Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-22 00:00:00

В жовтні 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з даним позовом, в якому зазначив, що між ним та відповідачем 20 червня 2007 року було укладено кредитний договір. У порушення умов цього договору відповідач зобовязання не виконав, в звязку з чим станом на 16 вересня 2015 року склалась заборгованість у розмірі 13882,06 доларів США, яку просив стягнути на свою користь. В подальшому позивач уточнив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № GOA0GK40000006 від 20 червня 2007 року в розмірі 12102,04 долари США, що за курсом НБУ від 25 квітня 2017 року становить 322806,15 грн. Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 27 червня 2017 року позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково: стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» за кредитним договором № GOA0GK40000006 від 20 червня 2007 року 9438,90 долари США заборгованість за кредитом, 1727,07 долари США заборгованість за процентами, 28,80 долари США заборгованість з комісії за користування кредитом; у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № GOA0GK40000006 від 20 червня 2007 року в сумі 907,27 долари США відмовлено; стягнуто з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь [PERSON] судові витрати в сумі 8902,85грн. В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк» просив змінити рішення суду в частині стягнення з позивача судових витрат в розмірі 8902,85 грн., ухвалити в цій частині нове рішення, яким судові витрати, в тому числі за проведення економічної експертизи, покласти на заявника відповідача [PERSON] Вважають, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, оскільки судово-економічна експертиза була призначена з ініціативи відповідача, що і стало додатковими витратами при розгляді справи, підстави для стягнення таких витрат з позивача відсутні. В судовому засіданні апеляційного суду відповідач [PERSON] заперечував проти задоволення апеляційної скарги. Представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» до суду не зявився, надав суду заяву з проханням розглянути справу без їх участі. Апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність осіб, які не зявились, оскільки відповідно до вимог ст. 305 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Заслухавши доповідь судді, пояснення присутніх осіб, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за таких підстав. Відповідно до частини 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. На підставі п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується. Згідно апеляційної скарги позивачем рішення суду оскаржується лише в частині стягнення з них судових витрат, а тому апеляційний суд відповідно до частини 1 ст. 303 ЦПК України перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду лише в цій частині. Апеляційний суд вважає, що висновки суду першої інстанції про стягнення з ПАТ КБ «Приватбанк» судових витрат не відповідають вимогам закону та обставинам справи. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат за результатами розгляду справи, суд першої інстанції виходив з того, що судовий збір (сума позову 12 102,04 долари США за курсом НБУ станом на день звернення до суду (25,5) 308 602,02 грн.) у даному провадженні складає 3086,02 грн., витрати на проведення експертного дослідження складають 12710, 40 грн. Отже, оскільки позов задоволено частково, шляхом пропорційного розподілення між сторонами з позивача на користь відповідача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 8902,85 грн. Але з такими висновками погодитися неможливо за таких підстав. Дійсно, згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі ч. 1, 3 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Під час розгляду справи в суді першої інстанції мали місце такі судові витрати судовий збір при зверненні до суду з позовом та витрати по оплаті судово-економічної експертизи. З матеріалів справи вбачається, що позов було подано до суду 26 жовтня 2015 року. Ціна позову складала 13882,04 доларів США (т.1 арк.спр. 3-4). Судовий збір було сплачено 05 жовтня 2015 року у розмірі 4357,38 грн., та 08 жовтня 2015 року у розмірі 221,62 грн. (т.1 арк.спр. 1, 2). На підставі абз. 2, 3 ч.1 ст.6 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI "Про судовий збір" за подання нерезидентами позовів, ціна яких визначається в іноземній валюті, судовий збір може сплачуватися нерезидентами в іноземній валюті з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати. За подання позовів, ціна яких визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується у гривнях з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати. Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 (з наступними змінами) «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» порядок сплати судового збору за подання позовів, ціна яких визначається в іноземній валюті, у випадках та на умовах, встановлених законом (частина третя статті 533 ЦК), передбачено в абзаці 2 частини першої статті 6 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI. У цьому випадку ціна позову визначається як в іноземній валюті, так і в національній валюті України відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день подання позову. Виходячи саме з такої ціни позову (в національній валюті), визначається розмір судового збору, що підлягає сплаті. Однак якщо день подання позову не співпадає з днем сплати судового збору (збір сплачено раніше), то останній визначається з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України саме на день сплати, а не на день подання позову. Отже, ціна позову на час звернення з позовом до суду складала 13882,04 дол. США х 21,15 (курс НБУ на 05 жовтня 2015 року) = 293605,15 грн. Судовий збір склав: 255926,68 грн. х 1,5 % =4404,77 грн. Але 19 травня 2017 року позивач уточнив зменшив позовні вимоги і просив стягнути заборгованість у розмірі 12102,04 дол. США (т.7 арк.спр.10-12). За змістом п. 18 вищевказаної Постанови Пленуму виходить, що у разі якщо позивач на підставі частини другої статті 31 ЦПК збільшив розмір позовних вимог, заявив нові вимоги або до початку розгляду справи по суті змінив предмет або підставу позову, у зв'язку з чим збільшилась ціна позову, він відповідно до абзацу другого частини другої статті 6 Закону N 3674-VI, частини третьої статті 80 ЦПК повинен сплатити до звернення до суду з відповідною заявою несплачену суму судового збору, розмір якого має відповідати ставкам, встановленим пунктом 1 частини другої статті 4 Закону N 3674-VI. Якщо до цієї заяви не додано доказів такої доплати, заява залишається без руху на підставі статті 121 ЦПК. У цьому випадку до відповідного звернення суд здійснює розгляд раніше заявленої позовної вимоги (позовних вимог), якщо позивач у встановленому законом порядку не відмовився від неї. У разі зменшення розміру позовних вимог зайво сплачена сума судового збору підлягає поверненню (пункт 1 частини першої статті 7 Закону N 3674-VI). Виходячи з викладеного заявлені та підтримані ПАТ КБ «Приватбанк» позовні вимоги склали 12102,04 дол. США, що в еквіваленті за курсом НБУ (21,15- на час оплати судового збору - 05 жовтня 2015 року) складає 255958,15 грн., а розмір судового збору відповідно склав 255958,15 грн. х 1,5 % =3839,37 грн. Крім того, по справі мали місце витрати, повязані з проведенням судової економічної експертизи. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 16 березня 2016 року клопотання представника [PERSON] про призначення судової економічної експертизи задоволено: у цивільній справі призначена судова економічна експертиза, витрати за проведення експертизи покладені на відповідача ( т. 1 арк.спр. 127). 25 квітня 2016 року відповідач [PERSON] сплатив вартість проведення експертизи у розмірі 12710,40 грн. (т. 2 арк.спр. 92). Згідно п. 45 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 17 жовтня 2014 року № 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" вирішуючи питання про відшкодування витрат, пов'язаних із проведенням судових експертиз, суду необхідно враховувати, що відповідно до статті 15 Закону України від 25 лютого 1994 року N 4038-XII "Про судову експертизу" витрати на проведення судових експертиз науково-дослідними установами Міністерства юстиції України та судово-медичними і судово-психіатричними установами Міністерства охорони здоров'я України відшкодовуються в порядку, передбаченому законодавством. При цьому витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи, під час судового розгляду має нести сторона, яка заявила клопотання про проведення судової експертизи, а якщо таке клопотання заявлено двома сторонами, то витрати несуть обидві сторони порівну (стаття 86 ЦПК). Після закінчення розгляду справи витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи, підлягають розподілу судом на загальних підставах, визначених статтею 88 ЦПК. При цьому постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року N 590 "Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави" встановлено граничний розмір компенсації витрат, пов'язаних із проведенням судових експертиз. На підставі п.5 Постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 р. N 590, якою затверджено Граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ компенсація у цивільних справах, а саме: витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи не можуть перевищувати нормативну вартість проведення відповідних видів судової експертизи у науково-дослідних установах Мін'юсту. Судово-економічна експертиза по даній справі була проведена Донецьким науково-дослідним інститутом судових експертиз Міністерства юстиції України (т.2 арк.спр.94-102), тобто витрати по проведенню даної експертизи знаходяться в межах граничних витрат. На підставі викладеного загальна сума судових витрат склала 16549,77 грн., з яких 3839,37 грн. витрати по оплаті судового збору, понесені позивачем, 12710,40 грн. витрати по оплаті за проведення судово-економічної експертизи, понесені відповідачем. Судом першої інстанції за результатами розгляду справи позовні вимоги були задоволені частково в загальній сумі 11194,77 дол. США (9438,90 заборгованість за кредитом + 1727,07- заборгованість за процентами +28,80- заборгованість з комісії за користування кредитом), тобто на 92,50%. Отже, згідно із ст.88 ЦПК України судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено, тобто відповідач несе судові витрати на 92,50% задоволених позовних вимог, а позивач на 7,50% позовних вимог, в задоволенні яких йому було відмовлено. Таким чином, з відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ «Приватбанк» належить стягнути витрати по оплаті судового збору в сумі 2598,14 грн. (3839,37 - 16549,77 х 7,50%). Відповідно до ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. При розгляді справи судом першої інстанції порушено норми процесуального права, що є підставою для зміни рішення суду в частині розподілу судових витрат.

Outcome: partial