Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

В квітні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з таким позовом в якому вказував, що [INFO] року померла [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина до складу якої входить право на земельну частку (пай) у землі, що перебуває в колективній власності агрофірми "Щербані", розміром 4,47 умовних кадастрових гектарів, яка була прийнята, проте не оформлена сином спадкодавця [PERSON], а після смерті останнього (14 січня 2005 року) прийнята, проте не оформлена його дружиною [PERSON] та сином [PERSON]. Після смерті останнього ([INFO] року) спадщина була прийнята, проте не оформлена його матір'ю [PERSON], а після смерті останньої ([INFO] року) - позивачем (її сином). [PERSON], як спадкоємець першої черги за законом, який у встановленому порядку прийняв спадщину, звернувся до нотаріальної контори з приводу оформлення своїх спадкових прав щодо паю, проте нотаріус відмовив йому у вчиненні відповідної нотаріальної дії, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документа на спадкове майно, крім цього документ був виданий з порушенням вимог закону (після смерті первісного спадкодавця). Враховуючи відмову нотаріуса від оформлення спадкових прав на майно та неможливість вирішення питання щодо приведення правовстановлюючого документа у відповідність з вимогами закону в адміністративному порядку, а тому позивач просив визнати за ним право власності на пай в порядку спадкування за законом. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з'явилися, проте від останньої на адресу суду надійшла письмова заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача - Щербанівської сільської ради Вознесенського району в судове засідання не з'явився, проте надав через канцелярію суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає повністю. Оскільки матеріали справи містять достатньо відомостей про права та взаємовідносини сторін, а тому суд вважав можливим розглядати справу без участі вказаних осіб. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до висновку про можливість застосування передбачених ст. 174 ЦПК України наслідків визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. При цьому судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина до складу якої входить право на земельну частку (пай) у землі, що перебуває в колективній власності агрофірми "Щербані", розміром 4,47 умовних кадастрових гектарів, яка була прийнята, проте не оформлена сином спадкодавця [PERSON], а після смерті останнього (14 січня 2005 року) прийнята, проте не оформлена його дружиною [PERSON] та сином [PERSON]. Після смерті останнього ([INFO] року) спадщина була прийнята, проте не оформлена його матір'ю [PERSON], а після смерті останньої ([INFO] року) - позивачем (її сином). [PERSON], як спадкоємець першої черги за законом, який у встановленому порядку прийняв спадщину, звернувся до нотаріальної контори з приводу оформлення своїх спадкових прав щодо паю, проте нотаріус відмовив йому у вчиненні відповідної нотаріальної дії, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документа на спадкове майно, крім цього документ був виданий з порушенням вимог закону (після смерті первісного спадкодавця). Відповідно до п. 2 указу Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" від 08 серпня 1995 року №720/95 право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, указу Президента України від 8 серпня 1995 року N 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Водночас положення п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" від 16 квітня 2004 року №7 вказують на те, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (п.17 розд. X "Перехідні положення" ЗК (2768-14). Член колективного сільськогосподарського підприємства включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). З матеріалів справи вбачається, що 29 грудня 1993 року Щербанівською сільською радою Вознесенського району Миколаївської області на ім'я агрофірми "Щербані" було видано Державний акт на право колективної власності на землю, зареєстрований в книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за №1. Також в якості додатку до акту затверджено список членів підприємства, що мають право на отримання земельної частки (паю). До вказаного списку включена [PERSON], проте в ньому її прізвище неправильно зазначено як "[PERSON]". Таким чином [PERSON] вважається такою, що на законних підставах набула право на спірну земельну частку (пай), а тому це майно вважається таким, що ввійшло до складу спадщини. Оскільки перехід спадщини здійснювався як до, так і після 01 січня 2004 року, а тому правовідносини спадкування регулюються як нормами Цивільного кодексу України 1963 року, так і нормами чинного Цивільного кодексу України та Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство" Згідно положень Цивільного кодексу спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ст. 525 ЦК України 1963 року, ч. 1 ст. 1220 ЦК України). За загальним правилом та згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство" пай може успадковуватися відповідно до цивільного законодавства України та статуту підприємства. Спадкування здійснюється за заповітом, а в разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини - за законом (ст. 524 ЦК України 1963 року, ст. 1223 ЦК України). Відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК України 1963 року, ст.ст. 1268-1270 ЦК України для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець прийняв її в шестимісячний строк в порядку, передбаченому законом. В матеріалах справи є достатні докази належності спадкодавцю (переходу до спадкодавця) спірного майна, а тому воно вважається таким, що ввійшло до складу спадщини. Позивач, як спадкоємець першої черги за законом, належним чином прийняв спадщину після смерті матері, до якої спірне майно перейшло в порядку спадкування. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину або мають право на її обов'язкову частку, судом не виявлено. Враховуючи те, що позивач не має іншої можливості захистити своє право на спадщину, зокрема через органи нотаріату, а тому суд вважає, що цивільне право [PERSON] підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на спірне майно в порядку спадкування за законом.

Outcome: approved