Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-30 00:00:00

23 травня 2016 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому заявлена вимога про стягнення заборгованості за кредитним договором. Так, між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] 07.10.2007 року укладено кредитний договір, згідно з яким останньому видано кредит у розмірі 15000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач [PERSON] порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість. Станом на 30 квітня 2016 року сума заборгованості складає 54358 грн. 92 коп., де 14614 грн. 47 коп. - сума заборгованості за кредитом, 36817 грн.83 коп. - сума заборгованості по процентах за користування кредитом, 100 грн.00 коп.- заборгованість за пенею та комісією, а також 250 грн. - сума штрафу (фіксова частина), 2576 грн. 62 коп. - сума штрафу (процентна складова). Відповідач в добровільному порядку не вжив заходів щодо погашення заборгованості, тому ПАТ КБ "ПриватБанк" вимушений звернутись до суду із вищевказаним позовом. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином. Представник позивача у письмовій заяві повідомив судові про те, що ПАТ"КБ"ПриватБанк" підтримує заявлені вимоги по тих підставах, які були викладені в позовній заяві, та прохає справу розглянути справу без участі свого представника, не заперечує проти винесення заочного рішення в разі неявки відповідача в судове засідання. Виходячи з наведеного, а також положень ч.2 ст.158 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце його проведення повідомлявся належним чином ( згідно ч.9 ст.74 ЦПК України), причини своєї неявки судові не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без його участі не заявив, заперечень проти позову не надав. Судом були використані всі можливі способи сповіщення відповідача про час та місце розгляду справи, але вони виявилися марними. Неявка в судове засідання відповідача, судом розцінюється, як зловживання процесуальними правами та намагання затягнути розгляд справи. Згідно із положенням статті 169 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи лише в разі першої неявки в судове засідання належним чином повідомлені сторони без поважних причин, з урахуванням поважності або неповажності явки сторін до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Отже, згідно із вимогами ЦПК України суд не повинен з'ясовувати причини повторної неявки належним чином повідомленого відповідача у судове засідання, тому на підставі ст.169, 224 ЦПК України, за письмової згоди представника позивача ПАТ "КБ"ПриватБанк", суд ухвалює заочне рішення. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, з'ясувавши позицію позивача у справі, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надавши їм оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. 07 жовтня 2007 року [PERSON] , підписавши Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (далі- Умови) у ПриватБанку, став клієнтом ПАТ "КБ"ПриватБанк" та отримав платіжну карту "Універсальна" зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00,6 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно п.п. 3.2, 3.3 Умов, клієнт надає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт надає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого кредитного ліміту, встановленого банком. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява з Умовами та правилами надання банківських послуг" затвердених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року та "Тарифами банку", складають між ним та банком договір, що підтверджується відповідним підписом в анкеті-заяві. При укладенні договору сорони керувались ч.1 ст.634 ЦК України. Згідно цієї статті, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до стст.526,1054 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається та позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти. Свої зобов"язання за кредитним договором позивач виконав в повному обсязі, надав грошові кошти на рахунок відповідача, а останній отримав вказані кошти. Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов"язковим для виконання сторонами. Згідно ст.525, ч.2 ст.615 ЦК України, одностороння відмова від зобов"язання або одностороння зміна його уомв не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов"язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов"язання. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальниика процентів від суми позики в розмірі , що передбачено договором. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.598, 599 ЦК України, зобов"язання припиняються частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов"язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. В матеріалах справи відсутня заява відповідача, якою він інформує банк про припинення дії договору, заперечень стосовно вимог позивача відповідач на час розгляду справи не надав. Впродовж дії кредитного договору відповідачем було порушено вимоги вказаного договору, щодо своєчасності сплати кредиту, відповідач неналежним чином та не у повному обсязі виконував свої зобов'язання за вищезазначеним кредитним договором, у зв'язку із чим, станом на 30 квітня 2016 року сума заборгованості складає 54358 грн. 92 коп., де 14614 грн. 47 коп. - сума заборгованості за кредитом, 36817 грн.83 коп. - сума заборгованості по процентах за користування кредитом, 100 грн.00 коп.- заборгованість за пенею та комісією, а також 250 грн. - сума штрафу (фіксова частина), 2576 грн. 62 коп. - сума штрафу (процентна складова). На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов"язання, заборгованість за договором не погашає. Зважаючи на вищевикладене суд прийшов до висновку, що нараховані відсотки за користування кредитом - є винагородою банку, передбачені кредитним договором і тому підлягають стягненню з боржника в повному обсязів сумі 36817 грн.83 коп. Що стосується стягнення штрафів при порушенні відповідачем строків платежів за договором в сумі 250 грн. (фіксована частина) та 2576 грн. 62 коп.(процентна складова), суд виходить з наступного: Статтею 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" від 02.09.2014р. №1669-УІІ встановлено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією його паспорта. Згідно з Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року № 1053-р, м.Сніжне Донецької області входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. З наданого розрахунку вбачається, що відповідачу позивачем нараховано пеню та комісію станом на 14 квітня 2014 року на загальну суму 00 грн.00 коп.. Після несплати відповідачем кредиту та відсотків, позивач з 14 квітня 2014 року продовжував нараховувати відповідачу пеню та комісію, і яка станом на 30 квітня 2016 року становить 100 грн.00 коп. Аналізуючи викладені обставини справи та беручи до уваги в сукупності всі докази, суд приходить до висновку, що нарахована пеня та комісія відповідачу в сумі 100 грн.00 коп. задоволенню не підлягають. Що стосується штрафу, то його нарахування здійснено банком через 30 днів з дати припинення відповідачем сплати кредиту та відсотків, до якого відповідач не приступив у встановлені строки. В подальшому кредит не сплачувався в обумовленій щомісячній сумі, тому банком після несплати частини тіла кредиту та відсотків було нараховано штрафи у сумі 250 грн.00коп (фіксована частина) та 2576 грн. 62 коп. (процентна складова від суми заборгованості). Проте, враховуючи, що до розрахунку штрафу як процентної складової було включено заборгованість по пені та комісії у сумі 100 грн.00 коп., у задоволенні судом якої задоволено частково , то сума штрафу підлягає перерахунку. Так з відповідача підлягає стягненню сума штрафу як процентної складової в розмірі: ( 14614,47 + 36817,83 ) х 5 / 100 % = 2571 грн.61 коп., яка підлягає стягненню на користь банку разом з фіксованою частиною штрафу в розмірі 250 грн. Враховуючи вище викладене, а також те, що неналежне виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором підтверджене доказами, виходячи із встановлених ст.526 ЦК України загальних умов виконання зобов'язання, передбаченого ст.629 ЦК України принципу обов'язковості договору, з відповідача на користь ПАТ"КБ"ПриватБанк" підлягає стягненню сума заборгованості станом на 30 квітня 2016 року у розмірі 54 253 грн.91 коп. Оскільки позовні вимоги ПАТ"КБ"ПриватБанк" щодо стягнення заборгованості задоволені частково, тому суд в порядку ст.88 ЦПК України має підстави для стягнення з відповідача на користь позивача понесених останнім судових витрат, в межах сплати судового збору .

Outcome: partial