Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-30 00:00:00

В провадження Нікопольського міськрайонного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , ПАТ "Європейський страховий союз", третя особа - Моторне (транспортне) страхове бюро України, про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої вимоги мотивує тим, що 26 квітня 2017 року, о 08 год. 05 хв., в м.Нікополі, при проїзді нерівнозначного, нерегульованого перехрестя вул.Трубників - Шульгіна, водій [PERSON] керував автомобілем «Део Нубіра», д.н.з. [NUMBER] , рухаючись по другорядній дорозі, не помітив автомобіль «Фольксваген Пассат» д.н.з. [NUMBER] , який рухався по головній дорозі та виконував поворот ліворуч на вул.Шульгіна і допустив з ним зіткнення. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, постраждалих немає. Даний факт підтверджується постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області по справі 182/2243/17 від 10 травня 2017 року, відповідно до якої винним у скоєнні ДТП визнано [PERSON] , водія автомобіля марки «Део Нубіра», номер державної реєстрації [NUMBER] , а саме: визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України, та на нього накладено штраф у розмірі 340 гривень. Йому на праві власності належить автомобіль «Фольксваген Пассат» д.н.з. [NUMBER] , в якому, внаслідок зазначеного ДТП, були пошкоджені наступні деталі автомобіля «Фольксвагеп Пассат», що підлягають заміні: двері передні та задні з лівої сторони; накладки дверей з лівої сторони; дверний шарнір та деталі, які підлягають ремонту, боковина ліва, задня колісна арка ліва, В-стояк лівий; а також деталі, які підлягають фарбуванню: диск задній лівий; облицювання заднього бампера. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована у ПрАТ «ЄВРОПЕЙСЬКИЙ СТРАХОВИМ СОЮЗ» і підтверджується Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів серії АК №3951328. При цьому, позивач вказує, що він неодноразово звертався до страхової компанії, надавши всі необхідні для цього документи, з вимогою про виплату страхового відшкодування, однак, йому в усному порядку повідомили та пообіцяли якнайшвидше врегулювати ситуацію. Проте, на протязі тривалого часу відшкодування здійснено не було. У серпні 2017 року він надіслав до ПрАТ «ЄВРОПЕЙСЬКИЙ СТРАХОВИЙ СОЮЗ» письмову претензію щодо сплати страхового відшкодування, однак, на вказану претензію страхова компанія відповіді не надала та жодних виплат так проведено і не було. Тому, звернувся до суду, посилаючись на ст.1187 ЦК України, якою передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Тому, вважає, що, згідно зі ст.1192 ЦК України, суд, з урахуванням обставин справи за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається, відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Позивач вказує, що вартість відновлювального ремонту, без урахування значення коефіцієнта фізичного зносу складових, підтверджено звітом № 6317 про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ від 27 липня 2017 року та становить 70 318 грн. 68 коп. Згідно до ст.3 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо - транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до п.22.1 ст.22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку, страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо - транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Отже, на підставі викладеного, вважає, що відповідачі зобов`язані відшкодувати йому суму вартості відновлювального ремонту автомобіля «Фольксваген Пассат», д.н.з. [NUMBER] , без урахування коефіцієнту фізичного зносу складових, в розмірі 70 318 грн. 68 коп. Крім того, просить суд стягнути на свою користь витрати на оплату здійснення авто-товарознавчого дослідження, що підтверджуються квитанцією на суму 1 500 грн. 00 коп. Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2017 року дану справу було прийнято до розгляду. Учасникам справи було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі та одночасно надіслано копії позовної заяви та доданих до неї документів. Відповідачам було встановлено строк для надіслання (надання) до суду письмових заперечень з посиланням на докази, якими вони обґрунтовують свої заперечення (а.с.21). Відповідач [PERSON] своїм правом, передбаченим законом, скористався та 24 жовтня 2018 року надав до суду відзив на позовну заяву (а.