Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

09 серпня 2019 року до Краснолиманського міського суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] , яка діє в інтересах малолітньої [PERSON] , до [PERSON] , третя особа: виконавчий комітет (орган опіки та піклування) Лиманської міської ради Донецької області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів (а.с. 4-10). Позивач [PERSON] , належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, справу розглядати без її участі та не заперечувала проти заочного розгляду справи у разі неявки в судове засідання відповідача, про що надала відповідну заяву (а.с. 67). Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Лиманської міської ради Донецької області, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, не заперечував проти задоволення позовних вимог, просив справу розглядати без його участі, про що надав відповідну заяву (а.с. 73). Відповідач [PERSON] , належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с. 65), в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про розгляд справи без його участі та відзиву на позовну заяву суду не надав. Ухвалою суду від 28 жовтня 2019 року було прийнято рішення про розгляд справи в заочному порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 15 серпня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краснолиманського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 189, [PERSON] народилася [INFO] в м. Красний Лиман Донецької області, батьками дитини записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 15). Батьки дитини: [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, зареєстрованому 12 березня 2013 року виконавчим комітетом Дробишевської селищної ради Краснолиманського району Донецької області, актовий запис № 03, що підтверджується наданою позивачем копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 12 березня 2013 року Дробишевською селищною радою Краснолиманського району Донецької області (а.с. 14). Згідно наданої позивачем копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 12 травня 2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного тану Краснолиманського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 416, мати дитини - [PERSON] , [INFO] , [INFO] померла (а.с. 16). Батько дитини - [PERSON] , [INFO] , вирокм колегії сіддів судової палати з кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області від 11 лютого 2016 року, був засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді трьох років позбавлення волі (а.с. 22-25). Згідно інформації, наданої 27 травня 2016 року Управлінням ДПтС України в Донецькій області, [PERSON] , [INFO] , 17 березня 2016 року бкв затриманий співробітниками Краснолиманського ВП ГУНП в Донецькій області та поміщений до Артемівської установи виконання покарань (№6); 07 травня 2016 року [PERSON] вибув до лікувального закладу Дніпропетровської ВК-89 (а.с. 26). Відповідач [PERSON] відбував покарання в установі Державної кримінально-виконавчої служби з 17 березня 2016 року по 29 грудня 2018 року, що підтверджується довідкою про звільнення серії ДОН № 02340 (а.с. 27). Рішенням виконавчого комітету Лиманської міської ради Донецької області від 15 червня 2016 року № 235 малолітній [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с. 20). Рішенням виконавчого комітету Лиманської міської ради Донецької області від 20 липня 2016 року № 263 над малолітньою [PERSON] , [INFO] , встановлено опіку, опікуном призначено [PERSON] , [INFO] (а.с. 21), що також підтверджується посвідченням № 98 від 20 липня 2016 року, виданим виконавчим комітетом Лиманської міської ради Донецької області (а.с. 12). Згідно свідоцта про народження серії [NUMBER] , виданого 28 жовтня 1977 року, актовий запис № 368 (а.с. 13), позивач [PERSON] , [INFO] , є матір"ю відповідача [PERSON] , [INFO] , та відповідно рідною бабусею малолітньої [PERSON] , 2013 року народження. Малолітня [PERSON] , 2013 року народження зареєстрована та проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою від 18 лютого 2019 року № 435, виданою старостою Дробишевського старостинського округу Погуляй І.М. (а.с. 30), а також довідкою про склад сім"ї від 08 липня 2019 року № 1273, виданої Дробишевським старостинським округом виконавчого комітету Лиманської міської ради Донецької області (а.с. 36). Зазначений будинок за адресою: [ADDRESS] , належить позивачу [PERSON] в 1/4 частці на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Краснолиманського міського нотаріального округу Адамовичем В.І. 06 травня 1996 року за реєстровим номером 1008 та зареєстрованого в КП "Бюро технічної інвентаризації" м. Слов"янськ 25 лютого 2009 року (а.с. 38), що також підтверджується наданою позивачем копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 21980812, виданого 25 лютого 2009 року КП "Бюро технічної інвентаризації" м. Слов"янськ (а.с. 39). Згідно акту обстеження умов проживання від 27 лютого 2019 року, складеного працівниками служби у справах дітей Лиманської міської ради, в будинку позивача [PERSON] створені належні житлово-побутові умови для проживання та розвитку дитини. У малолітньої [PERSON] є окрема кімната. Дівчинка забезпечена одягом і взуттям відповідно до віку та сезону; дитячі іграшки та книжки маються в достатній кількості (а.с. 41). Позивач [PERSON] за місцем проживання характеризується з позитивної сторони (а.с. 33); має постійний дохід, перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Красний Лиман Донецької області та отримує пенсію за вислугу років та пенсію в разі втрати годувальника (а.с. 34, 35). Згідно довідки міської амбулаторії ЗПСМ м. Лиман КНП "Центр первинної медико-санітарної допомоги" Лиманської міської ради малолітня [PERSON] [INFO] , єсоматично здорова дитина (а.с. 29). Малолітня [PERSON] , 2013 року народження, відвідує дошкільний навчальний заклад селища Дробишеве "Сонечко", що підтверджується довідкою, наданою завідувачем дошкільним навчальним закладом селища Дробишеве Лиманської міської ради Донецької області Білоконь Л.М. (а.с. 32). Згідно довідки № 84 від 01 серпня 2019 року, наданої в.о. завідувача ДНЗ с. Дробишеве Шепіловою В.І. , малолітня [PERSON] відвідує дитячий садок з червня 2016 року; в дитячому садку перебуває на повному державному утриманні. Приводить до дитсадка та забирає дівчинку, піклується за нею тільки її бабуся - [PERSON] (а.с. 31). Згідно акту, складеного 18 лютого 2019 року посадовими особами Дробишевського старостинського округу, відповідач [PERSON] після повернення з місць позбавлення волі мешкає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] ; власного житла не має (а.с. 40). З характеристики за місцем проживання, наданої старостою Дробишевського старостинського округу 18 лютого 2019 року, вбачається, що [PERSON] веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, раніше неодноразово судимий, офіційно не працює, має схильність до вчинення неправомірних дій (а.с. 28). Зі слів позивача, відповідач після повернення з місць позбавлення волі не намагався заслужити довіру дитини, піклуватися про неї, проявляти батьківську турботу, створити належні умови для життя та розвитку його дочки. Дівчинка дуже боїться відповідача, оскільки він систематично перебуває в стані алкогольного сп"яніння, влаштовує сварки, дебоші, нецензурні лайки. Відповідач [PERSON] неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 173 та ч. 1 та ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, тобто, за дрібне хуліганство та вчинення насилля в сім"ї (а.с. 43-56). Крім того, за невиконання відповідачем батьківських обов"язків рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 31 жовтня 2012 року (справа № 0530/3925/2012) [PERSON] , [INFO] , позбавлений батьківських прав відносно його сина - [PERSON] , [INFO] (а.с. 18-19). Опікуном [PERSON] , 1998 року народження (який був неповнолітнім на час встановлення опіки) була призначена позивач [PERSON] , що підтверджується рішенням виконавчого комітету Лиманської міської ради Донецької області від 17 листопада 2009 року № 413 (а.с. 37). Так, судом достовірно встановлено, що батько дитини - [PERSON] своїх батьківських обов`язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні своєї дитини. Малолітня [PERSON] , 2013 року народження, проживає з опікуном [PERSON] , відповідач, хоча і проживає разом з позивачем, дитиною не опікується, не цікавиться її життям та станом здоров"я, матеріально її не підтримує. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою ВР від 27.02.1991року № 789-ХІІ в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави - учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Дитина з моменту народження має право на піклування своїх батьків. Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. У відповідності до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 Постанови ПВСУ № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 визначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні матір`ю, батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, не зважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Пунктом 16 Постанови ПВСУ № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 року роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини знайшло повне відображення в поведінці відповідача, який тривалий час не піклується ані про фізичний, ані про духовний розвиток дитини, не підтримає дитину матеріально. Таким чином, відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, які покладені на нього Конституцією України та сімейним законодавством, бо має змогу їх виконувати. При цьому судом не встановлено, що відповідачу будь-хто чи щось перешкоджало належним чином виконувати свої батьківські обов`язки. Відповідно до ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Як вбачається з висновку № 11 від 14 березня 2019 року виконавчого комітету Лиманської міської ради Донецької області "Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] ", ухилення відповідача від виконання батьківських обов"язків відносно його малолітньої доньки свроює умови, які шкодять її інтересам, позбавляють можливості жити в повноцінній сім"ї; орган опіки та піклування Лиманської міської ради вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , оскільки він повністю відсторонився від виконання своїх батьківських обов"язків, не приймає участі у вихованні дитини, не цікавиться долею своєї доньки, її життям, станом здоров"я та матеріальним утриманням (а.с.37). Суду надано достатньо доказів тому, що відповідач [PERSON] злісно ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, внаслідок чого, суд приходить до висновку, що позбавлення відповідача батьківських прав не буде суперечити правам та законним інтересам дитини. Розглядаючи питання в частині стягнення аліментів на утримання дитини, суд враховує наступне. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Так, згідно з ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини та платників аліментів, наявність чи відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інші обставини. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд дійшов висновку про те, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання його малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менш 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09 серпня 2019 року. При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує наступне. Згідно з п. 10 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 10 від 17.10.2014 р. "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", подані до суду позовні заяви можуть містити кілька самостійних вимог, кожна з яких є об`єктом справляння судового збору. Так, згідно з положеннями ст. 6 Закону України "Про судовий збір", судовий збір сплачується окремо за кожну позовну вимогу майнового характеру, за кожну позовну вимогу немайнового характеру та окремо за вимогу майнового та немайнового характеру. Якщо пред`явлено позов з кількома майновими або немайновими вимогами, то судовий збір сплачується з кожну вимогу окремо. Позовна заява [PERSON] містить вимоги немайнового (позбавлення батьківських прав) та майногового (стягнення аліментів) характеру. При зверненні до суду із вимогою немайнового характеру (позбавлення батьківських прав) позивачем сплачений судовий збір в розмірі 768,40 грн. (а.с. 3). Позивач не вимагає компенсації за понесені нею судові витрати. Згідно з приписами Закону України "Про судовий збір", позивач звільнений від сплати судового збору за вимогу щодо стягнення аліментів. Згідно зі ст. 133 ЦПК України судовий збір включено до складу судових витрат. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір у разі задоволення позову, покладається на відповідача. Враховуючи те, що судом вирішено питання щодо стягнення з відповідача аліментів, що є вимогою майнового характеру, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 768,40 грн.. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved