Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до АТ КБ "ПриватБанк" про припинення обтяжень на нерухоме майно. Позовні вимоги вмотивовані тим, що він є власником будинку [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 12.07.2006 року. При зверненні до нотаріуса стало відомо, що на зазначений будинок існує обтяження у формі заборони на відчуження, що накладене 26.10.2006 року приватним нотаріусом Манукян В.В. за реєстровим номером 3955885 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, підставою якого є договір іпотеки, укладений між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ним, На даний час він не має будь-яких невиконаних зобов`язань перед АТ КБ «ПриватБанк», а обтяження на нерухоме майно залишилось протягом тривалого часу формально і перешкоджає у вільному розпорядженні власністю. Ухвалою Новотроїцького районного суду Херсонської області від 30.04.2021р. відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач та його представник - адвокат Марковська І.В. були належним чином повідомлені про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з`явились, надали суду заяву, в якій підтримали позовні вимоги, просили суд слухати справу за їх відсутності. Представник відповідача Логвіновська А.А. в судовому засіданні, що відбулося 12.10.2021 позовні вимоги не визнала та зазначила, що АТ КБ "ПриватБанк" не є належним відповідачем у справі. Просила суд відмовити в задоволені позовних вимог у повному обсязі. В судове засідання 17.12.2021 року представник відповідача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки до суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.3, 4 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.5 та 6 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.628, ст.629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені між ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ст.526 ЦК України, сторони мають виконувати зобов`язання належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Судом встановлено, що 12 липня 2006 року між [PERSON] , як продавцем, та [PERSON] , як покупцем, укладено договір купівлі-продажу, відповідно якого продавець продала, а покупець купив належний продавцю на праві приватної власності жилий будинок за номером [ADDRESS] . 05.10.2006 між [PERSON] та АТ КБ "ПриватБанк", було укладено кредитний договір №НЕJ0GK00020004, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 7000 доларів США на купівлю житла. Забезпечення виконання позичальником зобов`язань за даним договором виступає іпотека житлового будинку в [ADDRESS] . Як вбачається з інформаційної довідки №252555525 від 14.04.2021р. в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна міститься запис наступного змісту: тип обтяження: заборона на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження 3955885, зареєстроване 26.10.2006р. за №3955885 реєстратором: Приватний нотаріус Манукян В.В., 75300, Херсонська область, Новотроїцький район, смт.Новотроїцьке, вул.Соборна,63, підстава обтяження: договір іпотеки, 1975, 26.10.2006р., об`єкт обтяження: будинок, адреса: [ADDRESS] , номер РПВН 14922373, власник [PERSON] . Крім того, з вищевказаної довідки також вбачається, що в Державному реєстрі іпотек міститься запис наступного змісту: реєстраційний номер обтяження 3955960, тип обтяження: іпотека, зареєстровано 19.03.2007р. Приватним нотаріусом Козіна А.В. (49000, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулиця Троїцька, 20), підстава обтяження: договір купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за договором про іпотечні кредити, реєстр, 351, 352, 19.02.2007р. Приватний нотаріус ДМНО Козіна А.В., об`єкт обтяження: будинок, адреса: [ADDRESS] , номер РПВН 14922373, Іпотекодержатель " Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1 ПІ- ЕЛ-СІ (UKRAINE MORTGAGE KOAN FINANCE NO.1 PLC), іпотекодавець [PERSON] , розмір основного зобов`язання 7000 долар США, строк виконання: 05.10.2021р. Згідно із ч.1 ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Статтею 17 Закону України "Про іпотеку" визначено, що іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору, реалізації предмета іпотеки відповідно до цього закону, набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки, визнання іпотечного договору недійсним, знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Згідно довідки АТ КБ "ПриватБанк" від 08.08.2021р., станом на 08.08.2021 [PERSON] не має заборгованості перед АТ КБ «ПриватБанк». Крім того, згідно довідки АТ КБ "ПриватБанк" від 02.04.2021р. [PERSON] заборгованості по кредитному договору за номером №НЕJ0GK00000004 від 05.10.2006 не має. Дата закриття кредиту 20.11.2009. Надаючи оцінку вказаним доказам, суд приходиться до висновку, що [PERSON] належно виконав свої зобов`язання за кредитним договором, що був укладений 05.10.2006 Листом від 01.04.2021р. №20.1.0.0.0/7-210330/7484 АТ КБ "ПриватБанк" повідомило [PERSON] , що право вимоги за кредитним договором відступлено на користь іноземної компанії "Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1 ПІ-ЕЛ-СІ" 19.02.2007 року. Відповідно до інформації, яка знаходиться у загальнодоступному доступі в мережі Інтернет компанію "Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1 ПІ-ЕЛ-СІ" ліквідовано 03.10.2017 року. У зв`язку з чим, Банк немає можливості вжити заходів для зняття заборони відчуження з квартири та рекомендовано для вирішення даного питання звернутися до суду. Згідно положень ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, проте при здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник