Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

Харківський національний університет внутрішніх справ звернувся до Ріпкинського районного суду Чернігівської області з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням в сумі 20 603 грн. 52 коп., обґрунтовуючи позов тим, що: - [PERSON], згідно наказу Харківського національного університету внутрішніх справ від 10.08.2011 р. № 413/ос, прийнято на службу в органи внутрішніх справ і зараховано курсантом Харківського національного університету внутрішніх справ з 10.08.2011 року; - 10 серпня 2011 року між Харківським національним університетом внутрішніх справ, УМВС України в Чернігівської області, та [PERSON], було укладено Договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України, в п. 2.3.6 якого міститься припис про те, що він зобов'язаний відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком, а в п. 3.2 якого міститься припис про те, що підставою для відшкодування фактичних витрат на підготовку є відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання; - [PERSON], згідно наказу Харківського національного університету внутрішніх справ від 05.07.2014 р. № 141/ос, відраховано зі складу курсантів та відкомандировано до УМВС України в Чернігівської області для подальшого проходження служби; - [PERSON], згідно наказу ГУНП в Чернігівській області від 7 листопада 2015 р. № 1 о/с, з 7 листопада 2015 р. переведено до національної поліції та присвоєне спеціальне звання "лейтенант поліції"; - [PERSON], згідно наказу ГУНП в Чернігівській області від 28 квітня 2016 р. № 76 о/с, з 29 квітня 2016 р. звільнено зі служби в поліції за п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (за власним бажанням) з посади старшого слідчого Ріпкинського ВП ЧВП ГУНП в Чернігівській області; - [PERSON], згідно довідки-розрахунку витрат, пов'язаних з утриманням курсанта, складеної, відповідно до Порядку розрахунку витрат, пов'язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затвердженого Спільним наказом від 16.07.2007 р. № 419/831/240/605/537/219/534 Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації державної прикордонної служби, Міністерства фінансів України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України, зобов'язаний відшкодувати витрати, пов'язані з його утриманням у Харківському національному університеті внутрішніх справ в сумі 20 603 грн. 52 коп.; - [PERSON] добровільно вказані кошти Харківському національному університеті внутрішніх справ не відшкодував, тому їх стягнення відбувається в судовому порядку. Уповноважені представники Харківського національного університету внутрішніх справ в судові засідання не з'являлись, просили розглядати справу у їх відсутність. При цьому, представник Харківського національного університету внутрішніх справ Гаврилюк В.В. направила на адресу суду "Пояснення в обґрунтування позовних вимог" від 08.11.2016 р., в якій, з посиланням на приписи Порядку розрахунку витрат, пов'язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затвердженого Спільним наказом від 16.07.2007 р. № 419/831/240/605/537/219/534 Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації державної прикордонної служби, Міністерства фінансів України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України, та на: 1) довідку, за підписом начальника відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ХНУВС, щодо грошового забезпечення [PERSON]; 2) довідки-розрахунки витрат на харчування [PERSON], за підписом начальника відділення продовольчого забезпечення ХНУВС; 3) довідки-розрахунки про вартість фактично отриманого [PERSON] речового майна та лазне прального забезпечення за підписом начальника відділення речового забезпечення ХНУВС; 4) розрахунки комунальних послуг за період навчання, за підписом начальника комунально-експлуатаційного відділення ХНУВС, детально мотивувала вартість відшкодування фактичних витрат на: грошове забезпечення в сумі 5 153 грн. 26 коп.; продовольче забезпечення (по 19.06.2014 р.) в сумі 6 332 грн. 46 коп.; речове забезпечення в сумі 2 741 грн. 18 коп., та вартість житлово-комунальних послуг і спожитих енергоносіїв в сумі 6 376 грн. 62 коп.. Також представником позивача вказувалось, що: - наведені розрахунки [PERSON] не оскаржувались, ані протягом навчання в ХНУВС, ані протягом роботи у практичному підрозділі, що свідчить про те, що відсутні підстави не приймати вказані розрахунки; - [PERSON] був ознайомлений з щорічними витягами з наказів про переведення курсантів на наступний курс, в яких містились загальні витрати на його утримання за відповідний навчальний рік та з ними був згодний. Крім того, представник Харківського національного університету внутрішніх справ Хоменко А.О. направила на адресу суду "Пояснення по справі" від 6 лютого 2017 р., в яких вказала, що: - оскільки [PERSON] не був прийнятий на службу в органи Національної поліції, а прибув до ГУНП в Чернігівській області для продовження служби, звідки, в подальшому, останнього з 29 квітня 2016 р. було звільнено зі служби в поліції за п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (за власним бажанням), то в силу п. 2.3.6., п. 3.2 Договору від 10.08.2011 р. про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України, ч. 4 ст. 74 Закону України "Про Національну поліцію", п. 2 Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затвердженого Постановою Кабінета Міністрів України від 01.03.2007 р. № 313 та вказаної вище довідки-розрахунку витрат, пов'язаних з утриманням курсанта, зобов'язаний відшкодувати витрати, пов'язані з його утриманням Харківському національному університеті внутрішніх справ в сумі 20 603 грн. 52 коп.; - Харківський національний університет внутрішніх справ, як державний вищий навчальний заклад четвертого рівня акредитації, який підпорядкований Міністерству внутрішніх справ України, у зв'язку з набранням з 6 серпня 2015 р. чинності Законом України "Про Національну поліцію", віднесено до вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських; - Харківський національний університет внутрішніх справ, як вищий навчальний заклад із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських має право стягувати зазначені вище кошти, оскільки основним органом, який встановлює порядок добору, направлення та зарахування на навчання є Міністерство внутрішніх справ України, тому усі нормативно-правові акти, які було прийнято до втрати чинності Законом України «Про міліцію», а саме: вказана вище постанова Кабінету Міністрів України від 1 березня 2007 року № 313, наказ МВС України 14.05.2007 № 150 «Про затвердження Типового договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України», наказ МВС України від 14.02.2008 № 62 «Про затвердження Положення про вищі навчальні заклади МВС» та вказаний вище спільний наказ від 16.07.2007 № 419/831/240/605/537/219/534 є чинними та повністю обґрунтовують правомірність стягнення з [PERSON] витрат пов'язаних з утриманням особи у ВНЗ МВС України; - Кабінетом Міністрів України, на виконання ч. 4 ст. 74 Закону України "Про Національну поліцію", не прийнято Порядок відшкодування поліцейськими, звільненими зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів Міністерству внутрішніх справ України витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищому навчальному закладі; - УМВС України в Чернігівській області фактично ліквідовано, а ГУНП в Чернігівській області не є правонаступником УМВС як юридичної особи, проте відповідач [PERSON] перейшов для подальшого проходження служби з міліції в поліцію, тобто залишився в системі органів внутрішніх справ на публічній (державній) службі, з якої звільнився не відпрацювавши трьох років, у зв'язку з чим зобов'язаний відшкодувати державні кошти. В судових засіданнях, які відбулись 24 листопада 2016 р., 10 січня 2017 р. та 7 лютого 2017 р. [PERSON] заперечив проти позову, просив в його задоволенні відмовити. Суть заперечень проти позову зводиться до того, шо: - він не повинен відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком у зв'язку з відмовою від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання, згідно п. 2.3.6., п. 3.2 Договору від 10.08.2011 р. про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України, оскільки був звільнений з органів внутрішніх справ за пунктом 64 "з" Положення у зв'язку з переходом на службу до органів поліції, а саме до Ріпкинського ВП ЧВП ГУНП в Чернігівській області, тобто не відмовився за власним бажанням від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання, а виявив бажання продовжувати службу в органах поліції, з яких в подальшому звільнився за власним бажанням; - Порядок відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.2007 р. № 313 не може застосовуватись у випадку звільнення осіб зі служби в органах поліції, оскільки він стосується осіб начальницького складу органів внутрішніх справ та не передбачає механізм стягнення витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ з поліцейських, звільненими зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення ВНЗ МВС України, а як визнано представником позивача такий порядок Кабінетом Міністрів України, на виконання ч. 4 ст. 74 Закону України "Про Національну поліцію", не прийнято; - ГУНП в Чернігівській області не є правонаступником УМВС України в Чернігівської області, який був стороною договору. Вислухавши пояснення відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що: - [PERSON], згідно наказу Харківського національного університету внутрішніх справ від 10.08.2011 р. № 413/ос "Про зарахування курсантами денної форми навчання", прийнято на службу в органи внутрішніх справ і зараховано курсантом 1-го курсу до факультету з підготовки фахівців міліції громадської безпеки за спеціальністю 6.030402 "Правоохоронна діяльність" Харківського національного університету внутрішніх справ з 10.08.2011 року, з присвоєнням спеціального звання "рядовий міліції"; - 10 серпня 2011 року між: Харківським національним університетом внутрішніх справ, як Виконавцем, УМВС України в Чернігівської області, як Замовником та [PERSON], як Особою було укладено трьохсторонній Договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України, предметом якого є підготовка за державним замовленням на денній формі навчання фахівця освітньо-кваліфікаційного рівня "бакалавр" за напрямком (спеціальністю) "Правознавство" (п.1.). Згідно з цим договором, вказаний Університет зобов'язався забезпечити теоретичну та практичну підготовку [PERSON] згідно з навчальними планами, програмами й вимогами освітньо-кваліфікаційних рівнів (п. 2.1.1), а також забезпечити відповідача харчуванням, речовим майном і грошовим утриманням за нормами, що затверджено нормативно-правовими актами МВС України (п. 2.1.3), щороку інформувати [PERSON] про розмір фактичних витрат, пов'язаних з його утриманням (п. 2.1.6). Згідно умов цього договору, [PERSON], як особа зобов'язаний відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком у разі звільнення з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі в т.ч. у зв'язку з відмовою від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу саме в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання (п. 2.3.6, п. 3.2). Пунктом 4 якого унормовано Порядок відшкодування особою фактичних витрат на підготовку; - [PERSON], згідно наказу Харківського національного університету внутрішніх справ від 05.07.2014 р. № 141/ос "Про особовому складу", відраховано зі складу курсантів 3-го курсу факультету з підготовки фахівців для підрозділів міліції громадської безпеки та кримінальної міліції у справах дітей за напрямком підготовки "Правоохоронна діяльність" та відкомандировано з Харківського національного університету внутрішніх справ до УМВС України в Чернігівської області. В наказі вказано, що сума витрат пов'язана з його утриманням складає 20 603 грн. 52 коп.; - лейтенанта міліції [PERSON], у відповідності до п. 9 розділу ХІ Закону України "Про Національну поліцію", згідно наказу УМВС України в Чернігівській області від 6 листопада 2015 р. № 416 о/с "По особовому складу" звільнено з 6 листопада 2015 р. у запас Збройних Сил з посади слідчого СВ Ріпкинського РВ УМВС України в Чернігівській області за пунктом 64 "з" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації); - [PERSON], у відповідності до п.п. 9 та 12 розділу ХІ Закону України "Про Національну поліцію", згідно наказу ГУНП в Чернігівській області від 7 листопада 2015 р. № 1 о/с "По особовому складу" вважається призначеним з 7 листопада 2015 р. старшим слідчим Ріпкинського ВП ЧВП ГУНП в Чернігівській області, як такий, що прибув з Міністерства внутрішніх справ; - лейтенанта поліції [PERSON], старшого слідчого Ріпкинського ВП ЧВП ГУНП в Чернігівській області, згідно наказу ГУНП в Чернігівській області від 28 квітня 2016 р. № 76 о/с "По особовому складу", з 29 квітня 2016 р. звільнено зі служби в поліції за п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (за власним бажанням). Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 р. № 730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» було: - утворено як юридичну особу публічного права такий територіальний орган Національної поліції, як Головне управління Національної поліції в Чернігівській області; - ліквідовано як юридичні особи публічного права такі територіальні органи Міністерства внутрішніх справ, як Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області та Ріпкинський районний відділ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області. Судом встановлено та визнається сторонами, що Головне управління Національної поліції в Чернігівській області не являється правонаступником Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області, яке з 4 листопада 2015 р. перебуває в стані припинення. З 7 листопада 2015 р. набрав чинності Закон України від 02.07.2015 р. № 580-VIII «Про Національну поліцію», який визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» та п. 1 Положення про Національну поліцію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2015 р. № 877, Національна поліція України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сферах забезпечення охорони прав і свобод людини, інтересів суспільства і держави, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку, тобто цими актами не передбачено, що Національна поліція України входить до системи органів внутрішніх справ. За таких обставин, при відсутності в законодавстві положень про те, що Національна поліція України входить до системи органів внутрішніх справ, на думку суду, посилання представника позивача про те, що [PERSON] після звільнення з органів внутрішніх справ та після переходу для подальшого проходження служби з міліції в поліцію залишився в системі внутрішніх справ є помилковим. Крім того, відповідно до п. 9 Розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про Національну поліцію» працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Враховуючи положення п. 9 Розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про Національну поліцію» та зміст наказу ГУНП в Чернігівській області від 28 квітня 2016 р. № 76 о/с "По особовому складу", зміст заяви [PERSON] від 6 листопада 2015 р. про прийняття його на службу до поліції, суд приходить до висновку, що твердження представника позивача про те, що [PERSON] не був прийнятий на службу в органи Національної поліції, а прибув до ГУНП в Чернігівській області для продовження служби є помилковим. Враховуючи наведене, те, що Договір від 10.08.2011 р. про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України передбачає відповідальність за дострокове звільнення до встановленого трирічного терміну перебування на службі саме з органів внутрішніх справ України та не передбачає такої відповідальності за звільнення зі служби з органів поліції, суд приходить до висновку, що [PERSON] не повинен нести відповідальність передбачену вказаним Договором, так як він звільнився за власним бажанням саме з органів поліції, а не з органів внутрішніх справ звідки був звільнений за пунктом 64 "з" вказаного Положення (у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації). Згідно ч. 4 ст. 74 Закону України «Про Національну поліцію» особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Виходячи з правового аналізу даної норми, можна зробити висновки, що: 1) обов'язковими умовами відшкодування поліцейськими, звільненими зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищому навчальному закладі є: - закінчення поліцейськими саме вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських; - звільнення зі служби в поліції (в т.ч. за власним бажанням) по закінченню навчання у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських до встановленого трирічного терміну перебування на службі; 2) відшкодування таких витрат здійснюється, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Харківський національний університет внутрішніх справ, відповідно до п. 1.1. Положення про вищі навчальні заклади МВС, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 14 лютого 2008 року № 62 (яке є чинним) та згідно Статуту Харківського національного університету внутрішніх справ, затвердженого Наказом МВС України від 15.05.2012 р. № 429 є державним вищим навчальним закладом четвертого рівня акредитації, який підпорядкований Міністерству внутрішніх справ України. 9 грудня 2015 р. набрав чинності Закон України від 10.11.2015 № 766-VIII " Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо діяльності Національної поліції", з урахуванням якого п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про вищу освіту" да визначення "вищому військовому навчальному закладу (вищому навчальному закладу із специфічними умовами навчання)", яким є вищий навчальний заклад державної форми власності, який здійснює на певних рівнях вищої освіти підготовку курсантів (слухачів, студентів), ад'юнктів для подальшої служби на посадах офіцерського (сержантського, старшинського) або начальницького складу з метою задоволення потреб Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції, Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, центральних органів виконавчої влади із спеціальним статусом, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, центрального органу виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту; Відповідно до п. 3 Прикінцевих положень до Закону України від 23.12.2015 № 901-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України "Про Національну поліцію", який набрав чинності 29 грудня 2015 р. вищі навчальні заклади із специфічними умовами навчання, що належать до сфери управління Міністерства внутрішніх справ України і здійснювали навчання курсантів, слухачів, ад'юнктів та докторантів за державним замовленням з підготовки фахівців для потреб міліції, продовжують їх навчання та підготовку як фахівців для Національної поліції в межах раніше доведеного державного замовлення для потреб міліції. На даний час, у зв'язку з прийняттям вказаних законодавчих актів, Кабінет Міністрів України не вніс відповідні зміни до Положення про вищі навчальні заклади МВС, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 14 лютого 2008 року № 62. У зв'язку з наведеним, з огляду на те, що ст. 74 Закону України "Про Національну поліцію" не має зворотної сили, суд приходить до висновку, що Харківський національний університет внутрішніх справ набув статус вищого навчального закладу