Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-26 00:00:00

Представник ТОВ "Вердикт Капітал" - В.Ю.Радченко звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення суми кредитної заборгованості, посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за укладеним кредитним договором та наявність значної заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 08.08.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір за № CL-801/038/2007, відповідно до умов якого банк надав [PERSON] кредитні кошти в сумі 23944,63 доларів США на купівлю автомобіля, за умови повернення кредиту в повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту зі сплатою відсотків в розмірі 15,00% з кінцевим строком повернення до 08.08.2013 року. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № CL- 801/038/2007 між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки №SR-801/801/2007 від 08.08.2007 року, за умовами якого поручитель зобов`язується нести солідарну відповідальність перед банком за виконання зобов`язань за кредитним договором. 05.11.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна" укладено Договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до якого ПАТ «ОТП Банк» відступило ТОВ «ОТП Факторинг Україна", а останнє набуло право вимоги за договором кредиту, в тому числі за кредитним договором за № CL-801/038/2007 від 08.08.2007 року та договором поруки № SR-801/801/2007 від 08.08.2007 року. В подальшому, 26 вересня 2018 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна" та ТОВ "Вердикт Капітал" було укладено договір про відступлення право вимоги № 5-09/18, відповідно до якого ТОВ "Вердикт Капітал" набуло права грошової вимоги та застави до відповідача в обсязі та на умовах, що існували у Первісного кредитора та Заставодержателя, а Первісний кредитор та Заставодержатель ТОВ «ОТП Факторинг Україна" втратив такі права. На час укладення Договору факторингу, станом на 16.01.2020 року загальна сума заборгованості Відповідача перед новим кредитором - ТОВ "Вердикт Капітал" становила 20828,92 доларів США, з яких: заборгованість за основною сумою боргу -17 223,97доларів США; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги становила - 172,91 доларів США, заборгованість за відсотками з моменту відступлення права вимоги по дату проведення розрахунку становила - 3432,04 доларів США. В порушення умов Договору, відповідачем не проводилась оплата грошових коштів відповідно до умов наведеного Договору, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, що станом на 16.01.2020 року становить 20 828,92 доларів США, що за курсом НБУ станом на 16.01.2020 року становить 499 521,24 грн. Оскільки відповідач станом на день подання позову кредитні кошти не повернув, вважає, що у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат та 3% річних, що становить 176 230,06 гривень, з яких 37 208,49 грн. - нараховані 3% річних та пеня у розмірі 139 021,57 грн., і які просить стягнути з відповідачів Ухвалою суду від 27.02.2020 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав заяву, в якій зазначив про підтримання позовних вимог в повному обсязі, та в разі неявки відповідача не заперечив проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином. 27.05.2020 року відповідачі подали відзив, в якому позовні вимоги не визнали, зазначили, що матеріали справи не містять доказу отримання кредитних коштів, а також просили відмовити у задоволенні позову із застосуванням строків позовної давності, оскільки кінцевий строк повернення кредиту 08.08.2013 року, а відтак просить застосувати строки позовної давності та відмовити в позові. 12.06.2020 року представник позивача В.Ю.Радченко подав відповідь на відзив, в якому зазначив, що доводи, зазначені відповідачами не відповідають дійсності, оскільки кредитні кошти надавались на купівлю автомобіля. Посилається, що сплив строку позовної давності за вимогами про стягнення 3% річних та пені у зв`язку з спливом строку за вимогою про стягнення основного боргу помилковий, оскільки інфляційні втрати та річні не є додатковими вимогами в розумінні ст. 266 ЦК України. Враховуючи вищенаведене просить позов задоволити. Дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, суд приходить до такого висновку. Судом належними доказами встановлено, що 08.08.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір за № CL-801/038/2007, відповідно до умов якого банк надав йому кредитні кошти в сумі 23 944,63 доларів США на купівлю автомобіля, за умови повернення кредиту в повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту зі сплатою відсотків в розмірі 15,00% з кінцевим строком повернення до 08.08.2013 року ( а.с.10-16). З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № CL-801/038/2007 між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки № SR-801/801/2007 від 08.08.2007 року, за умовами якого поручитель зобов`язується нести солідарну відповідальність перед банком за виконання зобов`язань за кредитним договором. ( а.с. 17-18). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1049 ЦК України - позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Банк перед відповідачем зобов`язання щодо надання грошових коштів виконав, але відповідач умови зазначеного Кредитного договору щодо повернення грошових коштів зі сплатою відповідних відсотків постійно порушував. Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою. За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України). Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставою виникнення цивільних прав та обов 'язків - є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 516 ЦК України). У відповідності до вимог ст. ст. 512, 514 ЦК України 05.11.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна" укладено Договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого ПАТ «ОТП Банк» відступило ТОВ «ОТП Факторинг Україна", а останнє набуло право вимоги за договором кредиту, в тому числі за кредитним договором за № CL-801/038/2007 від 08.08.2007 року та договором поруки №SR-801/801/2007 від 08.08.2007 року ( а.с.24-27). В подальшому, 26 вересня 2018 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна" та ТОВ "Вердикт Капітал" було укладено договір про відступлення право вимоги № 5-09/18, відповідно до якого ТОВ "Вердикт Капітал" набуло права грошової вимоги та застави до відповідача в обсязі та на умовах, що існували у Первісного кредитора та Заставодержателя, а Первісний кредитор та Заставодержатель ТОВ «ОТП Факторинг Україна" втратив такі права ( а.с. 28-34). На час укладення Договору факторингу станом на 16.01.2020 року загальна сума заборгованості [PERSON] перед новим кредитором - ТОВ "Вердикт Капітал" становила 20828,92 доларів США, з яких заборгованість за основною сумою боргу -17 223,97доларів США; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги становила - 172,91 доларів США, заборгованість за відсотками з моменту відступлення права вимоги по дату проведення розрахунку становила - 3432,04 доларів США. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до положень статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», в редакції, яка діяла в період дії Кредитного договору, кредитодавцю заборонялось вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. За статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу. Згідно статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною першою статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно частини першої статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Також, за правилом, передбаченим статтею 1050 ЦК України, встановлюється, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з пунктом першим частини другою статті 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Статтею 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін. Відповідно до частин першої та п`ятої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, а за зобов`язаннями з визначеним строком, виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Оскільки кредитним договором від 08 серпня 2007 року сторони встановили окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів. Банк звернувся до суду з позовом 30 січня 2020 року, тобто після спливу позовної давності щодо усіх щомісячних платежів, про застосування якого просили у відзиві на позовну заяву відповідачі. Таким чином, суд виходить з того, що матеріали справи не містять інформації щодо дати останнього платежу, здійсненого відповідачем на погашення заборгованості за кредитом, в договорі кредиту визначено кінцевий термін - 08 серпня 2013 року, а позивач звернувся до суду із зазначеним позовом лише в січні 2020 року, тобто більше ніж через 7 років з дня виникнення права пред`явлення вимоги про виконання зобов`язання. Крім цього, суд відкидає твердження представника позивача, що відповідач має сплатити, а кредитор має право на стягнення трьох процентів річних від простроченої суми без обмеження будь - яким строком, оскільки такі твердження суперечать завданням та основним принципам цивільного судочинства. У даній же справі рішення суду про стягнення кредитної заборгованості відсутнє, оскільки позовні вимоги про стягнення такої заборгованості не заявлялися. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. А тому, суд не може погодитись з доводами представника позивача, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, та позичальник у разі неповернення суми позики, має сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За правилами даної норми для стягнення трьох процентів річних має бути визначена прострочена сума та грошове зобов`язання має існувати на час такої вимоги. Незважаючи на те, що позичальник своєчасно не повернув у повному обсязі суму кредиту, позивач, не висуває вимог щодо стягнення тіла кредиту та відсотків, у зв`язку зі спливом строку позовної давності, про застосування наслідків спливу якого було заявлено відповідачами. Відтак, у даному випадку, боржник звільнений від виконання такого зобов`язання, оскільки кредитор у визначений законом строк не реалізував своє право на стягнення грошових коштів. Відсутність грошового зобов`язання унеможливлює застосування до спірних правовідносин статті 625 ЦК України, оскільки дана норма діє лише у разі наявності невиконаного грошового зобов`язання, яке підлягає виконанню. Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду у постанові від 31 жовтня 2018 року по справі № 202/4494/16-ц зазначено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Отже, з огляду на викладені обставини в задоволенні позову слід відмовити у зв`язку з пропуском позивачем строків позовної давності. Оскільки в позові відмовлено повністю, понесені ТзОВ "Вердикт Капітал" судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2643,45 грн. слід залишити за позивачем. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed