Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-12 00:00:00

Позивачка, звернувшись в суд із даним позовом, посилається на те, що перебуває із відповідачем в зареєстрованому шлюбі, в якому у них народилась дитина : [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що їй одній важко піклуватись про дитину та забезпечувати їй належний рівень життя, а відповідач, як батько матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча його матеріальний стан дозволяє йому брати участь у витратах на нього. Так, відповідач є працездатний, працює та отримує заробітну плату, інших утриманців немає, його стан здоров"я та матеріальне становище дають змогу сплачувати аліменти на утримання дитини. Просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 2000 грн. гривень щомісячно до досягнення ним повноліття. Позивачка в судове засідання не з"явилась, подала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, змінила позовні вимоги та просить стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1500 грн. щомісячно. В судове засідання відповідач також не з"явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, змінені позовні вимоги визнав, про що подав письмову заяву. Врахувавши заяви сторін, дослідивши подані ними докази у сукупності, суд вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи від спільного проживання сторін у шлюбі народилась дочка : [PERSON] , [INFO] , яка проживає з матір"ю. В силу ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно дост. 180 Сімейного Кодексу Українибатьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і/або у твердій грошовій формі. Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. У п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року зазначається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати стан здоров"я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка та дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Задовольняючи позовні вимоги суд виходить із того, що неповнолітня дитина сторін проживає окремо від батька, відповідача по справі і перебуває на утриманні матері. Беручи до уваги зазначене та те, що відповідач є здоровою та працездатною особою, матеріально забезпечений, не заперечує проти сплати аліментів на утримання дочки, суд дійшов висновку, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини, в розмірі, заявленому позивачкою, що буде об`єктивним і справедливим. На підставі наведеного та ст.ст. 180-182, 184, 191 СК України,

Outcome: approved