Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-18 00:00:00

I.Виклад позицій позивача та відповідача. 19.01.2021 [PERSON] звернулася до суду з позовом до Шаргородської міської ради Вінницької області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом. У обґрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] померла її мати [PERSON] , яка по день смерті проживала та була зареєстрована в с. Копистирин Шаргородського району Вінницької області. Раніше, [INFO] померла її бабка [PERSON] , яка постійно проживала і була зареєстрована в с. Копистирин Шаргородського району Вінницької області. Після смерті матері залишилось спадкове майно, яке складається, у тому числі із права на земельну частку (пай) площею 3,08 умовних кадастрових гектари на території Копистиринської сільської ради, право на яку посвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай) на ім`я [PERSON] який був втрачений. Спадкоємцем майна після смерті матері [PERSON] за заповітом є вона [PERSON] . Спадщину після смерті матері вона прийняла шляхом вступу в фактичне володіння та управління спадковим майном. Разом з тим, отримати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) площею 3,08 умовних кадастрових гектари на території Копистиринської сільської ради, яка належала [PERSON] , вона не має можливості, оскільки 23.09.2020 приватним нотаріусом Шаргородського районного нотаріального округу Вінницької області Цимбалюком І.М. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на вказану земельну частку (пай). [PERSON] просить визнати за нею право в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] її матері [PERSON] на земельну частку (пай) площею 3,08 умовних кадастрових гектари на території Копистиринської сільської ради Шаргородського району Вінницької області, право на яку посвідчено сертифікатом на земельну частку (пай) серії ВН № 0333491, зареєстрованого 24.04.1997 за № 249 на ім`я [PERSON] , померлої [INFO] , спадщину після смерті якої прийняла її дочка [PERSON] , але не встигла оформити своїх спадкових прав через смерть. Представник відповідача Шаргородської міської ради Вінницької області позовні вимоги визнав у повному обсязі. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. У підготовче засідання сторони не прибули, до суду надійшли заяви про розгляд справи в їх відсутності. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримує, представник відповідача Шаргородської міської ради Вінницької області адвокат Країло С.В. визнає позовні вимоги в повному обсязі. Сторони просили ухвалити рішення у підготовчому засіданні (а.с. 23 - 256). ІІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 20.01.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи у порядку загального позовного провадження і відкрито підготовче провадження. Підготовче засідання призначено на 12 лютого 2021 року, з викликом сторін. Відповідачеві Шаргородській міській раді Вінницької області запропоновано надати в 15-денний строк з дня отримання даної ухвали відзив на позовну заяву (а.с. 18-19). Ухвалу суду від 20.01.2021 направлено на адресу відповідача, яку вона отримала 26.01.2021 (а.с. 21). Відповідач Шаргородська міська рада Вінницької області відзив на позовну заяву не подала. 12.02.2021 у зв`язку з неявкою у підготовче засідання усіх сторін, які беруть участь у розгляді справи, підготовче засідання відкладено на 19.02.2021 (а.с.22). За змістом частини четвертої статті 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до вимог ч.ч.1, 4 ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, ЦПК України допускає ухвалення рішення в підготовчому засіданні в правовідносинах, що виникли між сторонами. Представник відповідача позов визнав, визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, отже у суду наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому засіданні. Перешкод для здійснення розгляду справи у підготовчому засіданні за відсутності учасників справи та вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами, судом не установлено. За вказаних обставин, за приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в підготовче засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. У підготовчому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , яка по день смерті проживала та була зареєстрована в с. Копистирин Шаргородського району Вінницької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконкомом Копистиринської сільської ради Шаргородського району Вінницької області 24 грудня 2009 року (а.с.10). Спадкоємцем майна після смерті [PERSON] за заповітом є її дочка [PERSON] (а.с.14). Спадщину позивач прийняла шляхом подачі заяви до приватного нотаріуса Шаргородського районного нотаріального округу про прийняття спадщини та частково оформила свої спадкові права (а.с.14). [PERSON] була також спадкоємицею майна своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Копистиринською сільською радою Шаргородського району Вінницької області 07 травня 2001 року (а.с.9). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається у тому числі з права на земельну частку (пай) площею 3,08 га, яка знаходиться на території Копистиринської сільської ради Шаргородського району Вінницької області (а.с.8). Спадкоємицею вказаного майна померлої [PERSON] за законом є її дочка [PERSON] , яка не встигла оформити своїх прав на земельну частку (пай), оскільки [INFO] померла (а.с.10, 12-13). Інших спадкоємців після смерті [PERSON] немає. Із довідки Відділу у Шаргородському районі ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області від 24.07.2020 № М-291/0-0.40- 735/152-20 вбачається, що відповідно до книги реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) [PERSON] був виданий сертифікат на земельну частку (пай) серії ВН № 0333491, зареєстрований 24.04.1997 за № 249 площею 3,08 умовних кадастрових гектарах виданий на підставі рішення Шаргородської райдержадміністрації від 12.03.1997 за №49 (зі змінами від 08.02.2000 за №27) на території Копистиринської сільської ради. Вартість земельної частки (пай) станом на 05.05.2001 становить 24385,11 грн. (а.с.8). Зазначений вище сертифікат на земельну частку (пай) був втрачений, у зв`язку із чим у газеті "Шаргородщина" було поміщено оголошення про втрату сертифікату та визнання його недійсним (а.с.15). [INFO] [PERSON] померла (а.с.9). Із довідки виконавчого комітету Копистиринської сільської ради Шаргородського району Вінницької області №41від 23.07.2020 вбачається, що [PERSON] , яка померла [INFO] , постійно проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] . Спадкоємцем за законом після її смерті була дочка [PERSON] , яка спадщину прийняла шляхом вступу у фактичне володіння та управління спадковим майном, але не встигла оформити свої спадкові права, оскільки [INFO] померла. Дочка спадкодавця за заповітом [PERSON] вступила у фактичне володіння та управління спадковим майном [PERSON] (а.с. 11). 23.09.2020 приватним нотаріусом Шаргородського районного нотаріального округу Вінницької області Цимбалюком І.М. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на вказану земельну частку (пай) (а.с.16). V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування. Відповідно до ст.13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом. Згідно зі ст.ст. 41, 55 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються законом. Кожен має право будь - якими не забороненими законом способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. В силу ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому, в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року, "Новоселецький проти України" від 11 березня 2003 року, "Федоренко проти України" від 1 червня 2006 року). В силу ст. 116 ЗК України громадяни набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом (ст.126 ЗК України). Статті 81, 131 ЗК України передбачають, що громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі прийняття спадщини, міни, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та не переходить до спадкоємців у порядку спадкування. Приписами ст.ст. 1217, 1218 ЦК України та ст. З Указу Президента України "Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва" від 10 листопада 1994 року № 666/94 право на земельну частку успадковується спадкоємцями, оскільки спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкоємцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Згідно ст. 1220 ЦК України внаслідок смерті громадянина відкривається спадщина. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року N7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" визначено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України … Право на земельну частку (пай), що отримують працівники, набувається ними на період з моменту прийняття рішення про виділення земельних часток (паїв) до завершення землевпорядних робіт, необхідних для виділення земельних часток (паїв) у натурі у вигляді земельних ділянок та видачі громадянам державних актів про право власності на землю. Відповідно до вимог ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. За приписами ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з відкриття спадщини. У силу ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Умовою для переходу в порядку спадкування прав власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законом порядку. За приписами ст.1276 ЦК України, якщо спадкодавець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). VІ. Висновки суду. Судом встановлено, що [PERSON] у визначений законом спосіб набула право на земельну частку (пай), право на яку посвідчено сертифікатом на земельну частку (пай) серії ВН № 0333491, зареєстрований 24.04.1997 за № 249 площею 3,08 умовних кадастрових гектарах на ім`я [PERSON] на підставі рішення Шаргородської райдержадміністрації від 12.03.1997 за №49 (зі змінами від 08.02.2000 за №27) на території Копистиринської сільської ради. Вказаний сертифікат втрачений, що є перешкодою для видачі нотаріусом спадкоємцеві свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай). Згідно з п.3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013, у разі відсутності сертифіката про право на земельну частку (пай) видача нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачена. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Відтак, оскільки [PERSON] було видано сертифікат на земельну частку (пай), спадщину після смерті якої прийняла [PERSON] , але не встигла оформити свої спадкові права, то і позивач [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] вправі порушувати питання про успадкування права на цю земельну частку (паю) з послідуючим проведенням землевпорядних робіт, необхідних для виділення земельної частки (паю) у натурі у вигляді земельної ділянки та отриманням свідоцтва про право власності на землю. Визнання за позивачем [PERSON] права на земельну частку (пай) не порушує права, свободи чи охоронювані законом інтереси інших осіб. Враховуючи, що відповідачем Шаргородською міською радою Вінницької області визнано позовні вимоги [PERSON] про що подано до суду відповідну заяву, то суд вважає, що в даному випадку наявні всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки право [PERSON] порушено і підлягає судовому захисту шляхом задоволення позовних вимог.

Outcome: approved