із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських з набранням чинності вказаних законодавчих актів в кінці 2015 р., тобто після закінчення [PERSON] вказаного навчального закладу (наказ про відрахування від 5 липня 2014 р.), коли такого поняття законодавство, як «вищі навчальні заклади із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських» не містило. Крім того, Кабінетом Міністрів України, на виконання ч. 4 ст. 74 Закону України "Про Національну поліцію", не прийнято Порядок відшкодування поліцейськими, звільненими зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладівіз специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищому навчальному закладі, тобто не розроблено механізм такого відшкодування. Посилання представника позивача на те, що механізм такого відшкодування регламентує Порядок відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.2007 р. № 313 є безпідставним, так як: - вказаний Порядок визначає механізм відшкодування особами, які навчалися за державним замовленням у вищих навчальних закладах МВС, згідно з договором про підготовку фахівця в навчальному закладі, укладеним між навчальним закладом, головним управлінням або управлінням МВС та особою, витрат, пов'язаних з їх утриманням у таких закладах, в т.ч. у разі звільнення осіб начальницького складу органів внутрішніх справ із служби протягом трьох років після закінчення навчального закладу за власним бажанням; - вказаний Порядок не визначає механізм відшкодування поліцейськими, які укладали з навчальним закладом та управлінням МВС Договори про підготовку фахівця в навчальному закладі (умови яких передбачали відповідальність саме за звільнення з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі) та, які були, в подальшому, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищих навчальних закладівМВС України витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ. Посилання представника позивача на те, що оскільки Порядок добору, направлення та зарахування на навчання до вищих навчальних закладів із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, встановлює Міністерство внутрішніх справ України, то усі нормативно-правові акти, які було прийнято до втрати чинності Законом України «Про міліцію», а саме: вказана вище постанова Кабінету Міністрів України від 1 березня 2007 року № 313, наказ МВС України 14.05.2007 № 150 «Про затвердження Типового договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України», наказ МВС України від 14.02.2008 № 62 «Про затвердження Положення про вищі навчальні заклади МВС» та вказаний вище спільний наказ від 16.07.2007 № 419/831/240/605/537/219/534 підлягають застосуванню до спірних правовідносин є помилковим, з наведених вище підстав. Вимоги до «якості закону» добре проілюстровані у справі «Корецький та інші проти України», в п. 47 рішення якого Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що закон має бути доступний для конкретної особи і сформульований достатньо чітко для того, щоб вона могла передбачити в розумних межах, виходячи з обставин справи, ті наслідки, які може спричинити дія. Щоб положення національного закону відповідали цим вимогам, він має гарантувати засіб юридичного захисту від свавільного втручання органів державної влади у права, гарантовані конвенцією. У питаннях, які стосуються основоположних прав, надання правової дискреції органам виконавчої влади у вигляді необмежених повноважень було б несумісним з принципом верховенства права - одним з основних принципів демократичного суспільства, гарантованих конвенцією. Відповідно, закон має досить чітко визначати межі такої дискреції та порядок її реалізації. Ступінь необхідної чіткості національного законодавства (котре, безумовно, не може передбачити всі можливі випадки) значною мірою залежить від того, яке саме питання розглядається, від сфери, яку це законодавство регулює, та від кількості й статусу осіб, котрих воно стосується. Враховуючи наведене, виходячи з розуміння Європейським судом з прав людини «якості закону», суд приходить до висновку, що положення ч. 4 ст. 74 Закону України «Про Національну поліцію» не є доступними та не сформульовані достатньо чітко, що, в сукупності з відсутністю механізму їх реалізації, позбавляє можливості застосовувати їх при стягнення з поліцейських, які звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищих навчальних закладівМВС України (до набуття ними статусу вищих навчальних закладів із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських) витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для стягнення з [PERSON] витрат, пов'язаних з його утриманням у Харківському національному університеті внутрішніх справ в сумі 20 603 грн. 52 коп., тому в задоволенні позову Харківського національного університету внутрішніх справ до [PERSON] слід відмовити.

Outcome: dismissed