Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за надані послуги з теплопостачання. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на наступне. Відповідач є квартиронаймачем (власником) квартири [ADDRESS] та разом з членами сім'ї проживає в ній і користується послугами централізованого теплопостачання. Між позивачем та відповідачем встановилися зобов'язальні правовідносини з приводу надання житлово-комунальних послуг. Порядок надання комунальних послуг, права та відповідальність споживачів і виконавців цих послуг регламентуються Законом України „Про житлово-комунальні послуги" № 1875-ІV від 24.06.2004 року, Законом України „Про теплопостачання" № 2633-ІV від 02.06.2005 року, Постановою КМУ „Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення" від 21 липня 2005 року № 630, а також іншими законами та підзаконними актами. Станом на 01.10.2013 року сума заборгованості за особовим рахунком відповідача складає 15 794, 81 грн., що свідчить про неналежне виконання боржником зобов'язань, а тому, порушує право позивача на одержання плати за надані житлово-комунальні послуги в установлений законодавством строк. У відповідності до ст.64,67,68,162 Житлового кодексу України, плата за спожиті комунальні послуги повинна сплачуватись своєчасно. Члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму житлового приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність. Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року N 630,визначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Те, що між відповідачем і позивачем виникло зобов'язання, підтверджують наступні норми законодавства. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 ЦК України. Згідно зазначеної статті, цивільні права та обов"язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов"язки. Таким чином, між позивачем та відповідачем виникли відносини, що породили права та обов'язки, оскільки Позивач надає житлово-комунальні послуги, а відповідач користується ними. Незважаючи на неодноразові письмові попередження про необхідність погасити борг, відповідач відмовляється від добровільного погашення заборгованості, в зв'язку з чим, „Нікопольтеплоенерго" вимушено звернутися до суду для примусового стягнення заборгованості в позовному провадженні. 3гідно ч.1 ст.625 ЦК України, власник квартири не звільняється від відповідальності через неможливість ним виконати зобов'язання. У грудні 2010 року НКП „Нікопольтеплоенерго" зверталося в суд з заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 6 651 грн., який був скасований відповідачем 29.06.2011 року. Відповідно до ст.264 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Також у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Враховуючи вищевикладене, вважають, що позовна давність переривається з моменту звернення НКП „Нікопольтеплоенерго" до відповідача із заявою про видачу судового наказу в Нікопольський міськрайоний суд. Також, позивач раніше був позбавлений можливості пред'явити позов у зв'язку з відсутністю необхідних коштів для сплати судових витрат через несвоєчасну оплату мешканцями спожитих житлово-комунальних послуг. Це є поважною причиною пропущення загального строку позовної давності та порушене право підлягає захистові згідно п.5 ст.261 України. Саме тому, заборгованість підлягає стягненню в повному обсязі за весь період з моменту її утворення. За таких обставин просять поновити строк позовної давності, стягнути з [PERSON] на користь Нікопольського комунального підприємства „Нікопольтеплоенерго" заборгованості за надані послуги за теплову енергію в сумі 15 794,81 грн. та стягнути з відповідача на користь НКП „Нікопольтеплоенерго" судовий збір в сумі 229 грн. 40 коп. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала і просила суд його задовольнити. Суду пояснила, що відповідач послуги позивача не сплачує. Раніше, в 2010 році, вони вже звертались із судовим наказом до Нікопольського міськрайонного суду, однак, за заявою відповідача, в 2011 році даний судовий наказ було скасовано. Тому вважають, що строк позовної давності ними пропущено не було, оскільки він перервався у відповідності до ст.264 ЦК України. Просять поновити строк позовної давності і стягнути з відповідача всю суму, заявлену ними у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову категорично заперечував, та просив у задоволенні позовних вимог НКП "Нікопольтеплоенерго" відмовити на підставі обставин викладених у запереченнях від 16.12.2013 року (а.с. 17-18). Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], в якій НКП «Нікопольтеплоенерго» забезпечує постачання теплової енергії відповідно тарифів на послуги з центрального опалення. Відповідно до ч.3 ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» основними обов'язками споживача теплової енергії є: своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії; додержання вимог договору та нормативно-правових актів. Згідно п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Пунктами 3, 9-23, 29, 31 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, передбачена плата за використання теплової енергії, водопостачання, яка вноситься за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється у три роки. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України, при цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Як вбачається з матеріалів справи позивач у 2010 році звертався до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 6 651 грн. 28 коп. та за заявою відповідача ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 червня 2011 року судовий наказ від 23 грудня 2010 року було скасовано (а.с.3). Таким чином строк позовної давності був перерваний. Згідно розрахунку заборгованості за відповідачем числиться заборгованість з 25 грудня 2005 року, яка станом на 01 жовтня 2013 року складає 15 794 грн. 81 коп. (а.с.4-5), яку й просив позивач стягнути з відповідача, що є порушенням вимог ст. 257 ЦК України. Суд не може прийняти до уваги посилання позивача на те, що своєчасно він був позбавлений можливості пред'явити позов у зв'язку з відсутністю коштів для сплати судових витрат через несвоєчасну оплату мешканцями спожитих житлово-комунальних послуг, оскільки доказів на підтвердження вказаних обставин позивачем суду надано не було. Тому у поновленні строку позовної давності слід відмовити. Суд вважає, що строк позовної давності необхідно обчислювати з листопада 2007 року, оскільки судовий наказ за заявою позивача про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 6 651 грн. 28 коп. було видано 23.12.2010 року. Даний наказ був скасований за заявою відповідача 29.06.2011 року (а.с.3). За таких обставин суд вважає за необхідне стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги з теплопостачання з листопада 2007 року по 25 квітня 2013 року, яка складається із суми 14 606 грн. 95 коп., яка й підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. В іншій частині позову відмовити. Крім того, як вбачається з матеріалів справи позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в сумі 229 грн. 40 коп. (а.с. 1), яка відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: partial