с.48-50), відповідно до якого зазначає, що викладені позивачем обставини, є необґрунтованим з наступних підстав. Згідно Постанови Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 травня 2017 року у справі №182/2243/17 його було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 (триста сорок) грн. на користь держави. Постанова суду по даній адміністративній справі набула законної сили. У мотивувальній частині свого рішення по даній адміністративній справі суд зазначив: «Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, серії БР № 182126 від 26 квітня 2017 року, о 08 год. 05 хв. в м.Нікополі при проїзді нерівнозначного, нерегульованого перехрестя вул.Трубників - Шульгіна, водій [PERSON] керував автомобілем, рухаючись по другорядній дорозі, не помітив автомобіль «Фольксваген Пассат», який рухався по головній дорозі та виконував поворот ліворуч на вул.Шульгіна, та допустив з ним зіткнення. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, постраждалих немає. Правопорушник [PERSON] у судове засідання з`явився, вину визнав в повному обсязі, з протоколом про адміністративне правопорушення згоден та пояснив, що він не помітив автомобіль, яий почав здійснювати поворот. Вина [PERSON] підтверджується матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення БР № 182126 від 26 квітня 2017 року, схемою місця ДТП, поясненнями правопорушника». Крім того, позивач посилається в абз.2 позовної заяви від 24 жовтня 2017 року на конкретний перелік ушкоджених деталей його автомобіля, а саме: двері передні та задні з лівої сторони; накладки дверей з лівої сторони; дверний шарнір та деталі, які підлягають ремонту, боковина ліва, задня колісна арка ліва, В-стояк лівий, а також деталі, які підлягають фарбуванню: диск задній лівий; облицювання заднього бампера. В якості єдиного підтвердження своїх майнових вимог в сумі 70 118 грн. 68 коп., позивач посилається на звіт № 3617 від 27 липня 2017 року про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ. Тобто, в даному випадку, поданий звіт викликає сумнів, оскільки позивачем не було подано письмового договору на проведення оцінки матеріальних збитків, завданих власнику КТЗ [PERSON] . Доказ про прийняття від нього грошових коштів, зокрема, квитанція до прибуткового касового ордера № 0213, датована 08 серпня 2017 року. Крім цього, відповідач вказує, що йому достеменно невідомо, а позивачем не доведено суду взагалі важливі обставини, а саме: де саме зберігався транспортний засіб, яким чином ушкоджений внаслідок ДТП. Таким чином, «експертом» не вказана чітка адреса місцезнаходження пошкодженого КТЗ, а позивачем не надано суду доказів про письмове запрошення відповідачів (в якості зацікавлених осіб) прийняти участь під час проведення автотоварознавчої експертизи, що викликає також великий сумнів у неупередженості експерта під час проведення досліджень, якщо такі відбувались взагалі. При цьому, [PERSON] зазначає, що з посиланням позивача на приписи ч.3.ст.61 ЦПК України (в редакції Кодексу, яка втратила чинність) погоджується, оскільки вищевказаною статтею чітко передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Однак, звертає увагу суду на наступні важливі обставини ДТП, зокрема: перелік доказів у адміністративній справі під час прийняття судом рішення у адміністративній справі № 182/2243/17 є вичерпним, а саме, Протокол про адміністративне правопорушення БР № 182126 від 26.04.2017 року, схема місця ДТП, пояснення правопорушника, інших доказів суду надано не було. Згідно Протоколу про адміністративне правопорушення БР № 182126 від 26 квітня 2017 року - «внаслідок зіткнення в ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, постраждалих немає». Згідно Довідки від 26 квітня 2017 року, виданої інспектором Нікопольського ВП ГУНП у Дніпропетровській області, внаслідок ДТП на перехресті вул.Трубників та вул.Шульгіна. транспортний засіб ДЕО Нубіра, д.н.з. [NUMBER] , отримав механічні пошкодження: деформація переднього бамперу лівої сторони, які були виявлені під час зовнішнього огляду транспортного засобу. Аналогічна довідка про отримання механічних пошкоджень його ТЗ з боку позивача у справі до позовної заяви в якості додатку не долучалась, експертом ФОП [PERSON] під час складання звіту № 6317 від 27 липня 2017 року не оглядалась та не приймалась експертом до уваги під час складання звіту взагалі. Крім того, є не зрозумілими розбіжності, вказані експертом в сумах вартості відновлюваного ремонту - 70 318 грн. 68 коп. та сумою матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Фольксваген Пассат» в результаті пошкодження - 30 097 грн. 07 коп. Відповідач звертає увагу на те, що у письмовому висновку експерта не зазначається, що даний документ виготовлений для подання до суду, а, крім того, експерт ФОП [PERSON] не був обізнаний про кримінальну відповідальність, за завідомо неправдивий висновок, що грубо порушує приписи ст.106 ЦПК України. На підставі вищевикладеного та наданих доводів, є сі правові підстави для відводу експерта ФОП [PERSON] та підстави вважати звіт № 3617 від 27 липня 2017 року про оцінку вартості матеріального збитку таким, що не відповідає дійсним обставинам справи. Тому, на підставі викладеного, просив суд звіт від 27 липня 2017 року про оцінку вартості матеріального збитку в якості експертного висновку не приймати до розгляду та відмовити [PERSON] в задоволенні позову (а.