Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

03 травня 2019 року представник позивача адвокат Реу Р.В. звернувся до суду з позовом, який обґрунтував тим, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] . Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 3,70 га, що належала їй на підставі державного акту серії ЯБ №297830, та житлового будинку по [ADDRESS] . 09 лютого 2004 року мати залишила заповіт, посвідчений секретарем Фараонівської сільської ради Саратського району Одеської області і зареєстрований в реєстрі за №1. Згідно заповіту належний їй на праві приватної власності житловий будинок, розташований в [ADDRESS] , а також на все майно з чого б воно не складалося, де б воно не знаходилося та все те, що буде належати їй на день смерті, вона заповіла своєму сину [PERSON] . Після смерті матері позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, проте йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини та рекомендовано звернутися до суду. Рішенням Саратського районного суду Одеської області від 29 січня 2019 року [PERSON] було визначено додатковий строк у два місяці для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . 14 березня 2019 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Саратського районного нотаріального округу Сулакова І.І. із заявою про прийняття спадщини, однак йому було відмовлено у зв`язку з тим, що не надано правовстановлюючих документів на спадкове майно. Представник позивача зазначає, що оригінал правовстановлюючого документа на земельну ділянку було втрачено, тому позивач позбавлений можливості оформити спадщину в позасудовому порядку. Посилаючись на ці обставини, представник позивача просив визнати за позивачем [PERSON] право власності за державним актом серії ЯБ № 297830, виданого Саратською РДА 02.03.2006 року, на земельну ділянку за кадастровим номером 51244587200:01:0010326, площею 3,70 га, розташовану на території Фараонівської сільської ради Саратьського району Одеської області, вартістю 121271,41 гривень, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою Саратського районного суду від 08 травня 2019 року було відкрито провадження у справі та залучено до участі у справі [PERSON] як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору (а.с. 26). Представник позивача адвокат Реу Р.В. в суді позов підтримав та просив суд його задовольнити. Представник Фараонівської сільської ради Саратського району Одеської області належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, до суду не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечував проти задоволення позову (а.с. 104). Третій особі [PERSON] судові виклики надсилались за адресою, зареєстрованою у встановленому законом порядку, однак вони поверталися без вручення з відмітками про відсутність адресата та за закінченням строку зберігання (а.с. 31, 60, 69, 84, 97 ). За правилами ч.11 ст.128 ЦПК України третя особа викликалась до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади (а.с. 72, 103). Вислухавши представника позивача, дослідивши та оцінивши письмові докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову з таких підстав. Відповідно до статей 1217, 1220, 1221, 1268 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право на спадщину або має право не прийняти її. Для прийняття спадщини встановлюється строк в шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Рішенням Саратського районного суду Одеської області від 26 квітня 2018 року встановлено факт, що [PERSON] , яка померла [INFO] , є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Рішення набрало законної сили 29 травня 2017 року (а.с.17). 09 лютого 2004 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Фараонівської сільської ради Саратського району Одеської області, реєстровий № 1, яким спадкоємцем житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] , а також усього належного їй на момент смерті майна, де б воно не знаходилось та взагалі усього, що їй буде належати на день смерті, призначила свого сина [PERSON] (а.с. 7). 03 вересня 2013 року [PERSON] склала новий заповіт, посвідчений секретарем Фараонівської сільської ради Саратського району Одеської області, яким призначила [PERSON] , який народився [INFO] в с. Фараонівка Саратського району Одеської області, спадкоємцем земельної ділянки площею 3,70 га, кадастровий номер 5124587200:01:0010326, розташованої на території Фараонівської сільської ради Саратського району Одеської області, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с. 89). [PERSON] померла [INFO] в с. Фараонівка Саратського району Одеської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого повторно 26 вересня 2017 року Врадіївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (а.с. 6). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 3,70 га, кадастровий номер 51244587200:01:0010326, розташованої на території Фараонівської сільської ради Саратського району Одеської області, яка належала спадкодавцю на підставі державного акту серії ЯБ № 297830, та житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] (а.с. 9). Згідно довідки виконкому Фараонівської сільської ради Саратського району Одеської області від 13 вересня 2017 року за № 2211, на момент смерті [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , разом з нею проживав син, [PERSON] , [INFO] (а.с.43). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого повторно 20 листопада 2019 року Саратським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] в с. Фараонівка Саратського району Одеської області (а.с.91). Згідно відповіді від 26.11.2019 року за № 1578/0116 приватного нотаріуса Саратського районного нотаріального округу Одеської області Сулакова І.І. спадкова справа щодо майна [PERSON] , померлого [INFO] не відкривалась. Зазначений факт підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину). Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) заповіту [PERSON] не залишив (а.с.100-102). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] та свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданих Саратським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON] є його дочка, [PERSON] , яка 12 вересня 2016 року оформила нотаріально засвідчену заяву про відмову від належної їй частки спадщини на користь позивача (а.с. 73, 74, 75). 17 жовтня 2017 року позивач [PERSON] з пропуском встановленого законом строку звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Приватним нотаріусом Саратського районного нотаріального округу Одеської області Сулаковим І.І. відкрита спадкова справа щодо майна померлої [PERSON] та позивачу роз`яснено про необхідність звернення до суду для визначення додаткового строку для прийняття спадщини (а.с. 37-49). Рішенням Саратського районного суду Одеської області від 29 січня 2019 року [PERSON] визначено додатковий строк два місяці, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Рішення набрало законної сили (а.с.18-19). Постановою приватного нотаріуса Саратського районного нотаріального округу Сулакова Івана Івановича від 14 березня 2019 року позивачу [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 3,70 га, розташовану на території Фараонівської сільської ради Саратського району Одеської області, кадастровий номер 5124587200:01:001:0326, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . Постанову нотаріус обґрунтував посиланням на пункт 3 глави 7 Розділу 1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Причинами відмови нотаріусом у постанові зазначено відсутність у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно даних про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 3,70 га, кадастровий номер 5124587200:01:001:0326, а також ненадання документу, що посвідчує право власності спадкодавця на нерухоме майно (а.с.14). Позивач стверджує, що оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 297830, виданого на ім`я [PERSON] втрачено з невідомих йому причин, на підтвердження надав оголошення в газеті "Час.Люди.Події" № 15 (8648) від 20 квітня 2019 року (а.с. 16). Згідно з витягом № НВ-51105252122017 з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, земельна ділянка кадастровий номер 5124587200:01:001:0326 розташована на території Фараонівської сільської ради Саратського району Одеської області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площа - 3,7016 га. Орган, що зареєстрував земельну ділянку - Відділ Держгеокадастру у Саратському районі Одеської області, дата реєстрації земельної ділянки 02.03.2006 року. Вид права: право власності, власник земельної ділянки - [PERSON] , громадянка України, паспорт [NUMBER] , податковий номер [NUMBER] . Документ, що посвідчує право: державний акт від 02.03.2006 ЯБ 297830. Земельна ділянка перебуває в оренді ПСП «Екміс-Агро» з 26.03.2012 року, Відомості про обмеження у використанні земельної ділянки не зареєстровані (а.с. 10-12). Як вбачається з витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки виданого відділом Держгеокадастру у Саратському районі Одеської області від 16.04.2019 року, грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер 5124587200:01:001:0326 загальною площею 3,7016 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Фараонівської сільської ради Саратського району Одеської області, з урахуванням її коефіцієнтів індексації, станом на 16.04.2019 року, становить 121271,41 грн. (а.с. 13). Відповідно до ч.1 ст. 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Згідно положень ст.34 Закону України "Про нотаріат" видача свідоцтва про право на спадщину здійснюється нотаріусами. Відповідно до п.11 листа Верховного Суду України від 29 жовтня 2008 року №19-3767/0/8-08, при розгляді справ про визнання права власності на спадкове майно необхідно врахувати, що за наявності правовстановлюючих документів на нього, документального підтвердження місця, часу відкриття спадщини, підстав закликання до спадкування та за відсутності спору між спадкоємцями свідоцтво про право на спадщину на підстав статей 1296, 1297 Цивільного кодексу України, ст. 34 Закону України від 02 вересня 1993 року №3425-ХІІ "Про нотаріат" видається нотаріусами. В пункті 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено , що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Відповідно до ст.5 Закону України "Про нотаріат" нотаріус зобов`язаний сприяти громадянам, підприємствам, установам і організаціям у здійсненні їх прав та захисті законних інтересів, роз`яснювати права і обов`язки, попереджати про наслідки вчинюваних нотаріальних дій для того, щоб юридична необізнаність не могла бути використана їм на шкоду. Законодавством України поряд з вчиненням нотаріальних дій нотаріусам надано повноваження з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно. Так, згідно з пунктом 2 частини 1 ст.10 Закону України від 01.07.2004 року № 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державним реєстратором є нотаріус. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 2 Закону № 1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Глава 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджено наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595 (далі - Порядок № 296/5) регламентує порядок видачі свідоцтв про право на спадщину. Підпунктом 4.15 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку № 296/5 встановлено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.. державної реєстрації права власності на нерухоме майно без видачі документа, що посвідчує таке право. Пунктом 3 глави 7 Розділу 1 Порядку № 296/5 передбачено, що документи, на підставі яких вчинено нотаріальну дію, та документи або копії (витяги) з них, необхідні для вчинення нотаріальної дії, обов`язково долучаються до примірника правочину, свідоцтва тощо, які залишаються у справах нотаріуса. У разі коли державну реєстрацію права власності на земельну ділянку та об`єкт нерухомого майна проведено без видачі документа, що посвідчує таке право або у зв`язку із втратою, пошкодженням чи псуванням відповідного державного акта на право власності, свідоцтва про право власності на нерухоме майно, нотаріальна дія щодо такого майна вчиняється на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманої шляхом безпосереднього доступу до нього. Така інформація долучається до примірника правочину, свідоцтва тощо, які залишаються у справах нотаріуса. Згідно із статтями 68, 69 Закону України "Про нотаріат" (далі -Закон № 3425-XII) нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину серед іншого перевіряє склад спадкового майна. В частині 1 статті 182 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Частиною 3 статті 3 Закону № 1952-IV встановлено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Згідно із частиною 4 статті 3 Закону № 1952-IV будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 28 цього Закону. Отже, коли для видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно нотаріусу подається документ, що підтверджує факт набуття (виникнення) права власності у спадкодавця на таке майно, з відповідними відомостями про державну реєстрацію прав на таке майно відповідно до вимог законодавства, що діяло на момент їх набуття (виникнення), то нотаріусом приймаються ці документи для вчинення відповідної нотаріальної дії. У разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно спадкодавця спадкоємець має право згідно із пунктом 66 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2016 р. № 553) звернутись до суб`єкта державної реєстрації прав або державного реєстратора прав на нерухоме майно із заявою про державну реєстрацію права власності спадкодавця, що було набуто останнім за життя. Згідно із пунктом 4 частини 1 статті 2 Закону № 1952-IV, заявником в процедурі державної реєстрації прав серед інших є спадкоємець (у разі оформлення спадщини, до складу якої входять речові права на нерухоме майно, що підлягають державній реєстрації згідно з цим Законом). В пункті 66 Порядку № 1127 встановлено, що для державної реєстрації права власності на підставі заяви спадкоємця подаються документи, необхідні для відповідної реєстрації, передбачені статтею 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та цим Порядком, що підтверджують набуття спадкодавцем права власності на нерухоме майно, витяг із Спадкового реєстру про наявність заведеної спадкової справи та документ, що містить відомості про склад спадкоємців, виданий нотаріусом чи уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого самоврядування, якими заведено відповідну спадкову справу. Державна реєстрація права власності на підставі заяви спадкоємця проводиться шляхом внесення до Державного реєстру прав відомостей про суб`єкта права власності - спадкодавця з обов`язковим зазначенням відомостей про смерть такої особи. Згідно вимог пункту 53 Порядку № 1127 для державної реєстрації права власності та інших речових прав на земельну ділянку, права власності на об`єкт нерухомого майна, реєстрацію яких проведено до 1 січня 2013 р. відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, у зв`язку із втратою, пошкодженням чи псуванням відповідного державного акта на право власності чи постійного користування земельною ділянкою, свідоцтва про право власності на нерухоме майно використовуються відомості з Державного земельного кадастру або Реєстру прав власності на нерухоме майно, який є архівною складовою частиною Державного реєстру прав, та паперовий носій інформації (реєстрові книги, реєстраційні справи, ведення яких здійснювали підприємства бюро технічної інвентаризації). У разі наявності в заявника копії примірника втраченого, пошкодженого чи зіпсованого державного акта, свідоцтва про право власності на нерухоме майно подається також відповідна копія. Державна реєстрація прав у випадку, передбаченому цим пунктом, проводиться виключно за умови встановлення державним реєстратором наявності зареєстрованих речових прав на підставі таких документів у Державному земельному кадастрі чи в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, або на паперових носіях інформації (в реєстрових книгах, реєстраційних справах, ведення яких здійснювали підприємства бюро технічної інвентаризації), з обов`язковим зазначенням у Державному реєстрі прав відомостей про втрату, пошкодження чи зіпсування відповідного документа. Таким чином, якщо до складу спадщини входить нерухоме майно, право власності на яке спадкодавцем набуто за життя, але не було зареєстроване належним чином, нотаріус перед видачею свідоцтва про право на спадщину вносить відомості про право власності спадкодавця на таке майно у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) шляхом проведення відповідної державної реєстрації права власності за заявою спадкоємця. Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб визначений законом. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідними органами на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені конституцією та законами України. За положеннями ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Аналізуючи досліджені докази суд приходить до висновку, що позивач передчасно звернувся до суду з вказаним позовом, доказів які б свідчили про неможливість отримати у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину суду не надано, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позову. Суд не вправі перебирати на себе повноваження нотаріуса щодо видачі свідоцтва про право на спадщину у разі відсутності будь-якого спору з цього приводу.

Outcome: dismissed