Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинговая компанія УКРБОРГ», Публічного акціонерного товариства «Омега Банк» який є правонаступником Приватного акціонерного товариства «СВЕДБАНКІНВЕСТ»про захист прав споживачів та визнання договору недійсним. Позов мотивує тим, що в 2008 році між позивачем та ПАТ «СВЕДБАНК ІНВЕСТ» було укладено договір споживчого кредитування строком на один рік на суму 10000 грн., який позивачем було виконано, але на сьогоднішній день копія даного договору у нього не збереглась. В 2012 році [PERSON] було отримано лист від ТзОВ «УКРБОРГ» про те що між відповідачами було укладено договір факторингу щодо стягнення з нього заборгованості за договором споживчого кредиту укладеного із ПАТ «СВЕДБАНК ІНВЕСТ». Вважає, що даний договір укладений в порушення норм закону та не уповноваженою на це особою з наступних підстав. Відповідно до відомостей з державного реєстру фізичних та юридичних осіб 22 червня 2010 року було внесено відомості щодо припинення юридичної особи ПАТ «СВЕДБАНК ІНВЕСТ», а договір факторингу був укладений 20 грудня 2010 року. Заступником Голови правління AT «СВЕДБАНК» який діяв на підставі довіреності посвідченої нотаріусом 07.07.2009 року та не був учасником ліквідаційної комісії вказаної юридичної особи. Також позивач взазує, що після укладення між відповідачами договору факторингу на нього щодня здійснювався психологічний тиск з боку ТзОВ «Факторинговая компанія УКРБОРГ», шляхом отримання листів та телефонних дзвінків позивачу та його рідним із погрозами. В зв'язку із цим під дією психологічного тиску позивачем було сплачено ТзОВ «Факторинговая компанія УКРБОРГ», грошову суму у розмірі 10600 гривень 00 копійок. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю із підстав, що викладені у позовній заяві, та пояснив, що при укладенні договору факторингу № 5 який було укладено 20.12.2010 року порушені норми чинного законодавства, у зв'язку з тим, що у заступника Голови правління AT «Сведбанк» були відсутні повноваження на підписання договору оскільки відомості про припинення Приватного акціонерного товариства «Сведбанк Інвест» з яким позивач підписав договір споживчого кредитування були внесені до реєстру 22.06.2010 року, тобто майже через п'ять місяців після припинення ПрАТ «Сведбанк Інвест». Також пояснив, що позивач [PERSON] після укладення відповідачами даного договору отримував погрози на свою адресу та під тиском сплатив суму кредиту у розмірі 10600.00 грн. Просив суд позов задовольнити. Представник відповідача Публічного акціонерного товариства «Омега Банк» який є правонаступником Приватного акціонерного товариства «СВЕДБАНКІНВЕСТ», що діє на підставі довіреності від 10.06.2013 р., Демчук Ю.М. позовні вимоги не визнав повністю. Додатково пояснив, що доводи представника позивача щодо недійсності укладеного договору факторингу у зв'язку з тим, що до державного реєстру фізичних та юридичних осіб 22 червня 2010 року було внесено відомості щодо припинення юридичної особи ПАТ «СВЕДБАНК ІНВЕСТ», а договір факторингу був укладений 20 грудня 2010 року, є безпідставними тому, що в даному випадку було приєднання а не ліквідація. ПАТ «СВЕДБАНК ІНВЕСТ», було приєднано до ПАТ «Омега Банк». Щодо погроз то немає жодного підтвердження його словам, як немає підтвердження того, що позивач борг погасив. Просив суд у задоволенні позову відмовити. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинговая компанія УКРБОРГ», в судове засідання не з'явився, надіслав суду заперечення проти позову, в яких вказав, що жодних порушень чинного законодавства при укладенні договору факторингу не було, а вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими. Просив суд у задоволенні позову відмовити та розгляд справи проводити у відсутності їх представника. Згідно чч.1-3 ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з таких підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що в 2008 році між [PERSON] таПАТ «СВЕДБАНК ІНВЕСТ» було укладено договір споживчого кредитування строком на один рік на суму 10000 грн. В 2012 році [PERSON] отримав лист від ТзОВ «УКРБОРГ» про те що між відповідачами 20.12.2010 року було укладено договір факторингу щодо стягнення з нього кредитної заборгованості за договором споживчого кредиту укладеного із ПАТ «СВЕДБАНК ІНВЕСТ». Даний договір факторингу був підписаний заступником Голови правління AT «СВЕДБАНК» який діяв на підставі довіреності посвідченої нотаріусом 07.07.2009 року та не був учасником ліквідаційної комісії вказаної юридичної особи. Відповідно до відомостей з державного реєстру фізичних та юридичних осіб, 22.06.2010 року було внесено відомості щодо припинення юридичної особи ПАТ «СВЕДБАНК ІНВЕСТ». Позивач [PERSON] та представник позивача вказують на недійсність Договору факторингу № 5 який було укладено 20.12.2010 року між Відповідачами по справі, у зв'язку з тим, що у заступника Голови правління AT «Сведбанк» були відсутні повноваження у посадової особи на підписання оскільки відомості про припинення Приватного акціонерного товариства «Сведбанк Інвест» з яким позивач підписав договір споживчого кредитування були внесені до реєстру 22.06.2010 року, тобто майже через п'ять місяців після припинення ПрАТ «Сведбанк Інвест». Так відповідно до абзацу 2. п. 1.1. Статуту AT «Омега Банк» Погодженого Національним Банком України 24 травня 2013 року «Рішенням Річних Загальних зборів акціонерів від 29 квітня 2013 року Публічне акціонерне товариства «Сведбанк» змінив своє найменування на Публічне акціонерне товариство «Омега Банк», яке виступає правонаступником по всіх правах та зобов'язаннях Публічного акціонерного товариства «Сведбанк»». Відповідно до п. 1.2. Статуту ПAT «Омега Банк» виступає правонаступником по всіх зобов'язаннях Приватного акціонерного товариства «Сведбанк Інвест», приєднаного у процесі реорганізації, яка відбулася відповідно до рішення Позачергових Загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства «Сведбанк» та Приватного акціонерного товариства «Сведбанк Інвест» від 15 червня 2009 року та передавального акту, затвердженого позачерговими Загальними зборами акціонерів Публічного акціонерного товариства «Сведбанк» та Приватного акціонерного товариства «Сведбанк Інвест» від 23 жовтня 2009 року». Відповідно до частини 1 статті 104 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), юридична особа припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов'язків іншим юридичним особам - правонаступникам (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або в результаті ліквідації. Так відповідно до ч. 1. ст. 106 ЦК України злиття, приєднання, поділ та перетворення юридичної особи здійснюються за рішенням його учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, а у випадках, передбачених законом, - за рішенням суду або відповідних органів державної влади. Постановою Правління Національного банку України № 189 від 27 червня 2008 року «Про затвердження Положення про особливості реорганізації банку за рішенням його власників» передбачено, що державна реєстрація змін до статуту банка-правонаступника у зв'язку із приєднанням проводиться лише після надання до Національного банку України документів, що підтверджують дотримання всіх вимог законодавства у процесі реорганізації та лише після отримання погодження статуту Національним банком. Тому, факт проведення державної реєстрації змін до статуту Публічного акціонерного товариства «Омега Банк» є достатнім та належним доказом передання всього майна, всіх прав та обов'язків (включаючи і право на підписання представником ПАТ «Сведбанк» відповідних угод) від ПрАТ "Сведбанк Інвест" до ПАТ «Сведбанк». Положення щодо правонаступництва позивача щодо всіх майнових прав та обов'язків ПрАТ "Сведбанк Інвест" містяться у п. 1.2 нової редакції статуту позивача в якій зазначено, що публічне акціонерне товариство "Сведбанк" виступає правонаступником по всіх правах та зобов'язаннях приватного акціонерного товариства "Сведбанк Інвест". приєднаного у процесі реорганізації, яка відбулася відповідно до рішення Позачергових Загальних зборів акціонерів публічного акціонерного товариства "Сведбанк" та Приватного акціонерного товариства "Сведбанк Інвест" від 15 червня 2009 року та передавального акту, затвердженого позачерговими Загальними зборами акціонерів публічного акціонерного товариства "Сведбанк" та приватного акціонерного товариства "Сведбанк Інвест" від 23 жовтня 2009 року. Отже, станом на день підписання Договору факторингу № 5 від 20.12.2010 року Публічне акціонерне товариство «Сведбанк» мало усі права на підписання цього договору оскільки відповідно до витягу з ЭДРПОУ наданого [PERSON] Приватне акціонерне товариство «Сведбанк Інвест» було припинено внаслідок реорганізації 22.06.2010 року. Тому твердження позивача [PERSON] та представника позивача [PERSON] про недійсність договору через відсутність повноважень у представника банку на його підписання суд вважає такими, що не заслуговують на увагу. Так у відповідності до ст. 215 ЦК України підставою визнання правочину недійсним є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3,5 ст. 203 ЦК України, а саме: зміст правочину не може суперечить вимогам ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, моральним засадам суспільства, особа яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати внутрішній волі, а також правочин має бути спрямований на реальне настання наслідків, що ним обумовлені. Отже в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження твердження позивача та представника позивача про відсутність у посадової особи яка вчиняла правочин необхідного обсягу цивільної дієздатності на момент вчинення правочину, та суд вважає їх голослівними безпідставними та такими, що не відповідають дійсності. Відповідно до ч.2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Ч.3 ст. 18 цього Закону визначено, якого саме змісту умови договору є несправедливими. Крім цього, відповідно до п.4 ч.1 ст. 21 вказаного закону, крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов'язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач. Зазначені умови договору, згідно норм закону України «Про захист прав споживачів», не можуть вважатися несправедливими та такими умовами не порушується принцип рівності сторін договору, оскільки передусім слід врахувати, що кредит наданий саме відповідачем (банком) позивачеві (позичальнику) та такі умови спрямовані на забезпечення повернення кредиту, вищевказані умови договору були погоджені позивачем, як позичальником. Що стосується того, що позивач взазує, що на нього здійснювався психологічний тиск з боку ТзОВ «Факторинговая компанія УКРБОРГ», що виражалось у отриманні ним листів та телефонних дзвінків позивачу із погрозами, а також того, що внаслідок психологічного тиску [PERSON] виплатив ТзОВ «Факторинговая компанія УКРБОРГ», грошові кошти у розмірі 10600 гривень 00 копійок. В судовому засіданні позивачем та представником позивача не було надано жодних належних та допустимих доказів погроз позивачу через надсилання листів та телефонних погроз суду не надано. Суд вважає ці твердження голослівними безпідставними та такими, що не відповідають дійсності. Враховуючи наведене, позовні вимоги [PERSON] є безпідставними та задоволенню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed