Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-04 00:00:00

[PERSON] 22.04.2020 року (згідно дати поштового відправлення) звернувся до Жмеринського міськрайонного суду з цим позовом із вимогами стягнення з відповідача [PERSON] на користь АТ "УНІВЕРСАЛБАНК" заборгованості в сумі 19399,16 грн за кредитним договором від 13.03.2018 року. Позовні вимоги представник позивача обґрунтував тим, що в жовтні 2017 року АТ "УНІВЕРСАЛБАНК" запустив новий проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам) спеціальним платіжним засобом, яким є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної лінії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю проекту monobank є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП у мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі або спеціалістом Банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга - переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Свої зобов`язання за вказаним договором від 13.03.2018 року позивач АТ "УНІВЕРСАЛБАНК" виконав, надавши кредит в розмірі 5000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок та можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. 13.03.2018 року [PERSON] підписав анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг. Положеннями анкети-заяви визначено, що вона разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши анкету-заяву відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку зазначених вище документів, що складають Договір та зобов`язується виконувати його умови. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ "УНІВЕРСАЛБАНК" опубліковані на офіційному сайті Банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terrns. Відповідач своїх зобов`язань за договором кредиту не виконав і станом на 23.01.2020 року допустив заборгованість в сумі 19399,16 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 6181,13 грн, заборгованості за пенею та комісією - 13218,03 грн (а.с.1-4). Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 18.05.2020 року відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами. Представником позивача було завчасно подано клопотання про розгляд справи без участі представника АТ "УНІВЕРСАЛБАНК", підтримавши позовні вимоги у повному обсязі. Відповідачу [PERSON] у відповідності до вимог ч.7,8 ст.128 ЦПК України належно вручена копія ухвали про відкриття провадження в справі разом з копією позовної заяви та копіями доданих документів, за наслідком чого відзиву на позовну заяву чи інших клопотань відповідачем суду не представлено. Відтак суд згідно ч.5 ст.279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що 13.03.2018 року відповідач [PERSON] уклав з позивачем двосторонній правочин, підписавши анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг monobank / Universal Bank, своїм підписом відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірник договору у мобільному додатку та зобов`язується виконувати його умови, пунктом 6 Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг від 13.03.2018 року [PERSON] просить вважати наведений зразок його власноручного підпису або його аналоги (у тому числі її електронний /електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті нею в Банку (а.с.7). Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором 13.03.2018 року (а.с.6) за відповідачем [PERSON] рахується заборгованість перед позивачем, що станом на 23.01.2020 року становить 19399,16 грн, яка складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 6181,13 грн, заборгованості за пенею та комісією в розмірі 13218,03 грн. У відповідності до вимог ч.1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно положень ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Положеннями ст.204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину. Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п.3 ч.1 ст.3 ЦК України. Статтею 627 ЦК України закріплений принцип свободи договору, згідно з яким сторони вільні в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до положень ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно положень ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до вимог ст.12,13,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях Вказаними вище доказами позивачем у достатній мірі доведений факт отримання відповідачем оспорюваного кредиту, що узгоджується із правовою позицією, яка викладена в постанові Верховного Суду від 07.03.2018 року в справі №755/18246/15-ц. Отримання вказаного оспорюваного кредиту також ні в який спосіб не заперечено відповідачем. Представлений позивачем розрахунок заборгованості серед іного містить відомості про суми здійснених відповідачем сплат за надані кредитні кошти та відсотків за користування ними. Згідно п.6 анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг від 13.03.2018 року [PERSON] просив вважати наведений зразок його власноручного підпису або його аналоги (у тому числі його електронний /електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкритті або будуть відкритті їй в Банку. Також визнає, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Відповідно до п.п.6 ч.1 ст.3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Статтею 18 Закону України "Про електронні довірчі послуги" визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази підтверджують укладення між АТ "УНІВЕРСАЛБАНК" та [PERSON] договору кредиту в електронній формі, отримання відповідачем позичених грошових коштів та їх неповернення позивачу, укладеного договору кредиту в електронній формі, а також нарахований позивачем відповідно укладеного договору борг за тілом кредиту в сумі 6181,13 грн, щодо якого відповідачем не представлено суду будь-яких доказів щодо здійснення ним інших платежів в рахунок виконання власних зобов`язань за вказаним договором кредиту, окрім застережених у розрахунку заборгованості, або неправомірного нарахування заявлених до стягнення складових сум боргу, а отже, не доведено відсутність своєї вини у його невиконанні, що згідно вимог закону є обов`язком особи, яка порушила зобов`язання, з підстав чого суд вважає за необхідне стягнути відповідача на користь позивача вказану заборгованість за простроченим тілом кредиту в сумі 6181,13 грн, задоволивши позов у цій частині вимог. Разом з тим, позивач, обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення неустойки, у тому числі її вид розмір і порядок нарахування, крім власне розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи в АТ "УНІВЕРСАЛБАНК" із додатками, як частину кредитного договору (а.с.8-22). Суд, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, із дотриманням принципу диспозитивності цивільного судочинства щодо вирішення спору в межах заявлених позовних вимог, встановив, що розрахунок заборгованості не містить жодної процентної ставки, яка б відповідала визначеному Тарифами певному виду витрат як комісія, стосовно розміру та порядку її нарахування щодо відповідача [PERSON] , а тому оспорювана серед іншого сума боргу у розмірі 13218,03 грн. є заборгованістю по пені, що нарахована позивачем відповідно до вказаних вище положень анкети-заяви, та Умов ослуговування рахунків фізичної особи. Отже, відсутність окремого розрахунку за цими різними за своєю правовою природою складовими не позбавляє суд в межах цієї частини заявлених позовних вимог можливості зробити висновок щодо правильності нарахування пені та наявності підстав для стягнення оспорюваної суми з відповідача. Відповідно до вимог ч.1,2 ст.21 Закону України "Про споживче кредитування" в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, споживач, який порушив своє зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним, має відшкодувати кредитодавцю завдані цим збитки відповідно до закону з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. У договорах про споживчий кредит пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу. Сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення зобов`язань споживачем на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін. Відповідно до вимог ч.3 ст.6 ЦК України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Згідно ч.2 ст.551 ЦК України розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом. У відповідності до положень ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому, застосована позивачем у розрахунку заборгованості процентна ставка пені 76,8% річних хоча й не відповідає вказаним положенням ст.21 Закону України "Про споживче кредитування", осільки вона кратно перевищує не лише обмежену законом процентну ставку пені, а й подвійну облікову ставку Національного банку України у її максимальнму значенні, що діяла в облікованому періоді з липня 2018 року до січня 2020 року, втім законом це заздалегідь не заборонено. Проте, сукупна сума оспорюваної до стягнення з відповідача пені в сумі 13218,03 грн. вочевидь кратно перевищує половину суми простроченого тіла кредиту, тобто половини суми, одержаної відповідачем за даним кредитним договором, збільшення якої за домовленістю сторін законом не допускається, обставини чого мають істотне значення щодо даного цивільного спору. З урахуванням наведеного суд доходить висновку, що оспорювана сума пені належить до зменшення за відповідним правом суду, із визначенням її в розмірі половини суми простроченого тіла кредиту, що становить 3090,57 грн (6181,13 грн / 2), згідно визначених законом обмежень загальної суми неустойки, а тому в цій частині вимог позов підлягає частковому задоволенню. Клопотань про застосування до спірних правовідносин позовної давності, у тому числі щодо вимог про стягнення неустойки, ніким із сторін не заявлено. Також пропорційно задоволеним позовним вимогам з відповідача згідно ч.1 ст.141 ЦПК України необхідно стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати, понесені ним при подачі позовної заяви до суду в розмірі 2102 грн. (а.с.5), виходячи з обмеженої законом мінімальної ставки судового збору стосовно вимог майнового характеру для юридичної особи, яка не підлягає іншому зменшенню, незалежно від розміру фактично задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене,

Outcome: approved