Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове нерухоме майно, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що її батьками є: батько [PERSON], мати [PERSON]. Батько позивачки помер [INFO]. [INFO] померла мати позивачки. На майно померлої відкрилась спадщина, а саме на житловий будинок з надвірними будівлями в [ADDRESS]. Мати за життя не розпорядилась своїм майном, не склала заповіт. Для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на спадковий житловий будинок з надвірними будівлями позивачка звернулась до Корюківської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області, проте нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, так як відсутні правовстановлюючі документи на вищевказаний житловий будинок з надвірними будівлями. У зв'язку з чим позивачка звернулась до суду із позовом та просить визнати за нею право власності на спадкове нерухоме майно, а саме житловий будинок з надвірними будівлями, розташований в [ADDRESS]. Позивач, представник позивача у судове засідання не з'явились, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, у вирішенні спору покладається на думку суду. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові докази у справі, встановив наступне. Батьками позивачки є: батько [PERSON], мати [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Перелюбською сільською радою депутатів трудящих Семенівського району Чернігівської області 31.12.1965 року, свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданим Білошицько-Слобідською сільською радою народних депутатів Корюківського району Чернігівської області 10.08.1985 року (а.с.11, 12). Згідно даних погосподарської книги Білошицько-Слобідської сільської ради за 1977-1979 роки у господарстві [PERSON], членами якого були його дружина [PERSON] та його дочка [PERSON], на праві особистої власності мався житловий будинок з господарськими будівлями (сарай) за адресою: [ADDRESS] (раніше - буд. 16). Суспільна група господарства - робоча (а.с.21, 64-66). Станом на 1991 рік суспільна група господарства, до складу якого входили [PERSON] та його дружина [PERSON] - робоча. Тобто, будинок до майна колгоспного двору не відносився (а.с.67-68). У відповідності до погосподарської книги № 3 Білошицько-Собідської сільської ради за 2001-2005 роки, у господарстві, головою якого був [PERSON] та до складу якого входила його дружина [PERSON], в приватній власності мався житловий будинок 1978 року будівництва (а.с.38-41). Ст.5 ЦК України визначає, що до правовідносин застосовується те законодавство, яке діяло на час їх виникнення. Згідно з ч.4 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Спірний житловий будинок збудовано у 1978 році, що підтверджується даними погосподарського обліку за 2001-2005 роки Білошицько-Слобідської сільської ради Корюківського району Чернігівської області, довідкою Білошицько-Слобідської сільської ради Корюківського району Чернігівської області від 29.07.2014 року № 02-09/264 (а.с.37-41). З обставин справи вбачається, і цей факт не оспорюється сторонами у справі, що забудовниками житлового будинку були батьки позивачки - [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ст.101 Цивільного кодексу УРСР 1963 року (в редакції, що діяла на 1978 рік) в особистій власності громадянина може бути один жилий будинок (або частина його). У подружжя, яке проживає спільно, та його неповнолітніх дітей може бути тільки один жилий будинок (або частина його), що належить на праві особистої власності одному з них або є в їх спільній власності. Вказані вище фактичні дані, а саме дані погосподарського обліку Білошицько-Слобідської сільської ради Корюківського району Чернігівської області, викладені в офіційних документах первинного обліку сільської ради, на думку суду, у сукупності з іншими доказами, достеменно засвідчують той факт, що батьками позивачки у 1978 році був збудований спірний житловий будинок. [INFO] [PERSON] помер (а.с.14). У відповідності до положень ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ст.1268 ЦК України). Відповідно даним Корюківської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області, спадкова справа до майна померлого не заводилась (а.с.60-61). Згідно довідки виконавчого комітету Білошицько-Слобідської сільської ради Корюківського району Чернігівської області від 01.07.2014 року № 296 [PERSON], [INFO], який помер 05.02.2005 року, був зареєстрований і проживав в [ADDRESS]. Також, за цією адресою була зареєстрована та постійно проживала його дружина [PERSON], [INFO], яка померла 23.11.2005 року. Інших зареєстрованих осіб за даною адресою не було. За даними погосподарського обліку до дня смерті головою сім'ї значився [PERSON] (а.с.21). Таким чином, мати позивачки прийняла спадщину після свого чоловіка [PERSON], як спадкоємець першої черги за законом, оскільки була зареєстрована та постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. [PERSON] померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим повторно Відділом запису актів громадянського стану адміністрації муніципального району "Таруський район" Калужської області 16.11.2013 року, актовий запис № 328 (а.с.13). Як вбачається із спадкової справи №67/2014, заведеної до майна померлої 23.11.2005 року [PERSON], до Корюківської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, до складу якої увійшов спірний житловий будинок з надвірними будівлями, як спадкоємець першої черги за законом, звернулась її дочка, позивач у справі (а.с.44-48), проте, у неї виникли перепони в отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане домоволодіння у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього у спадкодавця. 14.05.2014 року було складено Технічний паспорт на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] (а.с.17-19). Згідно довідки Корюківського районного бюро технічної інвентаризації КРКП "Рампа" від 16.05.2014 року № 151/05-14, житловий будинок А-1 з надвірними будівлями (сарай Б-1), розташований на земельній ділянці в [ADDRESS], має 100% готовності та 60% зносу. Право власності на даний житловий будинок не зареєстровано (а.с.20). Згідно даних Реєстраційної служби Коюрківського районного управління юстиції у Чернігівській області, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості про право власності, інші речові права на спірне домоволодіння відсутні (а.с.71). Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача і просить визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме житловий будинок з надвірними будівлями, розташований в [ADDRESS], оскільки відсутні правовстановлюючі документи на вищевказаний житловий будинок з надвірними будівлями і вона позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на вказане майно. Згідно ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов є законним, обґрунтованим та підлягає задоволенню, оскільки забудовником спірного житлового будинку були батьки позивачки, будівництво було завершено у 1978 році і батьки позивачки набули право власності на вказане нерухоме майно у відповідності до діючих на момент його зведення норм законодавства. Мати позивачки в силу положень ст.1268 ЦК України прийняла спадщину після свого чоловіка. Позивачка ж, в свою чергу, прийняла спадщину після матері, спірний житловий будинок, звернувшись із відповідною заявою до нотаріальної контори, проте, позбавлена можливості оформити спадщину через те, що відсутні правовстановлюючі документи на вищевказаний житловий будинок з надвірними будівлями, у зв'язку з чим право позивачки підлягає захисту у судовому порядку.

Outcome: approved