Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

06 жовтня 2016 року ПАТ "Ощадбанк" звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в якому заявлена вимога про стягнення заборгованості за кредитним договором. Так, між ПАТ "Ощадбанк" та [PERSON], 03 липня 2013 року укладено кредитний договір № 201336 за яким надав останньому у користування кредит у розмірі 23000 гривень зі сплатою 27% відсотків річних за користування кредитом із кінцевим терміном повернення 01 липня 2016 року. Як майнові поручителі за виконання [PERSON] договірних зобов'язань перед АТ "Ощадбанк" виступили [PERSON] та [PERSON] згідно до договорів поруки № 201336/1 від 03 липня 2013 року, та № 201336/2 від 03 липня 2013 року відповідно. Відповідач [PERSON] порушила умови кредитного договору і має прострочену заборгованість. Станом на 09 серпня 2016 року сума заборгованості складає 23005 грн. 95 коп., де 13416 грн. 65 коп. - сума заборгованості за основним боргом, 6326 грн. 02 коп. - сума заборгованості по відсоткам за користування кредитом, 2718 грн. 11 коп. - сума заборгованості за збитки від інфляції за час виникнення заборгованості, 545 грн. 17 коп. - три проценти річних від суми заборгованості. Відповідач в добровільному порядку не вжила заходів щодо погашення заборгованості, тому ПАТ "Ощадбанк" вимушений звернутись до суду із вищевказаним позовом в якому прохає стягнути солідарно з відповідачів вище вказану заборгованість. Представник позивача у судове засідання не з'явився, просить суд розглянути справу за відсутності представника банку, вказуючи на те, що позивач підтримує заявлені вимоги у повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення в разі неявки відповідачів в судове засідання. Виходячи з наведеного, а також положень ч.2 ст.158 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності представника позивача. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, хоча про час і місце його проведення повідомлялись (згідно ч.9 ст.74 ЦПК України), причини своєї неявки судові не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без їх участі не заявили, заперечень проти позову не надали. Судом були використані всі можливі способи сповіщення відповідачів про час та місце розгляду справи, але вони виявилися марними. Згідно із положенням статті 169 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи лише в разі першої неявки в судове засідання належним чином повідомлені сторони без поважних причин, з урахуванням поважності або неповажності явки сторін до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Отже, згідно із вимогами ЦПК України суд не повинен з'ясовувати причини повторної неявки належним чином повідомленого відповідача у судове засідання, тому на підставі ст.169, 224 ЦПК України, за письмової згоди представника позивача, суд ухвалює заочне рішення. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, з'ясувавши позицію сторін у справі, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надавши їм оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. 03 липня 2013 року між публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк" в особі філії - Донецького обласного управління АТ "Ощадбанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір №201336, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 23000 грн. який зобов'язалась повернути впродовж 36 місяців, за умови сплати відсотків за користування кредитом в розмірі 27% на рік. Свої зобов'язання за Кредитним договором позивач виконав в повному обсязі, надав грошові кошти на рахунок відповідача, а остання отримала вказані кошти. В забезпечення виконання [PERSON] умов Кредитного договору, з [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір поруки №201336/1 від 03 липня 2013 року та договором поруки №201336/2 від 03 липня 2013 року,згідно умов якого поручителі зобов'язались перед банком, солідарно відповідати за своєчасне та повне виконання боржником своїх зобов'язань за Кредитним договором (п.1.1 Договору поруки). Впродовж дії Кредитного договору відповідачем було порушено вимоги вказаного договору, щодо своєчасності сплати кредиту, відповідач неналежним чином та не у повному обсязі виконував свої зобов'язання за вищезазначеним кредитним договором, у зв'язку із чим, станом на 09 серпня 2016 року сума заборгованості складає 23005 грн. 95 коп., де 13416 грн. 65 коп. - сума заборгованості за основним боргом, 6326 грн. 02 коп. - сума заборгованості по відсоткам за користування кредитом, 2718 грн. 11 коп. - сума заборгованості за збитки від інфляції за час виникнення заборгованості, 545 грн. 17 коп. - три проценти річних від суми заборгованості. За умовами п.1.1, 3.1,3.2 Договорів поруки, поручителі зобов'язуються перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання позичальником зобов'язань за Кредитним договором, а також додатковими договорами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому. Поручителі відповідають по зобов'язаннях за вищезазначеним Кредитним договором перед кредитором в тому ж обсязі, що і позичальник. Поручителі та позичальник залишаються зобов'язаними перед кредитором до тих пір, поки всі зобов'язання по кредитному договору не будуть виконані повністю. Відповідно до ст. 526 Цивільного Кодексу України (далі -ЦК України) зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ст. 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись в строк, що передбачений умовами Договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти, (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Згідно з положеннями пунктів 3.1. та 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» від 17 грудня 2013 року №14 інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання. Уклавши Кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності відповідач систематично порушував свої договірні зобов'язання, що призвело до виникнення заборгованості за користування кредитними коштами. Станом на 09 серпня 2016 року сума заборгованості складає 23005 грн. 95 коп.,що підтверджено відповідним розрахунком та випискою позичальника. Відповідачі [PERSON] та [PERSON]уклавши Договір поруки з позивачем, взяли на себе зобов'язання перед кредитором солідарно відповідати за своєчасне та повне виконання позичальником основного зобов'язання, яке останній належним чином не виконав та прострочив зобов'язання, а тому повинен нести відповідальність, встановлену законом. За положеннями ч. 1 ст.553 ЦК України та ч. 1 ст.554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. За змістом указаних норм матеріального права поручитель, хоча й пов'язаний із боржником певними зобов'язальними відносинами, є самостійним суб'єктом у відносинах із кредитором. За правилами ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Відповідач свої зобов'язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконав. Сума заборгованості за Кредитним договором відповідачами на користь ПАТ "Ощадбанк" у добровільному порядку на час розгляду цієї справи у суді не сплачена. Враховуючи вище викладене, а також те, що неналежне виконання позичальником зобов'язань за Кредитним договором підтверджене доказами, виходячи із встановлених ст.526 ЦК України загальних умов виконання зобов'язання, передбаченого ст.629 ЦК України принципу обов'язковості договору, і ст.554 ЦК України правових наслідків порушення зобов'язання, забезпеченого порукою, з відповідачів на користь ПАТ"Державний Ощадний банк України" в особі філії Донецьке обласне управління АТ "Ощадбанк" підлягає стягненню сума заборгованості станом на 09 серпня 2016 року сума заборгованості складає 23005 грн. 95 коп. Оскільки позов ПАТ "Ощадбанк" задоволено, тому суд в порядку ст.88 ЦПК України має підстави для стягнення з відповідачів на користь позивача понесених останнім судових витрат та витрат пов'язаних з наданням оголошення до ДП "Редакція газети" Урядовий кур'єр" за розміщення оголошення про виклик в судове засідання відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON]..

Outcome: approved