Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

У лютому 2016 р. позивач пред'явив до суду позов про стягнення з відповідача, яка є власником офісного приміщення за адресою: [ADDRESS], 237 728,05 грн. заборгованості по компенсації за житлово- комунальні послуги за період з 01.08.2013 р. по 01.11.2015 р. з підстав, передбачених ст. 10 Закону України «Про житлово- комунальні послуги», ст.ст. 67, 68 Житлового Кодексу, п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово -комунальні послуги», ст. 20 Закону України «Про об'єднання співвласникііві багатоквартирного будинку», ст. 615, ч. 1 ст. 625 ЦК України, та про стягнення судових витрат в сумі 2 956,93 грн. За судового розгляду у заяві про уточнення позовних вимог від 03.08.2016 р. позивач просив суд стягнути з відповідача інфляційне збільшення суми боргу за період з серпня 2013 р. по липень 2016 р. в сумі 112 606,31 грн., 3% річних за період з серпня 2013 р. по липень 2016 р. в сумі 13 953,11 грн. Відповідач заперечував проти задоволення позову повністю, оскільки по офісному приміщенню [ADDRESS] станом на 29.06.2016 р. заборгованість та переплата по внескам для компенсації вартості послуг, затрат і забезпечення потреб головної діяльності ОСББ «Ж/К «Парковий» за період з 01.08.2013 р. по 31.05.2016 р. відсутня. Водночас, відповідач в особі представника просив врахувати, що заявою позивача про уточнення позовних вимог фактично змінений предмет та підставу позову, що не передбачено законом, виходячи з приписів ст. 31 ЦПК України; також положення ст.. 625 ЦК України не застосовуються до правовідносин, які вникли між сторонами. Так, представник відповідача просив врахувати, що позивач звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості з оплати членських внесків, а не стосовно житлово- комунальних послуг, що не може ототожнюватися, та між сторонами відсутні договірні зобов'язання щодо оплати членських внесків. Судом ухвалою від 17.11.2016 р. позовну заяву в редакції від 17.10.2016 р. було повернуто з підстав, передбачених п. 4 ч. 3 ст. 121, ч. ч. 3, 4 ст. 122 ЦПК України, ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Суд, дослідивши докази в межах вимог згідно ст. 11 ЦПК України, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог повністю, виходячи з наступного. Судом на підставі інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна встановлено, що відповідач є власником (розмір частки 1/1) офісного приміщення за адресою: [ADDRESS] в житловому будинку літ. А - 11 на 1 поверсі загальною площею 739,6 кв.м; право власності набуто 30.07.2013 р. Відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи позивач - Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Житловий комплекс «Парковий» знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об'єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов'язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначено Законом України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку". Згідно з положеннями статті 1 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" ОСББ - це юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна. Відповідно до положень статей 4 та 6 Закону об'єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов'язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Статтями 3 та 7 Закону встановлено, що діяльність ОСББ здійснюється на основі статуту, який складається відповідно до типового статуту, який затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної житлової політики і політики у сфері житлово-комунального господарства. Згідно з положеннями статті 12 Закону управління багатоквартирним будинком здійснює об'єднання через свої органи управління. Враховуючи вищенаведене, факт створення в багатоквартирному будинку ОСББ є підтвердженням факту надання власниками квартир та виділених нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку повноважень ОСББ щодо управління, утримання і використання спільного майна цього багатоквартирного будинку. Разом з тим, за змістом статті 10 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" вищим органом управління об'єднання є загальні збори його членів до виключної компетенції яких, між іншим, належить затвердження кошторису, балансу об'єднання та річного звіту; визначення розмірів внесків та платежів членами об'єднання. За результатами розгляду питань, віднесених до компетенції загальних зборів, приймається рішення, яке може бути оскаржене в судовому порядку. У разі відмови власника приміщення укладати договір або сплачувати обов'язкові платежі на утримання та ремонт неподільного майна та відповідної частки загального майна об'єднання має право звернення до суду для стягнення нарахованих платежів у судовому порядку (частина шоста статті 13 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку"). Згідно із частинами п'ятою, восьмою статті 22 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" у разі, якщо правління об'єднання самостійно здійснює функції управителя, воно за договором з постачальниками комунальних послуг може бути колективним замовником (абонентом) таких послуг. У цьому випадку об'єднання несе повну відповідальність за своєчасну сплату вартості фактично спожитих членами об'єднання комунальних послуг. Відмова від укладення договору, від оплати рахунків або несплата рахунків не допускається. Такі дії є порушенням прав інших членів об'єднання і підставою для звернення до суду про стягнення заборгованості із плати по відповідних рахунках у примусовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України), та ці підстави зазначені в ст. ст. 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК України, та за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. В той же час, як встановлено судом, на підставі довідки голови правління ОСББ «Ж/К «Парковий» Житницького І.В. від 30.06.2016 р. станом на 29.06.2016 р. з боку відповідача заборгованість та переплата по внескам для компенсації вартості послуг, затрат і забезпечення потреб головної діяльності ОСББ «Ж/К «Парковий» за період з 01.08.2013 р. по 31.05.2016 р. відсутня. Відтак, відсутні підстави для встановлення судом факту порушення з боку відповідача зобов'язання (ст. 610 ЦК), та, як наслідок, підстави для застосування ст. 611 ЦК України, тому в задоволенні позову має бути відмовлено. Судові витрати підлягають віднесенню на рахунок позивача, оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі (ст.ст. 88 та 215 ЦПК України).

Outcome: dismissed