Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

27 квітня 2015 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому заявлена вимога про стягнення заборгованості за кредитним договором. Так, ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] 22 жовтня 2008 року укладено кредитний договір, згідно з яким останньому видано кредит у розмірі 15000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість. Станом на 31 березня 2015 року сума заборгованості складає 24849 грн. 68 коп., де 14850 грн. 87 коп. - сума заборгованості за кредитом, 8277 грн.40 коп. - сума заборгованості по процентах за користування кредитом, 300 грн. 00коп. - заборгованість за пенею та комісією за користування кредитом, а також 250 грн. - сума штрафу (фіксова частина), 1171 грн. 41 коп. - сума штрафу (процентна складова). Відповідач в добровільному порядку не вжив заходів щодо погашення заборгованості, тому ПАТ КБ "ПриватБанк" вимушений звернутись до суду із вищевказаним позовом. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином. Представник позивача у письмовій заяві повідомив судові про те, що ПАТ"КБ"ПриватБанк" підтримує заявлені вимоги по тих підставах, які були викладені в позовній заяві, та прохає справу розглянути справу без участі свого представника, не заперечує проти винесення заочного рішення в разі неявки відповідача в судове засідання. Виходячи з наведеного, а також положень ч.2 ст.158 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце його проведення повідомлявся належним чином ( згідно ч.9 ст.74 ЦПК України), причини своєї неявки судові не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без його участі не заявив, заперечень проти позову не надав. Неявка в судове засідання відповідача, судом розцінюється, як зловживання процесуальними правами та намагання затягнути розгляд справи. Згідно із положенням статті 169 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи лише в разі першої неявки в судове засідання належним чином повідомлені сторони без поважних причин, з урахуванням поважності або неповажності явки сторін до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Отже, згідно із вимогами ЦПК України суд не повинен з'ясовувати причини повторної неявки належним чином повідомленого відповідача у судове засідання, тому на підставі ст.169, 224 ЦПК України, за письмової згоди представника позивача ПАТ "КБ"ПриватБанк", суд ухвалює заочне рішення. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, з'ясувавши позицію позивача у справі, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надавши їм оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. 22 жовтня 2008 року [PERSON], підписавши Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ( далі- Умови) у ПриватБанку, став клієнтом ПАТ "КБ"ПриватБанк" (правонаступник закритого акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", державна реєстрації проведених змін від 17 липня 2009року) та отримав кредитну карту "Універсальна.30днів пільгового періоду" та кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно п.п.3.2,3.3 Умов, клієнт надає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт надає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого кредитного ліміту, встановленого банком. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява з "Умовами та правилами надання банківських послуг", складають між ним та банком договір, що підтверджується відповідним підписом в анкеті-заяві. В продовж дії договору банком було прийто рішення про збільшення кредитного ліміту. При укладенні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України. Згідно цієї статті , договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до стст.526,1054 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається та позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з п.6.5 Умов, позичальник зобов"язується погашати заборгованість за кредитом, відсоткам за його використовування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно п.6.6 Умов, у разі невиконання зобов"язань за договором, на вимогу банку виконати зобов"язання з повернення кредиту ( у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку. Власник карти зобов"язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту ( п.6.7 Умов). Згідно Умов, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов"язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов"язаний сплатити банку штраф в розмірі 250 грн. + 5% від суми позову. Свої зобов"язання за кредитним договором позивач виконав в повному обсязі, надав грошові кошти на рахунок відповідача, а останній отримав вказані кошти. Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов"язковим для виконання сторонами. Згідно ст.525, ч.2 ст.615 ЦК України, одностороння відмова від зобов"язання або одностороння зміна його уомв не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов"язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов"язання. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальниика процентів від суми позики в розмірі , що передбачено договором. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно п.9.12 Умов , договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автомотично лонгується на той самий період. Відповідно до ч.1 ст.598, 599 ЦК України, зобов"язання припиняються частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов"язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. В матеріалах справи відсутня заява відповідача, якою він інформує банк про припинення дії договору, заперечень стосовно вимог позивача відповідач на час розгляду справи не надав. Впродовж дії кредитного договору відповідачем було порушено вимоги вказаного договору, щодо своєчасності сплати кредиту, відповідач неналежним чином та не у повному обсязі виконував свої зобов'язання за вищезазначеним кредитним договором, у зв'язку із чим, станом на 31 березня 2015 року сума заборгованості складає 24849 грн. 68 коп., де 14850 грн. 87 коп. - сума заборгованості за кредитом, 8277 грн.40 коп. - сума заборгованості по процентах за користування кредитом, 300 грн. 00коп. - заборгованість за пенею та комісією за користування кредитом, а також 250 грн. - сума штрафу (фіксова частина), 1171 грн. 41 коп. - сума штрафу (процентна складова). На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов"язання, заборгованість за договором не погашає. Зважаючи на вищевикладене суд прийшов до висновку, що нараховані відсотки за користування кредитом - є винагородою банку, передбачені кредитним договором і тому підлягають стягненню з боржника в повному обсязів сумі 8277 грн.40 коп. Що стосується стягнення штрафів при порушенні відповідачем строків платежів за договором в сумі 250 грн. (фіксована частина) та 1171 грн. 41 коп.(процентна складова), суд виходить з наступного: Статтею 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" від 02.09.2014р. №1669-УІІ встановлено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією його паспорта. Згідно з Розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року № 1053-р,м.Сніжне Донецької області входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Аналізуючи викладені обставини справи та беручи до уваги в сукупності всі докази, суд приходить до висновку, що штрафи (фіксована частина і процентна складова), які нараховані банком до сплати, у сумі 250 грн. та 1171 грн. 41 коп. з 14 квітня 2014 року стягненню не підлягають. Що стосується стягнення заборгованості за пенею та комісією за користування кредитом в сумі 300 грн., суд виходить з наступного: позивачем заявлена вимога про стягнення з відповідача суми заборгованості за комісією за користування кредитом та пенею, однак доданий розрахунок цієї суми є загальним для комісії та пені (суми комісії та пені в розрахунку зазначені в загальній колонці). Разом з цим, комісія та пеня є різними поняттями, рівно як й підстави для їх обрахування. Зазначене свідчить про те, що заявлені банком вимоги в цій частині є неконкретними, під час розгляду справи позивачем не уточнені, окремі розрахунки заборгованості за комісією та за пенею відсутні, тому в цій частині вимоги позивача про стягнення з відповідача суми заборгованості за комісією за користування кредитом та пенею задоволенню не підлягають. Враховуючи вище викладене, а також те, що неналежне виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором підтверджене доказами, виходячи із встановлених ст.526 ЦК України загальних умов виконання зобов'язання, передбаченого ст.629 ЦК України принципу обов'язковості договору, з відповідача на користь ПАТ"КБ"ПриватБанк" підлягає стягненню сума заборгованості станом на 31 березня 2015 року у розмірі 23 128 грн. 27 коп. Оскільки позовні вимоги ПАТ"КБ"ПриватБанк" щодо стягнення заборгованості задоволені частково, тому суд в порядку ст.88 ЦПК України має підстави для стягнення з відповідача на користь позивача понесених останнім судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial