Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-02 00:00:00

19 серпня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить суд усунути перешкоди у здійсненні [PERSON] права користування квартирою [ADDRESS] , шляхом зобов`язання [PERSON] протягом 10 днів з дня набрання рішенням суду законної сили, на підставі Акту прийому-передачі, передати [PERSON] ключі від замків вхідних дверей квартири [ADDRESS] , та шляхом зобов`язання [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] у користуванні квартирою [ADDRESS] . Встановити наступний порядок користування квартирою [ADDRESS] : -[PERSON] , виділити у натурі у володіння та користування приміщення квартири [ADDRESS] загальною площею 27,2 кв.м., а саме: житлову кімнату, позначену у технічному паспорті цифрою «10», площею 9,0 кв.м.; житлову кімнату, позначену у технічному паспорті цифрою «12», площею 17,4 кв.м.; балкон, позначений у технічному паспорті цифрою «13», площею 0,8 кв.м.; -[PERSON] , виділити у натурі у володіння та користування приміщення квартири [ADDRESS] загальною площею 28,2 кв.м., а саме: житлову кімнату, позначену у технічному паспорті цифрою «6», площею 16,8 кв.м.; житлову кімнату, позначену у технічному паспорті цифрою «9», площею 11,4 кв.м.; -залишити у спільному користуванні [PERSON] і [PERSON] приміщення квартири [ADDRESS] загальною площею 30,3 кв.м., а саме: передню, позначену у технічному паспорті цифрою «1», площею 10,2 кв.м.; вбудовані шафи (кладовки), позначені у технічному паспорті цифрами «2», «З», «4», загальною площею 1,1 кв.м.; кухню, позначену у технічному паспорті цифрою «5», площею 8,3 кв.м.; туалет, позначений у технічному паспорті цифрою «7», площею 1,2 кв.м.; ванну кімнату, позначену у технічному паспорті цифрою «8», площею 2,6 кв.м.; коридор, позначений у технічному паспорті цифрою «11», площею 4,2 кв.м.; лоджію, позначену у технічному паспорті цифрою «14», площею 2,7 кв.м.. Сторони не можуть дійти домовленості щодо порядку користування квартирою, що стало підставою для звернення до суду. У судове засідання позивач не з`явився, згідно письмової заяви просив суд розглянути справу за його відсутності, підтримав позовні вимоги, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причину неявки суду не повідомила, відзив на позов відповідач не надала. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши подані матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] , є власником 1/2 частини квартири [ADDRESS] . Вказана обставина підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 27.09.2002 року, виданим Відділом по обліку і розподілу житлової площі Виконавчого комітету Павлоградської міської ради Дніпропетровської області, Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 04.07.2018 року, посвідченим державним нотаріусом Першої Павлоградської Державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Тимченко О.М. та зареєстрованим у Реєстрі за номером № 2-855. Дана обставина, також, підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, інформаційною довідкою № 208113405 від 04.05.2020 року. З моменту приватизації спірної квартири її співвласниками у рівних частинах (кожен по 1/4) були: [PERSON] , - батько позивача, [PERSON] , - мати позивача, [PERSON] , - брат позивача, і позивач, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 27.09.2002 року, виданим Відділом по обліку і розподілу житлової площі Виконавчого комітету Павлоградської міської ради Дніпропетровської області. Після смерті [PERSON] , його частину квартири [ADDRESS] успадкувала - [PERSON] , що підтверджується записом про видачу їй свідоцтва про право на спадщину на зворотному боці свідоцтва про право власності на житло від 27.09.2002 року та копією свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого [PERSON] . Після смерті матері, [PERSON] , належну їй на день смерті 1/2 частину квартири [ADDRESS] у рівних частинах успадкували позивач та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 04 липня 2018 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Тимченко О.М. за № 2-855, а також матеріалами спадкової справи заведеної до майна померлої [INFO] [PERSON] , які надані на запит суду нотаріальною конторою. Також, з вищевказаного свідоцтва про право на спадщину за законом, та матеріалів спадкової справи заведеної до майна померлої [INFO] [PERSON] , які надані на запит суду нотаріальною конторою вбачається, що [PERSON] своїх спадкових прав документально не оформив. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим Павлоградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 24.02.2018 року. Згідно інформації, яка наявна у Довідці № 342 від 27.03.2018 року про реєстрацію та склад зареєстрованих, виданої КП "Міський інформаційно-розрахунковий аналітичний центр" Павлоградської міської ради, на день смерті [PERSON] , разом з ним була зареєстрована та проживала його дружина - [PERSON] . Відповідно до ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. [PERSON] звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON] . Однак свідоцтво про право на спадщину, 1/2 частину квартири [ADDRESS] , відповідач не отримала. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. (ч.5 ст.1268 ЦК України) Отже, станом на дату розгляду справи 1/2 частина квартири [ADDRESS] належить [PERSON] , [INFO] . Згідно з Технічним паспортом на квартиру [ADDRESS] , виготовленим 20.10.2002 року КП "Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації", квартира [ADDRESS] складається з наступних приміщень: передньої, позначеної у технічному паспорті цифрою «1», площею 10,2 кв.м.; вбудованих шаф (кладовок), позначених у технічному паспорті цифрами «2», «3», «4», загальною площею 1,1 кв.м.; кухні, позначеної у технічному паспорті цифрою «5», площею 8,3 кв.м.; житлової кімнати, позначеної у технічному паспорті цифрою «6», площею 16,8 кв.м.; туалету, позначеного у технічному паспорті цифрою «7», площею 1,2 кв.м.; ванної кімнати, позначеної у технічному паспорті цифрою «8», площею 2,6 кв.м.; житлової кімнати, позначеної у технічному паспорті цифрою «9», площею 11,4 кв.м.; житлової кімнати, позначеної у технічному паспорті цифрою «10», площею 9,0 кв.м.; коридору, позначеного у технічному паспорті цифрою «11», площею 4,2 кв.м.; житлової кімнати, позначеної у технічному паспорті цифрою «12», площею 17,4 кв.м.; балкону, позначеного у технічному паспорті цифрою «13», площею 0,8 кв.м.; лоджії, позначеної у технічному паспорті цифрою «14», площею 2,7 кв.м.. Загальна площа квартири 85,7 кв.м. Після смерті [PERSON] , [PERSON] одноособово проживає в квартирі [ADDRESS] . При цьому, вона одноособово володіє ключами від замків вхідних дверей зазначеної квартири, які не дає позивачу, та не пускає його до вказаного житла, створюючи таким чином йому перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS] . Вказана обставина відповідачем не оспорювалась. З метою врегулювання спору між сторонами, позивач направив [PERSON] пропозицію про встановлення порядку користування квартирою, у якій просив спільно звернутися до нотаріуса Павлоградського міського нотаріального округу Дніпропетровської області для укладення Договору про встановлення порядку користування квартирою [ADDRESS] . Вказана пропозиція була направлена і на адресу фактичного проживання [PERSON] ( [ADDRESS] ), і на адресу реєстрації ( [ADDRESS] ), рекомендованими поштовими відправленнями, з описом вкладення і кур`єрською доставкою. Обидва екземпляри пропозиції про встановлення порядку користування квартирою були отримані [PERSON] , відповідно 04.06.2019 року і 14.06.2019 року. Від [PERSON] жодної відповіді на пропозицію не надійшло. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а п. 3 ч. 2 цієї статті передбачає, такий спосіб захисту, як припинення дії, яка порушує право. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України і ч. 1 ст. 155 ЖК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Квартири, що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування квартирою, крім випадків, установлених законодавством України. У відповідності з ч. 1 ст. 356, ч. 1, ч. З ст. 358 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Згідно ч. 1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Пунктом 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", визначено, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. У відповідності з висновком Верховного Суду України, викладеним у Постанові від 17.02.2016 року у справі № 6-1500цс15, згідно статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Ця стаття свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток. Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном. Якщо спірні правовідносини стосуються не поділу квартири, а встановлення порядку спільного користування нею, то критерій необхідності виділення у користування кожному зі співвласників ізольованого приміщення, особливо, якщо при цьому неможливо забезпечити відповідність ідеальних часток реальним, не є обов`язковим. Якщо спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників. На теперішній час сторони не можуть дійти згоди щодо порядку користування квартирою. Площа в квартирі, яку позивач просить виділити йому в одноособове користування складає 27,2 кв.м., що не перевищує розміру житлової площі, на яку він має право. В разі виділення позивачу цих кімнат у користування, права відповідача жодним чином не обмежуються і не порушуються, відповідачу виділяється у користування житлова площа, яка максимально відповідає розміру житлової площі, на користування якою вона має право. Відповідно до частин 1, 2 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. З огляду на вищевикладене, суд вважає за можливе встановити порядок користування квартирою запропонований позивачем. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно зі ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються уразі задоволення позову - на відповідача. Згідно розрахункової квитанції та акту приймання-передачі виконаних робіт від 19.08.2019 року загальна сума витрати позивача на правову допомогу склала 3000 грн. /а.с.31,32/ Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно задоволених позовних вимог судовий збір та витрати на правничу допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: partial