Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

Представник позивача [PERSON], в інтересах [PERSON] звернулась до суду 30.01.2017 року було надано уточнений позов в редакції від 27.02.2018 року, який і є предметом розгляду, в обґрунтування уточнених вимог зазначено, що позивачу на підставі договору купівлі-продажу від 13.06.1966 року, посвідченого державним нотаріусом Криворізької державної нотаріальної контори належить 1/2 частина домоволодіння, яке складається з двох жилих будинків А-1, Б-1 та господарських будівель, розташованого за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Фесенка (на теперішній час Кандибінська) будинок № 57. Інша 1/2 частина домоволодіння, що складається з двох жилих будинків:А-І, Б-І, сараї В, Г, забор №1, замощення П належить Відповідачу на підставі договору купівлі-продажу від 24.03.1983 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Криворізької державної нотаріальної контори належить. Фактично сторони досягнули згоди із приводу користування спірним майном - житловими будинками з господарським будівлями, та в користування позивача по справі перебуває житловий будинок Б-1 та сарай В, а в користуванні відповідача житловий будинок А-1 та сарай [PERSON] того, сторонам по справі, на праві спільної часткової власності на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 12.08.2016 року належить земельна ділянка площею 0,1 га розташованої за вище зазначеною адресою, кадастровий номер 1211000000:08:336:0036. Однак, незважаючи, що земельна ділянка належить сторонам по справі порівну, по 1/25 частині кожному, відповідач здійснює фактичне користування більшою частиною земельної ділянки. Після отримання правоустановчих документів позивач неодноразово звертався до відповідача з приводу розподілу в натурі земельної ділянки, однак відповідач від таких пропозицій відмовився. У зв'язку із чим просить суд відповідно до варіанту № 2 висновку судової земельно-технічної експертизи виділити у натурі частки із спірного майна та визначити порядок користування земельною ділянкою. Представник позивача у судове позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила застосувати 2 варіант виділу в натурі із цілого домоволодіння з земельною ділянкою. \~\~Відповідач у судове засідання призначене на 17.04.2018 року не зявився, раніше був присутній у судовому засіданні 29.03.2018 року, в якому не заперечував щодо задоволення позовних вимог позивача та погоджувався на другий варіант поділу земельної ділянки. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. \~\~\~Судом встановлено, що позивачеві по справі [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу 1/2 (однієї другої) частини домоволодіння з господарчими побудовами від 13.06.1966 року, посвідченого нотаріусом Першої Криворізької державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстровано в реєстрі №1-2186, зареєстрованого у Криворізькому міському бюро технічної інвентаризації в реєстрову книгу № 89 стор. № 29, запис № 20179 (а.с. 17-18) належить на праві приватної спільної часткової власності 1/2 частина житлового будинку № 47, яке складається з двох жилих будинків А-1, Б-1 та господарських будівель розташованого за адресою: м. Кривий Ріг, 1-й Мопрівський провулок, який на підставі рішення виконкому перейменовано на вулицю Фесенка (а.с. 25, 27) та на теперішній час на вулицю Кандибінська. Інша 1/2 частини житлового будинку № 47 А по вулиці Кандибінська (Фесенка) в місті [PERSON] належить на праві приватної власності відповідачеві [PERSON], що підтверджується Договором купівлі-продажу від 24.03.1983 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Криворізької державної нотаріальної контори [PERSON] , зареєстрованого Криворізькому Інвентарбюро в реєстрову книгу під № 8 дод. стор. 132, запис 20179 (а.с. 12-14) . Також сторонам на праві приватної спільної часткової власності належить земельна ділянка № 57 по вул. Кандибінська в м. Кривий Ріг , площа земельної ділянки 1000,0 кв.м, кадастровий номер 1211000000:08:336:0036 з межами відповідно до технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення ) меж земельної ділянки в натурі на місцевості, (11.04.2016; Криворізький міськрайонний ввіділ ТОВ «ЦЗТІ» (а.с.10) на підставі якої здійснена державна реєстрація даної земельної ділянки за № 30917624 від 12.08.2016 року, на підставі рішення Виконавчого комітету Криворізької міської ради Дніпропетровської області № 763 від 27.07.2016 року, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 65736329 (а.с. 9 ) та площа земельної ділянки 388,0 кв.м, яка знаходиться в користуванні співвласників [PERSON] та [PERSON], відповідно до ідеальних часток у праві власності на домоволодіння з врахуванням вимог нормативно-правових актів. \~Фактично у користуванні позивача по справі перебуває житловий будинок "Б-1, б, б1, б2 " з господарськими будівлями та спорудами: сарай "В,в", гараж "Д", вбиральня "Ж", ворота, а в користуванні відповідача житловий будинок "А-1,а", з господарськими будівлями та спорудами: сарай "Г", капітальна будівля КЖ, гараж КН, вигрібні ями, убиральня кн., літній душ кн., колонка питна "І", ворота, що підтверджується технічним паспортом від 08.10.2001 р. на садибний житловий будинок №57 по вулиці Кандибінська в м. Кривий Ріг, виконаного Криворізьким інвентарбюро (а.с. 19-24). Щодо фактичного користування земельною ділянкою площею 1000,00 кв.м. співвласник [PERSON] користується суцільною земельною ділянкою площею 230,00 кв.м., а [PERSON] користується суцільною земельною ділянкою площею 770,00 кв.м, стосовно земельної ділянки площею 388,00 кв.м. позивач користується 80 кв.м., а у відповідача 308 кв.м. Норми ст.ст.317,319 ЦК України передбачають, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Так, відповідно до ч.1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно вимог частини 1 статті 364 Цивільного кодексу України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. В частині 3 статті 364 Цивільного кодексу України, зазначено, що у разі виділу співвласником в натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Як випливає з положення ч.1 та ч.3 ст. 367 ЦК України, поділ в натурі майна, яке перебуває у спільній частковій власності, може бути здійснено за домовленістю між співвласниками, шляхом укладання договору про поділ нерухомого майна, який повинен бути вчинений у письмовій формі з обов'язковим його нотаріальним посвідченням учасниками правочину. Проте, в тому випадку, якщо один із співвласників виявив бажання, не залежно від його мотивів, здійснити поділ у натурі майна, що перебуває у спільній частковій власності, однак інший співвласник перешкоджає йому в реалізації такого права будь-яким шляхом, що унеможливлює досягнення домовленості між ними щодо укладання договору про поділ нерухомого майна, такий співвласник має право на звернення до суду з відповідним позовом про поділ (виділ) спільного майна в натурі і таке право підлягає судовому захисту. Відповідно до ст.. 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Ст. 88 Земельного кодексу України передбачено, що учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки, як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 04.10.1991 р. №7 (з подальшими змінами та доповненнями), при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. При вирішенні справ про виділ в натурі часток житлового будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній стороні може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним входом. [PERSON] того, в абз.4 п. 7 та п. 8 Постанови «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 04.10.1991 року №7, Пленум Верховного суду України роз'яснив, що при поділі жилого будинку суд зобов'язаний зазначити\~\~в рішенні,\~\~яка\~\~відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику. Різні господарські будівлі (літні кухні, сараї тощо) є підсобними будівлями і складають з будинком одне ціле. Частиною 4 ст.120 Земельного кодексу України встановлено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»\~\~виходячи з того, що порядок користування спірною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, суд відповідно до ст. 88 Земельного кодексу України бере до уваги цю угоду при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або на житловий будинок і для яких зазначена угода також є обов'язковою. Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №55 від 18.06.2007 року затверджено «Інструкцію щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна», якою визначено порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна (далі - об'єкти нерухомого майна), крім\~\~ земельних\~\~ ділянок,\~\~ та\~\~ застосовується\~\~суб'єктами господарювання, які здійснюють технічну інвентаризацію об'єктів нерухомого майна (далі - суб'єкти господарювання) при підготовці проектних документів щодо можливості проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна. В пункті 2.7. Інструкції визначено, що спори щодо поділу об'єктів нерухомого майна вирішуються в судовому порядку. Так, \~\~згідно до висновку експерта №35/840 від 19.07.2017 року вбачається можливість поділу спірної земельної ділянки та на розгляд суду експертом запропоновано 2 варіанти поділу земельної ділянки кадастровий номер 1211000000:08:336:0036 за адресою: вул. Кандибінська, 57 у м. Кривий Ріг відповідно до ідеальних часток співвласників у праві власності, на думку суду найбільш доцільним варіантом поділу є Варіант №2, згідно якого позивачу з часткою 1/2 пропонується виділити в особисте користування суцільну земельну ділянку площею 500,00 кв.м., в тому числі під житловим будинком літ. «Б-1,б,б1,б2», який належить йому та відповідачу з часткою 1/2 пропонується виділити в особисте користування суцільну земельну ділянку площею 500,00кв.м., в тому числі під житловим будинком літ. «А-1,а», який належить йому. При даному варіанті необхідно забезпечити можливість проходу [PERSON] на територію земельної ділянки що пропонується виділити в особисте користування [PERSON] для можливості обслуговування зовнішньої стіни заднього фасаду житлового будинку літ. «А-1» який належить [PERSON], у вигляді земельного сервітуту площею 7,8 кв.м., та зовнішньої стіни бокового фасаду прибудови літ. «а» до житлового будинку літ. «А-1» площею 6,14 кв.м. Співвласнику [PERSON] необхідно перенести на запропоновану йому для виділу земельну ділянку, вигрібну яму, яка на час дослідження розташована з порушенням п. 3.25б* «Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць». Згідно до п. 11 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 04.10.1991 року № 7, роз'яснив, що одночасно з розв'язанням спору про право власності на будинок, виділ частки або встановлення порядку користування конкретними приміщеннями, суд може також вирішити позов, якщо він заявлений, про порядок використання і розпорядження земельною ділянкою між громадянами, яким жилий будинок належить на праві спільної власності. На підставі вищезазначеного, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. Згідно частини 2 ст. 141 ЦПК України 1/2 частина судових витрат пов'язаних із проведенням експертизи покладаються на відповідача. \~\~\~\~

Outcome: approved