Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

Публічне акціонерне товариство державний ощадний банк України в особі філії Одеське обласне управління АТ „Ощадбанк" звернулося до суду із зазначеним позовом у якому просив: в рахунок погашення заборгованості [PERSON] у розмірі 1644792,09 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 11.12.2007 року, а саме житловий будинок, загальною площею 66,20 кв.м., житловою площею 41,60 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 11.12.2007 р.; земельну ділянку, площею 0,209 га, розташовану за адресою: [ADDRESS], цільове призначення якого - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий [NUMBER], шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початкового ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій; встановити вищий пріоритет публічного акціонерного товариства державний ощадний банк України в особі філії Одеське обласне управління АТ „Ощадбанк" на предмет іпотеки за іпотечним договором від 11.12.2007 р. вказаний вище; Виселити [PERSON] з житлового будинку, загальною площею 66.20 кв.м., житловою площею 41,60 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS] та зняти з реєстраційного обліку у Головному управлінні державної міграційної служби України в Одеській області; стягнути сплачений судовий збір з відповідача. В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що між позивачем та відповідачем 11.12.2007 р. було укладено договір про іпотечний кредит №1761/166, відповідно до якого відповідачу надано кредит у сумі 632000 грн., та відповідач зобов'язався повернути кредитні кошти та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 14% в строк до 11.12.2027 р. У якості забезпечення виконання зобов'язання по кредитному договору між позивачем та відповідачем, 11.12.2007 р. був укладений іпотечний договір, згідно якого позивачу передано в іпотеку: житловий будинок, загальною площею 66,20 кв.м., житловою площею 41,60 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 11.12.2007 р.; земельна ділянка, площею 0,209 га, розташовану за адресою: [ADDRESS], кадастровий [NUMBER]. У зв'язку із невиконанням відповідачем умов кредитного договору та іпотечного договору виникла заборгованість за кредитом, яка не погашається та складає 1644792,09 грн. З зазначених підстав позивач вимушений звернутися до суду з вказаним позовом. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. В частині оцінки предмета іпотеки, представник позивача зазначила, що оцінка буде здійснена суб'єктом оціночної діяльності але не на час розгляду справи, а на час здійснення виконавчих дій. Відповідач, який належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, з невідомих суду причин, та від нього не надійшло повідомлення про причини неявки. Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв'язку з неявкою відповідача без поважних причин, враховуючи згоду представника позивача на ухвалення заочного рішення, судом ухвалено рішення про заочний розгляд справи. Судом встановлено, що 11.12.2007 р. між ВАТ „Державний ощадний банк України" та [PERSON] було укладено іпотечний договір, предметом іпотеки є житловий будинок, загальною площею 66,20 кв.м., житловою площею 41,60 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS], та земельна ділянка за зазначеною адресою, кадастровий номер [NUMBER] (а.с. 16,17). Зазначений житловий будинок та земельна ділянка належать [PERSON] відповідно до договорів купівлі-продажу (а.с. 18,19). Також 11.12.2007 р. між ВАТ „Державний ощадний банк України" та [PERSON] було укладено договір про іпотечний кредит №1761/166 відповідно до якого відповідачу надано кредит у сумі 632000 грн. (а.с. 20-22). Однак відповідач належним чином свої обов'язки не виконує, у зв'язку з чим виникла заборгованість по поверненню кредиту за договором, яка складає 1644792,09 грн.(а.с. 6-12). Крім того, встановлено, що на час розгляду справи, позивачем не надало до суду звіт суб'єкта оціночної діяльності про визначення вартості нерухомого майна (предмету іпотеки), з будь якими заявами представник позивача до суду не звертався та наполягав на тому, що такий звіт буде наданий при здійснені виконавчих дій. В силу ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Статтею 37 Закону України «Про іпотеку» (в ред. від 12.05.2006р.), Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний відшкодувати іпотекодавця перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. Пунктами 39, 41 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30.03.2012р., зазначено, що з урахуванням положень частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Відповідно до частини першої статті 590, статті стягнення на предмет застави/іпотеки здійснюється лише за рішенням суду, якщо для укладення такого договору щодо майна фізичної особи вимагалось отримання згоди чи дозволу іншої особи чи органу. При вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позов задоволенню не підлягає, оскільки, після роз'яснень представнику позивача в порядку ст. ст. 10, 11 ЦПК України, про наслідки вчинення або не вчинення певних процесуальних дій, не надав до суду оцінку вартості іпотечного майна проведеного суб'єктом оціночної діяльності, не звертався із таким клопотанням і під час розгляду справи та наполягав на розгляді справи за відсутності оцінки. Згідно з частиною четвертою статті 9, статті 109 Житлового кодексу України, статей 39-40 Закону України "Про іпотеку" виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення. При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Враховуючи те, що вимоги про виселення відповідача, є похідними від вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки (ст. 39 - 40 Закону України «Про іпотеку»), в задоволенні яких відмовлено, то і такі вимоги (про виселення) задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed