Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-20 00:00:00

29.03.2019 року [PERSON] продав, а [PERSON] та [PERSON] купили квартиру [ADDRESS] , про що уклали договір купівлі-продажу квартири, який був посвідчений приватним нотаріусом КМНО Василенком О.А. за реєстровим №2589. Цього ж дня [PERSON] , на забезпечення зобов`язання з погашення боргу перед ПАТ "Київтеплоенерго" за надані житлово-комунальні послуги, передав [PERSON] на відповідальне зберігання 34035,85 грн. Передачу коштів та умови їх повернення сторони закріпили в Додатку до договору купівлі-продажу квартири (спірний договір). 14.12.2020 року [PERSON] надіслав [PERSON] претензію про повернення коштів, на яку останній не відреагував. Тому, [PERSON] , через свого представника, заявив позов про стягнення з [PERSON] 34035,85 грн. Позов мотивовано тим, що позивач передав відповідачу кошти в якості позики, час повернення позики настав, проте останній відмовляється повернути кошти. Провадження за позовом відкрите відповідно до ухвали судді від 25.01.2021 року, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою суду від 08.04.2021 року справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження за викликом сторін. Сторони скористались правом на подання відзиву, відповіді на відзив. Представник позивача в судовому засіданні на вимогах позову наполягав і пояснив, що відповідач утримує кошти позивача незаконно. Відповідач та його представник заперечили проти позову. Їх пояснення зводяться до того, що строк повернення коштів не настав, оскільки позивачем не погашена заборгованість за житлово-комунальні послуги. Вислухавши сторони, дослідивши докази та інші матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову виходячи з такого. Так, [PERSON] - співвласник квартири [ADDRESS] 23.07.2019 року уклала з КП "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО" договір про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води населенню. З огляду на рахунки КП "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО" вбачається, що споживачам послуг, які надаються підприємством за адресою: [ADDRESS] , разом з поточними нарахуваннями, виставляється до сплати борг за централізоване постачання гарячої води та за централізоване опалення в загальній сумі сумі 30051,94 грн., в тому числі і заборгованість за послуги, надані до 01.05.2018 року ПАТ "Київенерго", право вимоги на які було відступлено КП "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО". Позивачем визнається, що обов`язок погасити вказаний борг належить йому, і цей борг був наявний на час купівлі-продажу квартири. На цеж вказує і зміст Додатку до договору купівлі-продажу квартири, за яким позивач має зобов`язання погасити борг шляхом його реструктаризації. Саме на забезпечення цього зобов`язання позивачем і передано відповідачу кошти. Тому, суд переконаний, що Додаток до договору купівлі-продажу є нічим іншим як договір про забезпечення виконання зобов`язання, що укладений сторонами відповідно до ст.ст. 546-548 ЦК України. Доводи позивача про те, що кошти передавались відповідачу на умовах позики є явно надуманими. Позиція відповідача про те, що між сторонами укладено договір зберігання, заснована на невірному тлумаченні спірного правочину, тобто є хибною. Спірний договір не містить обов`язкових умов притаманним договорам позики, зберігання, що визначені законом. Не приймає суд і доводи позивача про те, що в утриманні коштів не має потреби, оскільки відповідач не має відповідати за борги позивача, через те, що ці борги виставляються КП "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО" до погашення саме відповідачу та його дружині, як споживачам послуг, про що вже наведено вище. Позивач не надає дозволу відповідачу погасити борг за рахунок коштів, переданих на забезпечення. Згідно зі ст. 548 ч.1 ЦК України, виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. В Додатку до договору купівлі-продажу квартири сторони оговорили: "Покупець зобов`язується повернути вказану суму боргу не пізніше 10 днів з дня реструктаризації боргу, підтвердженням чого будуть нульові показники по боргу перед ПАТ "Київенерго"". Отже, кошти на забезпечення погашення позивачем боргу за житлово-комунальні послуги, можуть бути повернуті позивачу, тільки після виконання зобов`язання, тобто після погашення ним боргу. Оскільки позивачем до цього часу не погашено борг, то суд виходячи з наведеного, вважає позов безпідставним і таким, що задоволенню не підлягає. За такого рішення, витрати понесені позивачем на розгляд справи розподілу не підлягають. Разом з тим, позивач має компенсувати відповідачу витрати на правничу допомогу, відповідно і на підставі ст. 141 ЦПК України, що знайшли своє документальне підтвердження в сумі 6000 грн. Заходів забезпечення позову судом не вживалось. На підставі ст.ст. 509, 525, 526, 530, 546-548, 599, 627, 629 ЦК України,

Outcome: approved