Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-29 00:00:00

В квітні 2017 р. орган опіки та піклування звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення її батьківських прав стосовно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач вказує на те, що відповідачка є матір'ю неповнолітнього [PERSON], проте не виконує батьківського обов'язку щодо виховання сина, не піклується про його здоров'я, фізичний та моральний розвиток, дитина з лютого 2017 року перебуває у КЗ "Миколаївський центр соціально-психологічної реабілітації "Миколаївської обласної ради - за рішенням виконкому ММР про негайне відібрання у матері. Мати веде антисоціальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, в помешканні антисанітарія, немає достатньо продуктів харчування, мати не займається вихованням сина, ен контролює його навчання. З приводу неналежного догляду за сином з нею вже проводились бесіди працівниками Служби у справах дітей, вона притягалася до адміністративної відповідальності за ухиляння від виконання батьківських обов'язків за ст.. 184 КупАП, проте відповідачка не змінила свого ставлення до виконання своїх батьківських обов'язків. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив позбавити відповідачку батьківських прав стосовно неповнолітніх дітей. В судовому засіданні представники органу опіки і піклування та Служби у справах дітей підтримали заявлений позов, просили про його задоволення. Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала, просила не позбавляти її батьківських прав. Суду пояснила, що працює неофіційно, отримує стабільний дохід.Про сина завжди піклується , смачно готує їжу, син здібний, добре навчається і без її контролю. Віддала сина на спортивні тренування . Спиртними напоями не зловживає, в стані алкогольного спяніння перед сином не перебуває - це все наклепи її матері. Школу не відвідує через зайнятість на роботі, до того ж [PERSON] там ображають діти та недолюблюють вчителі. З сином має теплі стосунки, він її любить і дуже хоче повернутися додому. Вона регулярно навідує сина кожного місяця, привозить йому подарунки, передає гроші . Не вважає себе поганою матір'ю, просить не забирати сина, надати їй шанс стати хорошою матірю , опікуватися сином, надати йому все необхідне для розвитку. Заслухавши пояснення учасників процесу, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. [PERSON] є матір'ю малолітнього [PERSON] , [INFO]. Батько записаний зі слів матері. З лютого 2017 року [PERSON] перебуває у КЗ "Миколаївський центр соціально-психологічної реабілітації "Миколаївської обласної ради - за рішенням від 10.02.2017 року виконкому ММР про негайне відібрання у матері. За результами неодноразових повідомлень із Миколаївської ЗОШ № 60, де навчався [PERSON], дитина була поставлена на облік служби у справах дітей Адміністрації Центрального району, як такий, що опинився у складних життєвих обставинах, через те, що мати ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків ( наказ від 18.11.2016 року № 129). Згідно інформації ЗОШ № 60, мати учня 5-А класу [PERSON], самоусунулася від контролю з питань навчання та виховання сина, не відвідує батьківські збори, до уроків [PERSON] не готовий, шкільне приладдя брудне, він часто робить необдумані вчинки, порушує правила поведінки в школі. Протягом усього 2016 навчального року стосовно [PERSON] надано багато доаповідних від вчителів щодо його неналежної поведінки та неадекватної реакції матері при вдівідуванні сім'ї. Адміністрація ЗОШ неодноразово зверталася до служби у справах дітей адміністрації Центрального району з заявами щодо порушення питання про притягнення відповідачки до відповідальності за ухиляння від виконання батьківських обов'язків та позбавлення батьківських прав . 25 листопада 2016 року директор школи звернувся до Начальника служби у справах дітей Адміністрації Центрального району ММР з поданням щодо вирішення питання про позбавлення батьківських прав. Як пояснив допитаний в якості свідка соціальний психолог ЗОШ № 60 [PERSON], адміністрацією школи неодноразово відвідувалося родина [PERSON], проте мати або не було вдома і хлопець був без нагляду, або вона перебувала в стані алкогольного сп'яніння і не могла вести адекватну розмову. В будинку брудно, немає опалення, на стінах сирість та пліснява. [PERSON] часто приходив в шкоду брудний і неохайний, голодний і вони годували його в шкільній їдальні. Згідно медичного висновку, дитина здорова, на Д-обліку не перебуває, мати за медичною допомогою не зверталася. Згідно Актів обстеження матеріально-побутових умов проживання родини від 19 листопада 2016 року та від 31 травня 2017 року , двокімнатна квартира [ADDRESS] , де проживає відповідачка з сином, перебуває у занедбаному стані , у дитини є окрема кімната, обладанаа необхідними меблями, проте шпалери обідрані , всюди розкидані речі, брудно, а стіни обмальовані написами дитини "мама не пий". Викликає занепокоєння оголені провода електромережі до лічильника. Як вбачається з матеріалів справи, працівниками Миколаївського міського центру соціальних служб для сім'ї , дітей та молоді багаторазово, з травня 2016 року здійснювалися відвідування сім'ї та профілактичні бесіди з [PERSON], в ході яких вона поводилася агрессивно та вживала ненормативну лексику , з сином існують напружені стосунки та часто виникають конфлікти, через те , що хлопець не слухається та систематично пропускає заняття в школі. Зі слів [PERSON], мати вживає алкогольні напої , інколи іде з дому та запізно повертається. Існує соціально-педагогічна занедбаність дитини з боку матері. При перебуванні матері в стані спяніння, [PERSON] проявляє хвилювання, занепокоєння , тривогу. Згідно Довідки-характеристики Центрального відділу поліції ГУНП України в Миколаївській області, [PERSON] характеризується посередньо, громадський порядок не порушує, скарг від сусідів не надходило , зловживає спиртними напоями. Була притягнута до адміністративної відповідальності за ст.. 184 КУпАП 07 листопада 2016 року за ухиляння від виконання батьківських обов'язків. Висновком органу опіки та піклування від 14 лютого 2017 року підтверджується факт ухиляння матері від виховання та догляду неповнолітнього сина; ведення нею асоціального способу життя та зловживання алкоголем, умови проживання дитини незадовільні та є такими, що загрожують його життю та здоров'ю - вважається за доцільне позбавити відповідачку батьківських прав. Після неодноразової профілактичної роботи із матір'ю [PERSON] ситуація в сім'ї не змінилася, мати втратила авторитет у сина та не контролює його навчання, не займається й належним чином його вихованням та утриманням. Згідно інформації від 08.06.2017 року КЗ" Миколаївський центр соціально-психологічної реабілітації дітей", [PERSON] має підвищений рівень тривожності, низький рівень особистої зрілості, контроль за поведінкою на низькому рівні. Емоційно-вольова сфера порушена. Майже відсутня навчальна мотивація, низький рівень пізнавальної сфери. Щотижня хлопця відвідувала бабуся [PERSON], приносила подарунки та цікавилася його справами. Мати приходила нерегулярно, іноді в нетверезому стані та не було допущена до спілкування з сином. Як пояснила допитана в судовому засіданні в якості свідка бабуся дитини [PERSON], відповідачко дійсно зловживає спиртними напоями, занедбала квартиру, дитина часто голодна, неохайна. Відповідачка часто залишає сина без нагляду надовго, без їжі. Хлопець підростає і така поведінка та стан матері вкрай негативно на ньому відображаються, він стає тривожним та агресивним, конфліктує як з оточуючими, так і з матірю, яка вже втратила будь-який на нього виховний вплив. Вимушена визнати, що навіть в приюті [PERSON] буде значно краще, ніж в тих умовах з рідною матірю. На теперішній час зібрала майже всі документи та бажає забрати онука до себе та оформити опіку. Під час судового розгляду відповідно до статті 12 Конвенції про права дитини на виконання права дитини бути заслуханою з питань, що її торкаються, реалізуючи приписи статті 171 Сімейного кодексу України (далі СК) судом була заслухана думка дитини. Зокрема, малолітній [PERSON] пояснив, що він проживав разом із мамою, яка ніколи його не ображала, проте дуже часто перебувала в стані алкогольного сп'яніння , часто залишала його самого, а ще дуже часто в домі не було їжі і він був голодним. Останні два роки мати дуже сильно п'є, іноді працює , коли працює , то купляє продукти та готує їжу. Він відвідував спортивну секцію, проте мати не платила за заняття і він вимушений був припинити тренування. Мама не контролювала його навчання, а сам він до школи ходити не любив. Дійсно разом з бабусею писав для мами на стінах, щоб вона покинула пиячити. Дуже хоче повернутися з приюта до бабусі, яка завжди здійснювала за ним піклування, бажає проживати саме з бабусею у її будинку в селі, де він перебував кожного літа, у нього там друзі і бабуся його добре розуміє. У відповідності до ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про стан здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток. З матеріалів цивільної справи вбачається, що відповідачка неналежним чином виконує батьківських обов'язків по вихованню і утриманню дитини , оскільки в достатній мірі не піклується про стан його здоров'я, зловживає спиртними напоями, не надає сину достатньої батьківської турботи та матеріального забезпечення. З огляду на наведені обставини, суд визнає поведінку відповідачки ухилянням від виконання батьківських обов'язків по вихованню дитини , що згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України є підставою для позбавлення батьківських прав. Відповідно до положень п. 18 Постанови № 3 Пленуму ВСУ від 30.03. 2007 р. « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад. В даній ситуації суд звертає увагу, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) (пункт 47 рішення Європейського Суду з прав людини (далі Європейський Суд) у справі «Савіни проти України», пункт 49 рішення у справі «Хант проти України»). Тобто, в даному випадку вирішення питання про позбавлення відповідача батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням у їх право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним. Крім того, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. А в силу статті 9 Конституції України Конвенція є частиною національного законодавства і закріплює мінімальні гарантії в галузі прав людини, які можуть бути розширені в національному законодавстві, яке в свою чергу в силу взятих на себе Україною зобов'язань не може суперечити положенням Конвенції (стаття 19 Закону України «Про міжнародні договори» від 29 червня 2004 року № 1906-ІV, стаття 27 Віденської конвенції про право міжнародних договорів). Обов'язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав неповнолітньої дитини не розлучатися з батьками і врахування при цьому якнайкращих інтересів дитини (статті 1, 9 Конвенції про права дитини). Суд, повинен розглядати підстави, наведені для виправдання застосованого заходу, на предмет їх відповідності та обґрунтованості відповідно до пункту 2 статті 8 Конвенції. Беззаперечно, що аналіз того, що має найкраще задовольняти інтереси дитини, є дуже важливим у таких справах (пункт 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Хант проти України). Так, відповідачці, як матері неповнолітньої дитини в провину ставиться ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, що є правовою підставою для позбавлення батьківських прав (пункт 2 частини першої статті 164 СК). Дане поняття є «оціночним» і підлягає дослідженню в кожному конкретному випадку з урахуванням цілої сукупності чинників і факторів. Зокрема, відповідно до роз'яснень, викладених в пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. На думку Суду врахування обставин, які підпадають під визначення дій особи, як «ухилення від виконання батьківських обов'язків» не вичерпуються наведеним вище переліком і підлягають розширеному тлумаченню залежно від особливостей кожної конкретної ситуації. Матеріалами справи підтверджується, що відповідачка схильні до вживання алкоголю , в судовому засіданні знайшло підтвердження, що відповідач не приймає участі в навчально-виховному процесі свого сина (успішністю не цікавляться, класні заходи та батьківські збори не відвідують), не забезпечує належно його життєвих потреб ( нормальне харчування). Наведене в своїй сукупності на думку Суду може свідчити про ухилення відповідачами від виконання своїх батьківських обов'язків. При цьому, в даній конкретній ситуації судом враховується, що з іншої сторони держава має позитивний обов'язок вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз'єднанню дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою та якщо це можливо, не допускаючи розлучення братів і сестер (пункт 52 згаданого вище рішення Європейського Суду у справі «Савіни проти України»). Але реалізація таких обов'язків держави також вимагає від відповідачів активних дій, які б свідчили про їх бажання скористатись такою допомогою держави. Суд зауважує, що протягом розгляду справи в суді відповідачка, хоча і заперечувала не вчинення нею таких дій, проте щиро висловлювала бажання поліпшити своє ставлення до виховання дитини та облаштування власного життя. Також суд враховує, що при з'ясуванні думки дитини в судовому засіданні , [PERSON] хоч і висловив свою згоду на позбавлення матері батьківських прав, проте не усвідомлював наслідків такого, розуміючи це лише як можливість проживати з бабусею. При цьому негативних почуттів до матері він не висловлював, і має бажання повернутися додому та до матері. З огляду на те, що розлучення з батьками надає тяжкий вплив на дитину, Суд розуміє, що таке розлучення має проводитися лише в крайньому випадку, тому перш ніж вдатися до позбавлення батьківських прав в даній ситуації Судом була перевірена можливість застосування менш радикальних заходів. Зокрема враховано, що держава повинна надати батькам сприяння у виконанні ними своїх батьківських обов'язків і відновити або зміцнити здатність сім'ї піклуватися про свою дитину. Таким чином, в даній конкретній ситуації судом на перше місце ставляться «якнайкращі інтереси дитини» оцінка яких включає в себе оцінку і знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення в даному випадку стосовно даної особи (див. пункт 47 Зауважень загального порядку Комітету ООН з прав дитини № 14 (2013) про право дитини на приділення першочергової уваги якнайкращому забезпеченню його інтересів (Пункт 1 статті 3)). Враховуючи пояснення відповідачки, свідків, думку самої дитини , а також певну небезпеку для здоровя і морального виховання [PERSON] у разі його залишення з матірю, суд вважає за доцільне відбрати малолітнього [PERSON] від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав. Таке не позбавляє [PERSON] права, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини, звернутися до суду з заявою про повернення дитини , так і позивача в разі тривалого байдужого ставлення матері до подальшої долі дитини та не намагання її повернути дитину, права звернутися до суду з позовом про позбавлення її батьківських прав. В правовідносинах, що склались між сторонами суд вбачає підстави для попередження відповідачки про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і покладення на органи опіки та піклування контролю за виконанням батьківських обов'язків. Відповідно до правил ст. 167 ЦК України, неповнолітнього [PERSON] необхідно передати на опікування органу опіки та піклування для подальшого влаштування. Додатково Суд враховує, що на даний час правовий статус дитини чітко не визначений, а таке буде сприяти дитині визначити її правовий статус, як захищеної групи осіб і отримати відповідну соціальну допомогу від держави, чого вона на даний час з вини батьків позбавлена, і остання, як законний представник дитини не сприяє цьому протягом тривалого часу. При цьому згідно із частиною другою статті 166 СК особа, позбавлена батьківських прав ( відібрано дитину) , не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Статтею 180 СК передбачений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У зв'язку із чим, відповідно до статті 182 СК, враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, суд знаходить підстави для стягнення з відповідачки аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO], в розмірі 1/4 частині всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до статті 88 ЦПК з відповідачки підлягає стягненню в дохід держави судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: partial