не може завдавати шкоди правам, свободам інших осіб, інтересам суспільства і зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.325 ЦК України, суб`єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи, які можуть бути власниками будь-якого майна. За змістом ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Вимогами ст.391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17.07.1997р. №475/97-ВР, зокрема ст.1 Першого протоколу до неї (1952р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Слід також зауважити, що в своїй постанові від 07.02.2018р. в справі №522/11850/15-ц, Верховний Суд звернув увагу на те, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Згідно ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Частиною 5 ст.3 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Наведене узгоджується з положеннями самого договору іпотеки. Відповідно до ст.1, ч.1 ст.5 Закону України "Про іпотеку" предметом іпотеки є об`єкти нерухомого майна та об`єкти, які прирівнюються до таких цим Законом. До них чинним законодавством, зокрема, віднесено: земельні ділянки; будівлі; споруди; підприємство як майновий комплекс; житлові будинки; квартири; дачі; садові будинки; гаражі; об`єкт незавершеного будівництва, інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуте ним у власність відповідне нерухоме майно у майбутньому; право оренди чи користування нерухомим майном, яке надає орендарю чи користувачу право будувати, володіти та відчужувати об`єкт нерухомого майна. Відповідно до ч.3 ст.44 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов`язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків. Згідно п.30 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015р. №1127, державна реєстрація прав може проводитися за заявою, поданою в електронній формі суб`єкту державної реєстрації прав або нотаріусу через веб-портал Мінюсту. Натомість, у порушення викладених вимог закону обтяжувач - "Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1 ПІ-ЕЛ-СІ" не виконав свої зобов`язання та не подав реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. Відповідно до ст.609 ЦК України зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов`язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов`язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю. Судом враховується, що даному випадку іноземна компанія "Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1 ПІ-ЕЛ-СІ" ліквідована, відомості про те, що вона має правонаступників відсутні, тобто в силу вимог закону зобов`язання за договором купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за договором про іпотечні кредити припинились, відповідно відсутні підстави для заборони на відчуження будинку позивачем. Враховуючи зазначене, підстави наявності записів щодо обтяження нерухомого майна у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та державному реєстрі іпотек відсутні, оскільки наявність вказаних відомостей про іпотеку та обтяжень нерухомого майна створюють перешкоди у здійсненні права власності позивачу щодо належного йому нерухомого майна. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що припинити обтяження у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно стосовно предмету іпотеки позивач не має можливості, в зв`язку з тим, що компанія " Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1 ПІ-ЕЛ-СІ" припинила свою діяльність з 03.10.2017р. Надаючи оцінку доводам представника відповідача з приводу того, що АТ КБ "ПриватБанк" не є належним відповідачем у справі, слід зазначити наступне. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі №823/2042/16 зроблено висновок, що спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи обтяження такого права за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є цивільно-правовим. А тому вирішення таких спорів здійснюється за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін. Належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано. Суд звертає увагу, що компанія "Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1 ПІ-ЕЛ-СІ" припинила свою діяльність з 03.10.2017р., тоді як саме АТ КБ "ПриватБанк" фактично здійснювало обслуговування кредиту, в тому числі і отримання коштів за кредитним договором. Слід також зауважити, що відповідно до п.2.3.10 кредитного договору №НЕJ0GK00020004 від 05.10.2006р. Банк має право поступатися своїм правом вимоги за вказаним договором третім особам, письмово попередивши про даний факт Позичальника протягом 5 днів після такого відступлення. Відповідно ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. На підставі ч.1 ст.24 Закону України "Про іпотеку", якщо боржник не був письмово повідомлений про зміну кредитора в зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання для нього небажаних наслідків, а боржник вважається таким, що належно виконав свої зобов`язання. Жодного доказу в підтвердження факту надіслання повідомлення позивачу з приводу укладення договору про відступлення права вимоги за кредитним договором №НЕJ0GK00020004від 05.10.2006р. та за договором іпотеки, відповідачем на адресу суду не надано. У зв`язку з чим, суд вважає, що наслідки не вчинення чи неналежного вчинення свого обов`язку передбаченого як умовами договору, так і відповідними положеннями закону, має нести саме АТ КБ "ПриватБанк", як первісний кредитор у зобов`язанні. Таким чином, враховуючи, що позивачем виконані всі умови кредитного договору, заборгованість перед АТ КБ "Приват Банк" відсутня, а тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного, та

Outcome: approved