Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-20 00:00:00

[PERSON] звернувся 15.02.2018 року до Лохвицького районного суду Полтавської області із вищевказаним позовом. Позов мотивовано тим, що 02 червня 2017 року померла мати позивача [PERSON], яка мешкала у с. Корсунівка, Лохвицького району, Полтавської області, по вул. Лисівка, 10. [PERSON] є спадкоємцем за заповітом від 03.12.2001 року, який посвідчений за реєстром № 199 [PERSON] сільською радою Лохвицького району Полтавської області частини спадкового майна, як син померлої, яке складається із домоволодіння в с. Корсунівка, Лохвицького району, Полтавської області, вул. Лисівка, 10, та земельної ділянки для обслуговування домоволодіння та ведення сільського господарства, документи для переоформлення якої знаходяться в нотаріальній конторі. Позивач фактично вступив в управління всім спадковим майном , а також до перебігу шести місяців звернувся із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Спадкова справа заведена 19.10.2017 року за № 332/2017. Як вказує позивач, за відсутності правовстановлюючих документів на житловий будинок з допоміжними господарськими прибудовами, він позбавлений можливості оформити право власності на житловий будинок за собою, як за спадкоємцем за заповітом, про що свідчить [PERSON] про відмову у вчиненні нотаріальної дії державним нотаріусом Першої Лохвиьцкої державної нотаріальної контори від 15.02.2018 року. Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач просить суд винести рішення, яким визнати в порядку спадкування за заповітом за ним право власності на житловий будинок із погосподарськими будівлями будинок № 10 по вулиці Лисівка у селі Корсунівка Лохвицького району Полтавської області, згідно з технічним паспортом, який виготовлено ПП "Бюро послуг та консультацій" 06 лютого 2018 року у складі А-1 житловий будинок, Б- сарай-літня кухня, В- сарай, Г - погріб з шийкою, Д - вбиральня, №1 - огорожа, №2 - ворота з хвірткою, №3 - колонка питна. після померлої 02 червня 2017 року [PERSON]. В судове засідання позивач не з"явився, подавши заяву, в якій підтримує позов та просить справу слухати без його участі. Відповідач [PERSON] сільська рада Лохвицького району Полтавської області, на розгляд справи не направила свого представника, але надала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без участі її представника, не заперечує щодо задоволення позову. Третя особа на розгляд справи не направила представника, але надала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, не заперечує щодо задоволення позову. Відповідно до ч. 4\~ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованою Верховною радою України 17.07.1997р., кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обовязків або встановленні обґрунтованості будь якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Суд зазначає, що Конвенція про захист прав і основоположних свобод людини є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України. Згідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Судом встановлено, що 02 червня 2017 року померла мати позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КЕ № 350481 від 03.06.2017 року, та яка мешкала у с. Корсунівка, Лохвицького району, Полтавської області, по вул. Лисівка, 10. [PERSON] є спадкоємцем за заповітом від 03.12.2001 року, який посвідчений за реєстром № 199 [PERSON] сільською радою Лохвицького району Полтавської області частини спадкового майна, як син померлої, яке складається із домоволодіння в с. Корсунівка, Лохвицького району, Полтавської області, вул. Лисівка, 10, та земельної ділянки для обслуговування домоволодіння та ведення сільського господарства, документи для переоформлення якої знаходяться в нотаріальній конторі. Позивач фактично вступив в управління всім спадковим майном , а також до перебігу шести місяців звернувся із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Спадкова справа заведена 19.10.2017 року за № 332/2017. Як вказує позивач, за відсутності правовстановлюючих документів на житловий будинок з господарськими прибудовами, він позбавлений можливості оформити право власності на житловий будинок за собою, як за спадкоємцем за заповітом, про що свідчить [PERSON] про відмову у вчиненні нотаріальної дії державним нотаріусом Першої Лохвиьцкої державної нотаріальної контори від 15.02.2018 року. Згідно довідки комунального підприємства Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації від 06.02.2018 року , станом на 29.12.2012 року право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: с. Корсунівка, по вул. Лисівка № 10, Лохвицького району, Полтавської області, в КП "Лубенське МБТІ" не зареєстровано. На час будівництва будинку правовстановлюючі документи на будинки в сільській місцевості не виготовлялись та за життя спадкодавець оформити не встиг належним чином спадкове майно. У відповідності листа №12/5-126 від 23.03.1999 р. Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України, що обєкти збудовані до 05 серпня 1992 року тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається Бюро технічної інвентаризації. Так, в узагальненні ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» з даного питання зазначено наступне. У разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності\~Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР 31.01.1966, яка була чинною до 13.12.1995, реєстрації підлягали усі будинки і домоволодіння, які були закінчені будівництвом і прийняті в експлуатацію за актом, затвердженим виконкомом місцевої [PERSON] депутатів трудящих, на підставі документів, що підтверджують право власності. До компетенції виконкомів місцевих [PERSON] відносилось питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у\~ погосподарські книги місцевих [PERSON], які є особливою формою статистичного обліку, що здійснювалось в Україні (УРСР) із 1979 року. На виконання\~[PERSON] Міністрів УРСР від 11.03.1985 року № 105\~сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних [PERSON] із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права, а записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. На даний час технічний паспорт на садибний (індивідуальний ) житловий будинок № 10 по вул. Лисівка, у с. Корсунівка Лохвицького району Полтавської області виготовлено ПП "Бюро послуг та консультацій" 06 лютого 2018 року, інвентаризаційна вартість домоволодіння згідно довідки від 06 лютого 2018 року становить 161990 грн. Будинок придатний для проживання, земельна ділянка для його обслуговування приватизована. Згідно ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Встановлено, що згідно постанови від 15.02.2018 року державний нотаріус Першої Лохвицької державної нотаріальної контори, розглянувши документи, подані [PERSON], для видачі Свідоцтва про право на спадщину, відмовив у вчинені нотаріальної дії у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок з господарськими прибудовами. На запит суду, державний нотаріус Першої Лохвицької державної нотаріальної контори ГТУЮ у Полтавській області, надала інформаційну довідку зі СР (заповіти/спадкові договори), інформаційну довідку зі СР (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), відповідно до якої після смерті 02.06.2017 року [PERSON] заведена спадкова справа 19.10.2017 року за № 332/2017. Заповіт від імені спадкодавця посвідчувався 03.12.2001 року [PERSON] сільською радою Лохвицького району за реєстром № 199 на житловий будинок в с. Корсунівка, Лохвицького району на користь сина [PERSON], пайову земельну ділянку на користь дочки [PERSON]. Звернувшись до суду з позовом про визнання права власності на садибний (індивідуальний) житловий будинок з господарчими побудовами, позивачем надано відповідні докази того, що на сьогоднішній день існують реальні перешкоди у оформленні його спадкових прав, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на будинок. Відповідно до ч.1\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно\~ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до\~ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Разом з цим при розгляді спору між сторонами суд вважає, що заслуговують на увагу слідуючі норми законодавства. Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 1 ст. 1273 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. З огляду на вказані норми чинного законодавства, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, так як не порушують чиї-небуть права чи інтереси.

Outcome: approved