Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-29 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] заборгованість за договором б/н від 02.03.2006 в сумі 46318,91 грн., солідарно стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «Верус» в особі філії «Товариство з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «Верус» у Комінтернівському районі м. Харкова та [PERSON] суму 200,00 грн., відшкодувати судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» зазначав, що відповідно до укладеного договору б/н від 02.03.2006 [PERSON] отримав кредит у розмірі 5700,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Окрім цього, банком в зв'язку із великим обсягом оборотних коштів за картковим рахунком 12.04.2007 підвищено кредитний ліміт до 10000,00 грн. Зобов'язання [PERSON] за кредитним договором забезпечено порукою, а саме Договором поруки від 22.03.2011, укладеним з поручителем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Українське Фінансове Агентство "Верус", в особі філії "Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське Фінансове Агентство "Верус"у Комінтернівському районі міста Харкова. Згідно із зазначеним договором, поручитель та боржник відповідають перед ПАТ КБ «Приватбанк» як солідарні боржники. Взяті на себе зобов'язання по кредитному договору банк виконав своєчасно і повністю, надавши [PERSON] вищевказані грошові кошти. В порушення умов договору [PERSON] зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку із чим станом на 31.01.2013 виникла заборгованість перед банком в розмірі 46518,91 грн. У судовому засіданні представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просив позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON] заперечував проти заявлених позовних вимог, посилаючись на те, що позивачем не доведено розмір заборгованості за кредитом, не надано достатніх та належних доказів в підтвердження видачі кредитних коштів та нарахування заборгованості за кредитом, не наведено в чому саме полягає порушення умов договору та яка відповідальність встановлена за вказані порушення. Вважає, що строк дії договору сплинув ще 02.03.2009 в момент закінчення строку дії кредитної картки, в зв'язку із чим банк пропустив строк позовної давності, через що просив в задоволенні позову відмовити. Представник відповідача ТОВ «УФА «Верус» в особі філії «ТОВ «УФА «Верус» у Комінтернівському районі м. Харкова в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, причини неявки суду не повідомив. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до укладеного договору б/н від 02.03.2006 року, [PERSON] отримав кредит у розмірі 5700,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. 12.04.2007 банком в зв'язку із великим обсягом оборотних коштів за картковим рахунком підвищено кредитний ліміт до 10000,00 грн. Відповідно до заяви [PERSON] від 02.03.2006 останній ознайомився та згодний з Умовами надання банківських послуг (Умови), Правилами користування платіжною карткою (Правила) та Тарифами [PERSON] та виражає згоду, що Заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами [PERSON] складають договір про надання банківських послуг. Відповідно до п.п. 6.3., 6.4. Умов клієнт зобов'язаний отримувати виписки про стан картрахунків та про проведені операції за картрахунками, а при незгоді зі змінами Правил та/або [PERSON] надати банку письмову заяву про розірвання цього договору та погасити виниклу перед банком заборгованість, в тому числі і заборгованість виниклу на протязі 30 днів з моменту повернення карт виданих держателю та його довіреним особам. При незгоді зі списаннями коштів по картрахунку письмово інформувати Банк про це на протязі тридцяти п'яти днів з моменту списання. П.п. 5.8. Правил передбачено, що відсоткова ставка за кредитом на місяць, наступний за обліковим, вказується [PERSON] в щомісячній виписці по картрахунку за обліковий період. Згідно з п.п. 6.5. Умов, позичальник зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його користування, по перевитратам платіжного ліміту, а також сплачувати комісії, передбачених цим договором. Відповідно до п.п. 8.6. Умов, при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому із грошових зобов'язань, передбачених цим договором більше ніж на 120 днів. Клієнт зобов'язаний сплатити [PERSON] штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за договором б/н від 02.03.2006 про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, встановивши [PERSON] кредитний ліміт на кредитну картку та відкрив та обслуговував картковий рахунок, що підтверджується наданою позивачем випискою за картковим рахунком. Відповідач [PERSON] свої зобов'язання за договором б/н від 02.03.2006 про надання банківських послуг належним чином та своєчасно не виконав, заборгованість за кредитом та відсотками не погашає. 22.03.2011 між ПАТ КБ «Приватбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «Верус» в особі філії «Товариство з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «Верус» у Комінтернівському районі м. Харкова укладено договір поруки. Предметом цього договору є надання поруки ТОВ «УФА «Верус» перед ПАТ КБ «Приватбанк» за виконання боржником [PERSON] всіх своїх зобовязань за кредитним договором б/н від 02.03.2006, розмір відповідальності обмеженою сумою, зазначеною в Додатку № 1 до Договору поруки від 22.03.2011 та становить 200,00 грн. Згідно ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. З наданого суду представником позивача ПАТ КБ «Приватбанк» розрахунку заборгованість [PERSON] за кредитним договором б/н від 02.03.2006 станом на 31.01.2013 складає 46518,91 грн., з яких 9792,19 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 34035,34 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 2191,38 грн. - штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості, випискою за картрахунком, Заявою [PERSON] від 02.03.2006, Умовами надання банківських послуг та Правилами користування платіжною картою. Статті 10, 60 Цивільно-процесуального кодексу України передбачають, що сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказом можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Згідно ст.. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Відповідно до ст.. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати. Так, статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а відповідно до вимог ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобовязанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Статтею 258 ЦК України визначено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність, скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. До вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Однак, стаття 259 ЦК України передбачає, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Згідно ч. 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За змістом ч. 4 та 5 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно матеріалів справи строк дії кредитної карти та кредиту, виданих ПАТ КБ «Приватбанк» [PERSON] на підставі його заяви від 02.03.2006, становив три роки, тобто останнім днем строку дії картки є 02 березня 2009 року. Правилами і умовами надання банківських послуг, а саме п.п. 3.1.3 п. 3 розділу ІІ, передбачено можливість продовження строку дії кредитної карти шляхом видачі карти з новим строком її дії, однак жодних доказів видачі [PERSON] нової карти після 02.03.2009 позивачем до суду не надано. В постанові від 19.03.2014 у справі № 6-14 цс 14 висловлена правова позиція Верховного Суду України, а саме відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки, а не закінченням строку дії договору. Відповідно до виписки по картковому рахунку [PERSON], останній платіж було здійснено 19.09.2008, строк дії договору та виконання зобовязань до 02.03.2009, банк звернувся до суду лише 15 травня 2013 року, тобто після спливу строку загальної позовної давності, при цьому суду не надано належних та допустимих доказів того, що між сторонами у справі наявна домовленість, оформлена у встановленому законом порядку, про збільшення позовної давності. За таких обставин суду вважає, що ПАТ КБ «Приватбанк» пропущений строк, у межах якого він міг звернутися до суду з вимогою про стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором б/н від 02.03.2006. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed