Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-07 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди батька. Позовні вимоги мотивувала тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 27.01.2004р.. Від спільного проживання у шлюбі у них [INFO] народилася донька [PERSON] , а 01.12.2016р. шлюб між ними було розірвано на підставі рішення Снятинського районного суду. Оскільки її донька протягом останніх п`яти років професійно займається волейболом, приймає участь у змаганнях по всій території України та за кордоном, є призеркою чемпіонату України з волейболу дитячої ліги, зараз запрошена для участі в збірній України з волейболу U-14, виникла необхідність надання їй та особам, які уповноважені нею, дозволу на виїзд дитини за кордон для участі у змаганнях. Крім того, вона має намір забезпечити повноцінний відпочинок доньці в 2021 р. в країнах: Туреччина, Єгипет, Болгарія, Іспанія, Франція та інших країнах, задля підвищення рівня світогляду дитини, покращення стану здоров`я, фізичного, духовного та морального розвитку, що є забезпеченням інтересів дитини в межах здійснення батьківських прав та обов`язків. Раніше відповідач надавав такий дозвіл, однак на сьогоднішній день він перебуває за межами України, а тому не може фізично це зробити. Просить надати їй дозвіл на тимчасовий виїзд неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , за межі України, без дозволу та супроводу батька- [PERSON] , [INFO] , у супроводі матері- [PERSON] , а також осіб, які нею будуть уповноважені, на період з 01.01.2021р. по 01.01.2022р., виїжджати з дитиною за кордон на відпочинок, лікування та участь у змаганнях, а саме до Туреччини, Єгипту, Болгарії, Іспанії, Франції та інших країн Європи та Європейської співдружності. Надати їй дозвіл, без згоди [PERSON] оформляти документи для тимчасового виїзду неповнолітнього [PERSON] , 2006 р.нар., за межі України. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала, просила його задоволити. Відповідач, у встановлений судом строк, на адресу суду відзиву на позовну заяву не надав. Належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, а тому справу слід розглянути заочно, у відсутності відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши наявні у справі докази, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] від 06.07.2017р. [PERSON] змінила ім`я на « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народилася [INFO] , батьками записані [PERSON] та [PERSON] .. Із довідки про реєстрацію місця проживання Горішньозалучанської сільської ради від 17.09.2020р. вбачається, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки Снятинської районної організації Всеукраїнського Фізкультурно-спортивного товариства «Колос» [PERSON] з 2016р. зарахована в Снятинську дитячо-юнацьку спортивну школу, де з 10 років і по даний час займається волейболом. У складі Чернівецької ОДЮСШ бере участь у змаганнях дитячої ліги з волейболу України та у 2020р. стала бронзовою призеркою чемпіонату України. [PERSON] багато нагород та досягнень, приймала участь у багатьох змаганнях з волейболу: районних, обласних, всеукраїнських та міжнародних - на території України та за кордоном. У зв`язку з цим [PERSON] запрошена в дитячу збірну України U-14 (2006р.) для участі у складі збірної України U-14, які відбуватимуться на як на території України, так і за її межами. Відповідно до ч.2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч.1,ч.2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до абзацу 3 ч.3 ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Абзацами 1,2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" передбачено, що оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до абз. 9 п.п.2, п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року N 57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України", виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: за рішенням суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Згідно ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Діючим законодавством не встановлено обмежень щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Згідно ч.1 ст. 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Даний Закон містить визначення термінів, зокрема: місце перебування та місце проживання. Так, місцем перебування є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місцем проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Як вбачається із пояснень позивачки, вона має намір поїхати із дитиною за кордон для участі у складі збірної України U-14, які відбуватимуться за межами України. При цьому, відповідач не надає згоди на виїзд дитини за межі України. Жодних вагомих аргументів, які б пояснювали та обгрунтовувували його відмову, він не наводить. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. З врахуванням обставин справи та доказів, досліджених і перевірених у судовому засіданні, на підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позов частково підставний та підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Позивачка просить надати їй дозвіл на виїзд неповнолітньої [PERSON] за межі України, а саме: до Туреччини, Єгипту, Болгарії, Іспанії, Франції та інших країн Європи та Європейської співдружності з 01.01.2021р. по 01.01.2022р., тобто терміном на один рік, тобто позовні вимоги у цій частині охоплюють занадто великий період часу і надання такого дозволу може фактично призвести до зміни місця проживання дитини та її відсутності в Україні тривалий час, що суперечитиме ідеї та правовому змісту тих законодавчих норм, які дозволяють саме тимчасовий виїзд за кордон дитини без згоди одного з батьків за рішенням суду, а не постійний. Виїзд дитини на вказаний період часу буде також порушувати права відповідача [PERSON] щодо його спілкування з дитиною та її виховання, з чим суд не може погодитись. А тому, слід надати дозвіл позивачці, а також особам, які будуть нею уповноважені, дозвіл на виїзд неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , за межі України, до Туреччини, Єгипту, Болгарії, Іспанії, Франції та інших країн Європи та Європейської співдружності, без згоди та супроводу батька [PERSON] , до 08.06.2021. А також, надати дозвіл позивачці оформляти документи для тимчасового виїзду неповнолітньої [PERSON] за межі України. Судові витрати по справі у сумі 840,80 грн. слід віднести на рахунок відповідача. На підставі викладеного, Конституції України, ст.ст. 19, 150, 155, 157, 160 СК України, ст.313 ЦК України, ст. 9 Конвенції про права дитини, ст. 4 Закону України «Про порядок виїздуз України та в`їзду в Україну громадян України»,

Outcome: partial