Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулось в суд із уточненими позовними вимогами до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення. Просять в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №ТЕМLGK0000000005 від 28.01.2008 року в розмірі 114 011,62 Доларів США, що за курсом 7,99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 14.10.2013 року складає 910 952,88 грн., звернути стягнення на передане в іпотеку майно - квартиру загальною площею 52,20 кв.м., житловою площею 30,10 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «Приватбанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «Приватбанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки, встановивши початкову ціну реалізації предмету іпотеки на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності / незалежним експертом на стадії оцінки майна. Крім того, просить виселити [PERSON], [PERSON], [PERSON] та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] зі зняттям з реєстраційного обліку у територіальному органі державної міграційної служби України, до повноважень якого входять питання громадянства, іміграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу вказанної квартири. Свої вимоги обґрунтовують тим, що 28.01.2008р. між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] укладено Кредитний договір №ТЕМLGК0000000005, у відповідності з умовами якого банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 61 697 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 28.01.2023р. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем, 28.01.2008 року укладено договір іпотеки №ТЕМLGК0000000005, відповідно до якого відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 52,20 кв.м., житловою площею 30,10 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Майно належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 292 900 грн. 00 коп. Взяті на себе зобов'язання відповідач не виконує, у зв'язку з чим виникла заборгованість, по кредитному договору, яка станом на 14.10.2013року, становить 114 011,62 доларів США, що в еквіваленті до української гривні становить 910 952,88 грн. У судове засідання представник позивача Шацька С.І. не з'явилась, подавши суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з'явились, не повідомивши суду про причини своєї неявки, хоча про день та час слухання справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце судового засідання і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступне. 28.01.2008р. між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено Кредитний договір №ТЕМLGК0000000005, у відповідності з умовами якого банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 61 697 доларів США на наступні цілі : 53 000 доларів США на придбання нерухомості, а також 8 697 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п.2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 28.01.2023р. Відповідно до п. 2.1.1. кредитного договору, банк зобов'язується надати кредит шляхом й у межах сум, зазначених у п. 8.1. даного договору, а також, за умови виконання Позичальником умов, передбачених п. 2.2.7. даного договору. Згідно п. 2.1.3. кредитного договору, відповідно до даного договору Позичальник звертається до Банку про надання йому кредиту на оплату чергових страхових платежів відповідно до Договорів страхування, укладених відповідно до п. 2.2.7. даного Договору, і доручає Банку щорічно перераховувати необхідну для цього суму коштів згідно Договорів страхування. Банк за наявності вільних коштів здійснює перерахування кредитних коштів, у випадку не пред»явлення позичальником документів, що підтверджують сплату чергових страхових платежів за рахунок інших джерел, до дат їхньої сплати, передбачених договорами страхування. Перерахування коштів на сплату чергових страхових платежів здійснюється в національній валюті України. Якщо кредит надається в іноземній валюті, то позичальник доручає банку: - одержати з каси банку суму іноземної валюти готівкою, необхідну для сплати чергового страхового платежу на підстав договору страхування, укладеного згідно п. 2.2.7. даного договору; - здійснити продаж у касі банку готівкової іноземної валюти за курсом купівлі банку даної іноземної валюти, встановленому на день виконання даного доручення; - отримані від продажу іноземної валюти кошти зарахувати від імені позичальника на сплату чергового страхового платежу. Зазначене доручення позичальника не підлягає виконанню банком тільки у випадку пред'явлення позичальником банку документів, що підтверджують сплату чергових страхових платежів за рахунок інших джерел до дат їхньої сплати, передбачених договорами страхування. Відповідно до п. 2.2.7. кредитного договору, позичальник надає банку належним чином оформлені, згідно п. 8.3. цього договору, договори іпотеки, який передбачає видачу заставної, поруки й т.ін. для забезпечення виконання зобов'язань за даним Договором, Договір страхування заставного майна і Договір особистого страхування позичальника. У випадку не подання позичальником банку підтверджуючого документа про сплату чергових страхових платежів по погодженим з банком договорам страхування, банк сплачує страхові платежі за рахунок кредиту відповідно до п. 2.1.3. даного договору. Позичальник зобов'язується погасити суму кредиту, направлену на оплату чергового страхового платежу, і сплатити відсотки за його користування не пізніше 30 днів з дня перерахування з дня перерахування банком страхового платежу. У разі непогашення частини кредиту в зазначений термін, вона вважається простроченою і позичальник зобов'язаний сплатити пеню, відповідно до п.5.1 даного договору. Згідно п. 2.3.1. кредитного договору, банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом, при зміні кон'юнктури ринку грошових ресурсів в Україні, а саме: зміні курсу долара США до гривні більше ніж на 10% у порівнянні з курсом долара США до гривні, встановленого НБУ на момент укладення даного договору; зміні облікової ставки НБУ; зміні розміру відрахувань у страховий (резервний) фонд або зміні середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповідній валюті (по статистиці НБУ). При цьому Банк надсилає позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом 7 календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки. Відповідно до п. 5.1. кредитного договору, у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, позичальник сплачує банку пеню у розмірі, зазначеному в договорі за кожен день прострочки. При цьому відсотки за користування кредитом на суму простроченої заборгованості додатково вищезазначеної пені не нараховується. Сплата пені здійснюється у гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати. Згідно п. 5.3. кредитного договору, при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань передбачених кредитним договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн. + 5% від суми позову. Відповідач [PERSON] взяті на себе зобов'язання не виконувала, у зв'язку з чим, станом на 14.10.2013р. заборгованість за кредитним договором №ТЕМLGK0000000005 від 28.01.2008р. складає 114011,62 доларів США, що за курсом 7,99грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 14.10.2013року складає 910952,88грн., яка складається з наступного: 43040,03 Доларів США - заборгованість за кредитом; 29144,43 Доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 994,72 Доларів США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 35373,52 Доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до Договору: 31,29 Доларів США - штраф (фіксована частина), 5427,63 Доларів США - штраф (процентна складова). В забезпечення виконання умов кредитного договору між банком (позивачем) та позичальником [PERSON], 28.01.2008р., укладено іпотечний договір, відповідно до якого (п. 33.3.) відповідач передав банку в іпотеку майно - квартиру [ADDRESS] загальною площею 52,20 кв.м., житловою - 30,1 кв.м., яка є власністю Іпотекодавця на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] 06 лютого 2008 року за реєстровим №1213, зареєстрованого в державному реєстрі правочинів приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] 06 лютого 2008 року за №2673995. Відповідно до п. 5 іпотечного договору, одночасно з укладенням іпотечного договору, іпотекодавець і позичальник підписують в одному оригінальному екземплярі заставну, і передають заставну іпотекодержателю. Пунктом 22 іпотечного договору передбачено, що у випадку порушення кредитного договору позичальником або цього договору іпотекодавцем, іпотекодержатель направляє іпотекодавцю і позичальнику письмову вимогу про усунення порушення. Якщо протягом тридцяти денного строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі почати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього договору. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється у випадках передбачених п.п. 16.8.1., 16.8.2., 16.9 цього договору, відповідно до розділу V Закону України «Про іпотеку» на підставі рішення суду, або на підставі виконавчого напису нотаріуса або згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в цьому договорі. Пункт 27 іпотечного договору є застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя відповідно до статті 36 Закону України «Про іпотеку». Згідно цього пункту, звернення стягнення на предмет іпотеки за вибором іпотекодержателя може бути здійснено у позасудовому порядку шляхом: - переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; або - продажу предмету іпотеки будь-якій особі та будь-яким способом, в тому числі на біржі, на підставі договору купівлі-продажу у порядку статті 38 Закону України «Про іпотеку», для чого іпотекодавець надає іпотекодержателю право укладати такий договір за ціною та на умовах, визначених на власний розсуд іпотекодаржателя, і здійснити всі необхідні дії від імені іпотекодавця, у т.ч. отримати витяг з державного реєстру прав власності на нерухоме майно. Зміни та/чи доповнення в кредитний договір та/чи іпотечний договір не вносились. Листом від 05.09.2013р. ПАТ КБ «Приватбанк» повідомив [PERSON] про неналежне виконання нею своїх обов'язків за кредитним договором, у зв'язку із чим утворилась прострочена заборгованість в розмірі 65745,53 доларів США. Банк вимагає повернення суми кредиту в повному обсязі, процентів, комісії та штрафних санкцій, нарахованих на день повернення кредиту, в тридцяти денний строк з дня отримання цієї вимоги. Цією вимогою про усунення порушень банк попереджає позичальника (іпотекодавця), що у випадку невиконання або неналежного виконання порушеного зобов'язання в тридцятиденний строк з дня отримання цієї вимоги, банк зі спливом цього строку має намір продати предмет іпотеки, уклавши відповідний договір купівлі-продажу з будь-якою особою-покупцем, або звернути стягнення на предмет іпотеки у будь-який інший спосіб, передбачений законодавством України, кредитним договором та договором іпотеки, а також вимагає на підставі статті 40 Закону України «Про іпотеку» добровільно звільнити квартиру [ADDRESS] загальною площею 52,20 кв.м., житловою - 30,1 кв.м разом із усіма членами сім'ї та іншими мешканцями. Згідно довідки №422, наданої ПП «Вікторія-М» 12.11.2013року, за адресою [ADDRESS] зареєстровані наступні громадяни: [PERSON],1963р.н., [PERSON],1982р.н., [PERSON],1960р.н. Розглянувши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання про часткову обґрунтованість позовних вимог, підтвердження їх матеріалами справи та необхідність частково задовольнити позовні вимоги з наступних мотивів. Згідно із статтею 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до статті 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно статті 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Статтею 212 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Згідно статті 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Згідно статті 1054 Цивільного кодексу України, за договором кредиту банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до вимог статей 525, 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином та в установлений строк відповідно до умов договору та діючого законодавства, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. В порушення умов кредитного договору та статей 526, 1054 Цивільного кодексу Украіни, відповідач [PERSON] належним чином не виконує своїзобов'язання. За нормами ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог ст.611 Цивільного кодексу України, у paзi порушення умов договору, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно вимог ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором. У випадку невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання, згідно ч. 1 ст.33 Закону України "Про іпотеку", у іпотекодержателя виникає право звернення стягнення на предмет іпотеки для задоволення своїх вимог за основним зобов'язанням. Згідно із вимогами ч.3 ст.33 Закону України "'Про іпотеку", звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ч. 2 статті 36 Закону України «Про іпотеку», договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Згідно ч. 1 статті 38 Закону України «Про іпотеку», якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов'язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. Судом встановлено, що листом від 05.09.2013р. ПАТ КБ «Приватбанк» належним чином повідомив [PERSON] про не виконання нею своїх обов'язків за кредитним договором, у зв'язку із чим утворилась прострочена заборгованість, а також вимагає повернення суми кредиту в повному обсязі, процентів, комісії та штрафних санкцій, нарахованих на день повернення кредиту, в тридцятиденний строк з дня отримання цієї вимоги. Цим же листом банк попередив позичальника (іпотекодавця), що у випадку невиконання або неналежного виконання порушеного зобов'язання в тридцятиденний строк з дня отримання цього листа, банк зі спливом цього строку має намір продати предмет іпотеки, уклавши відповідний договір купівлі-продажу з будь-якою особою-покупцем, або звернути стягнення на предмет іпотеки у будь-який інший спосіб, передбачений законодавством України, кредитним договором та договором іпотеки, а також вимагає на підставі статті 40 Закону України «Про іпотеку» добровільно звільнити квартиру [ADDRESS] разом із усіма членами сім'ї та іншими мешканцями. Відповідач [PERSON] у встановлений строк порушення не усунула. Таким чином, позовна вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки квартиру загальною площею 52,20 кв.м., житловою площею 30,10 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS], яка належить [PERSON] з метою погашення заборгованості [PERSON] перед публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» в розмірі 114011,62 доларів США, що за курсом 7,99грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 14.10.2013року складає 910952,88грн., яка складається з наступного: 43040,03 Доларів США - заборгованість за кредитом; 29144,43 Доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 994,72 Доларів США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 35373,52 Доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до Договору: 31,29 Доларів США - штраф (фіксована частина), 5427,63 Доларів США - штраф (процентна складова), шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «Приватбанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «Приватбанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки, встановивши початкову ціну реалізації предмету іпотеки на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності / незалежним експертом на стадії оцінки майна, підлягає до задоволення. Відповідно до п. 43 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.12.2012р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати таке. Згідно з частиною четвертою статті 9, статті 109 Житлового кодексу України, статей 39 - 40 Закону України "Про іпотеку" виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення. При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Відповідно до статті 40 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно. їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Отже вимоги статті 40 Закону України «Про іпотеку» банком виконані в повному обсязі, після прийняття рішення про звернення стягнення на передану в іпотеку квартиру, боржнику та усім іншим мешканцям направлена вимога про добровільне звільнення житлового приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Оскільки вони не звільнили квартиру добровільно, банком подано позовну заяву до суду про їх виселення. Аналогічний порядок щодо виселення всіх громадян, що мешкають у житловому будинку або житловому приміщенні, на які звернуто стягнення як на предмет іпотеки, передбачено в ч. 3 ст.109 ЖК України. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині виселення відповідачів, які проживають в домоволодінні, що знаходиться в [ADDRESS] підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог в частині зняття з реєстраційного обліку в органах МВС України, до задоволення вони не підлягають, оскільки не є компетенцією суду взяття чи зняття з реєстраційного обліку. Дане питання вирішується відповідними відділами міграційної служби України. Доказів наявності цивільного спору про зняття з реєстраційного обліку відповідачів позивачем не надано. Згідно статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача 3441грн. сплаченого судового збору та по 38,24грн. судового збору з кожного з відповідачів. На підставі наведеного,

Outcome: partial