Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-22 00:00:00

08.10.2019 року орган опіки та піклування Єланецької районної державної адміністрації Миколаївської області звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Свої вимоги мотивують тим, що відповідачі є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , який від народження перебуває у Миколаївському обласному будинку дитини Миколаївської обласної ради. Відповідачі не виявили бажання забрати дитину із вказаного закладку та жодного разу не відвідали сина, не проявляють до нього батьківської любові та піклування, не приймають участі у його вихованні, розвитку та утриманні, не цікавляться його життям та здоров`ям. Тому, враховуючи вищевикладене, просили позбавити відповідачів батьківських прав по відношенню до малолітнього [PERSON] , [INFO] , та стягнути аліменти на утримання сина, який перебуває на повному державному утриманні у Миколаївському обласному будинку дитини Миколаївської обласної ради у розмірі по 1/4 частині з усіх видів доходу (заробітку) відповідачів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з кожного, щомісячно, шляхом перерахування коштів на особистий рахунок дитини, відкритий в АТ "Ощадбанк", починаючи з дати звернення з позовом і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, з підстав вказаних в позовній заяві, просила задовольнити його повністю. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, у визначений судом строк відзив до суду не направили, тому у відповідності до ст.ст. 280, 281 ЦПК України за заявою представника позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Вислухавши представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до наступного висновку. Так, Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком). Статтею 164 СК України передбачено вичерпний перелік обставин, за яких матір або батька може бути позбавлено батьківських прав щодо усіх дітей або когось з них. Такими обставинами, зокрема, є факти, якщо батьки не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування. За змістом статті 164 СК України позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей (пункт 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав"). Згідно ст. 150 СК України, ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Згідно ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, відповідачі є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого Єланецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис №10 (а. с. 14). Дитина народилася у Єланецькому пологовому будинку, звідки без матері була направлена до педіатричного відділення Миколаївської обласної дитячої клінічної лікарні Миколаївської обласної ради. Відповідачі за час перебування дитини у лікарні жодного разу хлопчика не відвідали (а. с. 21). З матеріалів справи слідує, 24.04.2019 року за заявами батьків (а. с. 24-26) дитину влаштовано до Миколаївського обласного будинку дитини Миколаївської області на повне державне утримання на термін до шести місяців, де він знаходиться і до теперішнього часу. Батьки протягом часу перебування дитини у зазначеному закладі сина жодного разу не відвідали (а. с. 19, 29). З витягу з історії розвитку дитини слідує, що хлопчику діагностовано: ураження головного мозку (синдром рухових порушень, затримка статокінетичного розвитку), відкрите овальне вікно, дисплазію клапана легеневої артерії, вроджені вади розвитку яєчка та мошонки (водянка оболонки мошонки), аддукторну контрактуру кульшових суглобів, стигми дизембріогенезу (а. с. 20). З 02.05.2019 року малолітнього [PERSON] , [INFO] , поставлено на облік дітей, які перебувають в складних життєвих обставинах (а. с. 28), а з 21.06.2019 року сім`ю відповідачів взято під соціальний супровід (а. с. 35). З матеріалів справи слідує, що відповідачка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а. с. 5-6), відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а. с. 9-11), проте, проживають відповідачі без реєстрації за адресою: [ADDRESS] (а. с. 13), або за адресою: [ADDRESS] (а. с. 40). У будинках за вищевказаними адресами ними не створено належних умов для життя сина: відсутнє електропостачання, у будинках брудно, продукти харчування у обмеженій кількості, місця для проживання малолітнього сина не створено (а. с. 23, 40). Висновком органу опіки та піклування Єланецької райдержадміністрації від 09.09.2019 року за №661/04-30/19 вирішено за доцільне позбавити відповідачів батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] (а. с. 34). Із пояснень допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON] та матеріалів справи слідує, що відповідачі ніде не працюють, підсобного господарства не ведуть, на проживання заробляють тимчасовими заробітками, зареєстрованого майна на території Малоукраїнської сільської ради Єланецького району Миколаївської області за ними не значиться, з жителями села мають обмежені стосунки, відповідач часто зловживає спиртними напоями (а. с. 7, 11, 13, 30-31). Також суд бере до уваги ту обставину, що відповідачі не вважали за необхідне з`явитися у судове засідання для надання особистих пояснень та спростування доказів наданих позивачем. Згідно судової практики Європейського суду з прав людини, між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які у залежності від природи та важливості можуть переважати над інтересами батьків (справа "Хант проти України", п. 54). За ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Об`єктивні докази у справі свідчать про повне ухилення відповідачами в прийнятті участі в житті сина, вони ним не цікавляться, інтерес до сина не проявляють. За викладених обставин, суд вважає, що небажання відповідачів забирати свого малолітнього сина з Миколаївського обласного будинку дитини Миколаївської обласної ради свідчить про те, що вони самоусунулися від виконання своїх батьківських обов`язків. Крім того, відповідачі не спілкуються та не відвідують сина, не виявляють до дитини ніякого інтересу, належної матеріальної або іншої допомоги не надають, не піклуються про його фізичний і духовний розвиток, не дбають про його нормальне самоусвідомлення, не сприяють засвоєнню загальновизнаних норм, не цікавляться його життям та станом здоров`я, тобто не проявляють до своєї дитини будь-якої батьківської турботи. З урахуванням викладеного, суд вважає, що захист прав малолітньої дитини шляхом позбавлення відповідачів батьківських прав є виправданим і таким, що відповідає інтересам дитини. З огляду на викладене, з метою захисту інтересів дитини, суд прийшов до висновку про необхідність позбавлення батьківських прав відповідачів [PERSON] та [PERSON] відносно їхнього малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Щодо вирішення питання про стягнення з відповідачів аліментів на утримання сина, суд виходить з того, що відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Суд вважає, що відповідно до вищевказаних норм відповідачі зобов`язані утримувати свого сина до досягнення ним повноліття. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За приписами ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. На підставі ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до п.п.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" визначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З матеріалів справи слідує, що малолітньому [PERSON] , [INFO] , діагностовано: ураження головного мозку (синдром рухових порушень, затримка статокінетичного розвитку), відкрите овальне вікно, дисплазію клапана легеневої артерії, вроджені вади розвитку яєчка та мошонки (водянка оболонки мошонки), аддукторну контрактуру кульшових суглобів, стигми дизембріогенезу (а. с. 20). Суд враховує, що ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено у 2020 році прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років з 1 січня 2020 року становить 1779 гривень та вважає, що відповідачі нарівні зобов`язані нести витрати на утримання сина та забезпечувати його гідний рівень життя. Також, суд враховує, що відповідачі не надали до суду відомостей про свій матеріальний стан, перебування на обліку в центрі зайнятості як безробітних, стану здоров`я, наявності у них інших дітей чи утриманців. Тому, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідачів на утримання сина, суд приходить до переконання про необхідність стягнення з них аліментів на утримання сина, який перебуває на повному державному утриманні у Миколаївському обласному будинку дитини Миколаївської обласної ради у розмірі по 1/4 частині з усіх видів доходу (заробітку) відповідачів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з кожного, щомісячно, шляхом перерахування коштів на особистий рахунок дитини, відкритий в АТ "Ощадбанк", починаючи з 08.10.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. На підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь держави по 768,40 грн. у рахунок відшкодування судового збору. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved