Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-10 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернулась до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги наступним. В жовтні 2019 року за місцем роботи позивача [PERSON] надійшла постанова приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Вольф Т.Л. від 28.08.2019 року за виконавчим провадженням №59720857 про звернення стягнення на заробітну плату, в зв`язку з частковим непогашенням кредиту на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна», на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В.. Звернувшись з цього приводу до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л., [PERSON] дізналась, що стягнення з її заробітної плати на користь відповідача здійснюється на виконання виконавчого напису Приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В., вчиненого ним 13.07.2019 за № 1926 на підставі звернення ТОВ «Росвен Інвест Україна» - правонаступника ПАТ «Дельта Банк» - щодо стягнення з неї на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» заборгованості за кредитним договором № 003-04012-160813 від 16.08.2013 року. Враховуючи викладене, позивач вважає що нотаріусом при вчиненні Виконавчого напису було порушено ряд вимог чинного законодавства, на підставі підзаконних нормативних актів, які втратили чинність. Крім того, з точки зору Порядку вчинення нотаріальних дій Виконавчий напис може бути вчинений лише в разі безспірності заборгованості боржника, з якою він погоджується. Документи, на підставі яких вчиняються Виконавчі написи, мають бути однозначними та беззаперечними і мають підтверджувати заборгованість боржника саме в розмірі, який нарахований стягувачем. Позивач не погоджується з сумою заборгованості, оскільки її нарахування незрозуміле, не погоджується з періодом її нарахування. За таких обставин, позивач просить суд заявлені нею позовні вимоги задовольнити та визнати вищевказаний виконавчий напис № 1926 від 13.07.2019 року таким, що не підлягає виконанню. Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибула, надала суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, заявлені нею позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити та не заперечувала проти ухвалення судом заочного рішення. Представник відповідача ТОВ «Росвен Інвест Україна», будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується розписками у повідомленнях про вручення поштових відправлень, в судове засідання не прибув, надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, відзив на позов не надав. Третя особа - Приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В., будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, проте надав до суду заяву, в якій просив суд справу розглянути за його відсутності, заперечував проти задоволення позову. Третя особа - Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л., будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, до суду не прибув, не надала суду пояснень по суті заявлених позовних вимог [PERSON] .. Представник третьої особи ПАТ «Дельта Банк» у судове засідання не прибув, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки у судові засідання не повідомляв. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положеннямст. 280 ЦПК України. Суд вважає за можливе, з огляду на положенняст. 223 ЦПК України, розглянути справу у відсутності сторін. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно всі обставини справи та оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд встановив наступне. 16.08.2013 року між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» було укладено кредитний договір № 003-04012-160813. 06.10.2017 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» було укладено договір за № 31/К про відступлення права вимоги за кредитними договорами між банком та позичальниками - фізичними особами . 13.07.2019 року на підставі заяви представника відповідача «про примусове виконання рішення» приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 1926, яким з [PERSON] на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» - правонаступника ПАТ «Дельта Банк» було стягнуто заборгованість за вищенаведеним кредитним договором у розмірі 22725,91 грн., яка утворилась за період з 06.10.2017 року по 03.07.2019 року та складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 14 878 грн. 93 коп. та простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом у розмірі 7846 грн. 98 коп.. Крім того, цим виконавчим написом з [PERSON] на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» було стягнуто сплачену відповідачем нотаріусу плату за вчинення виконавчого напису в розмірі 500 грн. Зі змісту постанови Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. про відкриття виконавчого провадження від 05.08.2019 року слідує, що 05.08.2019 року на підставі вищенаведеного виконавчого напису приватним виконавцем було відкрито виконавче провадження № 59720857, в межах якого було звернуто стягнення на заробітну плату [PERSON] .. Разом з тим, відповідно до підпунктів 3.1, 3.2, 3.4 глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, а також статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи: 1) якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; 2) за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу, а безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Тобто вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - це надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення, а нотаріус задля вчинення виконавчого напису повинен дійти висновку, що з дня виникнення права вимоги у стягувача минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року, та, що подані стягувачем документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед ним. Саме такого висновку дійшов Верховний Суд у постановах № 569/8884/17 від 14 серпня 2019 року, № 137/1666/16-ц від 29 березня 2019 року та № 201/11696/16-ц від 10 квітня 2019 року, а також Верховний Суд України у постанові № 6-887цс17 від 05 липня 2017 року. Так, що стосується такої обов`язкової умови вчинення нотаріусом виконавчого напису як безспірність заборгованості, то характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками, якими є надані стягувачем документи згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається саме за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак само по собі подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Таким чином, враховуючи викладене та приймаючи до уваги приписи статей 15, 16, 18 ЦК України й статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», суд доходить висновку, що захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус не встановлює, а лише підтверджує вже наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Отже суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Перевіряючи наявні для вчинення виконавчого напису документи, суд досліджує їх відповідність Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою КМУ від 29 червня 1999 р. № 1172. Відповідно до пункту 2 зазначеного Переліку - Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Ухвалою судді від 03.12.2019 року було зобов`язано відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Росвен Інвест Україна" до 14.01.2020 року надати до Краснолиманського міського суду Донецької області кредитну справу щодо отримання кредиту на ім`я [PERSON] за кредитним договором № 003-04012-160813 від 16.08.2013 року. 26.12.2019 на адресу суду надійшло повідомлення від відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Росвен Інвест Україна" щодо неможливості виконання ухвали судді від 03.12.2019. Ухвалою суду від 14.01.2020 року було зобов`язано третю особу- Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Вольф Тетяну Леонідівну до 13.02.2020 року надати до Краснолиманського міського суду Донецької області кредитну справу щодо отримання кредиту на ім`я [PERSON] за кредитним договором № 003-04012-160813 від 16.08.2013 року. 05.02.2020 року на адресу суду надійшло повідомлення від третьої особи Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків (Вольф) Тетяни Леонідівни щодо неможливості виконання ухвали судді від 14.01.2020 року. Ухвалами Краснолиманського міського суду Донецької області від 17.03.2020 року, 22.04.2020 року, 18.06.2020 року, виходячи з принципу безпосередньості дослідження доказів, було зобов`язано приватного нотаріуса Броварського нотаріального округу Київської області Колейчика В.В. надати до суду оригінал кредитного договору або належним чином засвідчену його копію за № 003-04012-160813 від 16.08.2013 року, щодо отримання кредиту на ім`я [PERSON] та засвідчену стягувачем, тобто ТОВ "Росвен Інвест Україна" виписку з рахунка боржника, тобто [PERSON] із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача - ТОВ "Росвен Інвест Україна" про непогашення заборгованості. Ухвала Краснолиманського міського суду Донецької області від 13.02.2020 року приватним нотаріусом Броварського нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. щодо витребування оригіналу кредитного договору або належним чином засвідчену його копію за № 003-04012-160813 від 16.08.2013 року, щодо отримання кредиту на ім`я [PERSON] та засвідчену стягувачем, тобто ТОВ "Росвен Інвест Україна" виписку з рахунка боржника, тобто [PERSON] із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача - ТОВ "Росвен Інвест Україна" про непогашення заборгованості - була ним отримана 07.03.2020 року, але не виконана. Сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених для нього вимог і визнання їх. Позивач [PERSON] не була належним чином повідомленою про передачу права вимоги за кредитом ПАТ "ДельтаБанк" - ТОВ "Росвен Інвест Україна", як і не отримувала жодної претензії або вимоги щодо сплати заборгованості за кредитом. Крім того, жодним пунктом підписаного [PERSON] 16.08.2013 року кредитного договору № 003-04012-160813 не визначено ані процентної ставки за кредитом, ані обов`язку позичальника сплачувати за користування кредитними грошовими коштами процентів, та приймаючи до уваги, що відповідачем не надано суду жодного доказу на підтвердження подальшого узгодження сторонами даного кредитного договору процентної ставки за кредитом та відповідного обов`язку позичальника сплачувати проценти за користування ним, суд доходить висновку, що зазначена в оскаржуваному позивачем виконавчому написі нотаріуса прострочена заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Росвен Інвест Україна» по несплаченим відсоткам за користування кредитом у сумі 7846 грн. 98 коп. не є безспірною, що має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Будь-яким чином перевірити безспірність заборгованості, суд позбавлений можливості, такий обов`язок на суд не покладається, оскільки довести безспірність такої заборгованості, з точки зору викладеного вище обґрунтування, має саме відповідач, як стягувач, при зверненні до нотаріуса. Що стосується другої обов`язкової умови, необхідної для вчинення нотаріусом виконавчого напису, а саме тієї обставини, що з дня виникнення права вимоги має минути не більше трьох років, то враховуючи дату вчинення оскаржуваного позивачем виконавчого напису, якою є 13.07.2019 року, та приймаючи до уваги строк дії кредитного договору № 003-04012-160813 від 16.08.2013 року, який складає 364 календарних дні з моменту відкриття кредитного рахунку, суд доходить переконання, що вчинення Приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. виконавчого напису № 1926 відбулось поза межами встановленого законом трирічного строку звернення стягувача до нотаріуса з відповідними вимогами. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно зі ст. 12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно, зокрема, для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо який у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У ч. 1 ст. 82 ЦПК Українивстановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини`визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свободта практику Європейського Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтується. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа «Серявін та інші проти України», № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободщодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Відповідачем та третіми особами не надано суду жодних доказів на спростування вказаних доводів позивача [PERSON] щодо неправомірності вимог ТОВ «Росвен Інвест Україна» та не було надано до суду оригіналу кредитного договору або належним чином засвідчену його копію за № 003-04012-160813 від 16.08.2013 року, щодо отримання кредиту на ім`я [PERSON] та засвідчену стягувачем, тобто ТОВ "Росвен Інвест Україна" виписку з рахунка боржника, тобто [PERSON] із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача - ТОВ "Росвен Інвест Україна" про непогашення заборгованості, на підставі яких вчинено виконавчий напис нотаріуса. Отже, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768, 40 грн., сплачений позивачем при зверненні до суду з позовною заявою. На підставі викладеного та

Outcome: approved