Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

27.08.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Надбузької сільської ради Миколаївського району Миколаївської області про визнання незаконним та скасування в частині рішення Надбузької сільської ради Миколаївського району Миколаївської області № 3 від 20.09.2000 року "Про припинення права власності на земельну ділянку" [PERSON] площею 0,12 га в [ADDRESS]. Позивач зазначив, що він є власником зазначеної земельної ділянки, яка була йому передана за рішенням виконкому Надбузької сільської ради народних депутатів № 54 від 14.09.1993 року для будівництва та обслуговування жилого будинку. Йому також було видано Державний акт про право приватної власності на земельну ділянку. В 1992 році він розпочав будівельні роботи на своїй земельній ділянці. У 1995 році призупинив їх. У квітні 2014 року він дізнався про вилучення у нього земельної ділянки та передачу її іншим особам. Після відповідних звернень йому стало відомо, що підставою припинення його права власності на земельну ділянку стало прийняття відповідачем оспорюваного рішення, а саме п.п. 2.1., 2.2., 4, якими передбачено припинення його права власності та вилучення вищезазначеної земельної ділянки. В свою чергу підставою для прийняття оспорюваного рішення стала заява подана відповідачу від його (позивача) імені 19.09.2000 року. Позивач стверджує, що такої заяви він не складав, не підписував та особисто не подавав відповідачеві. Виходячи з цього позивач вважає оспорюване рішення протиправним і таким, що порушує його права власника. Ухвалою суду від 30.11.2015 року до участі у справі в якості третьої особи додатково залучено [PERSON]. В судовому засіданні позивач і його представник позов підтримали і підтвердили викладені в позовній заяві обставини. Представник відповідача Надбузької сільради в судове засідання не з'явився. Надав письмові заперечення щодо позову, в яких зазначив про законність своїх дій при прийнятті оспорюваного рішення. В подальшому подав заяву про розгляд цивільної справи за його відсутності, в якій одночасно просив суд прийняти рішення на свій розсуд. Представник третьої особи Миколаївської РДА також подав заяву про розгляд цивільної справи за його відсутності і аналогічно просив суд прийняти рішення на свій розсуд. Третя особа [PERSON] і її представник з доводами позовної заяви не погодились. Вважали, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки позивач дуже тривалий час сам не виявляв інтересу до земельної ділянки площею 0,12 га в [ADDRESS]. У зв'язку з цим у 2000 році ця земельна ділянка була передана у власність третій особі [PERSON] Заслухавши в судовому засіданні пояснення присутніх сторін та інших учасників цивільного процесу, дослідивши письмові докази по справі, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно рішення виконкому Надбузької сільської ради Миколаївського району Миколаївської області № 54 від 14.09.1993 року позивачу була надана у власність земельна ділянка площею 0,12 га, розташована в с. Сливино по вул. Інженерній на території Надбузької сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку. На підтвердження права власності позивачу видано Державний акт на право приватної власності на землю серії МК № 485. 20.09.2000 року ХІ сесією V скликання Надбузької сільської ради Миколаївського району Миколаївської області прийняте рішення № 3 "Про припинення права власності на земельну ділянку та права користування земельною ділянкою" (далі за текстом - оспорюване рішення). Так п.п. 2.1., окрім іншого, припинено право власності на земельну ділянку виділену для індивідуального житлового будівництва - 10. [PERSON], площею 0,12 га в [ADDRESS]. Згідно п.п. 2.2. цього ж рішення вилучену земельну ділянку площею 1,37 га залишено у землях запасу Надбузької сільської ради, а п. 4 спеціалісту відділу земельних ресурсів [PERSON] приписано зробити відповідні зміни у земельнокадастровій книзі. Підставою для прийняття оспорюваного рішення стали заяви громадян. Так до оспорюваного рішення додається заява на ім'я Надбузького сільського голови Шиша В.І. від імені [PERSON], датоване 19.09.2000 р. з проханням вилучити земельну ділянку в [ADDRESS] через тяжкий матеріальний стан. Під час судового розгляду у цивільній справі проведено почеркознавчу експертизу. Згідно висновку експерта № 350 від 08.06.2015 року рукописні записи та підпис в заяві [PERSON] від 19.09.2000 р. на ім'я Надбузького сільського голови Шиш В.І. "Про вилучення земельної ділянки в [ADDRESS]" - виконані не [PERSON], а іншою особою. Проаналізувавши встановлені по справі обставини і визначені відповідно до них правовідносини суд виходить з такого. Ст. 41 Конституції України кожному гарантоване право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, а право приватної власності є непорушним. Ст. 28 ч. 1 п. 1 ЗК України (в ред. 1992 р.), який діяв на час виникнення спірних правовідносин, передбачена можливість припинення права приватної власності на земельну ділянку у зв'язку із добровільною відмовою особи від земельної ділянки. При цьому, згідно ст. 29 ч. 1 ЗК України (в ред. 1992 р.) припинення права власності на землю у разі добровільної відмови власника землі провадиться за його заявою на підставі рішення відповідної Ради народних депутатів. Отже, в розглядуваному спорі обов'язковою умовою для припинення права власності на землю на підставі рішення сільської ради є добровільна відмова власника від земельної ділянки. У разі ж відсутності добровільної відмови власника від земельної ділянки, його право власності може бути припинено лише в судовому порядку (ст. 28 ч. 3 ЗК України в ред. 1992 р.). З пояснень позивача випливає, що він добровільно не відмовлявся від раніше наданої йому у власність земельної ділянки. Це підтверджується і висновком експерта, про те, що заява від імені позивача про відмову від земельної ділянки виконана не позивачем, а іншою особою. При цьому слід зазначити, що в заяві вчиненій від імені позивача [PERSON] про відмову від земельної ділянки зазначено місце проживання с. Петрівка, хоча з 04.07.1995 року зареєстрованим місцем проживання позивача є [ADDRESS]. Таким чином в судовому засіданні доведено факт, що рішення в частині припинення права власності позивача на земельну ділянку площею 0,12 га в [ADDRESS] прийняте відповідачем за відсутності на це згоди позивача (добровільної відмови від земельної ділянки), що є порушенням закону. З огляду на викладене оспорюване рішення не може лишатися в силі і в цій частині підлягає скасуванню як протиправне і таке, що суперечить закону та порушує цивільне право позивача (ст. ст. 4-6 ЦК УРСР, ст.ст. 103, 112 ЗК України (в ред. 1992 р.), що діяли на час виникнення спірних правовідносин). У зв'язку із задоволенням вимог позивача, судові витрати, які складаються із судового збору та витрат на проведення експертизи належить віднести на рахунок відповідача.

Outcome: approved