Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-07 00:00:00

Представник Івано-Франківської міської ради звернувся до Івано-Франківського міського суду з позовом до [PERSON] про стягнення 59\~722,54 грн. збитків за використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів, стягнення судових витрат в розмірі 1 378,00 грн. в обґрунтування якого зазначив, що [PERSON] на підставі пункту 3.2 рішення № 912-31сесії Івано-Франківської міської\~ ради шостого демократичного скликання від 18 грудня 2012року «Про матеріали управління земельних відносин виконавчого комітету міської ради» надано в строкове, платне володіння і користування (оренду) терміном на п'ять років земельну ділянку площею 0,0352га за адресою: вулиця Вовчинецька, 25-б, місто Івано-Франківськ. Між Івано-Франківською міською радою та [PERSON] терміном на п'ять років підписано (з боку міської ради) договір оренди вказаної земельної ділянки. Земельній ділянці присвоєно кадастровий номер 2610100000:06:001:0195.Вказаний договір оренди землі не був зареєстрований. Відповідно до\~статті 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Положення про здійснення самоврядного контролю за використанням та охороною земель в місті Івно-Франківську, затвердженого рішенням сесії Івано-Франківської міської ради від 28 серпня 2014 року № 15-08-47,інспекторами з самоврядного контролю управління земельних відносин виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради 17 квітня 2015 року проведено обстеження земельної ділянки за адресою: вулиця Вовчинецька, 25-б у місті Івано-Франківську площею 0,0352га на предмет дотримання вимог земельного законодавства: наявності правоустановчих документів на земельну ділянку. Відповідачу направлялися повідомлення про проведення обстеження земельної ділянки. Проте під час обстеження [PERSON] чи її представника не було. За результатами обстеження складено акт обстеження земельної ділянки № 33 від 17 квітня 2015 року, відповідно до якого встановлено, що документів на право користування даною земельною ділянкою під час проведення обстеження не надано. Також встановлено, що спірна земельна ділянка використовується відповідачем з порушенням вимог земельного законодавства та законодавства про плату за землю, що призвело до значних втрат бюджету міста Івано-Франківська у вигляді недоодержання доходу від орендної плати. Договір оренди земельної ділянки не був зареєстрований, оскільки відповідач не виконала рішення Івано-Франківської міської ради. Управлінням земельних відносин Івано-Франківської міської ради направлялися листи [PERSON] про отримання договору оренди та про його реєстрацію, що залишилися без відповіді. Крім того, сплата орендної плати за земельну ділянку в період з 2013 року по 2014 рік [PERSON] не здійснювалася. Згідно акту про визначення збитків власнику землі від 02 жовтня 2015року, затвердженого рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 13 жовтня 2015 року № 617,сума неодержаного територіальною громадою міста Івано-Франківська доходу визначається збитками, що нанесені міській раді за час фактичного використання [PERSON] земельної ділянки площею 0,0352га за адресою: вулиця Вовчинецька, 25-б у місті Івано-Франківську, складає 59772,54грн. Розмір збитків нарахований як орендна плата, яка могла би бути отримана Івано-Франківською міською радою при передачі земельної ділянки в оренду у разі виконання відповідачем належним чином взятих на себе обовязків, реєстрації договору оренди землі та своєчасної сплати орендної плати за користування земельною ділянкою, адже міська рада як власник позбавлена права користуватись земельною ділянкою через протиправну поведінку відповідача. За таких обставин позивач просить стягнути з [PERSON] на користь Івано-Франківської міської ради кошти у сумі 59722,54 грн. та судові витрати по справі. Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду від 11.04.2017 року позов\~ Івано-Франківської міської ради до [PERSON] про стягнення коштів за користування земельною ділянкою задоволено в повному обсязі. 11.05.2017 року [PERSON] подано заяву про перегляд заочного рішення від 11.04.2017 року. Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 24.05.2017 року задоволено заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення та призначено справу до судового розгляду. 20.06.2017 року представником позивача подано клопотання про зменшення розміру позовних вимог. У зв'язку з відсутністю інформації на момент подання позовної заяви щодо нового власника на нерухоме майно, яке розташоване на земельній ділянці за адресою м.Івано-Франківськ, вул.