Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в якому просив звільнити квартиру, що розташована за адресою [ADDRESS] з-під арешту, накладеного Фрунзенським ВДВС ХМУЮ, постановою про арешт боржника та оголошення заборони на її відчуження ВП №36333148 від 04.02.2013р. В обґрунтування позову зазначив, що рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 30.11.2016р. за позовом ПАТ «ВіЕйБі» до [PERSON] в рахунок погашення заборгованості за договором позики від 27.03.2016р. в розмірі 3295418,42 грн., звернуто стягнення на предмет іпотеки - трикімнатну квартиру [ADDRESS] . В подальшому, 04.07.2019р. між ПАТ «ВіЕйБі» та позивачем АТ «Кристалбанк» укладено договір про відступлення парва вимоги №24436, за яким позивач набув право вимоги до [PERSON] . Ухвалою Ленінського районного суду м.Харкова від 26.09.2019р. у цивільній справі №642/4426/16-ц було замінено стягувача з ПАТ «ВіЕйБі» на АТ «Кристалбанк». В процесі виконавчого провадження ВП №36333148, постановою Фрунзенського ВДВС ХМУЮ (правонаступником якого є Міжрайонний ВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харкова) від 04.02.2013р. було накладено арешт на вищевказаний предмет іпотеки. В подальшому, 29.10.2015р. виконавчі листи були повернуті стягувачу. Арешт на майно, що є предметом іпотеки наразі не зщнятий з метою забезпечення стягнення виконавчого збору на користь держави, яка не є іпотекодержателем. Ухвалою від 02 грудня 2019 року було відкрито провадження у даній справі, та її розгляд проводиться в порядку загального позовного провадження. Представником позивача подано заяву про розгляд справи в їх відсутність. Відповідач [PERSON] подав клопотання про розгляд справи за його відсутність, де зазначив, що позов підтримує. Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах відзиву на позов, заяв або клопотань до суду не подав. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. 29.03.2007р. ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний банк» та [PERSON] уклали іпотечний договір щодо трикімнатної квартири [ADDRESS] , в забезпечення виконання [PERSON] кредитного договору №114 від 29.03.2007р. (а.с. 7-9) [PERSON] є власником трикімнатної квартири [ADDRESS] (а.с. 12-15) Рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 30 листопада 2016р. №642/4426/16 було задоволено позов ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний банк» до [PERSON] , про звернення стягнення на предмет іпотеки. В рахунок погашення заборгованості за договором позики від 27.03.2016 року, укладеному між ПАТ «ВіЕйБі» та [PERSON] у розмірі 3 295418,42 грн., що є еквівалентом 130840,52 доларів США, звернути стягнення на предмет іпотеки згідно іпотечного договору від 29.03.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Тимченко Т.М. а саме: трикімнатна квартира [ADDRESS] , загально площею 55,2 кв. м., шляхом його продажу ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» від свого імені будь-якій особі-покупцю за початковою ціною, визначеному на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності під час його реалізації. (а.с. 5-6) Ухвалою Ленінського районного суду м.Харкова від 26.09.2019р. замінено стягувача ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (код ЄДРПОУ 19017842) на його правонаступника - Акціонерне товариство «КРИСТАЛБАНК» (код ЄДРПОУ 39544699) у цивільній справі № 642/4426/16-ц відносно боржника [PERSON] . (а.с. 10-11) За виконавчими провадженнями ВП 33610879 та ВП 33610729, які перебували у Фрунзенському ВДВС м.Харків, виконавчі дії проводилися на підставі виконавчого листа №2-2796/11, виданого 24.05.2012р. Фрунзенським районним судом м.Харкова, за яким стягувачем був ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», а боржником - [PERSON] . Виконавчі провадження ВП 33610879 та ВП 33610729 19.06.2021р. були приєднані до зведеного виконавчого провадження ВП 36333148. 07.02.2013 року на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП 36333148, виданої 04.02.2013р. Фрунзенським ВДВС ХМУЮ, було накладено арешт на предмет іпотеки (номер запису про обтяження 104659). (а.с. 16-23, 12) Виконавчі провадження ВП 33610879 та ВП 33610729 були виведені із зведенного виконавчого провадження постановами від 29.10.2015р. постановами Фрунзенського ВДВС ХМУЮ у зв`язку з завершенням виконавчого провадження. (а.с. 21-18) Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Статтею 3 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі порушення боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Статтею 4 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Особливості звернення стягнення на заставлене нерухоме майно визначено також положеннями Закону України «Про виконавче провадження». Оскільки АТ «Кристалбанк» набуло статус стягувача 29.08.2019р., до правовідносин належить застосувати положення Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року. Арешт майна, який залишається накладеним на вказану у позові квартиру, робить неможливим для позивача здійснити звернення на неї, як на предмет іпотеки для задоволення своїх вимог. Відповідно до п.9 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», за змістом частини четвертої статті 54 Закону України «Про виконавче провадження», у разі накладення державним виконавцем арешту на майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, заставодержатель цього майна має право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. В свою чергу, частиною 7 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку". Відповідно до вимог частини 3 ст.33 Закону України «Про іпотеку» передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі: рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Таким чином, арешти, накладені органами виконавчої служби, позбавляють іпотекодержателя можливості реалізувати виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу предмету іпотеки будь-якій третій особі, хоча таке право іпотекодержателя було надано рішенням суду першої інстанції від 08.02.2017р. Крім того, згідно ст. 14 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрації обтяжень" пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Обтяжувач вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. В даному випадку, арешти заставленого майна порушують пріоритетне право позивача, як іпотекодержателя на задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна. Наявність арештів іпотечного майна перешкоджає іпотекодержателю реалізувати свої правомочності у порядку, визначеному статтею 38 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до приписів ч.2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідносин, припинення правовідносин та інше. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Таким чином, позивач, як іпотекодержатель, має право на захист свого порушеного права на безперешкодне звернення стягнення на іпотечне майно. Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі "Агрокомплекс проти України" від 06.10.2011р., існування заборгованості, яка підтверджена остаточним і обов`язковим для виконання судовим рішенням, дає особі, на користь якої таке рішення винесено, підґрунтя для «законного сподівання» на виплату такої заборгованості і становить "майно" цієї особи у значенні статті 1 Першого протоколу. Відсутність у позивача можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного найого користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим пунктом статті 1 Першого протоколу (рішення ЄСПЛ у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України", від 15.10.2009). Також у рішенні ЄСПЛ від 18.05.2004 у справі "Продан проти Молдови" суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантований Європейською конвенцією з прав людини, буде ілюзією, якщо правова система держав, які ратифікували Конвенцію, дозволятиме остаточному, обов`язковому судовому рішенню залишатися невиконаним, завдаючи шкоди одній зі сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved