Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про надання дозволу на виготовлення проїзного документу дитині для виїзду за кордон без згоди батька та надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька, мотивуючи тим, що з відповідачем по справі вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з 03 жовтня 2002 року, від якого у них є син [PERSON] [INFO]. Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 31 січня 2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, дитина залишилася проживати з матір'ю [PERSON] за її місцем реєстрації. Позивачка неодноразово звернулася до відповідача з проханням надати їй дозвіл на виїзд сина разом з нею за межі України для оздоровлення і відпочинку, оскільки для виготовлення на ім'я дитини проїзного документа на виїзд за кордон, а також для виїзду дитини за межі країни потрібна письмова нотаріально-посвідчена згода батька дитини, однак згоди вони не досягли. Позивачка вважає, що відмова відповідача у дачі дозволу дитині на виїзд за кордон ґрунтується виключно на його емоціях і є наслідком лише їх з відповідачем особистого конфлікту, проте порушує право дитини на свободу пересування, перешкоджає нормальному розвитку та вихованню, негативно впливає на духовний, моральний та фізичний розвиток дитини. На підставі наведеного позивачка просить суд: надати дозвіл на виготовлення проїзного документу дитині [PERSON] [INFO], для виїзду за кордон та надати дозвіл на виїзд до країн Шенгенської групи та Європейського союзу [PERSON], [INFO] без згоди батька [PERSON], в супроводі матері [PERSON], на період з 01.06.2016 р. по 30.08.2016 р. Позивачка та її представник [PERSON] у судовому засіданні були відсутні, представник позивачки подала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримала повністю, просила позов задоволити, справу просила розглядати без участі позивачки та її представника. Відповідач у судовому засіданні був відсутній, подав до суду заяву, якою позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечив, справу просив розглядати без його участі. Представник третьої особи Заступник голови РДА І.Гуцуляк подав до суду висновок про надання дозволу на виготовлення проїзного документу дитині для виїзду за кордон без згоди батька та надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька №155/02-17/14 від 12.04.2016 р., де вказано, що органи опіки і піклування не вважає доцільним надавати дозвіл на виготовлення проїзного документу дитині [PERSON] для виїзду за кордон без згоди батька та надання дозволу на виїзд дитини [PERSON] за кордон без згоди батька, оскільки дитина навчається, проте можливо, і батько дає таку згоду на вивіз дитини для відпочинку та лікування за кордон під час канікул. Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, судом встановлено, що згідно Рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 31.01.2011 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 03.10.2002 р. у виконкомі Заболотівської селищної ради Снятинського району Івано-Франківської області - розірвано; згідно із Свідоцтва про народежння [NUMBER] від цього шлюбу у [PERSON] та [PERSON] є син [PERSON] [INFO]. Дитина проживає біля матері за місцем її реєстрації, на час її перебування за кордоном догляд за дитиною здійснюють її родичі. Відповідно до ч.2 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 1 ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ч.1,ч.2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до абзацу 3 ч.3 ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Абзацами 1,2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" передбачено, що оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до абз.9 п.п.2, п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року N 57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України", виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: за рішенням суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Згідно ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Діючим законодавством не встановлено обмежень щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 2 ст.60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Як вбачається з пояснень позивачки, вона має намір поїхати з дитиною за кордон для відпочинку та оздоровлення, однак відповідач не надавав згоди на виїзд дитини за межі України, вказавши, що дозволить вивезти дитину за кордон лише під час і на період канікул. За таких обставин та доказів, досліджених і перевірених у судовому засіданні, враховуючи визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, суд приходить до висновку, що з врахуванням обставини справи та інтересів неповнолітнього [PERSON] [INFO], потребі оздоровлення, нормального фізичного, духовного та морального розвитку, суд вважає, що позов є підставним, обґрунтованим та підлягає до задоволення, а тому слід надавати дозвіл на виготовлення проїзного документу дитині [PERSON] для виїзду за кордон без згоди батька та надання дозволу на виїзд дитини [PERSON] за кордон без згоди батька на період з на період з 01.06.2016 р. по 30.08.2016 р. На підставі викладеного, Конституції України, ст.ст. 19, 141, 150, 155, 157, 160 СК України, ст.313 ЦК України, ст. 9 Конвенції про права дитини, ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України»,

Outcome: approved