Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-15 00:00:00

15.06.2017 року заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту народження дитини. Зазначила, що [INFO] в м. Феодосія Автономної Республіки Крим народила дитину чоловічої статі, про що 26.07.2016 року Феодосіївським міським відділом ЗАГС Департаменту ЗАГС Мінстерства юстиції Республіки Крим було видано свідоцтво про народження серії [NUMBER]. Заявник у червні 2017 року зверталась до Лиманського МВ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області для реєстрації народженої дитини на території, підконтрольній українській владі, однак їй було відмовлено з огляду на те, що непідконтрольна українській державній владі Автономна Республіка Крим на теперішній час відімкнена від державних реєстрів Міністерства юстиції України, в зв'язку з чим свідоцтво про народження дитини можливо отримати за умови надання медичних документів, які відповідають чинному законодавству України або рішення суду про встановлення факту народження, Заявник була змушена звернутись до суду задля встановлення факту народження дитини в певному місці в певний час, оскільки іншим чином встановити цей факт, на думку заявника, неможливо. Заявник [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Суду пояснила, що мешкала в м. Лиман Донецької області, а з початком бойових дій поїхала до АР Крим, де працевлаштувалася та мешкала. [INFO] в м. Феодосія Автономної Республіки Крим народила дитину - чоловічої статі з вагою 3350 гр., зріст - 53 см. Дитина здорова. Також пояснила що у зареєстрованому шлюбі не перебуває, з батьком дитини стосунки не підтримує. Лиманський МВ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області було своєчасно повідомлено про дату, час та місце розгляду справи судом(а.с.17),однак представник заінтересованої особи для участі в судовому засіданні не прибув, клопотань про розгляд справи за його відсутності до суду не надав. Суд, вислухавши пояснення заявника, дослідивши письмові матеріали по справі, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. [PERSON], народилася [INFO] в м. Красний Лиман Донецької області, є громадянкою України, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.6),у шлюбі не перебуває. Дитина чоловічої статі, була народжена [PERSON] [INFO] в м. Феодосія Автономної Республіки Крим, що підтверджено наданим заявником свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого 26.07.2016 року Феодосіївським міським відділом ЗАГС Департаменту ЗАГС Мінстерства юстиції Республіки Крим (а.с.11). Судне сприймає цей документ як допустимий доказ з огляду на положення Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», але звертає увагу на його зміст, оскільки викладена в ньому інформація підтверджується іншими доказами по справі. Зокрема, в судовому засіданні досліджена медична довідка № 63 видана 14.06.2017 року КЗ «Лиманський центр первинної медико-санітарної допомоги ім. М.І.Лядукіна», відповідно до якої [PERSON] [INFO] взятий на облік в медичному закладі14.06.2017 року(а.с.12), та оглянуто фотографії народженої дитини(а.с.13-14). В судовому засіданні суд також мав можливість безпосередньо бачити дитину заявниці. Крім того, свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що вона є матір'ю заявниці, підтвердила, що 18.07.2016 року її донька, яка в шлюбі не перебувала, в м. Феодосія Автономної Республіки Крим народила хлопчика. Про це свідку стало відомо того ж дня з телефонної розмови з донькою. Приблизно через місяць свідок поїхала до АР Крим, де допомагала доглядати онука. На теперішній час свідок разом з донькою та онуком мешкають в м. Лиман Донецької області. Разом із тим, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема висновки у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey»,«Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republico f Moldova and Russia», «Ila§cu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на території, контрольованій не визнаним на міжнародному рівні державним утворенням. [PERSON] в червні 2017 року зверталася до Лиманського МВ ДРАЦС ГТУЮ у Донецькій області для реєстрації народженої дитини на території, підконтрольній українській владі, однак їй було відмовлено з огляду на те, що непідконтрольна українській державній владі Автономна Республіка Крим на теперішній час відімкнені від державних реєстрів Міністерства юстиції України, в зв'язку з чим свідоцтво про народження дитини можливо отримати за умови надання медичних документів, які відповідають чинному законодавству України, або на підставі рішення суду про встановлення факту народження. Факт відмови у реєстрації народження дитини підтверджено листом Лиманського МВ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 13.06.2017 року № 15.37-5-1113(а.с.10). Заявник позбавлена на теперішній час можливості отримати такі документи. Згідно зі ст. 154 СК України батьки мають право звертатись до суду за захистом прав та інтересів дитини як законні представники без спеціальних на те повноважень. Відповідно до п.7 ч.1 ст.256 ЦПК України встановлення факту народження особи в певний час провадиться тільки у разі неможливості органом ДРАЦС зареєструвати факт народження. Суд встановлює факт народження особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Відповідно до ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України, незалежно від місця проживання заявника. У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Судом встановлено, що малолітня дитина чоловічої статі, народилася [INFO] в м. Феодосія Автономної Республіки Крим, що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданного 26.07.2016 року Феодосіївським міським відділом ЗАГС Департаменту ЗАГС Мінстерства юстиції Республіки Крим. Загальновідомою та такою, що не потребує доказування, за змістом ст. 61 ЦПК України є обставинапроведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей, вихід частини території України, Автономної Республіки Крим, з-під контролю державної влади України. Нормами ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» визначено період проведення антитерористичної операції як час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України; визначено територію проведення антитерористичної операції як територію України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р (зі змінами) затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, в тому числі Автономна Республіка Крим. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» в районі проведення антитерористичної операції можуть вводитися тимчасово обмеження прав і свобод громадян; на вимогу керівників учасників антитерористичної операції підприємства, установи та організації, що знаходяться в районі проведення антитерористичної операції, частково або повністю припиняють свою роботу. Згідно зі ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їхні посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий такими органами та/або особами, є недійсним і не створює правових наслідків. Як вбачається зі змісту Наказу Міністерства юстиції України від 17.06.2014 року № 953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції», доступ користувачів до Єдиних та Державних реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України, зокрема, до Державного реєстру актів цивільного стану громадян, на території Автономної Республіки Крим, тимчасово припинено до закінчення антитерористичної операції. Тимчасово призупинено проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, повторну видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та видачу витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян відділами державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходяться, зокрема, на території Автономної Республіки Крим. Виходячи із засад справедливості та розумності, притаманних цивільному судочинству, суд за таких обставин вважає обґрунтованим твердження заявника про неможливість отримання на території, тимчасово непідконтрольній українській владі, медичних документів, що підтверджують факт народження малолітньої дитини, натеперішній час з об'єктивних причин. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація народження фізичної особи та її походження проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові; походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України. Державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків. Якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. Отже, суд приходить до висновку щодо можливості встановлення факту народження у [PERSON] дитини чоловічої статі в певному місці в певний час і вважає, що перешкод для запису органом ДРАЦС матір'ю дитини [PERSON] при розгляді справи не встановлено. Пунктом 2 підрозділу 1 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затв. наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52/5 (зі змінами) передбачено, що підставою для державної реєстрації народження дитини є, зокрема, медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024 (зі змінами); медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма № 103-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024 (із змінами). Для встановлення народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану цього факту необхідні обставини, які свідчать про реєстрацію цієї події, а також про те, що заінтересована особа не має можливості відновити втрачені або знищені документи про це. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для заявника [PERSON] від встановлення факту народження дитини в певний час залежить можливість в подальшому здійснення дитиною особистих немайнових прав. За таких обставин суд дійшов висновку про те, що заява [PERSON] в порядку окремого провадження про встановлення факту народження особи в певний час підлягає задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved