Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

13 листопада 2016 Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Правекс-Банк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що між [PERSON] та АКБ «Правекс - Банк», правонаступником всіх прав та обовязків якого є ПАТ КБ «Правекс - Банк» 28 вересня 2010 року був укладений кредитний договір № 3899-012/10Р, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 188 209 грн. строком до 28 вересня 2017 року зі сплатою 20,00 % річних. За умовами п. 4.4 кредитного договору, банк зобовязується надати [PERSON] кредит на умовах та в порядку, визначеному кредитним договором, а [PERSON] в свою чергу зобовязується здійснювати своєчасне погашення заборгованості за кредитом шляхом внесення оплат рівними частинами до 10 числа наступного місяця, а також щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом та повернути кредит у повному розмірі у строк, визначений кредитним договором. Згідно п. 2.1. кредитного договору, видача кредиту здійснюється шляхом видачі коштів із каси банку. Банк належним чином виконав свої зобовязання за кредитними договором, надавши Позичальнику кредитні кошти на загальну суму 188\~209 грн.00 коп. За період користування кредитними коштами, позичальником здійснені часткові платежі на погашення основної суми кредиту, проте, заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором в повному обсязі не погашена. Згідно розрахунку заборгованості, станом на 14 січня 2016 року, за [PERSON] обліковується заборгованість по сплаті основної суми кредиту за кредитним договором у розмірі 161 311 грн.59 коп. Умовами кредитного договору визначено, що протягом всього терміну користування кредитними коштами, позичальник зобовязаний сплачувати проценти. Так, згідно п. 1.2. кредитного договору кредит надається строком до 28 вересня 2017 року зі сплатою 20,00 % річних. Відповідно до п. 4.4. кредитного договору, проценти за користування кредитом, що нараховуються згідно вказаного у п. 1.2. кредитного договору порядку, підлягають сплаті Позичальником щомісячно (за час фактичного користування грошовими коштами протягом календарного місяця) в строк до 10 числа місяця включно, наступного за місяцем нарахування процентів, а також в момент повернення кредиту, вказаний в п. 1.2. даного договору. [PERSON] допустив порушення своїх зобовязань щодо своєчасної сплати процентів за користування кредитом, а тому, згідно розрахунку заборгованості, станом на 14 січня 2016 року за [PERSON] обліковується заборгованість по сплаті процентів за користування кредитними коштами у розмірі 86\~740 грн.03 коп. Згідно п. 10.1 кредитного договору, за порушення термінів погашення заборгованості за кредитом або внесення процентів за користування грошовими коштами позичальник сплачує банку пеню за кожний день прострочення в розмірі подвійної відсоткової ставки, зазначеної у п. 1.2, кредитного договору, що діяла в період прострочення, від суми заборгованості за весь період прострочення. Обовязок [PERSON] сплатити пеню, у разі неналежного виконання умов кредитного договору, передбачений також і нормами Цивільного кодексу України, а саме ч. 1 ст. 611 ЦК України Отже, оскільки, [PERSON] були порушенні строки, встановлені кредитним договором щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитами, з нього підлягає стягненню пеня у загальному розмірі 11133 грн.00 коп. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом за Кредитним договором, станом на 14 січня 2016 року становить 259\~184 грн. 40 коп. \~\~з яких: - кредит 161 311 грн. 59 коп.; - проценти 86 740 грн. 03 коп. ; - пеня 11 133 грн.00 коп. В якості забезпечення належного виконання позичальником своїх зобовязань за кредитним договором № 3899-012/10Р, між Банком та [PERSON] укладений договір поруки № 3899- 012/10Р від 28 вересня 2010 року, За умовами п. 1.1 договору поруки, [PERSON] зобовязується нести солідарну майнову відповідальність перед банком за виконання [PERSON] в повному обсязі зобовязань за Кредитним договором щодо сплати процентів, неустойки, вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом. Пунктом 1.3. договору поруки передбачено, що поручитель дає свою згоду на збільшення розміру забезпеченого порукою зобовязання позичальника, що може виникнути у майбутньому, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, у випадку внесення позичальником та кредитором змін та доповнень до кредитного договору, або у випадку внесення змін до кредитного договору та/або цього договору кредитором в односторонньому порядку. З огляду на те, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники ; поручителі несуть самостійну відповідальність передкредитором за порушення зобов'язань боржником, оскільки вони перебувають у самостійних договірних відносинах, банк має право вимагати виконання обов'язку в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. За умовами договору поруки, що визначені у п. 2.1., у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, поручитель зобовязується виконати за нього зобовязання перед банком на умовах, у порядку та у строки, встановлені кредитним договором, зазначеним у пункті 1.1. даного договору, із змінами та доповненнями до нього. Отже, у звязку з неналежним виконанням позичальником своїх зобовязань за кредитним договором щодо своєчасної сплати кредиту, процентів за користування кредитом та сплати штрафних санкцій, норми чинного законодавства України наділяють банк, як кредитора, правом вимагати від поручителя виконання зобовязань за кредитним договором. Просить суд стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-Банк» заборгованість за кредитним договором № 3899-012/10Р від 28 вересня 2010 року у сумі 259\~184 грн. 40 коп., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 887 грн. 77 коп. В судове засідання представник позивача не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позові, проти вирішення справи у заочному порядку не заперечував.\~ Під час розгляду справи, судом приймалися усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення відповідачів про місце, день та час розгляду справи. Згідно із\~Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження», пересилання пошти не здійснюється до м. Горлівка Донецької області, де зареєстровано місце проживання відповідачів, що позбавляє суд можливості надіслання поштою судового виклику до суду за зареєстрованим у передбаченому законом порядку місцем проживання та перебування відповідачів (ч.5 ст.74 ЦПК України). Тому, відповідно розяснень ВССУ (вих. № 10-1437/0/4-14 від 13 жовтня 2014 року), згідно із вимогами ч. 9 ст. 74 ЦПК України, виклик у судове засідання відповідача був здійснений шляхом розміщення оголошення у друкованому засобі масової інформації державної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий курєр». Однак, незважаючи на прийняті судом заходи, відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не зявилися, про причини своєї неявки суд не повідомили , заяв про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у їх відсутності від них до суду не надходило. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки від відповідачів не надійшло клопотань про відкладення розгляду справи, як то передбачає ст. 169 ЦПК України, з причин, які б могли бути визнані судом поважними, у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, зі згоди позивача, суд вирішує справу на підставі наявних у справі доказів відповідно ст. 224-228 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-Банк» підлягають задоволенню з огляду на такі встановлені у судовому засіданні обставини та відповідні ним докази. В судовому засіданні встановлено що між [PERSON] та АКБ «Правекс - Банк», правонаступником всіх прав та обовязків якого є ПАТ КБ «Правекс - Банк» 28 вересня 2010 року був укладений кредитний договір № 3899-012/10Р, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 188 209 грн. строком до 28 вересня 2017 року зі сплатою 20,00 % річних. За умовами п. 4.4 кредитного договору, банк зобовязується надати [PERSON] кредит на умовах та в порядку, визначеному кредитним договором, а [PERSON] в свою чергу зобовязується здійснювати своєчасне погашення заборгованості за кредитом шляхом внесення оплат рівними частинами до 10 числа наступного місяця, а також щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом та повернути кредит у повному розмірі у строк, визначений кредитним договором. Згідно п. 2.1. кредитного договору, видача кредиту здійснюється шляхом видачі коштів із каси банку. Банк належним чином виконав свої зобовязання за кредитними договором, надавши Позичальнику кредитні кошти на загальну суму 188\~209 грн.00 коп. За період користування кредитними коштами, позичальником здійснені часткові платежі на погашення основної суми кредиту, проте, заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором в повному обсязі не погашена. Згідно розрахунку заборгованості, станом на 14 січня 2016 року, за [PERSON] обліковується заборгованість по сплаті основної суми кредиту за кредитним договором у розмірі 161 311 грн.59 коп. Умовами кредитного договору визначено, що протягом всього терміну користування кредитними коштами, позичальник зобовязаний сплачувати проценти. Так, згідно п. 1.2. кредитного договору кредит надається строком до 28 вересня 2017 року зі сплатою 20,00 % річних. Відповідно до п. 4.4. кредитного договору, проценти за користування кредитом, що нараховуються згідно вказаного у п. 1.2. кредитного договору порядку, підлягають сплаті Позичальником щомісячно (за час фактичного користування грошовими коштами протягом календарного місяця) в строк до 10 числа місяця включно, наступного за місяцем нарахування процентів, а також в момент повернення кредиту, вказаний в п. 1.2. даного договору. [PERSON] допустив порушення своїх зобовязань щодо своєчасної сплати процентів за користування кредитом, а тому, згідно розрахунку заборгованості, станом на 14 січня 2016 року за [PERSON] обліковується заборгованість по сплаті процентів за користування кредитними коштами у розмірі 86\~740 грн.03 коп. Згідно п. 10.1 кредитного договору, за порушення термінів погашення заборгованості за кредитом або внесення процентів за користування грошовими коштами позичальник сплачує банку пеню за кожний день прострочення в розмірі подвійної відсоткової ставки, зазначеної у п. 1.2, кредитного договору, що діяла в період прострочення, від суми заборгованості за весь період прострочення. Обовязок [PERSON] сплатити пеню, у разі неналежного виконання умов кредитного договору, передбачений також і нормами Цивільного кодексу України, а саме ч. 1 ст. 611 ЦК України Отже, оскільки, [PERSON] були порушенні строки, встановлені кредитним договором щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитами, з нього підлягає стягненню пеня у загальному розмірі 11133 грн.00 коп. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом за Кредитним договором, станом на 14 січня 2016 року становить 259\~184 грн. 40 коп. \~\~з яких: - кредит 161 311 грн. 59 коп.; - проценти 86 740 грн. 03 коп.; - пеня 11 133 грн.00 коп.. Суд виходить з вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України, відповідно яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідачі у судове засідання не зявилися, не скористалися своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надали належних доказів, які спростовують доводи позивача. Відповідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив зобовязання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. \~Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, \~належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно із ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти і такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. \~Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку; поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно з частиною першою статті 543 ЦК України у разі солідарного обовязку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. З огляду на те, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (стаття 554 ЦК України); поручителі несуть самостійну відповідальність перед кредитором за порушення зобов'язань боржником, оскільки вони перебувають у самостійних договірних відносинах, банк має право вимагати виконання обов'язку в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов ПАТ КБ Правекс-Банк в частині стягнення заборгованості за кредитом та процентами підлягає задоволенню, оскільки відповідачі зобовязань по договору кредиту не виконують , а тому слід стягнути з відповідачів на користь позивача вказані кошти в повному обсязі. Розвязуючи спір в частині стягнення пені, суд виходить з таких міркувань. Відповідно ст.1 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014\~та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014. За змістом ст.2 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції»,на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р,\~м. Горлівка Донецької області визначено як населений пункт, в якому проводилась антитерористична операція. Суд також зазначає, що виходячи з аналізу норм ч.2 ст.2 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», за якими банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції, слід дійти висновку, що у випадку нарахування пені та/або штрафів у період проведення АТО, вони повинні бути скасовані. При цьому, розпорядження КМУ про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року, лише чітко визначає коло осіб, на яких розповсюджується дія норм ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», і у сенсі ч.2 ст.2 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», не є початком відліку часу з якого розповсюджується заборона на нарахування пені та штрафів. Як встановлено у судовому засіданні,\~ зареєстроване місце проживання відповідачів по справі [PERSON] та [PERSON] є м. Горлівка, Донецької області, тобто, в населеному пункті, який віднесено згідно із розпорядженням КМУ від 02 грудня 2015 року № 1275-р до населених пунктів, де проводилась антитерористична операція. З врахуванням встановлених обставин та відповідних їм норм чинного законодавства, за спірними правовідносинами встановлений мораторій на стягнення пені та штрафів. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов в частині вимог про стягнення пені за несвоєчасне повернення кредиту та за несвоєчасне повернення відсотків по кредиту підлягає задоволенню, оскільки її розмір не перевищує розміру стягнення нарахованої пені за період: з 01 квітня 2012 року по 01 квітня 2014 року пеня за несвоєчасне повернення кредиту у сумі 12\~271 грн. 30 коп.; з 01 квітня 2012 року по 01 квітня 2014 року пеня за прострочення заборгованості за відсотками у сумі 7\~167 грн. 69 коп. Відповідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно із розясненнями п. 36 Постанови Пленуму ВССУ України № 10 від 17 жовтня 2014 року, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI). Як видно з платіжного доручення, позивачем був сплачений судовий збір в сумі 3 887 грн. 77 коп. Суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір саме у такому розмірі. На підставі наведеного,

Outcome: approved