Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

13.10.2015 року позивач звернулась до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], треті особи: Дніпропетровська міська рада, Самарська районна в м. Дніпропетровську рада про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою. В обгрунтування заявлених вимог зазначила те, що\~ їй на праві власності належить домоволодіння № 5 по пров. Джамбульському в м. Дніпропетровську. Відповідач є власником домоволодіння № 5-а по пров. Джамбульському, до 2008 року він був співвласником домоволодіння № 5 по пров. Джамбульський і йому належала 1/3 частина, тому на власний розсуд скористався земельною ділянкою за вказаною адресою та приєднав до земельної ділянки № 5-А по пров. Джамбульський частину земельної ділянки, яка знаходиться по пров. Джамбульському, 5. Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 05.11.2008 року право власності [PERSON] на його 1/3 частину на спірне домоволодіння було припинено та визнано за нею, але частину земельної ділянки за цією адресою відповідач звільняти відмовляється. Рішенням виконкому Самарської районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська від 22.08.1985 року № 386 "Про зміну порядку землекористування земельними ділянками\~ №№ 5, 5-А, 7 по пров. Джамбульському" площа земельної ділянки № 5 по пров. Джамбульському була встановлена у розмірі 600 кв.м., а земльна ділянка № 5-А - 490 кв.м. Схемами до цього рішення встановлені межі та конфігурація земельних ділянок № 5 та 5-А по пров. Джамбульському, однак відповідач перешкоджає їй встановити паркан між вказаними земельними ділянками. На плані земельної ділянки в технічному паспорті на житловий будинок № 5-А по пров. Джамбульському, станом на 02.08.2006 року, в плані земельної ділянки зазначено, що загальна площа його земельної ділянки складає 530 кв.м при нормі 490 кв.м., а самовільний захват землі складає 40 кв.м. Розташування всіх будівель та споруд, які знаходяться на її земельній ділянці не виходить з межі. 22.07.2015 року комісією з питань земельних спорів в Самарській районній у місті Дніпропетровську ради було рекомендовано їй та відповідачу вирішувати спір на принципах добросусідства,\~ також відповідачу було запропоновано не перешкоджати встановленню паркану на межі земельних ділянок, якщо це не порушує його права користування земельною ділянкою за адресою: пров.\~ Джамбульський 5а. Вирішувати питання встановлення межі відповідач мирним шляхом не бажає, постійно створює конфліктні ситуації, а відсутність паркану створює для неї незручності, оскільки відповідач з дружиною мають вільний доступ в її двір, у зв'язку з чим вимушена звернутись до суду та просить суд ухвалити рішення, яким усунути їй перешкоди в користуванні земельною ділянкою № 5 по пров. Джамбульський в м. Дніпропетровську шляхом встановлення паркану на межі з земельною ділянкою № 5-а по пров. Джамбульський у м. Дніпропетровську\~ відповідно до схеми - додатку рішення Самарської районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська від 22.08.1985 року № 386 "Про зміну порядку користування земельними ділянками №№ 5, 5-А, 7 по пров. Джамбульському" (а.с. 3-5). Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали, просили задовольнити в повному обсязі, з підстав викладених у позові. Відповідач позов не визнав просив відмовити у задоволенні позову. Преставник відповідача просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що позивач не є користувачем земельною ділянкою. Відповідно до рішення виконкому від 22.08.1985 року меж між земельними ділянками не було встановлено, а тому позивачу необхідно оформити земельну ділянку. Представник третьої особи - Самарської районної в м. Дніпропетровську ради [PERSON], при вирішенні даного спору покладався на розсуд суду, підтвердив що дійсно даний спір розглядався комісією при районній раді, межі земельної ділянки відповідно до рішення 1985 року не встановлювались. Представник третьої особи Дніпропетровська міська рада в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заслухавши думки сторін, дослідивши письмові матеріали справи судом встановлено наступне. Згідно дублікату договору міни від 06.03.1987 року позивачу на праві приватної власності належить 1/6 частина житлового, глинобитного, обкладеного цеглою будинку, загальною житловою площею 18,2 кв.м.. розташованого на земельній ділянці 600 кв.м., який знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, пров. Джамбульський, № 5 (а.с. 6-7). За дублікатом договору купівлі-продажу від 06.03.1987 року позивачу на праві приватної власності належить 1/3 частина\~ житлового, глинобитного, обкладеного цеглою будинку, розташованого на земельній ділянці 600 кв.м., який знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, пров. Джамбульський, № 5 (а.с. 8-9). Відповідно до дублікату свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.09.1984 року позивачу на праві приватної власності належить 1/6 частина житлового, глинобитного, обкладеного цеглою будинку, загальною житловою площею 18,2 кв.м.. розташованого на земельній ділянці 1023 кв.м., який знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, пров. Джамбульський, № 5 (а.с. 10-11). Згідно рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 05.11.2008 року було визнано за [PERSON] право власності на 1/3 частину будинку № 5 по пров. Джамбульському в м. Дніпропетровську (а.с. 12-13). З відповіді КП "ДМБТІ" від 11.07.2008 року № 8827 вбачається, що в ході розгляду скарги провідним фахівцем виробничо-технічного відділу КП ДМБТІ був здійснений виїзд на земельні ділянки. Але визначитися зі спірною межею не можливо, так як огорожа між ділянками за адресами пров. Джамбульський, 5а та пров. Джамбульський 5, відсутня. Розміри земельних ділянок не відповідають рішенню виконкому Самарської районної ради за № 386 від 22.08.85 року про зміну порядку землекористування земельними ділянками №№ 5, 5а, 7 по пров. Джамбульському (а.с. 14). Відповідно до рішення № 386 від 22.08.85 року\~ виконкому Самарської районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська було вирішено вилучити з земельної ділянки № 7 по пров. Джамбульському, який знаходиться у користуванні гр. [PERSON] 12 кв.м. та закріпити за спадковим домоволодінням № 5 по пров. Джамбульському. Вилучити з земельної ділянки № 5-а по пров. Джамбульському, який знаходиться у користуванні гр. [PERSON], 10 кв.м та закріпити за спадковим домоволодінням № 5 по пров. Джамбульському. Для влаштування виходу з земельної ділянки № 5-а по пров. Джамбульському, який знаходиться у користуванні гр. [PERSON], закріпити земельну ділянку площею 70 кв.м. Зобов'язати гр. [PERSON] облаштувати вихід з житлового будинку № 5-а, що будується у бік виходу з земельної ділянки чи в бік земельної ділянки № 9 по пров. Джамбульському (15-17). Згідно з технічним паспортом на житловий будинок № 5 по пров. Джамбульський у м. Дніпропетровську станом на 19.03.2015 року, загальна площа земельної ділянки в експлікації\~ - 580 кв.м. (а.с. 19-21). Згідно з технічним паспортом на житловий будинок № 5а по пров. Джамбульський у м. Дніпропетровську станом на 02.08.2006 року, загальна площа земельної ділянки в експлікації\~ - 530 кв.м., самовільний захват землі - 40 кв.м. (а.с. 19-21). Звертаючись до суду позивач вказала, що відповідач не бажає вирішувати питання становлення межі між їх земельними ділянками та постійно створює конфліктні ситуації, у зв'язку з чим вона зверталась щодо неправомірних дій відповідача до Самарської районної у м. Дніпропетровську ради, де відповідно протоколу засідання комісії з питань земельних спорів від 22 липня 2015 року з приводу перешкоджання встановлення паркану на межі з земельною ділянкою гр. [PERSON] було запропоновано вирішувати питання у відповідності ст. 103 ЗК України "Добросусідство". гр. [PERSON] запропоновано не перешкоджати гр. [PERSON] щодо встановлення паркану на межі земельних ділянок, якщо це не порушує його права користування земельною ділянкою за адресою пров. Джамбульський, 5а (а.с. 18). Відповідно до ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник\~ земельної\~ ділянки\~ або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відмовляючи у задоволенні позову суд виходить з того, що позивачем не надано належних доказів в підтвердження того, що відповідач чинить їй перешкоди у встановлені паркану і це узгоджується з тим, що сама позивачка наголошувала на тому, що вона поки взагалі не намагалась його встановити. Саме з огляду на ці встановлені в судовому засіданні обставини, суд розцінює доводи позивачки, виключно як її особисті припущення з приводу майбутнього створення їй перешкод з боку відповідач при спробі встановити паркан. Крім того, такий спосіб захисту права, як усунення перешкод у встановленні паркану, який особа сама ще і не розпочинала встановлювати, взагалі не може бути задоволений судом, оскільки це невідповідало б положенням статей 6, 13 Конвенції про захист прав й основоположних свобод, принципи яких зводяться до того, що захищаючи права одних власників, не\~можна порушувати права інших співвласників майна, які в данному випадку, по відношенню до позивачки їх не порушували. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Оцінивши в сукупності надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено факту порушення її прав на користування земельною ділянкою, а тому позовні вимоги в цій частині є не підтвердженими належними та допустимим доказами в розумінні ст. 57-60 ЦПК України. Аналізуючи приведені вище норми права та розглядаючи і вирішуючи спір на засадах змагальності та диспозитивності відповідно до положень статей 10, 11 ЦПК України та оцінюючи в сукупності надані сторонами докази, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у заявлений позивачем спосіб. Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України поверненню не підлягають.

Outcome: dismissed