Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що відповідно до майнового сертифікату була власником пайового фонду КСП «Врожай» с. Судилків, на суму 2738 гривень. 11.09.2015р. вона дізналася про те, що син [PERSON] без її згоди використав її майновий сертифікат на суму 2215 грн., а саме, здійснив обмін їх майнових паїв на квартиру відповідно до договору міни від 30.12.2003р. Вказаний договір нотаріально не посвідчений і вона його не підписувала. На підставі договору міни рішенням виконавчого комітету Судилківської сільської ради Шепетівського району №70 від 29.11.2004р. за [PERSON], в рахунок належного йому майнового паю, визнано право власності на квартиру [ADDRESS] та видане свідоцтво про право власності. Вважала, що рішення виконавчого комітету суперечить Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», оскільки прийняте не уповноваженим органом. Під час видачі свідоцтва про право власності на нерухоме майно не врахована її частка, яку вона могла б набути відповідно до ст. 15 Закону України «Про власність». Просила визнати договір міни від 30.12.2003р., укладений між [PERSON] та директором СТОВ «Врожай», головою спілки громадян співвласників майнових паїв недійсним, визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Судилківської сільської ради Шепетівського району від 29.11.2004р. №70, визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 13.12.2004р. серії [NUMBER]. Ухвалою суду до участі в справі як співвідповідача залучено виконавчий комітет Судилківської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав, викладених у ньому. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник Судилківської сільської ради та виконавчого комітету Судилківської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області позов не визнав та суду пояснив, що підставою для прийняття рішення від 29.11.2004р. №70 про визнання права власності на квартиру [PERSON] стало рішення зборів спілки громадян-співвласників «Врожай» с. Судилків від 02.12.2002р., а не договір міни. Квартира передана в рахунок належного йому майнового паю. Рішення приймалося в межах наданих повноважень. Третя особа [PERSON] проти позову заперечила, пояснивши, що її колишньому чоловіку в рахунок його майнового паю надали квартиру, яку в подальшому вони розділили в судовому порядку, право власності на ? цієї квартири зареєстровано за нею. Позивачка свій майновий пай використала у повному обсязі в судовому порядку, що підтверджується відповідним судовим рішенням. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з огляду на таке. Закон України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» визначає, що об'єктами права колективної власності підприємства є земля, інші основні та оборотні засоби виробництва, грошові та майнові внески його членів, вироблена ними продукція, одержані доходи, майно, придбане на законних підставах. Об'єктами права власності підприємства є також частки у майні та прибутках міжгосподарських підприємств та об'єднань, учасником яких є підприємство. Майно у підприємстві належить на праві спільної часткової власності його членам. (ст. 7). Відповідно до ст. 9 Закону член підприємства має право отримати майновий пай натурою, грішми або цінними паперами. При цьому спосіб отримання паю залежить від побажань пайовика та можливості підприємства. Отже, визначення порядку виділення майнового паю члена колективного підприємства, а також структури і вартості паю віднесено до компетенції органу самоврядування колективного підприємства, який діє відповідно до статуту підприємства та затверджених ним актів. Порядок виділення майна в натурі окремим власникам регулюється п. 15 "Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств", затвердженого Наказом Міністерства аграрної політики України від 14 березня 2001 року № 62, видача свідоцтва про право власності та його державна реєстрація на час прийняття оскаржуваного рішення регулювалась Тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5, Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні". Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП «Врожай» серії ХМШП №000315 від 01.03.2002р. [PERSON] був власником пайового фонду на суму 1347 грн. Відповідно до протоколу зборів спілки громадян співвласників «Врожай» с. Судилків Шепетівського району від 01.03.2002р. №1 спілка вирішила квартиру в с. Білокриниччя, в якій проживає [PERSON] з сім'єю передати йому у власність в рахунок майнового паю. Згідно з протоколом зборів спілки громадян співвласників «Врожай» с. Судилків Шепетівського району від 02.12.2002р. №6 спілка вирішила продати [PERSON] житловий будинок по оціночній вартості 3562 грн. в рахунок майнового паю. Рішенням виконавчого комітету Судилківської сільської ради Шепетівського району №70 від 29.11.2004р. за [PERSON], в рахунок належного йому майнового паю, визнано право власності на квартиру [ADDRESS] та видане свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 13.12.2004р. серії САА045095. Підставами для прийняття оскаржуваного рішення стало рішення зборів співвласників майнових паїв колишнього КСП "Врожай" від 02.12.2002 року за №6, яким було надано згоду на продаж [PERSON] майна колишнього КСП "Врожай", акт прийому-передачі від 30.12.2003р. Договір міни від 30.12.2003р., укладений між [PERSON] та директором СТОВ «Врожай», головою спілки громадян співвласників майнових паїв, нотаріально не посвідчений. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсним», відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Вказаний договір міни укладено сторонами під час дії Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, ст. 227 якого передбачено нотаріальне посвідчення договору міни житлового будинку, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Згідно зі ст. 47 цього Кодексу недодержання цієї вимоги тягне за собою недійсність договору. Проте, [PERSON] не була стороною даного договору та не довела суду конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів внаслідок його укладення, враховуючи те, що вказаний договір міни не був підставою для визнання права власності [PERSON] [PERSON] була власником пайового фонду КСП «Врожай» с. Судилків, на суму 2738 гривень відповідно до свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП серії [NUMBER]. Рішенням Шепетівського міськрайонного суду від 17.05.2007р., яке набрало законної сили 29.05.2007р., [PERSON] та іншим співвласникам майнових паїв СТОВ «Врожай» виділено в загальне користування майновий пай у вигляді певного майна на загальну суму 11446 грн. Як встановлено судовим рішенням, позивачі, в тому числі [PERSON], є власниками майнових паїв відповідно до свідоцтв про право власності на паї на загальну суму 22647 грн. Таким чином, [PERSON] у 2007 році реалізувала своє право на виділ майнового паю у повному розмірі в натурі, отримавши певне майно. Отже, відсутні підстави стверджувати про те, що квартира передана у власність [PERSON] за рахунок майнового паю позивачки, а відтак відсутні підстави для визнання недійсним договору міни. Позовна вимога щодо визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Судилківської сільської ради Шепетівського району також не підлягає задоволенню з огляду на таке. Так, відповідно до положень ст. 393 ЦК України правовий акт, зокрема, органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. За змістом підпункту 10 пункту «б» статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать у тому числі облік відповідно до закону об'єктів нерухомого майна незалежно від форм власності. Пунктом 6.1. Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 р. N 7/5 та чинного на момент прийняття оскаржуваного рішення, оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна провадиться з видачею свідоцтва про право власності, у тому числі органами місцевого самоврядування. З цього слідує, що виконавчі комітети, які відповідно до статті 11 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» є виконавчими органами сільських, селищних, міських, рад та входять в систему органів місцевого самоврядування, були наділені повноваженнями щодо оформлення права власності. Отже, підстав для визнання недійсним та скасування рішення виконавчого комітету Судилківської сільської ради про визнання права власності не має, а відтак похідна позовна вимога про визнання недійсним свідоцтва про право власності не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed