Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-22 00:00:00

У червні 2018 року до суду надійшла вказана позовна заява, в якій позивач зазначив таке. На підставі заяви відповідача від 13 грудня 2016 року йому було продовжено виплату пенсії по втраті годувальника за продовження навчання після досягнення повноліття. У подальшому [PERSON] на підтвердження навчання у Миколаївському політехнічному коледжі на денній формі надавав довідки з навчального закладу про термін навчання до 01 липня 2019 року. Оскільки відповідач припинив надання довідки про навчання, позивач направив запит до Миколаївського політехнічного коледжу, на що 30 січня 2017 року отримав відповідь про те, що з 24 березня 2016 року [PERSON] відрахований з навчального накладу, за чим втратив право на пенсійні виплати, переплата за період з 01 квітня 2016 року по 31 серпня 2016 року склала 5594,00грн. 23 лютого та 16 березня 2017 року управлінням направлено листи на адресу відповідача з проханням з"явитися для вирішення питання погашення переплати пенсії, на які останні не відреагував. Посилаючись на те, що надмірна виплата мала місце внаслідок недобросовісності з боку набувача коштів, позивач просив стягнути на його користь заявлену суму позову. У судове засідання представник позивача не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, у якій позов підтримав та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення за місцем реєстрації судової повістки рекомендованим листом з повідомленням, яку вручено відповідачу особсито. Причини неявки суду невідомі. Відзив на позов не надійшов. За наявності умов, визначених у ч.1 ст.280 ЦПК, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи. У зв"язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється, згідно з .ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. 13 січня 2016 року [PERSON] звернувся до управління ПФУ в Снігурівському району Миколаївської області із заявою про продовження пенсійних виплат по втраті годувальника після досягнення повноліття за продовженням навчання. Відповідач письмово зобов"язався своєчасно повідомляти органи, що призначають та виплачують пенсію, про обставини, що можуть вплинути на його пенсійне забезпечення (а.с.6). Цієї ж дати відповідач надав до Управління довідку №676 від 18 грудня 2015 року, видану Миколаївським політехнічним коледжом про те, що він дійсно навчається у вказаному навчальному закладі у групі Еп-115, курс І денного відділення, термін навчання з 01 вересня 2015 року по 01 липня 2019 року. 24 березня 2016 року за наказом №142 [PERSON] було відраховано з навчального закладу за власним бажанням, що підтверджується довідкою Миколаївського політехнічного коледжу від 25 січня 2016 року за вих.№19. Про наведену обставину, що є підставою припинення пенсійних виплат, відповідач управління ПФУ в Снігурівському району Миколаївської області не повідомив, тобто діяв недобросовісно. Як вбачається з протоколу від 08 лютого 2017 року переплата пенсії на користь відповідача склала 5594,00грн. за період з 01 квітня 2016 року по 31 серпня 2016 року (а.с.10). Згідно ст.36 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №1058-IV, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті. При цьому дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Непрацездатними членами сім'ї вважаються: діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах, - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, та діти-сироти - до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні. В силу ч.1 ст.50 Закону №1058-IV, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Змістом ч.1 ст.1212 ЦК України визначається, що особа, яка набула майно або зберігала його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Статтею 1215 ЦК України встановлені випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Так, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, інше майно, якщо це встановлено законом. Отже, закон встановлює два виключення із правила неповернення безпідставно набутого майна: якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату, і у разі недобросовісності з боку набувача. Суд визнає, що бездіяльність відповідача, який не повідомив орган, що призначив та виплачував пенсію, про настання обставини, за якою пенсійні виплати припиняються, за прийнятого зобов"язання такого повідомлення, є недобросовісністю з боку набувача платежів. Позовні вимоги знайшли своє підтвердження та суд ухвалює про їх задоволення. У відповідності до положень ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір, від сплати якого позивач звільнений.

Outcome: approved