Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що у період з 01 жовтня 2010 року по 01 січня 2014 року КП «Дніпропетровські міські теплові мережі» надавало теплову енергію за адресою: [ADDRESS], де відповідальним квартиронаймачем є [PERSON], яка не здійснює оплату за надані послуги. В зв'язку з нерегулярною сплатою відповідачами за надані послуги, за вищевказаний період за ними рахується заборгованість в сумі 3 494,77 грн. Тому позивач просить суд солідарно стягнути з відповідачів суму заборгованості по сплаті за теплопостачання у розмірі 3 494, 77 грн. та судові витрати у справі. В судове засідання представник позивача не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі по підставам вказаним в позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили, тому суд відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України з урахуванням згоди позивача вважає можливим провести заочний розгляд справи. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з нормою ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. В судовому засіданні встановлено, що МКП "Дніпропетровські міські теплові мережі" відповідно до положень Закону України "Про житлово-комунальні послуги" надає фізичній особі - споживачу житлово-комунальні послуги, що полягають у постачанні природного газу за його місцем проживання. Відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] /а.с.17-18/, де абонентом послуг позивача є саме відповідачі, що користуються послугами постачання теплової енергії до їх оселі, відкрито особовий рахунок [NUMBER]. Відповідно до ст. 68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до вимог ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.6 ст. 19 ЗУ «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачання організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до постанови № 59 Кабінету Міністрів України "Про забезпечення дисципліни розрахунків за природний газ, теплову і електричну енергію" від 17 жовтня 2000 року споживач зобов'язаний вносити своєчасно і в повному розмірі плату за надані послуги по теплопостачанню. Обов'язком споживача є укладення договору про надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов'язком виконавця надання послуг вчасно та відповідно якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання. Таким чином, необхідність укладення договору про надання житлово-комунальних послуг передбачена законом і його укладення визначено як обов'язок сторін, а не право. Сама по собі відсутність письмового договору між сторонами не можу бути підставою для відмови в позові про стягнення заборгованості за фактично надані послуги, однак відповідальність за несплату за ці послуги мають нести наймач, на якого відкритий особовий рахунок, або власник житла з яким укладено договір про надання послуг, які згідно до закону є споживачами таких послуг. Але за спожиту теплову енергію відповідачі повністю не розраховувалися з позивачем, мається заборгованість в розмірі 3 494,77 грн., яка утворилася за період з 01 жовтня 2010 року до 01 січня 2014 року. З урахуванням викладеного суд дійшов до висновку, що позовні вимоги міського комунального підприємства "Дніпропетровські міські теплові мережі" підлягають задоволенню і з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути солідарно суму заборгованості за період з 01 жовтня 2010 року до 01 січня 2014 року в розмірі 3 494 грн. 77 коп. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved