Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Посилається на те, що рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 10 липня 2020 року шлюб між сторонами розірвано. Від перебування у шлюбі з відповідачем народилася дитина - дочка [PERSON] , 2016 року народження. На даний час дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги не надає, не бере участі у вихованні дитини. А тому просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дочки [PERSON] , 2016 року народження в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, але не менше ніж 50% відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з часу подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 306/1211/20 (провадження № 2/306/552/20) передано на розгляд судді Свалявського районного суду Вінер Е.А. (а.с. 5 ). 17 вересня 2020 року суддею Свалявського районного суду Вінер Е.А. винесено ухвалу про відкриття провадження у справі (а.с. 8). Позивач в судове засідання не з"явилася, проте надала суду заяву в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити (а.с. 10 ). Відповідач в судове засідання не з"явився, надав до суду заяву в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення, у розмірі 1/4 частини (а.с. 11). У зв"язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задоволити, виходячи з наступного. Правовідносини між сторонами випливають із аліментних зобов"язань батьків щодо утримання дітей і врегульовані нормами главою 15 Сімейного кодексу України. Статтями 8, 11 ЗУ "Про охорону дитинства" визначено, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 180-181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у разі недосягнення згоди між батьками щодо їх участі у витратах на утримання дитини, суд своїм рішенням визначає розмір аліментів на утримання дитини. Так, судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22 липня 2016 року виданого Мукачівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Закарпатської області батьком [PERSON] , [INFO] є відповідач [PERSON] (а.с. 4). Пунктом 17 постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 р. передбачено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 СК) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК ) і виплачуються щомісячно. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року передбачено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи те, що домовленість між позивачем та відповідачем про сплату аліментів в добровільному порядку на утримання дитини відсутня, відповідач позов визнав та не заперечує проти задоволення, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання дитини [PERSON] , 2016 року народження в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше ніж 50% відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи 08 вересня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст.430 ч.1 ЦПК України, суд вважає за можливе допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. За правилами ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 840,80 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved