Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-02 00:00:00

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом, в якому вказує, що 25 січня 2007 року між ним та [PERSON] було укладено договір, за яким [PERSON] отримала кредит в сумі 8920 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У зв'язку з неналежним виконанням своїх зобов'язань відповідачем, станом на 12 червня 2016 року, у неї виникла заборгованість в сумі 22244 гривні 45 копійок. В позові позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь вказану суму. Представник позивача в судове засідання не з'явився, в адресованій суду заяві позивач просить справу розглянути у відсутність його представника. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, в адресованій суду заяві просить справу розглянути у її відсутність. Також відповідач подала до суду заяву про зменшення розміру неустойки на підставі частини 3 статті 551 ЦК України, яка мотивована тим, що вона не належним чином виконує взяті на себе зобов'язання за кредитним договором у зв'язку з тяжким матеріальним та сімейним станом, який викликаний тим, що її чоловік [PERSON] захворів на онкологічне захворювання і 05 вересня 2013 року йому було зроблено операцію по видаленню правої легені. Після цього на лікування її чоловіки витрачалися значні кошти. 06 березня 2016 року її чоловік помер, що потягло за собою трати на поховання. Вона працює на 0,7 ставки чотири дні на тиждень, у зв'язку з чим отримує не велику заробітну плату. Вивчивши матеріали справи суд доходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 25 січня 2007 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] було укладено договір, за яким [PERSON] отримала кредит в сумі 8920 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У зв'язку з неналежним виконанням своїх зобов'язань відповідачем, станом на 12 червня 2016 року, у неї виникла заборгованість в сумі 22244 гривні 45 копійок, а саме: 11931 гривня 95 копійок заборгованості за кредитом; 2682 гривні 51 копійка заборгованості по відсоткам; 6444 гривні 54 копійки заборгованості за пенею; 950 гривень штрафу; 500 гривень штрафу (фіксована частина); 1035 гривень 45 копійок штрафу (процентна складова), із яких після 01 червня 2015 року відповідачкою було сплачено 1300 гривень. Згідно з ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог\~ст. 599 ЦК України\~зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Таким чином позичальник зобов'язаний повернути кредит на умовах, передбачених кредитним договором, що відповідачем зроблено не було. Тому позов в частині стягнення заборгованості у вигляді тіла кредиту та відсотків за користування кредитом підлягає задоволенню. Що стосується стягнення з відповідача неустойки, суд виходить з наступного. Статтею 549 ЦК України\~визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Конституційний Суд України у рішенні від 11 липня 2013 року по справі щодо офіційного тлумачення положень Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" від 22 листопада 1996 року прийшов до висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Крім того, вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п. 6 ст. 3, ч. 3 ст. 509, ч. 1, 2 ст.\~627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності та розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Такий висновок Конституційного Суду України узгоджується з положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН "Керівні принципи для захисту інтересів споживачів" від 09 квітня 1985 року № 39/248, в якій наголошено, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, а тому принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах. Тому, Конституційний Суд України визначив, що захист від цих зловживань базується на положеннях законодавства, зокрема частини 3\~ст. 551 ЦК України. Згідно із частиною 3\~ст. 551 ЦК України\~розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 27\~постанови "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" від 30 березня 2012 року № 5\~роз'яснив, що положення частини третьої\~статті 551 ЦК України\~про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою\~статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей\~1054,\~1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Істотними обставинами в розумінні частини третьої\~статті 551 ЦК\~можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Враховуючи обставини справи, те, що відповідач [PERSON] не належним чином виконує взяті на себе зобов'язання за кредитним договором у зв'язку з тяжким матеріальним та сімейним станом, який викликаний тим, що її чоловік [PERSON] захворів на онкологічне захворювання і 05 вересня 2013 року йому було зроблено операцію по видаленню правої легені, після цього на лікування її чоловіка витрачалися значні кошти, 06 березня 2016 року її чоловік помер, що потягло за собою трати на поховання, вона працює на 0,7 ставки чотири дні на тиждень, у зв'язку з чим отримує не велику заробітну плату, негативні наслідки для позивача через прострочення виконання зобов'язання відповідачем не наступили, виходячи із визначених\~ст. 129 Конституції України\~та\~ст. 1 ЦПК України\~основних засад і завдань судочинства, якими є законність, справедливість та рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, суд вважає за необхідне зменшити розмір неустойки, що підлягає стягненню з відповідача з 7629 гривень 99 копійок до 3000 гривень. Таким чином позов підлягає задоволенню частково. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем документально підтверджено оплату судового збору у сумі 1378 гривень. Тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача вказана сума.

Outcome: partial