Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

25 квітня 2016 року ПАТ "Укрсоцбанк" звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому заявлена вимога про стягнення заборгованості за кредитним договором. Так, між ПАТ "Укрсоцбанк" та [PERSON] 29 квітня 2013 року укладено кредитний договір, згідно з яким останньому видано кредит у розмірі 162000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20% на рік. 29 квітня 2013 року в якості забезпечення виконання кредитних зобов'язань, з [PERSON] було укладено договір поруки, згідно умов яких [PERSON] зобов'язався перед позивачем солідарно відповідати за виконання [PERSON] умов щодо сплати суми кредиту , відсотків за користування кредиту, комісії та можливих штрафних санкцій. Відповідач [PERSON] порушила умови кредитного договору і має прострочену заборгованість. Станом на 04 квітня 2016 року сума заборгованості складає 206 115,13 грн., з них: 149850, 00 грн. - сума заборгованості за кредитом, 38067,73грн. - сума заборгованості за відсотками, 3571,35грн. - пеня за несвоєчасність повернення кредиту, 10556,70 грн. - пеня за несвоєчасність повернення відсотків, 1048,11 грн. - розмір інфляційних витрат за кредитом, 3021,24 грн. - розмір інфляційних витрат за відсотками. Відповідач [PERSON] та поручитель [PERSON] в добровільному порядку не вжили заходів щодо погашення заборгованості, тому ПАТ "Укрсоцбанк" вимушений звернутись до суду із вищевказаним позовом. Представник позивача у письмовій заяві повідомив судові про те, що ПАТ «Укрсоцбанк» підтримує заявлені вимоги по тих підставах, які були викладені в позовній заяві. Одночасно прохав суд розглянути справу за його відсутності. Виходячи з наведеного, а також положень ч.2 ст.158 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності представника позивача. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, хоча про час і місце його проведення повідомлялись належним чином (згідно ч.9 ст.74 ЦПК України), причини своєї неявки судові не повідомили клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без їх участі не заявили. За письмової згоди позивача ПАТ «Укрсоцбанк» суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, з'ясувавши позицію сторін у справі, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надавши їм оцінку, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи випливає, що 29 квітня 2013 року між публічним акціонерним товариством "Укрсоцбанк" та [PERSON]. укладено договір відновлювальної кредитної лінії №150МІ11130429001 (далі - Договір), за умовами якого остання отримала грошові кошти в сумі 162000 грн. зі сплатою 20% річних та кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 28 квітня 2033 року. Факт отримання позичальником грошових коштів підтверджується копією меморіального ордеру № 484095618 від 29 квітня 2013 року. В забезпечення виконання [PERSON] умов Договору з [PERSON] було укладено договір поруки №150МІ11130429001-П (далі - Договір поруки) від 29 квітня 2013 року, згідно умов якого поручитель [PERSON] зобов'язався солідарно в повному обсязі відповідати за виконання позичальником [PERSON] зобов'язань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, комісій, а також можливих штрафних санкцій (пені, штрафу) у розмірі, в строки та в порядку передбаченому Договором (п.1.1 Договору поруки). Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк (ст.610 ЦК України). Уклавши Договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності відповідач систематично порушувала свої договірні зобов'язання, що призвело до виникнення заборгованості за користування кредитними коштами. Суд встановив, що станом на 04 квітня 2016 року сума заборгованості складає 206 115,13 грн., з них: 149850, 00 грн. - сума заборгованості за кредитом, 38067,73грн. - сума заборгованості за відсотками, 3571,35грн. - пеня за несвоєчасність повернення кредиту, 10556,70 грн. - пеня за несвоєчасність повернення відсотків, 1048,11 грн. - розмір інфляційних витрат за кредитом, 3021,24 грн. - розмір інфляційних витрат за відсотками. Відповідач [PERSON] уклавши Договір поруки з позивачем, взяв на себе зобов'язання перед кредитором солідарно відповідати за своєчасне та повне виконання позичальником основного зобов'язання, яке останній належним чином не виконав та прострочив зобов'язання, а тому повинен нести відповідальність, встановлену законом. За положеннями ч. 1 ст.553 ЦК України та ч. 1 ст.554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. За змістом указаних норм матеріального права поручитель, хоча й пов'язаний із боржником певними зобов'язальними відносинами, є самостійним суб'єктом у відносинах із кредитором. За правилами ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Зважаючи на вищевикладене суд прийшов до висновку, що нараховані відсотки за користування кредитом - є винагородою банку, передбачені кредитним договором і тому підлягають стягненню з боржників в повному обсязі в сумі 38067 грн. 73 коп. Що стосується стягнення пені за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 3571 грн. 35 коп., та пені за несвоєчасне повернення відсотків в сумі 10556 грн. 70 коп., суд виходить з наступного: Статтею 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" від 02.09.2014р. №1669-УІІ встановлено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Відповідачі зареєстровані за адресами: [ADDRESS] та [ADDRESS], що підтверджується копіями їх паспортів. Згідно з Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015року № 1275-р, м. Сніжне та м.Торез Донецької області входять до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно розрахунку вимог банку у зв'язку з неповерненням [PERSON] кредитної заборгованості за кредитним договором, останнє повернення частини кредитних коштів відбулося 29 жовтня 2014 року, в подальшому відповідач та поручитель за договором не приступили до сплати кредиту та відсотків у встановлені строки. Аналізуючи викладені обставини справи та беручи до уваги в сукупності всі докази, суд приходить до висновку, що не підлягає задоволенню вимоги позивача щодо стягнення пені за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 3571 грн. 35 коп. та пені за несвоєчасне повернення відсотків в сумі 10556 грн. 70 коп., оскільки забороняється нарахування пені на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають в населених пунктах, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Відповідно до ч.1, 2 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Згідно розрахунку вимог банку у зв'язку з неповерненням [PERSON] кредитної заборгованості за кредитним договором, розмір інфляційних витрат за кредитом становить 1048 грн. 11 коп., а розмір інфляційних витрат за відсотками становить 3021 грн. 24 коп.. Враховуючи вище викладене, а також те, що неналежне виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором підтверджене доказами, виходячи із встановлених ст.526 ЦК України загальних умов виконання зобов'язання, передбаченого ст.629 ЦК України принципу обов'язковості договору, і ст.554 ЦК України правових наслідків порушення зобов'язання, забезпеченого порукою, з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ" Укрсоцбанк " підлягає стягненню сума заборгованості станом на 04 квітня 2016 року у розмірі 191987 грн. 08 коп. Оскільки позовні вимоги ПАТ"Укрсоцбанк" щодо стягнення заборгованості задоволені частково, тому суд в порядку ст.88 ЦПК України має підстави для стягнення з відповідача на користь позивача понесених останнім судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, та витрат пов'язаних з наданням оголошення до ДП"Редакція газети"Урядовий кур'єр" за розміщення оголошення про виклик в судове засідання відповідачів [PERSON] та [PERSON]

Outcome: approved