Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

Представник позивача в позовній заяві та в судовому засіданні просить стягнути в користь позивача з відповідача 31638,25 гривні заборгованості за кредитним договором №б/н від 12.05.2008 року та судові витрати у розмірі 1318,00 гривень покликаючись на те, що відповідно до вищевказаного договору відповідач [PERSON] отримав кредит в сумі 5000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 22,800% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак, відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, чим порушив його умови і станом на 30.06.2015 року заборгував 31638,25 гривні. Даний борг складається із: заборгованості по кредиту - 7601,23 грн.; заборгованості по процентах за користування кредитом - 17825,93 грн.; заборгованості по пені та комісії - 4466,41 грн.; штрафу (фіксована частина) - 250,00 грн.; штрафу (процентна складова) - 1494,68 грн. 18.11.2015 року Заліщицьким районним судом дану справу було розглянуто із ухваленням заочного рішення, яким позов ПАТ КБ "Приватбанк" задоволено повністю. Ухвалою від 04.10.2016 року вищевказане заочне рішення суду скасовано, справу призначено до розгляду в загальному порядку. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позову не визнав. Просить суд застосувати позовну давність до даного позову і відмовити в його задоволенні, мотивуючи свою позицію тим, що останній черговий платіж [PERSON] по даному кредиту сплачено ще 15.12.2010 року і з того часу жодного платежу відповідач по кредиту не сплачував. Отже, на думку представника позивача, оскільки перебіг трирічного строку позовної давності починається після несплати чергового платежу, строк позовної давності по даному позову сплив 16.12.2013 року. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що даний позов до задоволення не підлягає, виходячи із наступного: 12.05.2008 року між Закритим акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] укладено договір №б/н, згідно якого відповідач отримав кредит в сумі 5000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 22,800% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. На підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року найменування позивача змінено з ЗАТ КБ «Приватбанк» на ПАТ КБ «Приватбанк». Згідно ст.1054 ч.1 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. ПАТ КБ "Приватбанк" виконав свої зобов'язання згідно з договором та видав відповідачу [PERSON] кредит в сумі 5000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Пунктом 9.12 умов і правил надання банківських послуг ПАТ КБ «Приватбанк», передбачено, що договір дійсний на протязі 12 місяців з моменту його підписання. Якщо на протязі цього строку жодна із сторін не проінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично продовжується на такий же строк. Відповідно до заяви [PERSON], 12.05.2008 року останній отримав кредитну картку із встановленим кредитним лімітом 5000,00 грн. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно положень ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до довідки про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 55 днів пільгового періоду" виданої 12.05.2008 року ПАТ КБ "Приватбанк" [PERSON] - строк внесення щомісячних платежів по даному кредиту встановлений до 25 числа кожного місяця. Згідно розрахунку заборгованості станом на 30.06.2015 року, за договором №б/н від 12.05.2008 року укладеного між сторонами, востаннє погашення за кредитом [PERSON] вносив 15.12.2010 року. Тому, суд вважає, що оскільки кредитний договір №б/н укладений 12.05.2008 року між Закритим акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] являється зобов'язанням з визначеним строком виконання, перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання, який встановлений до 25 числа кожного місяця. Так, як [PERSON] востаннє вніс платіж по кредиту 15.12.2010 року, і в наступному місяці - січні 2011 року до 25 числа не вніс черговий платіж, права позивача було порушено і з того часу почався перебіг позовної давності, який сплив через три роки - 25.01.2014 року. Позов про стягнення заборгованості за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» подав до Заліщицького районного суду 15.09.2015 року, про що свідчить штамп на позовній заяві, яка зареєстрована канцелярією суду за вх.№1705 15.09.2015 року. Відповідно до ст.267 ч.3, 4 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Представник позивача в судовому засіданні подав письмову заяву позивача [PERSON] про застосування до даного позову строку позовної давності, яку також підтримав в судовому засіданні. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що в задоволенні даного позову ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором слід відмовити в повному обсязі, оскільки позивачем пропущено строк позовної давності. Вирішуючи питання розподілу судових витрат по справі, суд вважає, що їх слід покласти на сторони в понесених ними розмірах.

Outcome: dismissed