с.48-50). Відповідач - Приватне акціонерне товариство "Європейський страховий союз", будучи належним чином повідомленими про розгляд справи, в судове засідання не з`явилось, будь-які заяви від представника на адресу суду не надходили. Представник третьої особи - Моторного (транспортного) страхового бюро України - в судове засідання не прибув, від нього 30 листопада 2018 року на адресу суду надійшли пояснення, відповідно до яких зазначено, що позовні вимоги є необґрунтованими та недоведеними, оскільки не узгоджуються з нормами матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини. Так, постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 травня 2017 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено до нього стягнення у вигляді штрафу. Тобто, в момент ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. В момент скоєння ДТП відповідальність водія [PERSON] була забезпечена ПрАТ «Європейський страховий союз», поліс АК № 3951328, термін дії якого з 23 березня 2017 року по 22 березня 2018 року є чинним. У відповідності до вищевказаного страхового полісу, страховий ліміт на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, складає 100 000 грн. 00 коп. та франшиза 2 000 грн. 00 коп. Тобто, в цій частині даний доказ у справі є належним, допустимим та не потребує додаткового дослідження. При цьому, вказує, що правовідносини, які виникли з позивачем та відповідачами, регулюються ЗУ «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та положенням ЦК України. Тобто, у відповідності до вимог вищевказаного закону, право кредитора (потерпілого) на отримання відшкодування шкоди шляхом виконання страховиком за договором (полісом) узятих на себе зобов`язань не є безумовним, а пов`язується з поданням до такого страховика заяви про здійснення страхового відшкодування (виплати). Відповідно до відомостей з Міністерства юстиції України, ПАТ "Європейський страховий союз" в законному порядку (або судовому) не припинило свою діяльність та не перебуває в стадії припинення, а також не визнано банкрутом та не перебуває в цій стадії. При цьому, розпорядженням Нацкомфінпослуг від 29 серпня 2017 року за № 3620 страхову діяльність ПАТ "Європейський страховий союз" було анульовано та з 03 жовтня 2017 року воно втратило статус асоційованого члена МТСБУ. Підставою для припинення членства стала заборгованість по сплаті відрахувань до фондів МТСБУ понад два місці. Тому, у зв`язку з тим, що ліцензію було анульовано і членство припинено, цей страховик зобов`язаний виконати свої зобов`язання, які виникли за укладеними договорами. Що стосується стягнення, то зазначають, що позивачем страхова справа за цим страховим випадком до ПрАТ "Європейський страховий союз" та до Моторного (транспортного) бюро України не надходила, а, отже, у третьої особи відсутні відомості про наявність чи відсутність виплати страхового відшкодування. Крім цього, визначення матеріального збитку є правом позивача, а не його обов`язком, однак, позивачем не надано обґрунтування необхідності в проведенні дослідження, здійсненого незалежним експертом [PERSON] і сплату суми в розмірі 1 500 грн. 00 коп. за проведення такої оцінки. Також, представник третьої особи зазначає, що строк на подання до страховика заяви на отримання страхового відшкодування розпочинався саме з моменту ДТП (24 квітня 2017 року) та закінчувався через рік, тобто 24 квітня 2018 року. Однак, позивачем не надано доказів на звернення та направлення до ПрАТ "Європейський страховий союз" заяви про виплату страхового відшкодування та надання всіх необхідних документів, передбачених законом, що, в даному випадку, дає достовірні підстави вважати, що у вищевказаної страхової компанії виник обов`язок. Таким чином, на підставі викладеного, представник третьої особи просить суд дані пояснення прийняти та відмовити [PERSON] в задоволенні позову до [PERSON] , ПАТ "Європейський страховий союз" та третьої особи - Моторне (транспортне) страхове бюро України (а.с.75-84). В судовому засіданні позивач [PERSON] позові вимоги підтримав в повному обсязі і додатково суду пояснив, що на сьогоднішній день машину продав, але вважає, що відповідач зобов`язаний відшкодувати йому шкоду, яку завдав своїми діями внаслідок ДТП. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги свого довірителя підтримав також і суду пояснив, що вони неодноразово звертались і усно, і письмово (надсилались претензії) до відповідача з вимогою відшкодувати ту шкоду, яку він завдав своїми діями, спровокувавши ДТП, його довірителю. Але безрезультатно. «Страхова компанія «Європейський страховий союз» самоусунувся від здійснення виплат. [PERSON] також не вважає за необхідне виплатити спричинену ним шкоду. Протягом 2-х років його довіритель не отримав жодної копійки від відповідача. Автомобіль позивач відремонтував самотужки в травні 2018 року у фірмі, яка ніяких фіскальних чеків не надавала. Тому доказів про те, скільки грошей на ремонт було витрачено позивачем, немає. Однак, його довіритель зробив експертизу, за висновками якої вони і просять відшкодувати завдану відповідачем в ДТП шкоду. Повторює, скільки витрачено на ремонт, документально підтвердити не можуть. Машину зараз продано. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, оскільки вважає суму збитку значно завищеною. З висновками експертизи, проведеної на вимогу позивача, не згоден. Його автомобіль теж зазнав ушкоджень. Однак, йому зазначили лише «оцарапывание краски». Представник відповідача [PERSON] суду пояснив, що ін. підтримує думку свого клієнта. Його довіритель визнав себе винним в ДТП, не став ховатися від відповідальності. Але сума виставленої шкоди є неспівмірною з ушкодженнями автомобіля позивача. Вони розцінюють це, як намагання позивача отримати надмірну суму за допомогою суду. Йому не зрозуміло, чому експерт приїхав аж з Павлограду, чому оцінку не проводили їх (нікопольські) експерти. Крім того, 70 000 грн. - це ринкова вартість «Фольксвагена», якщо його зараз купити на ринку. Тому заперечують проти експертної оцінки в повному обсязі. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України» національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Як встановлено в судовому засіданні, 26 квітня 2017 року, о 08 год. 05 хв., в м.Нікополі при проїзді нерівнозначного, нерегульованого перехрестя вул.Трубників - Шульгіна, водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Део Нубіра», д.н.з. [NUMBER] та рухаючись по другорядній дорозі, не помітив автомобіль «Фольксваген Пассат», д.н.з. [NUMBER] , який рухався по головній дорозі та виконував поворот ліворуч на вул.Шульгіна і допустив зіткнення з автомобілем [PERSON] . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, постраждалих немає. Даний факт підтверджується постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області по справі № 182/2243/17 від 10 травня 2017 року, відповідно до якої винним у скоєнні ДТП визнано водія автомобіля марки «Део Нубіра» (номер державної реєстрації [NUMBER] ) [PERSON] , а саме: визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України, та на нього накладено штраф у розмірі 340 грн. 00 коп. (а.с.9). Таким чином вина відповідача у вчиненні дорожньо - транспортної пригоди встановлена вище наведеною постановою та в силу ч.4 ст.82 ЦПК України, ці обставини не підлягають доказуванню. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність винного ДТП [PERSON] була застрахована у ПАТ "Європейський страховий союз" за полісом № АК/3951328 від 23 березня 2017 року з лімітом відповідальності в 100 000 грн. 00 коп. (а.с.53). Відповідно до ч.1, 2 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 зазначеного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо - транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи. Положеннями п.34.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Згідно з приписами п.35.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо - транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування, в якій має міститися, зокрема, зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують. Як вбачається з матеріалів справи, згідно звіту № 6317 про оцінку вартості матеріального збитку, завданого КТЗ, складеного ФОП [PERSON] , вартість матеріального збитку, а саме: вартість відновлюваного ремонту, завданого власнику автомобіля «Фольксваген Пассат», д.н.з. [NUMBER] , становить 70 318 грн. 68 коп. (а.с.10-15). 31 серпня 2017 року [PERSON] звернувся з претензією щодо вплати страхового відшкодування до ПАТ «Євпропейський союз» та до Департаменту страхування м.Нікополя ПАТ «Євпропейський союз», хоча, ДТП сталася 26 квітня 2017 року, тобто через 4 місяці з дня ДТП, що, в даному випадку, є порушенням вищевказаних вимог закону. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що, згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Аналогічний висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 755/18006/15-ц. Відступаючи від правового висновку Верховного Суду України, наведеного у постанові від 23.12.2015 року у справі № 6-2587цс15, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) зазначила, що покладення обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст.3 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Наполягаючи на стягненні з відповідачів вартості ремонту, позивач послався на застосування до спірних правовідносин норм Цивільного кодексу України, якими визначено загальні положення про відшкодування шкоди, зокрема, на норми статей 1166, 1194 ЦК України. Однак, деліктна відповідальність - це наслідок позадоговірного завдання шкоди, що пов`язується з виникненням деліктного зобов`язання. За деліктним зобов`язанням правопорушник зобов`язаний у повному обсязі відшкодувати завдану шкоду, а інша сторона має право вимагати від заподіювача виконання цього зобов`язання. Разом з тим, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" порядку. Таким чином, твердження позивача про те, що потерпіла особа має право на відшкодування шкоди з винної особи, є безпідставним, оскільки в межах лімітів відповідальності (страхової суми) відшкодування шкоди має здійснювати страховик і лише при вичерпанні лімітів відповідальності, потерпіла особа має право на стягнення із винної особи різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою. У даному випадку ліміт відповідальності відповідача з урахуванням наголошеної позивачем вартості відновлювального ремонту не вичерпано. Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що, згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Посилання позивача на необхідність покладення на відповідача обов`язку відшкодувати збитки та застосувати положення ст.1194 ЦК України, теж не заслуговують на увагу, оскільки ґрунтуються на вільному та хибному тлумаченні позивачем норм Закону. Так, відповідно до положень ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). При цьому, суд наголошує, що вартість ремонту вказана позивачем, знаходиться в межах страхової суми. Отже, ПАТ «Євпропейський союз», уклавши договір страхування цивільно - правової відповідальності з власником автомобіля «Део Нубіра», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] , взяла на себе обов`язок у межах страхової суми відповідати за шкоду, однак, позивачем вимоги закону щодо повідомлення та звернення страхового випадку були порушенні, при цьому, останні в судовому порядку оскаржені не були. На думку суду, відшкодування заявлених позивачем витрат не може бути покладено на відповідача [PERSON] й з огляду на те, що фактично існує спір між позивачем та страхувальником відповідальності автомобіля, на якому [PERSON] вчинив ДТП, щодо механізму визначення розміру страхового відшкодування. У свою чергу, розмір страхової виплати, в залежності від меж страхової суми, що визначена полісом, матиме прямий зв`язок із встановленням обов`язку особи, яка застрахувала свою відповідальність, відшкодувати недостатню різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка б була визнана потерпілим чи встановлена в судовому порядку. Таким чином, обов`язок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, що сталася 24 квітня 2017 року, несе страхова компанія. Незгода позивача з виплаченою сумою страхового відшкодування не створює підстав для виникнення обов`язку відповідача відшкодовувати різницю між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Крім того, на момент ДТП позивачем не було здійснено експертного дослідження страхового відшкодування з визначенням сум. ФОП [PERSON] було проведено звіт № 6317 про оцінку вартості збитку, завданого КТЗ в сумі 70 318 грн. 68 коп., 03.05.2017 року (дата складання звіту 27.07.2017 року. Більш того, суд звертає увагу на той факт, що у вказаному вище звіті ФОП [PERSON] № 6317 зазначено, що «на дослідження поставлене питання: 1. Який матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля Volkswagen Passat 2.0 FSi Comfortline 6АТ (3С2), держномер [NUMBER] , в результаті пошкодження у ДТП (03.05.2017 року)?». Тобто, фактично ФОП [PERSON] оцінював шкоду, завдану автомобілю позивача 03.05.2017 року, а ДТП за участю відповідача відбулось 26.04.2017 року. З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги необгрунтовані і не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.

Outcome: dismissed