Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

Позивач звернувся із даним позовом, вказуючи, що 23.11.2007 року між [PERSON] та ВАТ КБ "Надра", було укладено іпотечний договір, предметом якого є комплекс за адресою [ADDRESS]. Вказаний комплекс як і інше нерухоме майно було придбане [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу №28/09-04 від 08.12.2005 року між нею та ліквідатором ДСП "Вочковецьке" ВАТ Волочиський цукровий завод. В подальшому, на підставі рішення Волочиського районного суду від 19.08.2006 року по справі №2-1216/2006 р. за позовом [PERSON] до ліквідатора ДСП "Вочковецьке" ВАТ Волочиський цукровий завод про визнання угоди купівлі-продажу від 08.12.2005 року дійсною та визнання права власності на майно, було задоволено позов [PERSON], а Волочиським районним БТІ 26.11.2006 року було зареєстровано право власності за [PERSON] на спірний комплекс та інше нерухоме майно. Однак в подальшому вказане рішення суду було скасоване, а при новому розгляді рішеннями суддів всіх інстанцій в 2009 році встановлено, що відповідач [PERSON] не набула права власності на майно, в тому числі, і передане в іпотеку взагалі. Оскільки вона не мала права власності на це майно, тому не могла ним розпоряджатися, зокрема передавати в іпотеку. В зв'язку з цим [PERSON] відповідно до ст.203 ЦК України не мала необхідний обсяг цивільної дієздатності, тому на підставі ст.215 ЦК України є підстави для визнання іпотечного договору від 23.11.2007 року недійсним та припинення іпотеки комплексу за адресою [ADDRESS]. У судовому засідання представник позивача позов підтримала повністю, посилаючись на обставини, викладені в заяві, на запитання відповідача підтвердила, що це її підпис на розписці про отримання заяви претензії [PERSON] за 03.11.2010 року, однак цими справами займалася її юрист. Відповідач [PERSON] позов не визнала повністю, посилаючись на те, що вона правомірно набула право власності на спірне майно, мала право ним розпоряджатися, в тому числі передавати в іпотеку, вказала також на порушення позивачем строку позовної давності, просить відмовити в задоволенні позову. Представник відповідача ПАТ КБ "Надра" у судове засідання не з'явився, подавши клопотання про застосування судом строку позовної давності. Вислухавши учасників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 23.11.2007 року між [PERSON] та ВАТ КБ "Надра" (правонаступником якого є ПАТ КБ "Надра"), було укладено іпотечний договір, предметом якого є комплекс за адресою [ADDRESS] (а.с.4-6). Вказаний комплекс як і інше нерухоме майно було придбане [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу №28/09-04 від 08.12.2005 року між нею та ліквідатором ДСП "Вочковецьке" ВАТ Волочиський цукровий завод, а в подальшому, на підставі рішення Волочиського районного суду від 19.08.2006 року по справі №2-1216/2006 р. за позовом [PERSON] до ліквідатора ДСП "Вочковецьке" ВАТ Волочиський цукровий завод про визнання угоди купівлі-продажу від 08.12.2005 року дійсною та визнання права власності на майно, було задоволено позов [PERSON] про визнання за нею права власності на спірний комплекс та інше нерухоме майно (а.с.18). В той же час, ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 19.02.2008 року рішення Волочиського районного суду від 19.08.2006 року було скасовано, а справу направлено на новий розгляд (а.с.17). Рішенням Волочиського районного суду від 12.02.2009 року, при новому розгляді справи, в задоволенні позову [PERSON] відмовлено, а це рішення суду ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 14.05.2009 року залишено без змін, як залишено без змін вказану ухвалу апеляційного суду та рішення місцевого суду ухвалою Верховного Суду України від 04.09.2009 року (а.с.11-16). Відповідно до ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Враховуючи, що рішеннями всіх суддів за 2009 рік встановлено, що спірне майно із самого початку відчуджувалося за відсутності правовстановлюючих документів на нього, що згідно вимог ст.ст. 640, 657 ЦК України договір купівлі-продажу від 08.12.2005 року є неукладеним і таким, що не породжує для сторін прав та обов'язків, а відповідач [PERSON] не набула права власності на майно, в тому числі, і передане в іпотеку взагалі, тому вона не мала права власності на це майно, в тому числі не могла ним розпоряджатися, зокрема передавати в іпотеку. В зв'язку з цим [PERSON] відповідно до ст.203 ЦК України не мала необхідний обсяг цивільної дієздатності, тому на підставі ст.215 ЦК України є підстави для визнання правочину недійсним і задоволення вимог позивача. В той же час, згідно ст.ст. 256, 257, 261, 267 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу; загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки; перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові; якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Враховуючи, що по даному спору загальний строк позовної давності почався з моменту повідомлення 03.11.2010 року відповідачем [PERSON] позивача Вочковецьку сільську раду в заяві-претензії про існування іпотечного договору, яке представник позивача отримала 06.11.2010 року (а.с.40), що сама і не заперечила, однак з того часу до 13.02.2014 року позивач не звертався до суду, тобто строк позовної давності було пропущено, відсутнє клопотання про його поновлення, а відповідачі просять його застосувати, зазначені представником позивача причини пропущення строку не є поважними, тому позовну давність необхідно застосувати, в зв'язку з чим в задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed