Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-22 00:00:00

Позивач [PERSON] в квітні 2017 р. звернулася до суду з вищевказаним позовом та з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просить стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та Комунального підприємства "Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Солом'янського району м. Києва (скорочене найменування КП ШЕУ Солом'янського району м. Києва) моральну шкоду в розмірі 4000,00 грн.; матеріальну шкоду в розмірі 15461,00 грн. та судовий збір в розмірі 640,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 16.11.2016 року о 18 год. 00 хв. відповідач [PERSON], керуючи транспортним засобом - трактором колісним «Т-30-69», державний номер [NUMBER] по вулиці Солом'янська, 15 в м. Києві не будучи уважним та недотримуючись безпечної дистанції, здійснив зіткнення з автомобілем «TOYOTA Rav4», державний номер [NUMBER], який належав позивачу [PERSON], чим порушив п.п. 2.3 (б), 13.1 ПДР України, що призвело до механічного пошкодження автомобіля. В наслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «TOYOTA Rav4» державний номер [NUMBER] зазнав механічних пошкоджень, в результаті чого, позивачу було завдано матеріальних збитків на суму 15461 гривень, що підтверджується заказ-нарядом № 927 від 17.11.2016 року. Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 16.12.2016 р. [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 340 грн. Також зазначає, окрім матеріальних збитків, позивачу було завдано моральної шкоди, яку позивач оцінила в розмірі 4000,00 грн., що полягає у завданні їй негативних наслідків в результаті ДТП як при безпосередньо під час вчинення адміністративного правопорушення, так і після нього, а саме нервовий стрес, який вона пережила під час наїзду транспортного засобу відповідача, оскільки в цей час знаходилась за кермом свого автомобіля. Для відновлення нормального душевного стану їй потрібен був час. До того ж, відмова відповідача на її пропозицію добровільно відшкодувати матеріальний збиток, призвела до необхідності додаткових витрат часу для захисту своїх інтересів. Позивачу потрібен був час для поїздок в органи Національної поліції України, до Солом'янського районного суду м. Києва, звернення до СТО для визначення вартості поновлювальних робіт. До негативних наслідків вона також відносить непередбачені витрати на таксі, яке було потрібно для поїздок з роботи до місця проживання. Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 08.11.2017 р. Комунального підприємства "Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Солом'янського району м. Києва було залучено до участі у справі в якості співвідповідача. Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 22.01.2018 р. [PERSON] було залучено до участі у справі в якості третьої особи. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав наведених в позовній заяві та просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про розгляд справи повідомлялися належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили. Згідно вимог ст. 280 Цивільного Процесуального Кодексу України, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, суд, вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином., подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та зазначила, що позовні вимоги підтримує, ремонт автомобіля здійснювала позивач [PERSON] Так, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи‚ суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Також нормою ст. 1188 ЦК України передбачено, що завдана шкода при взаємодії двох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується виною особою. Судом встановлено, що 16.11.2016 року о 18 год. 00 хв. [PERSON], керуючи транспортним засобом - трактором колісним «Т-30-69», державний номер [NUMBER], рухався по вулиці Солом'янська, 15 в м. Києві, не будучи уважним та недотримуючись безпечної дистанції, здійснив зіткнення з автомобілем «TOYOTA Rav4», державний номер [NUMBER], чим порушив п.п. 2.3 (б), 13.1 ПДР України, що призвело до механічного пошкодження автомобілів. Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 16.12.2016 р. [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 340 грн. Зі змісту постанови вбачається, що [PERSON] працює трактористом КП ШЕУ Солом'янського району м. Києва. Відповідно до довідки Головного управління Держпродспоживслужби м.Києва від 13.04.2018 року власником трактора колісного «Т-30-69», державний номер [NUMBER] є КП ШЕУ Солом"янського району м.Києва (ЄДРПОУ 31806946). Відповідно до частини першої статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Пунктом 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з питань розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року за №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз'яснено, що особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. В судовому засіданні встановлено, що володільцем джерела підвищеної небезпеки КП ШЕУ Солом"янського району м.Києва, саме це підприємство в силу статті 1172 ЦК України несе відповідальність із відшкодування шкоди, спричиненої позивачу внаслідок порушення його працівником Правил дорожнього руху. Відповідно до заказу-наряду №927 від 17.11.2016 р. ТОВ "ВІП Автосервіс" вартість відновлювального ремонту автомобіля «TOYOTA Rav4» державний номер [NUMBER], становить 15461,00 грн. Позивачем відремонтовано автомобіль «TOYOTA Rav4» державний номер [NUMBER] та було оплачено вартість ремонту належного їй автомобіля на суму 15461,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №0000020 від 17.11.2016 р. Відповідно до ст. 22 ЦК України передбачено, що збитками, які підлягають відшкодуванню у повному обсязі, є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. [PERSON] на момент ДТП керувала транспортним засобом «TOYOTA Rav4», державний номер [NUMBER], 2006 року випуску на підставі договору №1 оренди легкового автомобіля від 10.01.2016 р., який укладений між [PERSON] та [PERSON] Власником автомобіля «TOYOTA Rav4», державний номер [NUMBER], 2006 року випуску є позивач [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного заосбу, який міститься в матеріалах справи та договором купівлі-продажу 8043/2017/433397 транспортного засобу від 26.04.2017 р. Стаття 395 ЦК України визначає види речових прав на чуже майно до яких належить право володіння. Речове право на чуже майно, як і право власності, носить абсолютний характер. Суб'єкт речового права на чуже майно вступає у відносини з усіма іншими суб'єктами, хто його оточує. Відповідно до статті 396 ЦК України правила про захист права власності, які встановлені главою 29 ЦК України, поширюються на речові права власності на чуже майно. Якщо порушення речового права на чуже майно, з вини третіх осіб, завдало певних майнових збитків особі, якій належить це право, то ця особа може звернутися за захистом належних їй прав на підставі статті 396 ЦК України. Факт правомірності володіння майном є достатньою підставою для особи, яка володіє речовим правом на чуже майно, для звернення за захистом цього права. Згідно з частиною другою статті 1187 ЦК України під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо). Таким чином, спричинення шкоди користувачу майна випливає з факту його користування цим майном на достатній правовій підставі відповідно до пункту 2.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеного у постанові від 3 грудня 2014 року у справі № 6-183цс14. Позивач управляла транспортним засобом на підставі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб, позивач правомірно володів цим майном, а тому має право на відшкодування завданої шкоди. З огляду на вищенаведене, суд, з врахуванням обставин справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню та з відповідача Комунального підприємства "Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Солом'янського району м. Києва підлягає стягненню на користь позивача вартість матеріального збитку в сумі 15461,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою ст. 1167 ЦК України. Згідно зі ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності, інших цивільних прав, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд з»ясував, що глибина моральних страждань позивача є відчутною, оскільки позивач після дорожньо-транспортної пригоди отримала нервовий стрес, що привело до втрати нормальних життєвих зв'язків та потребувало додаткових зусиль для організації свого життя. Виходячи із вищезазначеного,

Outcome: partial