Вовчинецька, 25б та з урахуванням того, що з 17.03.2015 року новим власником торгового закладу на даній земельній ділянці є юридична особа ТОВ Ротата просять зменшити позовні вимоги та стягнути з [PERSON] на користь Івано-Франківської міської ради кошти в сумі 46 887,66 грн. та судові витрати. Відповідачем суду було надано відзив на позовну заяву та пояснення, в яких вона зазначила, що представник Івано-Франківської міської ради звернувся з позовом 14.07.2016р.. а збитки розраховані за період з 02.10.2012р. но 16.03.2015р.. то в частині періоду з 02.10.2012р. по 13.07.2013р. (понад 3 роки до дати звернення до суду) позивач пропустив позовну давність. При цьому, факт складання Акту обстеження земельної ділянки лише 17.04.2015р. чи завердження Актів визначення збитків 13.10.2015р. не є моментами, коли особа могла довідатись в порушення свого права та не визначає початку перебігу позовної давності, а також не є іажними причинами пропущення позовної давності. Адже, при забезпеченні належного контролю за виконанням Рішення Івано-Франківської мої ради зазначеними в ньому органами міської ради, факт відстутності зареєстрованого договору та користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів мав бути встановлений після спливу 60 днів, наданих для реєстрації договору оренди, тобто 19.02.2013р. Отже, міська рада могла звернутися до суду за захистом свого права до 19.02.2016р., а оскільки позов подано 14.07.2016р., має місце сплив позовної давності вцілому.В матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про вжиття позивачем заходів щодо одержання доходів у вигляді орендної плати та заходів, спрямованих на уникнення збитків, юкрема. які б підтверджували, що позивач своєчасно звертався з вимогою укласти договір оренди земельної ділянки, а в разі ухилення - з вимогою про спонукання до укладення договору оренди. Також зазначила, що не вбачає в діях позивача своєчасно вжитих заходів щодо отримання ним доходів від використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. З своєї сторони, відповідач вчиняв дії, необхідні для користування власним нерухомим майном. Так.,згідно Договору купівлі-продажу від 17.03.2008р. підприємець [PERSON]В була власником нерухомого майна - торгового закладу, площею 97.9 кв.м. по вул.Вовчинецькій, 256 в м.Івано-Франківську, що фактично являє собою фрагмент фундаменту та металевого каркасу в непридатному для експлуатації стані без здійснення реконструкції. З цією метою з 2009 року відповідач намагалась виготовити необхідну документацію, в тому числі щодо реконструкції об'єкту нерухомого майна, та користування земельною ділянкою площею 0,05 га. 19.11.2009р. відбулося засідання містобудівної ради при управлінні архітектури і містобудування виконавчого комітету м.Івано-Франківська, на якому було розглянуто проект реконструкції торгового закладу під торгово-офісний центр по вул.Вовчинецький 25-6. За результатами розгляду та обговорення рекомендовано погодити проект, вказано, що дане рішення не суперечить генплану міста та характеру забудови території. Рішенням виконкому Івано-Франківської міської ради №596 від 26.11.2009р. про матеріали управління архітектури і містобудування, підприємцю [PERSON] дозволено розроблення містобудівного обгрунтування для будівництва торгово-офісного центру на вул. Вовчинецькій. 25. Рішенням Івано-Франківської міської ради №257-LVll від 05.10.2010р. підприємцю [PERSON] надано дозвіл на складання проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0500 га на вул.Вовчинецькій 25 б для обслуговування торгового закладу, викупленого у ВАТ «Залізничник». Проте, документів, що надають речові права на цю ділянку оформити їй не вдалося, до фактичного використання земельної ділянки вона так і не приступила, оскільки після вказаного рішення Івано-Франківської міської ради від 05.10.2010р., яким надавалась земельна ділянка орієнтовною площею 0.0500 га. Головний архітектор міста та Держкомзем у м.Івано-Франківську 5 разів не погоджували проектну та технічну документацію та вимагали змінювати розмір та конфігурацію земельної ділянки. Замість погодження меж та розміру земельної ділянки, 23.07.2012р. Івано-Франківська\~ рада надано їй проект Договору про добровільне відшкодування збитків, заподіяних внаслідок використання земельних ділянок, у якому запропоновано відшкодувати 10 025,99 грн. за використання ділянки площею 0.0106 га за період з 10.07.2008р. по 01.08.2012р., а у разі не укладання договору оренди сплачувати щомісячно 236,83 грн. Проте, з такою «добровільною» компенсацією вона не погодилась, оскільки з 2009 року немогла належним чином користуватися як власними нежитловими приміщеннями, що потребували реконструкції, так і земельною ділянкою безпосередньо під ними, чи іншою невизначеною ею у зв'язку з вказаними систематичними непогодженнями проектної документації. Згідно Рішення Івано-Франківської міської ради від 18.12.2012р. вирішено надати підприємцю [PERSON] в оренду земельну ділянку по вул.Вовчинецька. 25-6 площею 0,0352га, що на 29,6 % менше, ніж 0,0500 га. тобто площі ділянки, на яку Рішенням Івано- Франківської міської ради №257-LVII від 05.10.2010 надано дозвіл на складання проектів устрою щодо відведення земельної ділянки, а також змінено цільове використання на говування торгового закладу замість будівництва торгово-офісного центру, як передбачено рішенням Івано-Франківської міської ради від 26.11.2009р. З 2013р. у зв'язку з сімейними обставинами (вагітність та народження двох дітей)\~ не мала можливості займатися нерухомим майном по вул.Вовчинецькій. 25-6, припинила підприємницьку діяльність та передала нежитлові приміщення іншій особі. Позивач надає суду недостовірні дані щодо проведення належних перевірок користування земельною ділянкою. Як вже було зазначено, станом на момент звернення позивача до суду - 14.07.2016р., фактичним користувачем спірної земельної ділянки та власником нерухомого майна - торгового закладу площею є ТОВ «РОТАТА». Оскільки позивач надає суду недостовірну інформацію про розмір збитків, період їх нарахування, площу земельної ділянки, яку вважає такою, що використовувалась без правовстановлюючих документів, вважає позов необгрунтованим та просить відмовити в повному обсязі. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з мотивів, викладених в заяві, просив позов задоволити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечила, посилаючись на обставини, викладені в відзиві (а.с.140-145), просила відмовити в задоволенні позову. Беручи до уваги пояснення учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що між сторонами виник спір та склалися правовідносини з приводу відшкодування шкоди, завданої використанням землі без правовстановлюючих документів. Земельні правовідносини, зокрема пов'язані із користуванням землею, регулюються\~Конституцією України,Земельним кодексом України,Законом України "Про оренду землі",Цивільним кодексом України, іншими Законами України, постановами Кабінету Міністрів України у випадках, передбачених законом, а також договором оренди землі.Стаття 13 Конституції України, серед іншого визначає, що земля, яка знаходяться в межах території України, є об'єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цієюКонституцією. В силу приписівстатті 14\~Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 та ч. 2\~ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Відповідно до статей 125 та 126\~Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно доЗакону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". При цьому, право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону.Відповідно до частини другоїстатті 792\~ЦК Українивідносини\~щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов'язані з орендою землі, єЗакон України "Про оренду землі" від 06.10.1998 р. з наступними змінами (далі -Закон № 161-XIV). Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідосини. Рішенням № 912-31 Івано-Франківської міської ради від 18 грудня 2012року «Про матеріали управління земельних відносин виконавчого комітету міської ради» вирішено підприємцю [PERSON] передати в оренду терміном на пять років земельну ділянку площею 0,0352га за адресою: вулиця Вовчинецька, 25-бу містіІвано-Франківську (а.с. 7). Згідно інформації Державної податкової інспекції у місті Івано-Франківську Головного управління ДФС в Івано-Франківській області, [PERSON] декларування та сплата орендної плати не проводилась (а.с. 8). Листом від 22 січня 2013 року Управління земельних відносин виконавчого комітету Івано-Франківської\~ міської ради звернулося до відповідача з проханням у найкоротший термін отримати договір оренди в Центрі надання адміністративних послуг та звернутися до управління Держкомзему у місті Івано-Франківську для проведення його державної реєстрації (а.с. 9). Листом № 434/01-18/48-в від 01 березня 2013 року орендаря [PERSON] повідомлено про необхідність державної реєстрації договору оренди, що залишився без відповіді (а.с. 10). 02 липня 2014 року Управління земельних відносин виконавчого комітету [PERSON] міської ради звернулося з вимогою до [PERSON] у найкоротший термін забезпечити реєстрацію договору оренди земельної ділянки (а.с. 11). Управлінням земельних відносин виконавчого комітету Івано-Франківської\~ міської ради складений акт обстеження земельної ділянки № 33 від 17 квітня 2015 року, відповідно до якого встановлено, що документів на право користування даною земельною ділянкою під час проведення обстеження не надано (а.с. 12-13). Листом від 27 квітня 2015 року Управління земельних відносин виконавчого комітету Івано-Франківської\~ міської ради вимагало від відповідача вчинити дії, направлені на реєстрацію документів, які б посвідчували право на користування земельною ділянкою площею 0,0352га за адресою: вулиця Вовчинецька, 25-бу містіІвано-Франківську та вжити заходів щодо відшкодування збитків (а.с. 14-16). Листами від 17 червня 2015 року та від 03 серпня 2015 року Управління земельних відносин виконавчого комітету Івано-Франківської\~ міської ради запрошено [PERSON] на засідання комісії для визначення збитків власникам землі та землекористувачам. (а.с. 16-17). 13 жовтня 2015 року Івано-Франківської\~ міською радою прийнято рішення №617 «Про затвердження Актів про визначення збитків власнику землі» (а.с. 18-19). Згідно розрахунку збитків, заподіяних внаслідок використання земельних ділянок комунальної власності з порушенням законодавства, розмір заборгованості відповідача становить 59722,54 грн. (а.с. 20). 29 жовтня 2015 року та 09 травня 2016 року відповідачу направлялися повідомлення про відшкодування завданих збитків (а.с. 21-23). Відповідно до пункту 2 частини другої\~статті 22 ЦК України\~збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Частина перша\~статті 1166 ЦК України\~встановлює, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частини другої\~статті 152 ЗК України\~власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. А згідно з пунктом «д» частини першої\~статті 156 ЗК України\~власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки. За змістом вказаних приписів\~ЦК України\~та\~ЗК України\~відшкодування шкоди (збитків) є заходом відповідальності, зокрема за завдану шкоду майну чи за порушення прав власника земельної ділянки. Шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша\~статті 1166 ЦК України). Підставою для відшкодування є наявність таких елементів складу цивільного правопорушення як: шкода; протиправна поведінка її заподіювача; причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від обов'язку її відшкодовувати, якщо доведе, що шкода заподіяна не з її вини (частина друга\~статті 1166 ЦК України). Предметом регулювання\~глави 83 ЦК України\~є відносини, що виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої\~статті 1212 ЦК України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення\~глави 83 ЦК Українизастосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов'язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Про це, зокрема, зазначено у висновку, сформульованому\~\~Верховним Судом України у постанові від 2 березня 2016 року у справі № 6-3090цс15. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень\~глави 83 ЦК України\~(висновок, сформульований Верховним Судом України у постанові від 2 жовтня 2013 року у справі № 6-88цс13). За змістом приписів глав 82 і 83\~ЦК України\~для деліктних зобов'язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна у набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов'язковим елементом настання відповідальності у деліктних зобов'язаннях. Натомість, для кондикційних зобов'язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Обов'язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов'язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна. До моменту оформлення власником об'єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об'єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов'язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої\~статті 1212 ЦК України\~(близькі за змістом висновки сформульовані у постанові Верховного Суду України від 12 квітня 2017 року у справі № 922/207/15). Такі ж правові висновки викладені в постанові [PERSON] Верховного Суду від 23.05.2018 року у справі №629/4628/16-ц. Судом встановлено, що рішенням Івано-Франківської міської ради № 912-31 від 18 грудня 2012 року «Про матеріали управління земельних відносин виконавчого комітету міської ради» вирішено передати [PERSON] в оренду терміном на пять років земельну ділянку площею 0,0352га за адресою: вулиця Вовчинецька, 25-б у місті Івано-Франківську, відповідачем всупереч вимогам чинного законодавства державна реєстрація договору оренди не здійснена, сплата орендної плати не проведена. Відповідно до довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з 17.03.2015 року власником торгового приміщення А за адресою: м.І вано-Франківськ, вул.Вовчинецька, буд.26 б є\~ ТОВ Ротата. Згідно розрахунку, розмір збитків, заподіяних внаслідок використання земельних ділянок комунальної власності з порушенням законодавства, за період з 02.10.2012 року по 16.03.2015 року становить 46887,66 грн. ( а.с.107) Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). В запереченні та в судовому засіданні відповідач заявила про застосування позовної давності. Статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252 255 ЦК України. Таким чином, позивач міг предявити позов до відповідача протягом трьох років. Таким чином, відповідач мала сплатити кошти за користування земельною ділянкою в межах строку позовної давності\~ за період з 13.07.2013 року по 31.12.2014 року -27 544,35 грн. та з 01.01.2015 року по 16.03.2015 року -4747,91 грн., що разом становить 32 293,26 грн. Аналізуючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні частково та з відповідача [PERSON], як користувача земельної ділянки, на користь Івано-Франківської міської ради, як власника земельної ділянки, в порядку ст.1212 ЦК України підлягають стягненню кошти за користування земельною ділянкою в сумі 32293 гривень 20 копійок за період з 13.07.2013 року по 16.03.2015 року. Відповідно до ч.1. ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.\~ Таким чином стягненню підлягають 744 грн. 12 коп.\~ сплаченого судового збору\~ за вимогу про відшкодування коштів за користування земельною ділянкою (32293,26 грн : 59722,54 грн\~ = 0,54;\~ 1378 грн х 0,54= 744 грн. 12 коп.).\~\~ На підставі викладеного,

Outcome: partial