Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] на його користь 35970,05 грн. , мотивуючи свої вимоги тим, що 19 липня 2010 року Акціонерне Товариство „Просто-страхування" уклали договір страхування [NUMBER] майнових інтересів власника автомобіля „Аudi А4", реєстраційний номер [NUMBER]. 27.11.2010 року на вул. Патона в м.Львові сталася ДТП, учасниками якої були автомобіль . «Сhevrolet AVEO», реєстраційний номер [NUMBER], яким керував відповідач [PERSON] та застрахований автомобіль „Аudi А4", реєстраційний номер [NUMBER], яким керувала [PERSON]. Постановою судді Радехівського районного суду Львівської області від 15.12.2010 року дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення Правил дорожнього руху [PERSON] Відповідача було визнано винним в вчиненні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. В результаті цієї пригоди був пошкоджений автомобіль страхувальника і, відповідно до експертного автотоварознавчого дослідження від 15.12.2010 року, вартість відновлювального ремонту становить 61783,44 грн. 27.12.2010 було складено Розрахунок страхового відшкодування №8541, згідно якого страхове відшкодування складає 60960,05 грн., що належить виплатити страхувальнику. Відповідно до платіжного доручення №20040 від 5.01.2011 року АТ „Просто-страхування" виплатило страхувальнику суму в розмірі 60960,05 грн. цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент ДТП була застрахована в АТ «СТ Гарантія» відповідно до полісу [NUMBER] від 17.04.2010 року, відповідно до якого ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну становить 25500,00 грн., франшиза - 510,00 грн. в зв»язку з цим АТ «СТ Гарантія» 5.07.2011 року сплатило АТ „Просто-страхування" страхове відшкодування в розмірі 249900 грн. оскільки вказаних грошових коштів недостатньо для покриття збитків, яких зазнало АТ „Просто-страхування" в зв»язку з даною подією відповідач зобов»язаний відшкодувати грошові кошти з розрахунку 60960,05 - 24990,00 = 35970,05 грн. Відповідач добровільно не бажає відшкодовувати збитки завдані позивачу, а тому виникла необхідність звернутись з даним позовом до суду. В судовому засіданні представник позивача підримала заявлені вимоги в повному обсязі. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні позов визнали частково, пояснивши в судовому засіданні, що вони не визнають суму пред»явлену в позовній заяві до стягнення з відповідача, оскільки при стягненні страхового відшкодування з відповідача необхідно керуватися лише ст. 993 ЦК України, тобто стягнення повинно проводитися за правилами суброгації, коли з відповідача повинна стягуватися сума реальних збитків, тобто сума, яку мав би отримати потерпілий від ДТП, а не сума, яку потерпілому виплатила страхова компанія. Суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено наступні обставини. 19.07. 2010 року АТ „Просто-страхування" уклали договір страхування [NUMBER] майнових інтересів власника автомобіля „Аudi А4", реєстраційний номер [NUMBER]. 27.11.2010 року на вул. Патона в м.Львові сталася ДТП, учасниками якої були автомобіль . «Сhevrolet AVEO», реєстраційний номер [NUMBER], яким керував відповідач [PERSON] та застрахований автомобіль „Аudi А4", реєстраційний номер [NUMBER], яким керувала [PERSON]. В результаті цієї пригоди був пошкоджений автомобіль страхувальника. Дана подія визнана страховим випадком, про що 27.12.2010 року складено Страховий акт і, відповідно до експертного автотоварознавчого дослідження від 15.12.2010 року, вартість відновлювального ремонту становить 61783,44 грн. 27.12.2010 було складено Розрахунок страхового відшкодування №8541, згідно якого страхове відшкодування складає 60960,05 грн., що належить виплатити страхувальнику. Відповідно до платіжного доручення №20040 від 5.01.2011 року АТ „Просто-страхування" виплатило страхувальнику суму в розмірі 60960,05 грн. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент ДТП була застрахована в АТ «СТ Гарантія» відповідно до полісу [NUMBER] від 17.04.2010 року, відповідно до якого ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну становить 25500,00 грн., франшиза - 510,00 грн. в зв»язку з цим АТ «СТ Гарантія» 5.07.2011 року сплатило АТ „Просто-страхування" страхове відшкодування в розмірі 24990,00 грн. Відповідно до ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Сторони не заперечують та визнають викладені факти, а тому суд приходить до висновку, що необхідності в їх доказуванні немає. З постанови судді Радехівського районного суду Львівської області від 15.12.2010 року [PERSON] було визнано винним в тому, що він 27.11.2010 року на вул. Патона в м.Львові керуючи автомобілем «Сhevrolet AVEO», реєстраційний номер [NUMBER], не врахував швидкість руху, дорожню обстановку, виконуючи поворот ліворуч, не пропустив автомобіль „Аudi А4", реєстраційний номер [NUMBER], що рухався в зустрічному напрямку та здійснив з ним зіткнення. [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. З висновку за №3822 комісійної судової автотоварознавчої експертизи від 27.03.2014 року, який не суперечить висновку за №499 експертного автотоварознавчого дослідження від 15.12.2010 року, встановлено, що вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «Аudi А4", реєстраційний номер [NUMBER], внаслідок пошкодження у ДТП 27.11.2010 року, з урахуванням особливостей його стану та усіх пошкоджень, встановлених при оглядах 7 та 10 грудня 2010 року, виходячи з даних, які можливо було визначити з представлених матеріалів справи №1317/1232/2012, зокрема, копії висновку №499 експертного автотоварознавчого дослідження, складеного 15.12.2010 р., з додатками до нього (а.с. 14-50) та 49-ти цифрових фотозображень у вигляді файлів на оптичних носіях (в конверті, а.с. 179), в цінах на грудень 2010 року становила 32720,74 грн. Частиною 2 ст.1187 ЦК України,передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Так, відповідно до ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком. При подачі позовної заяви ПАТ „Просто-страхування" просить стягнути з відповідача затрати по виплаті страхового відшкодування у порядку регресу, і при цьому посилається на ст.993 та ст.1191 ЦК України. Вказаними статтями регулюються різні, не пов'язані між собою правовідносини та поняття: „суброгація" та „регрес". При суброгації нового зобов»язання із відшкодування збитків не виникає - відбувається заміна кредитора: потерпілий ( а ним є страхувальник або вигодонабувач) передає страховику своє право до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Внаслідок чого страховик виступає замість потерпілого. Право регресної вимоги встановлено для страховика за договорами обв»язкового страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів до особи, яка заподіяла шкоду, у разі, коли ця шкода заподіяна життю та здоров»ю умисно, а також внаслідок вчинення ДТП у стані алкогольного або наркотичного сп»яніння тощо. За суброгації відбувається лише зміна осіб у вже наявному зобов»язанні (зміна активного суб»єкта) зі збереженням самого зобов»язання. Це означає, що одна особа набуває прав і обов»язків іншої особи у конкретних правовідносиних. У процесуальному відношенні страхувальник передає свої права страховику на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. При регресі одне зобов'язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. Ці інститути мають різний режим правового регулювання. Так, регрес регулюється загальними нормами цивільного права (ст.1191 ЦК України), а суброгація ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України „Про страхування". Таким чином, суд приходить до висновку, що стягнення з відповідача виплаченого страхового відшкодування повинно проводитися виключно за правилами ст. 993 ЦК України, тобто в порядку суброгації Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за №4 від 1.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», «при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі». Інших позовних вимог представник позивача в судовому засіданні не заявляла. Частиною 3 ст.10 і ч.1 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України, а суд, згідно п.1 ст.11 ЦПК України, розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає до стягнення сума в межах відшкодування завданих збитків у повному обсязі, відповідно до реальної вартості втраченого майна. При цьому, на думку суду, необхідно виключити суму, яку АТ «СТ Гарантія» 5.07.2011 року сплатило АТ „Просто-страхування" в рахунок страхового відшкодування в розмірі 24990,00 грн. Таким чином до стягнення підлягає вартість реального збитку, відповідно до висновку за №3822 комісійної судової автотоварознавчої експертизи від 27.03.2014 року, в сумі 32720,74 грн. за мінусом страхового відшкодування сплаченого АТ «СТ Гарантія» в сумі 24990 грн., що складає 32720,74 - 24990 = 7730,74 грн. Що ж стосується заявленої вимоги про стягнення з відповідача на користь ПАТ „Просто-страхування" судового збору в розмірі 359,70 грн., то, відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено, що складає 243 грн. 60 коп. судового збору та підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved