою: [INFO]. Та на підставі рішення суду був знятий з обліку за даною адресою. Згідно даних, що містяться в матеріалах справи, особовий рахунок № 17300-2118 року за адресою: вул. Дерев'янка, 8 м. Харків, відкрито на ім'я [PERSON] відповідача у справі. Відповідно до вимог Закону України "Про теплопостачання", теплова енергія є товарною продукцією, що призначена для купівлі-продажу. Відповідач, уклавши договір на постачання теплової енергії, безпідставно отримує теплову енергію за рахунок позивача, яку позивач подає в централізовану систему опалення та гарячого водопостачання житлового будинку. Постачання теплової енергії у житловий фонд на потреби опалення, здійснюється на підставі розпоряджень місцевих органів влади про початок та закінчення опалювального сезону, а на потреби гарячого водопостачання протягом року. За період користування тепловою енергією з 01.10.2010 року по 30.04.2011 року відповідачем спожито теплової енергії на суму 5950,48 грн. За кожен розрахунковий період відповідачу направлялися платіжні вимоги-доручення про сплату за спожиту теплову енергію. Постачання теплової енергії відповідачу підтверджується актами про підключення та відключення опалення. У зв'язку з тим, що приміщення відповідача, не обладнані пристроями обліку теплової енергії, зроблено згідно з нормативним документом "[PERSON] та вказівки по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також, на господарсько-побутові потреби в Україні" КТМ 204 України 244-94 з урахуванням теплового навантаження. Заборгованість відповідача за надану позивачем теплову енергію за період з 01.10.2010 року по 30.04.2011 року становить 5950,48 грн. Відповідно до вимог ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно з положеннями ст. 68 ЖК України, наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Відповідно до вимог п.3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" № 1875-IV від 24.06.2004 року та "Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної води та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з центрального опалення, постачання холодної води та гарячої води і водовідведення" затвердженого Постановою Кабінету Міністрів від 21.07.05 року № 630, споживач зобов'язаний вчасно вносити плату за комунальні послуги. Згідно з положеннями ст. 525 ЦК України однобічна відмова від виконання прийнятих зобов'язань не допускаються. З вимог ст. 64 ЖК України вбачається, що повнолітні члени сім'ї наймача житлового приміщення несуть солідарну відповідальність з наймачем по зобов'язанням, що випливають з договору найма. Таким чином, відповідач не виконує покладені на нього обовязки щодо своєчасного розрахунку за спожиту електроенергію, тому сума заборгованості перед позивачем, підлягає стягненню з відповідача. Згідно з положеннями ч.1, ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Відповідачу здійснено індексацію боргу та нараховані 3% річних на суму спожитої теплової енергії. Сума інфляційних витрат складає 62,16 грн., сума 3% річних складає 14,87 грн. Постачання теплової енергії у житловий фонд на потреби опалення, здійснюється на підставі розпоряджень місцевих органів влади про початок та закінчення опалювального сезону, а на потреби гарячого водопостачання протягом року. Відповідно до вимог ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно з положеннями ст. 68 ЖК України, наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Відповідно до вимог п.3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" № 1875-IV від 24.06.2004 року та "Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної води та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з центрального опалення, постачання холодної води та гарячої води і водовідведення" затвердженого Постановою Кабінету Міністрів від 21.07.05 року № 630, споживач зобов'язаний вчасно вносити плату за комунальні послуги. Позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за період з 01.10.2010 року по 30.04.2011 року, звернувшись до суду 18.12.2014 року. Згідно з положеннями ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до вимог ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Як вбачається з вимог ч.3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення. Згідно з положеннями ч.4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відтак, вимога позивача про стягнення заборгованості за період з 01.10.2010 року по 30.04.2011 року заявлена поза межами строку позовної давності, в зв"язку з чим сума заборгованості за цей період, не підлягає стягненню, оскільки відповідачем заявлено клопотання про застосування строку позовної давності. Крім того, як зазначає відповідач [PERSON] в заяві про скасування заочного рішення, ухваленого 08.04.2015 року, починаючи з 22.03.2010 року, він був позбавлений права розпоряджатися приміщеннями за адресою: вул. Деревянка, 8, оскільки Ухвалою господарського суду Хар\-ківської області від 22.03.2010 року про порушення провадження у справі про банкрутство, було накладено арешт на все його майно, у тому числі на нежитлові приміщення за адресою: м. Ха\-рків, вул. Деревянка, буд. 8. Постановою Господарського суду Харківської області від 26.07.2010 року його було визнано банкрутом та позбавлено можливості розпоряджатися та користуватися вказаними приміщеннями. Внаслідок цього, вказане майно було продано у порядку, визначеному Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Таким чином, в період з 01.10.2010 року по 30.04.2011 року, за який стягується заборгова\-ність, він не мав можливості користуватись та розпоряджатись, а в подальшому був поз\-бавлений власності щодо приміщень за адресою: вул. Деревянка, 8. На підтвердження позбавлення права власності спірними приміщеннями, відповідачем надано копію ухвали Господарського суду Харківської області від 22.03.2010 року про порушення провадження у справі про банкрутство, копію постанови від 26.07.2010 року про визнання боржника банкрутом. Представником позивача заявлено клопотання про поновлення строку позовної давності. В обґрунтування підстав пропуску строку представник позивача посилався на те, що про ліквідацію ФО-П [PERSON] та виключення його з реєстру банкротів стало відомо в 2012 році, після завершення стадії ліквідації. Відповідачем не надано доказів, коли саме його позбавлено права власності на спірне приміщення. Суд не може прийняти до уваги доводи представника позивача щодо поновлення строку позовної давності, оскільки після надходження в 2012 році інформації про ліквідацію ФО-П [PERSON] та виключення його з реєстру банкротів, КП "Харківське теплові мережі" не було позбавлено можливості звернутися до суду з позовом о відповідача про стягнення заборгованості, в межах строку позовної давності, встановленої діючим ЦК України. Тому підстав для задоволення клопотання не вбачається. Відповідно до вимог ч.3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з положеннями ч.1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ч.1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Позивачем не наведено доказів, що підтверджують наявність у відповідача суми заборгованості так само й не наведено поважності причини пропуску позовної давності. Відтак, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на відсутність законних підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за спожиту теплову енергію, оскільки позивачем заявлено позовні вимоги за межами позовної давності, встановленої діючим ЦПК України. Відповідачем доведено та надано достатньо доказів, на підтвердження позбавлення його права власності спірними приміщеннями ще в 2010 році, тому підстав для стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги з теплопостачання, не вбачається. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed