Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON], [PERSON] з участю третіх осіб Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області, приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON], служби у справах дітей Тернопільської міської ради про визнання недійсним іпотечного договору від 18.10.2011 року, який посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON], скасування заборони відчуження квартири [ADDRESS], скасування реєстраційного запису № 4087 в Державному реєстрі іпотек про обтяження квартири [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що відповідно до умов договору позики від 18.10.2011 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 4085, [PERSON] передав безпроцентно у власність [PERSON] грошові кошти в сумі 720000 гривень, що на момент укладення договору було еквівалентно 90000 доларів США, а [PERSON] зобовязувалася повернути [PERSON] таку ж суму грошових коштів на умовах визначених договором. Вказаний договір позики забезпечений договором іпотеки від 18.10.2011 року відповідно до умов якого [PERSON] передає в іпотеку цілу чотирьохкімнатну квартиру по вул. Коновальця, 3/56 в м. Тернопіль, загальною проектною площею 130,4 кв.м., житловою 77,8 кв.м., який посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 4086. Позивач вказав, що вважає договір іпотеки від 18.10.2011 року незаконним, який укладений на підставі неправдивих відомостей та доказів, оскільки він перебував у зареєстрованому шлюбі із [PERSON], який було розірвано. Від даного шлюбу у них народилась донька [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про її народження. Йому стало відомо, що його неповнолітню дитину [PERSON] було незаконно виписано з квартири по вул. Коновальця, 3/56 в м.Тернопіль, без його відома та дозволу. Крім того, як вбачається з довідки служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради від 23.07.2014 року, ні [PERSON] ні він, [PERSON], протягом 2011-2014 років не зверталися до служби у справах неповнолітніх та дітей про зняття з реєстрації місця проживання малолітньої доньки [PERSON] за адресою: м. Тернопіль, вул. Коновальця, 3/56. Відповідно до будинкової книги для прописки громадян, які проживають в будинку по вул. Коновальця, 3/56 в м. Тернопіль, [PERSON] знята з місця реєстрації 28.09.2011 року. Позивач вказав, що у період з 2011 по даний час він проживає за межами України, а тому йому нічого не було відомо щодо вчинення вищевказаних незаконних дій. В силу вимог п 1.3 Наказу МВС України "Про затвердження Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів" від 22.11.2012 року за № 1077, реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється управліннями, відділами (секторами) Державної міграційної служби України (далі - ДМС України) в районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення (далі - територіальний підрозділ ДМС України) у день подання особою документів. Реєстрація місця проживання особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання. Відповідно до вимог п.2.3 Наказу МВС України "Про затвердження Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів" від 22.11.2012 року за № 1077, відомості про дітей віком до 14 років, місце проживання яких реєструється з батьками, вносяться до заяви одного з них. Особа, яка досягла 14-річного віку, подає заяву про реєстрацію місця проживання особисто. При проживанні батьків за різними адресами для реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним з батьків надається письмова згода другого з батьків та довідка територіального підрозділу або адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України за місцем його проживання про те, що дитина не зареєстрована разом з ним. Відомості про реєстрацію дитини, яка не досягла 14 років, вносяться до картки реєстрації того з батьків, з ким реєструється місце проживання дитини, та до адресної картки. До адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України надсилаються відомості про реєстрацію місця проживання того з батьків, з ким реєструється місце проживання дитини, у графу 14 цих відомостей вноситься інформація про дитину (прізвище, ім'я, по батькові, стать, дата і місце народження). Згідно вимог п. 3.3. Наказу МВС України "Про затвердження Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів" від 22.11.2012 року за № 1077, у разі реєстрації місця проживання батьків за однією адресою при знятті з реєстрації одного з батьків разом з дитиною/дітьми до 14 років другий з батьків надає письмову згоду на зняття дитини/дітей з реєстрації місця проживання. Позивач вказав, що без його відома та дозволу було незаконно виписано його малолітню дитину [PERSON] з квартири по вул. Коновальця, 3/56 в м. Тернопіль, а тому вважає дії Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області щодо зняття його малолітньої доньки [PERSON] із реєстрації у квартирі по вул. Коновальця, 3/56 незаконними. У зв'язку з тим, що малолітню [PERSON] було незаконно виписано із квартири, а тому сам договір іпотеки, який укладений від 18.10.2011 року, відповідно до умов якого [PERSON] передає в іпотеку [PERSON] чотирьохкімнатну квартиру по вул. Коновальця, 3/56 в м.Тернопіль, загальною проектною площею 130,4 кв.м., житловою 77,8 кв.м., який посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №4086, на думку позивача, є незаконним. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 17 та ч.2 ст.18 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання. Діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Статтею 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей»встановлено, що держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Згідно положень ст.71 Цивільного кодексу України опікун не має права без дозволу органу опіки та піклування відмовитися від майнових прав підопічного; видавати письмові зобов'язання від імені підопічного; укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, в тому числі договори щодо поділу або обміну житлового будинку, квартири. Вказана норма відповідає змісту ст. 177 Сімейного кодексу України, якою крім зазначеного встановлено також, що дозвіл органу опіки та піклування на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини надається в разі гарантування збереження її права на житло. Відповідно до ч. 1, 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. В пункті 44 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 зазначено, що згідно зі статтею 32 ЦК, статтею 177 СК та статтею 17 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-ІИ «Про охорону дитинства» батьки не мають права без дозволу органу опіки і піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання. У зв'язку із наведеним суди повинні виходити із того, чи мала дитина право власності на предмет іпотеки чи право користування предметом іпотеки на момент укладення договору іпотеки. Оскільки дозволу як органу опіки та піклування так і самого батька, [PERSON], не було надано на зняття із реєстрації [PERSON] та на укладання будь-якого виду договорів, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, а тому позивач вважає, що договір іпотеки від 18.10.2011 року є незаконним та підлягає скасуванню. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1 - 3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу. Позивач вважає, що виходячи із наведених положень законодавчих актів, можна дійти висновку, що визначені законом права дитини підлягають захисту у всіх випадках та незалежно від того, хто саме їх порушив, у тому числі і у випадку порушення цих прав особою, яка зобов'язана забезпечувати їх реалізацію, тобто матір'ю дитини. Позивач вказав, що оскільки при укладенні іпотечного договору між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] не отримала згоди органу опіки та піклування, яка визначена законом обов'язковою в даному конкретному випадку, і цей договір суперечив правам та інтересам малолітньої дитини, яка проживала в переданому в іпотеку житловому будинку, то в даному випадку є законні підстави для визнання іпотечного договору недійсним. У відповідності до ст. 216 Цивільного кодексу України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Відповідно до ст. 17 Закону України "Про іпотеку" іпотека припиняється у разі визнання іпотечного договору недійсним. Відповідно до п. 1.1 Положення про Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 09.06.99 N 31/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 18.08.2004 N 85/5), та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.06.99 за N 364/3657 (далі - Положення про Єдиний реєстр заборон) єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна (далі - реєстр заборон) - це електронна база даних, яка містить відомості про обтяження нерухомого майна, а саме: накладені заборони відчуження та арешти нерухомого майна, вилучення записів про заборони відчуження та арешти нерухомого майна. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" записи про обтяження нерухомого майна скасовуються, якщо підстави, за яких вони були внесені, визнані судом недійсними. Наслідком визнання Іпотечного договору недійсним є скасування заборони відчуження предмета іпотеки. Згідно вимог ч. 1 ст. 4 Закону України "Про іпотеку" обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством. Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження Тимчасового порядку державної реєстрації іпотек" від 31.03.2004 N 410 (далі - Тимчасовий порядок) визначено, що Державний реєстр іпотек (далі - Реєстр іпотек) - єдина комп'ютерна база даних про обтяження і зміну умов обтяження нерухомого майна іпотекою. Згідно ст. 17 Закону України "Про іпотеку" відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Відповідно до п. 25 Тимчасового порядку запис про обтяження майна іпотекою може бути виключений на підставі рішення суду з обов'язковим зазначенням порядкового номера запису. У разі визнання недійсним іпотечного договору, який був підставою для внесення до Реєстру іпотек запису N 6493390 про обтяження Предмета іпотеки, цей запис скасовується. Наслідком визнання Іпотечного договору недійсним є скасування обтяження предмета іпотеки іпотекою. Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, зокрема, такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів, як відновлення становища, яке існувало до порушення. Виходячи із зазначених фактичних обставин справи та наведених положень чинного законодавства України позивач просить визнати недійсним іпотечний договір від 18.10.2011 року, відповідно до умов якого [PERSON] передає в іпотеку [PERSON] чотирьохкімнатну квартиру по вул. Коновальця, 3/56 в м. Тернопіль, загальною площею 130,4 кв.м., житловою 77,8 кв.м., який посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] 3.3. та зареєстрований в реєстрі за №4086; скасувати заборону відчуження квартири [ADDRESS], загальною площею 130,4 кв.м., що був зареєстрований приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] 3.3. в реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна за №11736645 на підставі Договору Іпотеки укладеного 18.10.2011 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстрованим в реєстрі № 4086; скасувати реєстраційний запис №4087 в Державному реєстрі іпотек про обтяження квартири №56, загальною площею 130,4кв.м, яка знаходиться в м. Тернополі по вул. Коновальця, 3, що 18.10.2011 року був внесений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] до Державного реєстру іпотек на підставі іпотечного Договору №4086, укладеного 18.10.2011року між [PERSON] та [PERSON] Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав наведених у позовній заяві, просить їх задовольнити у повному обсязі. [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник [PERSON] в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позовних вимог з підстав їх незаконності та необґрунтованості. Вказав, що укладений іпотечний договір відповідає вимогам закону та його укладення не порушує прав неповнолітньої дитини, оскільки неповнолітня [PERSON] не була ні власником, ні співвласником квартири [ADDRESS], а також не була зареєстрована у вказаній квартирі на час передання її в іпотеку. Вказав, що представником позивача наводяться нормативні акти, що регулюють порядок зняття із реєстрації неповнолітніх осіб, які не були чинні на момент зняття із реєстрації неповнолітньої [PERSON] Просить врахувати, що відповідач [PERSON], яка є матірю неповнолітньої [PERSON], знала про те, 28.09.2011 року її доньку знімали із реєстраційного обліку в спірній квартирі та не заперечувала щодо вчинення таких дій, про що сама повідомила в судовому засіданні. Крім цього, просить врахувати, що у міграційній службі знищені оригінали документів на підставі яких здійснювалось зняття із реєстрації у спірній квартирі неповнолітньої [PERSON] в звязку із закінченням термінів їх зберігання. Представник Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області в судовому засіданні вказав, що на даний час знищені оригінали документів на підставі яких здійснювалось зняття із реєстрації у спірній квартирі неповнолітньої [PERSON] в звязку із закінченням термінів їх зберігання. Вказала, що на час зняття із реєстрації неповнолітньої [PERSON] діяли положення Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» в редакції станом на 28.09.2011 року. Підзаконні нормативні акти, які регулювали порядок реєстрації осіб втратили свою чинність, а нові не набрали законної сили. Додала, що зняття із реєстраційного обліку могло здійснюватися уповноваженою особою на підставі довіреності. Приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позовних вимог вказавши на те, що спірний договір іпотеки, який ним посвідчувався, на момент укладення відповідав вимогам чинного законодавства та не порушував права малолітньої [PERSON], яка не була власником квартири [ADDRESS] та не була зареєстрована за вказаною адресою, а тому у нього були усі законні підстави для посвідчення вказаного договору іпотеки. Представник служби у справах дітей Тернопільської міської ради подав заяву про розгляду справи за його в якій зазначив, що при вирішенні справи просить врахувати інтереси неповнолітньої [PERSON] Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, заслухавши пояснення сторін вважає, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити у повному обсязі виходячи із наступного. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Із будинкової книги, яка заведена на квартиру [ADDRESS] вбачається, що [PERSON], [INFO], знята з реєстрації місця проживання у вказані квартирі 28.09.2011 року. 18.10.2011 року приватним нотаріусом [PERSON] посвідчено договір іпотеки згідно якого ним забезпечується виконання зобовязання, що виникло у Іпотекодавця [PERSON] на підставі договору позики, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] 18.10.2011 року, укладеного ним із Іпотекодержателем [PERSON] на суму 720000 гривень з обумовленим в основному договорі терміном повернення боргу не пізніше 18.10.2012 року без нарахування відсотків. В забезпечення виконання зобовязань за Основним договором Іпотекодавець [PERSON] передає в іпотеку цілу квартиру [ADDRESS]. Вказана квартира є особистою приватною власністю Іпотекодавця [PERSON] і належить їй на підставі Договору дарування квартири. Із листа Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 06.01.2015 року про перетинання кордону вбачається, що [PERSON], [INFO] в період з 01.01.2011 року по 31.12.2011 року в порядку вїзду 11.07.2011 року перетнув пункт пропуску Хутір Михайлівський та в порядку виїзду 16.07.2011 року перетнув пункт пропуску Конотоп. Із наявної у матеріалах справи копії заяви від 28.09.2011 року [PERSON] вбачається, що останній просив зареєструвати [PERSON], [INFO] за адресою: [ADDRESS]. Згідно положень ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» в редакції яка діяла станом 28.09.2011 року (Дату зняття з реєстрації неповнолітньої [PERSON] - зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Діти віком від 15 до 18 років подають заяву особисто. У разі якщо особа з поважної причини не може самостійно звернутися до органу реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено за зверненням іншої особи та на підставі доручення, посвідченого в установленому порядку. Зняття з реєстрації місця проживання неповнолітніх, які не мають батьків, та осіб, стосовно яких встановлено опіку чи піклування, здійснюється за погодженням з органами опіки і піклування. Отже, із положень ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» вбачається, що для зняття з реєстрації місця проживання неповнолітньої особи не вимагалось станом на 28.09.2011 року згоду двох батьків. Підзаконні нормативні акти, які регулювали питання зняття з реєстрації місця проживання станом на 28.09.2011 року втратили свою законну силу, а нові не набули чинності, а тому суд не бере до уваги підзаконні нормативні акти з питань реєстрації місця проживання осіб, які наводяться позивачем, оскільки такі не були чинні станом на 28.09.2011 року, а набули чинності після зазначеної дати. Крім цього, в судовому засіданні відповідач [PERSON] вказала, що їй було відомо про те, що її донька знімається з реєстрації у квартирі [ADDRESS] та вона не заперечувала проти цього. В Управлінні Державної міграційної служби України в Тернопільській області оригінали документів на підставі яких здійснювалось зняття з реєстрації місця проживання неповнолітньої [PERSON] відсутні, оскільки знищені в звязку із закінченням строків їх зберігання. Неповнолітня [PERSON] не мала права власності у квартирі [ADDRESS] та на час укладення оспорюваного іпотечного договору від 18.10.2011 року була знята із реєстрації у вказаній квартирі та була зареєстрована у [INFO]. Отже, за вказаних обставин справи та положень законодавства яке регулювало порядок знаття із реєстрації місця проживання неповнолітніх осіб, яке було чинне станом на 28.09.2011 року суд вважає, що позивачем не доведено порушення прав його неповнолітньої доньки [PERSON] в звязку із укладенням оспорюваного іпотечного договору, оскільки остання не мала права власності у квартирі [ADDRESS], яка передана в іпотеку, не була зареєстрована у вказаній квартирі на момент укладення іпотечного договору. Крім цього, не збереглись оригінали документів на підставі яких здійснювалось зняття із реєстрації місця проживання неповнолітньої особи в звязку із закінченням строків їх зберігання, що не виключає факту здійснення зняття із реєстрації неповнолітньої [PERSON] на підставі доручення. Більше того, мати неповнолітньої [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні вказала, що їй було відомо про зняття її доньки з реєстрації у квартирі [ADDRESS] про що вона не заперечувала, в той час як положення ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» в редакції станом на 28.09.2011 року дозволяли зняття із реєстрації неповнолітньої особи за заявою лише одного із батьків та не вимагалась згода другого із батьків. Наведене свідчить про відсутність законних підстав для задоволення позовних вимог [PERSON], оскільки суд вважає, що останнім не доведено факту порушення прав його неповнолітньої доньки, в звязку із укладенням іпотечного договору від 18.10.2011 року, предметом якого є квартира [ADDRESS], що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі в звязку з їх недоведеністю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed