Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

В лютому 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» про стягнення пені в розмірі 25 508,67 грн. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 23.05.2012 року між нею та Публічним акціонерним товариством «Холдингова компанія «Київміськбуд» (далі - ПАТ «ХК «Київміськбуд») був укладений договір купівлі продажу майнових прав [NUMBER], відповідно до умов якого відповідач продає, а позивач придбає майнові права на квартиру [ADDRESS] на умовах та в порядку, що визначені в цьому договорі. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, вніс на рахунок відповідача вартість майнових прав на квартиру у розмірі 607 349,19 грн., що підтверджується довідкою до договору купівлі-продажу майнових прав [NUMBER] від 23.05.2012 року. Станом на день подання позову відповідач умови договору не виконав та не передав позивачеві майнові права на квартиру, у зв'язку з чим, у позивача, згідно п.4.2. договору виникло право на отримання пені в розмірі 0,01% за неналежне виконання зобов'язань. В судовому засіданні позивач уточнила позовні вимоги та з урахуванням строку позовної давності просила суд стягнути з відповідача на її користь пеню за неналежне виконання зобов'язання в розмірі 23 121,82 грн. Представник відповідача просила відмовити у задоволені позовних вимог повністю, оскільки прийняті на себе відповідачем зобов'язання не є грошовими, а пеня за правовою природою є неустойкою, що забезпечує виконання саме грошового зобов'язання. Також просила застосувати строк позовної давності. Врахувавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 23.05.2012 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Холдингова компанія «Київміськбуд» (далі - ПАТ «ХК «Київміськбуд») був укладений договір купівлі продажу майнових прав [NUMBER], відповідно до умов якого відповідач продає, а позивач придбаває майнові права на квартиру [ADDRESS] на умовах та в порядку, що визначені в цьому договорі. Згідно з п. 1.4. Договору купівлі-продажу майнових прав [NUMBER] ПАТ "ХК "Київміськбуд" зобов'язана передати громадянці [PERSON] майнові права на квартиру [ADDRESS], а позивач прийняти їх. Передача та приймання майнових прав здійснюється після отримання Сертифіката відповідності закінченого будівництвом об'єкта та проведення кінцевого розрахунку за фактично збудовану площу. Відповідно до п.6.1. Договору купівлі-продажу майнових прав [NUMBER] ПАТ "ХК "Київміськбуд" виступає у вказаному договорі як продавець та приймає на себе одностороннє зобов'язання перед покупцем вчинити дії, направлені на спорудження об'єкта з визначеними характеристиками, зокрема кінцевим строком введення в експлуатацію в ІІІ кварталі 2013 року. Натомість, як вбачається з матеріалів справи будинок був введений в експлуатацію 25.11.2014 року, тобто було прострочено виконання зобов'язання на 420 днів. Як вбачається із довідки № 429 від 05.03.2015 року, [PERSON] на виконання умов договору купівлі-продажу майнових прав [NUMBER] від 23.05.2012 року було сплачено відповідачеві вартість майнових прав на квартиру [ADDRESS] в розмірі 633 474,55 грн., що відповідає оплаті 100% вартості майнових прав. Як зазначив позивач, та не спростовано відповідачем, на час звернення до суду з даним позовом, ПАТ "ХК "Київміськбуд" не здійснило передачу майнових прав за Актом приймання-передачі майнових прав. Згідно ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк/термін. Положеннями ч. 2 ст. 614 ЦК України визначено, що відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Однак відповідачем не надано та в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження належного виконання відповідачем зобов'язання щодо передачі майнових прав на квартиру за актом приймання передачі майнових прав, а також стосовно відсутності вини відповідача у порушенні свого зобов'язання за Договором купівлі-продажу майнових прав [NUMBER] від 23.05.2012 року. Відповідно до ч. 1 і ч. 3 ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов до висновку про несвоєчасне і неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань, передбачених Договором купівлі-продажу майнових прав [NUMBER] від 23.05.2012р., щодо передачі майнових прав на квартиру [ADDRESS] Разом з цим положеннями ст. 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Відповідно до ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, а п. 1 ч. 2 ст. 258 цього Кодексу встановлено, що до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність один рік. Таким чином, вбачається, що пеня нараховується за кожен день прострочення виконання зобов'язання. Позивач, уточнивши позовні вимоги просила суд стягнути з відповідача на її користь пеню з 17.02.2014 року по 17.02.2015 рік в розмірі 23 121,82 грн. Відповідно до п. 4.2. Договору купівлі-продажу майнових прав [NUMBER], за неналежне виконання своїх зобов'язань відповідач сплачує покупцю пеню у розмірі 0,01% від суми неналежно виконаного зобов'язання. Сума зобов'язання, яке на себе взяв позивач, згідно з Договором, дорівнює вартості майнових прав позивача на квартиру у новобудові, що становить 633 474,55 грн. Отже, загальна сума неналежно виконаного зобов'язання відповідача перед позивачем складає 633 474,55 грн. Таким чином, суд вважає, що згідно положень п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України та у межах заявлених та підтриманих позивачкою вимог з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума пені за період з 17.02.2014 по 17.02.2015 рік у розмірі 23 121,82 грн. Доводи представника відповідача про те, що встановлена в п. 4.2 укладеного між сторонами Договору купівлі-продажу майнових прав [NUMBER] штрафна санкція не відповідає чинному законодавству та суперечить визначенню пені не приймаються судом до уваги з наступних підстав. Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідачем не надано суду доказів того, що останній звертався до суду з вимогами щодо визнання договору в частині встановлення санкції за порушення зобов'язань недійсним. Таким чином, вказане положення Договору є чинним та діє станом на час розгляду справи. Також, посилання відповідача на те, що встановлена п. 4.2. Договору санкція не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки встановлює відповідальність, щодо грошових зобов'язань, а тому не може застосована до спірних правовідносин не заслуговують на увагу, оскільки пунктом 2 ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. За змістом ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підстави виникнення цивільних прав та обов'язків зокрема є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Згідно з приписами статті 627 ЦК України сторони є вільними при укладенні договору, виборі контрагента та у визначені умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Враховуючи викладене, зазначені обставини не можуть прийматися судом до уваги, як підстава для відмови в задоволенні повних вимог. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» про стягнення пені за договором купівлі - продажу майнових прав, є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved