Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

у квітні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначив, що 25 січня 2012 року між Приватним акціонерним товариством "Українська Акціонерна страхова компанія "АСКА" та [PERSON] укладено договір добровільного страхування транспортного засобу "ВАЗ 21061" державний номер № [NUMBER]. 29 жовтня 2012 року о 02 годині 30 хвилин відповідач, керуючи автомобілем марки "ВАЗ 21061" державний номер [NUMBER], на 120 км+100 м автошляху Одеса-Рені, знаходячись в стані алкогольного сп'яніння, здійснив зіткнення з автомобілем "ЗАЗ TF196 Р" державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] В результаті ДТП вказані автомобілі були пошкоджені. Постановою Саратського районного суду Одеської області від 19 листопада 2012 року відповідача [PERSON] було визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч.1 ст. 130, ст. 124 КпАП України. 17 травня 2013 року позивач виплатив страхувальнику страхове відшкодування в сумі 4312 гривень 92 копійки. Посилаючись на ці обставини, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь в порядку регресу 4312 гривень 92 копійки та судовий збір у сумі 243 гривні 60 копійок. Представник позивача, якого належним чином повідомили про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з'явився, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав та просив його задовольнити, надав згоду на заочний розгляд справи. Відповідачу [PERSON] судові повістки надсилалися за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, а саме: [ADDRESS]. Однак, поверталися з відміткою, що [PERSON] відмовився від їх отримання, а тому відповідно до ч.8 ст.76 ЦПК України вважається, що він повідомлений належним чином. У зв'язку з чим, за письмовою згодою представника позивача, на підставі ст.ст. 224-225 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. 25 січня 2012 року між Приватним акціонерним товариством "Українська Акціонерна страхова компанія АСКА" та [PERSON] укладено договір обов'язково страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу "ВАЗ 21061" державний номер [NUMBER], що підтверджено полісом № АВ/5388152 (а.с.3). Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Постановою Саратського районного суду Одеської області від 19 листопада 2012 року встановлено, що 29 жовтня 2012 року о 02 годині 30 хвилин [PERSON], керуючи автомобілем марки "ВАЗ 21061" державний номер [NUMBER], який належить на праві власності [PERSON], рухаючись на 120 км+100 м автошляху Одеса-Рені, порушив п. 2.9, 13.1 Правил дорожнього руху України, знаходячись в стані алкогольного сп'яніння, не витримав безпечну дистанцію руху та допустив зіткнення з автомобілем "ЗАЗ TF196 Р" державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON], унаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Вказаною постановою відповідача визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 130, ст.124 КпАП України і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 2550 гривень (а.с. 4). Страхувальник [PERSON] звернулася до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування (а.с. 19). 20 грудня 2012 року позивачем було складено страховий акт та прийнято рішення про виплату страхувальнику страхового відшкодування у сумі 4312 гривень 92 копійки. 17 травня 2013 року зазначені кошти були виплачені страхувальнику. Вказані обставини підтверджуються заявою про страхове відшкодування та вимогою щодо відшкодування шкоди, заподіяної пошкодженому транспортному засобу від [PERSON] (а.с. 19-20), висновком № 55 експертного автотоварознавчого дослідження для встановлення суми матеріальної шкоди, завданої власнику транспортного засобу від 02 листопада 2012 року (а.с.5-15); страховим актом та розрахунком розміру страхового відшкодування від 20 грудня 2012 року (а.с. 16-17); платіжним дорученням № 4118 від 17 травня 2013 року про виплату [PERSON] страхового відшкодування (а.с.18). Згідно ст.27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Таким чином, до позивача перейшло право вимоги, яке страхувальник [PERSON] має до особи, відповідальної за завдані збитки. Ст. 1187 ЦК України встановлює, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій основі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Оскільки відповідач [PERSON] винний у ДТП, то з нього на користь позивача належить стягнути в порядку регресу відшкодування в сумі 4312 гривень 92 копійки. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути документально підтверджені витрати на оплату судового збору в сумі 243 гривні 60 копійок. Загальна сума, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, складає 4556 гривень 52 копійки (4312,92+243,60).

Outcome: approved