Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати спадковий договір, укладений між нею та її сином [PERSON] від 09.09.2005 року, посвідчений нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] №3504. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 09.09.2005 року між нею та її сином [PERSON] було укладено спадковий договір, за умовами якого відповідач мав доглядати за нею, надавати допомогу, надавити побутові послуги, сплачувати комунальні платежі, ремонтувати квартиру, однак відповідач на даний час проживає на території Російської Федерації та не виконує умови договору, а тому позивач звернулася до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Вказала, що позивач постійно хворіє та потребує сторонньої допомоги. На даний час їй допомагає донька, а також сестри. Відповідач не заперечує щодо розірвання договору. Відповідач в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про що свідчить підпис на повідомленні про вручення міжнародного поштового відправлення №RF100389597UA, яке відповідач отримав особисто під розписку 06.05.2015р. (а.с. 9), а також телеграма №865/012006 29 3/6 0903 від 03.06.2015р. Від відповідача до суду надійшла заява від 09.04.2015р., посвідчена нотаріусом нотаріального округу м.Новий Уренгой Ямало-Ненецького автономного округу Російської федерації [PERSON], про розгляд справи у його відсутність. В нотаріально посвідченій заяві відповідач вказав, що дає згоду на розірвання договору в судовому порядку у зв'язку з тим, що не має можливості виконувати свої зобов'язання за договором, оскільки проживає в іншій країні та не має можливості приїжджати в Україну та утримувати матір [PERSON] Просить розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги визнає повністю (а.с.12). Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] вказала, що є донькою позивача та сестрою відповідача. Матір постійно хворіє та потребує догляду, брат проживає закордоном та вже тривалий час не приїжджав, у зв'язку з чим не має можливості доглядати за матір'ю. За матір'ю докладає свідок та її тітка з сусідкою. З братом стосунки добрі, періодично спілкуються по телефону. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] вказала, що є рідною сестрою [PERSON] та тіткою [PERSON]. Свідок постійно приходить до сестри, прибираю, готую їсти. На даний час за позивачем доглядає її донька [PERSON]. яка проживає в м.Києві. Син позивача проживає в Російській федерації та вже два роки не приїздить до матері, однак кошти присилає. Свідок вказала. що коли стан здоров'я сестри погіршився, вона сама подзвонила її дітям щоб ті вирішували питання догляду за матір'ю. [PERSON] сам запропонував розірвати договір, щоб донька доглядала за матір'ю. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, покази свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 1302 Цивільного Кодексу України (далі за текстом - ЦК України) за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов'язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача. Згідно ст. 1305 ЦК України, набувач у спадковому договорі може бути зобов'язаний вчинити певну дію майнового або немайнового характеру до відкриття спадщини або після її відкриття. В судовому засіданні встановлено, що 09.09.2005 року в м. Житомирі між [PERSON] (відчужувач за договором) та її сином [PERSON] (набувач майна за договором) було укладено спадковий договір серії ВСМ №671227, посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу (зареєстрований в реєстрі №3504), за яким відповідач зобов'язався виконувати передбачені в ньому розпорядження позивача і в разі його смерті набуває право власності на належне відчужувачу майно , а саме квартиру [ADDRESS] (а.с.5). Згідно інформаційної довідки з реєстру прав власності на нерухоме майно №38507156 від 04.06.2015р. власником вказаної вище квартири є [PERSON] (а.с. 32, 33). За умовами п. 2.1 Договору на [PERSON] покладались наступні обовязки: - щоденне забезпечення продуктами, необхідними для триразового калорійного харчуванням; - здійснення догляду та надання необхідної допомоги; - надання побутових послуг; - забезпечення радіо-, телевізійним, телефонним звязком щоденно; - забезпечення необхідними лікувальними засобами, вартість яких визначається на підставі виданих лікарських рецептів; - виконувати дрібний ремонт квартири, згідно з існуючим переліком робіт, що належать до дрібного ремонту квартир, затвердженим у порядку, встановленому чинним законодавством; - сплачувати у встановлені строки комунальні платежі, а також вартість послуг з використовування електроенергією та міським телефонним звязком. Пунктом 2.2. договору визначено, що у разі смерті відчужувача набувач зобов'язаний здійснити комплекс заходів та обрядових дій по похованню відчужувача на будь-якому кладовищі міста Житомира; відзначити роковини смерті відчужувача. Згідно п.3.1. договору право власності на майно, що є предметом цього договору, у набувача виникає в разі смерті відчужувача. Відповідно до п.5.1, п.6.3 договору, у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобовязань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством. У разі неможливості виконання набувачем розпоряджень відчужувача на вимогу набувача цей договір може бути розірвано у судовому порядку. Разом з тим, частиною 1 статті 1308 ЦК України визначено, що спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень. Пунктом 28 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008р. №7 "Про судову практику у справах про спадкування" визначено, що згідно зі статтею 1308 ЦК спадковий договір може бути розірвано на вимогу відчужувача або набувача. За змістом цього правила інші особи, у тому числі спадкоємці відчужувача, не можуть пред'являти вимоги про розірвання спадкового договору. Таким чином, умовою задоволення судом позову є, як слідує з ч. 1 ст. 1308 ЦК, "невиконання набувачем розпорядження відчужувача". Судом встановлено, що [PERSON] постійно хворіє та за станом здоров'я нездатна до самообслуговування та потребує постійного стороннього догляду, що підтверджується медичною карткою амбулаторного хворого [PERSON] , 09.10.134 р.н., а також довідкою Центральної міської лікарні №1 поліклініки №1 від 30.03.2015р. №65 (а.с.17). Оскільки, відповідач тривалий час (більше двох років) знаходиться за кордоном та не відвідує свою матір, не може належним чином виконувати розпоряджень відчужувача, які визначені в договорі, зокрема доглядати за нею, виконувати побутову роботу. Дані обставини підтверджуються поясненнями представника позивача, показами свідків [PERSON] та [PERSON], а також визнаються самим відповідачем [PERSON], про що вказано в нотаріально засвідченій його заяві (а.с. 12). Згідно ст. 13 Конвенція про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993 року, яка була підписана Державами - членами Співдружності Незалежних Держав (в.ч. Російською федерацією та Україною) та яка була ратифікована згідно Закону України "Про ратифікацію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах" від 10.11.1994р. та набрала чинності для України 14.04.1995р., документи, що на території однієї з Договірних Сторін виготовлені або засвідчені установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції і за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на територіях інших Договірних Сторін без якого-небудь спеціального посвідчення (далі за текстом - Конвенція). Згідно ч.2 та ч.3 ст. 20 Конвенції суди Договірної Сторони компетентні у випадках, коли на її території виконане або повинно бути частково виконане зобов'язання з договору, що є предметом спору; по позовах на право власності й інших речових прав на нерухоме майно виключно компетентні суди за місцем перебування майна. Згідно ч. 3 ст. 38 Конвенції виникнення і припинення права власності або іншого речового права на майно визначається за законодавством Договірної Сторони, на території якої майно знаходилося в момент, коли мала місце дія або інша обставина, що послужила підставою виникнення або припинення такого права. Частино 4 статті 38 Конвенції також визначено, що виникнення і припинення права власності або іншого речового права на майно, що є предметом угоди, визначається за законодавством місця здійснення угоди, якщо інше не передбачено угодою Сторін. Відповідно до ст. 41 Конвенції права та обов'язки сторін по угоді визначаються за законодавством місця її здійснення, якщо інше не передбачено угодою сторін. Враховуючи вищевикладене, суд вважає доведеними обставини порушення відповідачем умов договору та вимог ч.1 ст. 1308 ЦК України, неможливість виконувати розпоряджень відчужувача, що є підставою для розірвання договору. Отже, позов поданий з дотримання вимог чинного законодавства та міжнародних договорів, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved